Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Як підставу позову зазначив, що 12 серпня 2011 року помер [PERSON], який заповідав належне йому майно [PERSON]. Вказує, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 24.03.2016 року за ним визнано право на 3/4 частини спадщини в порядку спадкування за заповітом, а за [PERSON] право на обовязкову частку у спадщині у розмірі 1/4 спадкового майна. 22 травня 2015 року він прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, ставши власником 3/4 частин земельних ділянок та квартири № 1 по вул. Лермонтова-8 у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області. Звернувшись до нотаріуса з питання оформлення спадщини у вигляді автомобіля, отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на автомобіль. Зазначає, що на момент смерті [PERSON] він мешкав у м. Харкові, тому не мав доступу до правовстановлюючих документів спадкодавця, які фактично знаходились у [PERSON], дружини [PERSON], яка відмовлялася їх передавати. Звернувшись із заявою до регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України, отримав відповідь, що на [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «ВАЗ-2101», державний номер [NUMBER], який 14.02.2012 року був знятий з обліку по дорученню [PERSON], а 17.02.2012 року перереєстрований на [PERSON]. Просить визнати за ним право власності на 3/4 частини автомобіля в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Уточнивши позов, просив також визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, наполягали на його задоволенні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснивши, що про існування заповіту [PERSON] дізнався у 2014 році, перереєстрація автомобіля була здійснена у відповідності до діючого законодавства. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на наступне. Відповідно до генеральної довіреності, виданої від імені [PERSON], померлого 12.08.2011 року, на імя [PERSON], останній мав право розпоряджатися транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ-2101», 1971 р.в., кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], на власний розсуд. 14.02.2012 року [PERSON] реалізував своє право, та перереєстрував автомобіль на [PERSON] відповідно до вимог законодавства України. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає свої повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Крім того, [PERSON] помер 12.08.2011 року, а [PERSON] звернувся до суду з позовом 12.04.2016 року, тобто більш ніж через 4 роки. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. 12 серпня 2011 року помер [PERSON] (а.с. 3). Згідно заповіту, посвідченого 14.04.1994 року Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області № 499, все належне йому майно заповідав [PERSON] (а.с. 4). 24 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області за [PERSON] визнано право на 3/4 частини спадщини в порядку спадкування за заповітом. За [PERSON] визнано право на обовязкову частку у спадщині у розмірі 1/4 спадкового майна, а саме: на квартиру [ADDRESS] у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області та земельну ділянку, розташовану на землях Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, розміром 8,0546 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 142908 від 03.07.2008 року (а.с. 5-8). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2015 року [PERSON] оформив спадщину у вигляді 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером: 6325784000:03:000:0041 площею 8,0546 га; 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером: 6325755100:03:000:0143 площею 0,0475 га, розташованих на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області та на 3/4 частини квартири [ADDRESS] у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, після смерті [PERSON] (а.с. ). Згідно листу нотаріуса [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на автомобіль (а.с. 9). Відповідно до інформації регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України на [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «ВАЗ-2101», державний номер [NUMBER], який 14.02.2012 року знятий з обліку по дорученню [PERSON] та 17.02.2012 року зареєстрований на [PERSON] (а.с. 21). Уточнивши позов, [PERSON] просив визнати договір купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним, разом з тим не зазначив підстав, за яких потрібно визнати договір недійсним. У частині 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставив справи: розяснює особам , які беруть участь у справі їх права та обовязки , попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках , встановлених цим кодексом. В судовому засіданні сторонам роз"яснені положення ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, у тому числі щодо надання договору купівлі продажу автомобіля. Натомість, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог [PERSON] суду не надав. Вимоги щодо визнання права власності на спірний автомобіль не підлягають задоволенню, оскільки автомобіль перереєстровано, не є спадковою масою. За змістом статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З даним позовом [PERSON] до суду не звертався, та не позбавлений такої можливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов»язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінивши надані докази у їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки в позові відмовлено по суті.

Outcome: dismissed