Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернулася з вимогою позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON], [INFO] у зв'язку з ухиленням того від виконання своїх обов'язків по її вихованню і утриманню. В позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що 0 28 липня 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу, [INFO] народилася дочка [PERSON]. 16 листопада 2004 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. З часу розірвання шлюбу, відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини не приймав і не приймає. Не цікавиться розвитком дитини, а навпаки, створює перешкоди у виїзді дитини за кордон на лікування. Присуджені судом аліменти не сплачує. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 29 жовтня 2013 року становила 5922,50 грн..Все це свідчить лише про одне - відповідач свідомо ухиляється від свого батьківського обов»язку по утриманню і вихованню дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON], а дитину залишити на виховання та утримання їй. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представники третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON], [INFO], та проижває в одній квартирі з матір»ю - [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС Кодимського районного управління юстиції Одеської області №03-5164 від 29 жовтня 2013 року, станом на 29 жовтня 2013 року [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] 5922,50 грн.. Згідно висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], у зв»язку з невиконання тим своїх батьківських обов»язків. Дослідивши вимоги позивача, заяви відповідача та представника третьої особи, матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Роз'яснюючи положення зазначеної статті закону Пленум Верховного Суду, в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області 24 грудня 2003 року). Відповідач не приділяє ніякої уваги вихованню та утриманню дитини. Дитина проживає разом матір»ю. Як убачається з висновку Служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], у зв»язку з невиконання тим своїх батьківських обов»язків. Крім того, сам відповідач надав суду заяву про визнання позову, що свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обо»язки по вихованню та утриманню дитини. Відтак, суд прийшов до переконання в необхідності позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а дитину залишити на утримання і виховання матері - [PERSON]. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.1,2, СК України,

Outcome: approved