Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що довгий час проживають окремо з відповідачем, що відповідач не надає матеріальної допомоги для утримання дитини, доглядом дитини та її вихованням вона займається сама, при цьому відповідач має постійний дохід оскільки офіційно працевлаштований, тому просить суд стягувати з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з"явилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, надіслала до суду заяву в якій просить справу слухати за її відсутності, свої вимоги підтримує. Відповідач в судове засіданя не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивач підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони рареєстрували шлюб 21.09.2012 року, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 094853. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Рішенням Радомишльського районого суду від 24.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає з позивачем, яка витрачає свої кошти на утримання дитини, а відповідач добровільно не надає достатньої матеріальної допомоги, участі у вихованні дитини не приймає, тому вона має право на примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований у ДП "Радомишльське ЛМГ" на посаді помічника лісничого та відповідно отримує заробітну плату, що стверджується довідкою про заробітну плату виданою ДП "Радомишльське ЛМГ" (а.с.5) У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з вересня 1991 року « держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Позивач є працездатною особою, а тому має всі можливості матеріально утримувати дитину, що є його обовязком. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір». На підставі викладено,

Outcome: approved