Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] право власності на спадкове майно, яке він фактично прийняв після смерті 19.12.2006 р. свого батька [PERSON], але юридично не оформив, а саме: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 45,70 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (погріб, прибудова, два сараї,ворота, огорожа, колодязь); земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №№ 403,404 загальною площею 4,4183 га., розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та не внесенням успадкованої земельної ділянки до Державного земельного кадастру. Внесення земельної ділянки до земельного кадастру та присвоєння кадастрового номера неможливе до переходу права власності до іншої особи. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду не з»явилася, не повідомивши про причини неприбуття. В попередньому судовому засіданні просила вирішити спір відповідно до вимог закону. Відповідач [PERSON] сільська рада просила розглядати справу без участі її представника, позовні вимоги визнала у повному обсязі. З письмових доказів, які маються в матеріалах справи, встановлено такі фактичні обставини. З матеріалів спадкової справи № 339 за 2007 рік, заведеної в Переяслав-Хмельницькій районній державній нотаріальній конторі після смерті 19 грудня 2006 року [PERSON], вбачається, що заяву про прийняття спадщини за законом подала дочка померлого, - відповідачка [PERSON]. Згідно з заповітом, посвідченим 10 жовтня 1994 року секретарем виконкому Великокаратульської сільської ради, [PERSON] все належне йому майно заповідав сину [PERSON]. На час смерті спадкодавця спадкоємець [PERSON] був зареєстрованим та постійно проживав разом з ним в [ADDRESS], про що свідчить виписка з погосподарської книги № 1 Великокаратульської сільської ради за 2005-2010 роки, особовий рахунок № 3. Дочка спадкодавця - відповідачка [PERSON], - на час відкриття спадщини була працездатною і не має права на обов»язкову частку у спадщині батька [PERSON] незалежно від змісту заповіту. До складу спадкового майна [PERSON] входив житловий будинок, розташований по [ADDRESS], загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 45,70 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями, який побудовано в 1966 році, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 3 з погосподарської книги № 1 Великокаратульської сільської ради за 2005-2010 роки та технічним паспортом на цей будинок. Окрім цього, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075852 від 04 березня 2004 року йому належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №№ 403,404 загальною площею 4,4183 га., розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Після фактичного прийняття спадщини [PERSON] не провів юридичне оформлення успадкованого ним нерухомого майна. [INFO] [PERSON] помер , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи № 461 за 2013 рік, заведеної в Переяслав-Хмельницькій районній державній нотаріальній конторі, вбачається, що спадщину за законом після смерті [PERSON] у встановлений законом строк прийняв його син - позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги. Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] [NUMBER] від 27.11.1990 р. Постановою № 1425/02-31 від 04.06.2014 р. державний нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Постановою № 1886/02-31 від 15.07.2014 р. державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що належали [PERSON], після якого спадщину прийняв, але юридично не оформив [PERSON] , через відсутність реєстрації даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.328, 1218,1223,1225,1241,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 81,90,125 ЗК України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. г ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власники земельних ділянок, відповідно до п. а ч.1 ст.90 ЗК України, мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 125 ЗК України, в редакції, яка була чинною на час видачі державного акта спадкодавцеві, право власності на земельну ділянку, виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, як зазначено в ч.1 ст. 1269 ЦК України, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк. До складу спадщини, згідно зі ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку, відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] був спадкоємцем за заповітом майна свого батька [PERSON] Спадщину він прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом; права на обов»язкову частку у спадщині вона не має, тому подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не має правових наслідків За таких обставин суд дійшов до висновку, що все належне померлому [PERSON] майно успадкував [PERSON] Померлий [PERSON] не складав заповіту, тому спадкування має відбуватися за законом. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] - спадкодавцем за законом першої черги. У встановлений законом строк він прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Таким чином позивач успадкував все майно свого батьку [PERSON] До складу майна померлого [PERSON] входять і спірний будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка. Відповідно до п.4.20 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, з 01.01.2013 р. для оформлення спадщини на земельну ділянку крім правовстановлюючого документа необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру. Оскільки відомості про дану земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру, Управління Держземагенства відмовило позивачеві у видачі вказаного витягу. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, в разі коли відомості про земельну ділянку, право власності (користування) не внесені до державного реєстру, реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою її власника або уповноваженої ним особи. Оскільки цивільна правоздатність власника земельної ділянки відповідно до ст. 25 ЦК України припинилася у момент смерті, зареєструвати земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер неможливо до переходу права власності до іншої особи. Отже позивач позбавлений права одержати свідоцтво про право на спадщину на успадковану ним земельну ділянку. За таких обставин єдиним способом захисту його права є визнання за ним права власності на цю земельну ділянку в судовому порядку. На підставі встановлених судом обставини та аналізу норм чинного законодавства суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст.328,1218,1223,1225,1241,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 81,90,125 ЗК України,

Outcome: approved