Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від імені боржника. Позивач у позовній заяві вказує, що 27.03.2008 року між АКІБ « Тас-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 2506/0308/87-054, згідно якого останній отримав кредит в сумі 9000,00 дол. США для придбання автомобіля та зобов'язався повернути наданий йому кредит в строк до 10.03.2011 року зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль, який належить йому на праві власності. Зазначають, що через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 21.10.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 128816,50 грн., яка складається з : - заборгованість по основній сумі - 55846,88 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 20639,79 грн., - нараховані відсотки на дату подачі позову - 14613,35 грн., - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 36041,13 грн., - 3% річних від простроченої суми - 1675,35 грн. Зазначають, що через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув права стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. У зв'язку з чим позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: напівпричіп бортовий тентований; марка Renault; модель: Fruehauf; номер кузова : [NUMBER]; держ. Реєстр. Номер : [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялась про час і дату розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що між АКІБ « Тас-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 2506/0308/87-054, згідно якого останній отримав кредит в сумі 9000,00 дол. США на строк з 27.03.2008 року по 10.03.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором між вказаними сторонами був укладений договір застави від 27.03.2008 року, згідно якого [PERSON] надав в заставу автомобіль : Тип ТЗ: напівпричіп бортовий тентований; марка Renault; модель: Fruehauf; номер кузова : [NUMBER]; держ. реєстр. номер : [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР м. Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 04.03.2008 року. Згідно п.6 договору застави сторони оцінюють предмет застави в 107035,00 гривень. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 21.10.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 128816,50 грн., яка складається з : - заборгованість по основній сумі - 55846,88 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 20639,79 грн., - нараховані відсотки на дату подачі позову - 14613,35 грн., - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 36041,13 грн., - 3% річних від простроченої суми - 1675,35 грн. Відповідно вимог ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника , який прострочив виконання грошового зобов'язання, та повинен сплатити суму боргу та відсотки за користування кредитом, встановлені кредитним договором. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках , передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч 1 ст. 20 зазначеного вище закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено. Частина 2 ст. 589 ЦК України, передбачає право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В силу ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). В силу вказаних норм 02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників. Разом з правом вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» уступив права заставодержателя за договорами забезпечення відступлених кредитних зобов'язань уклавши відповідні правочини, а саме: Договір про відступлення прав за договорами застави від 02.02.2012 року. Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Позивачем вищевказана вимога Закону була виконана, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Судом встановлено, що 16.09.2013 року позивач зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання [PERSON] у відповідності до ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, однак відповідач відмовляється повертати предмет застави, чим порушує свої зобов'язання передбачені договорами. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved