Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно кредитної заборгованості в сумі 62748,02 грн. На обґрунтування вимог вказав, що 25 жовтня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір № 001/МК/2007-980, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 200000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,9 % на рік з кінцевим терміном повернення до 22.10.2010 року. Проте, відповідач належним чином не виконує зобов'язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 02.04.2013 р. виникла заборгованість за кредитним договором: залишок по поверненню кредиту - 31652,54грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом -21089,97 грн., заборгованість за несвоєчасну сплату платежів - 7368,38 грн., а також штраф -2637,13 грн., а всього 62748,02 грн. Також, позивач вказав, що 25 жовтня 2007 року було підписано договір поруки із [PERSON] за зобов'язанням [PERSON], згідно якого поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань по договору. 29.07.2013 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов у якому позов визнає частково, щодо стягнення пені та штрафних санкцій відповідач заперечує, так, як позивачем було пропущено строк позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права, згідно розрахунку заборгованості останній платіж був 31.10.2009 роки, тобто чотири роки назад. Також, у зв'язку з важким матеріальним становищем та перебуванням дружини у декретній відпустці відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафних санкцій. 30.07.2013 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову КБ «Надра» до неї та [PERSON], мотивуючи це тим, що у договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється. Строк виконання основного зобов'язання у відповідності до кредитного договору вказано до 22 жовтня 2010 року, тобто банк мав пред'явити претензію до відповідачки на протязі шести місяців з моменту настання закінчення кредитного договору. Такої претензії не пред'являлось, тобто фактично договір поруки припинив свою дію. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час попередніх судових засідань позов просив задовольнити. Представник відповідачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час попереднього засідання по суті позов до [PERSON] визнав частково, позов до [PERSON] не визнав у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір № 001/МК/2007-980, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 200000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,9 % на рік з кінцевим терміном повернення до 22.10.2010 року. Станом на 02.04.2013 р. виникла заборгованість за кредитним договором: залишок по поверненню кредиту - 31652,54грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом -21089,97 грн., заборгованість за несвоєчасну сплату платежів - 7368,38 грн., а також штраф -2637,13 грн., а всього 62748,02 грн. Встановлено, що 25.10.2007 року між КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №001/1. Згідно вказаного договору дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними відповідачів; копією заявки на отримання кредиту від 16.10.2007 року; розрахунком заборгованості [PERSON] за договором № 001/МК/2007-980; копією договору поруки №001/1; копією договору № 001/МК/2007-980. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 „Позика", якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до параграфа 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, аборозірвання договору. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в сумі 62748,02 грн., яка складається з : залишку по поверненню кредиту - 31652,54грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом -21089,97 грн., заборгованості за несвоєчасну сплату платежів - 7368,38 грн., а також штрафу -2637,13 грн. Щодо стягнення заборгованості з [PERSON], то суд відмовляє в цій частині позовних вимог, оскільки строк виконання основного зобов'язання у відповідності до кредитного договору 001/МК/2007-980 вказано до 22 жовтня 2010 року, тобто банк мав пред'явити претензію до [PERSON] на протязі шести місяців з моменту настання закінчення кредитного договору. Такої претензії не пред'являлось, тобто фактично договір поруки припинив свою дію. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial