Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Свою заяву [PERSON] обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], [INFO], від якого у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. 10 жовтня 2013 року шлюб було розірвано. Наприкінці 2013 року батько дитини - [PERSON] раптово зник і до теперішнього часу його місцезнаходження їй невідомо. Малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні заявника і постійно проживає із нею. Раніше [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявникові необхідно для продовження навчання малолітньої [PERSON], [INFO], за межами України. Їй необхідно отримати дозвіл від батька дитини, але це не виявляється зробити можливим, оскільки де на даний час перебуває [PERSON] вона не знає. У зв'язку з наведеним, [PERSON] просила суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та наполягала на її задоволенні. Зацікавлена особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні заяви. Зацікавлена особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу, просить суд ухвалити рішення на свій розсуд. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порядок розгляду справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, передбачений главою 4 ЦПК України. У відповідності до ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Розгляд таких справ, згідно з ч. 4 ст. 234 ЦПК України, проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи усукупності, доходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 02 листопада 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 771. Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 гривень щомісяця, починаючи з 12 березня 2014 року і до повнолітня дитини. Як вбачається із актів державного виконавця від 19 лютого 2016 року та від 10 березня 2016 року, на виконанні у відділі державної виконавчої служби у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1 000 гривень щомісяця. Згідно заяви [PERSON], яка була подана до Орджонікідзевського відділення поліції Ленінського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 12 квітня 2016 року, остання просила допомогти у встановленні місця перебування [PERSON], [INFO]. Листом Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 16 травня 2016 року за № 6472/46/01/06-2016, [PERSON] повідомлено, що її звернення зареєстровано до Журналу єдиного обліку за № 6824. З долучених до матеріалів цивільної справи заяв [PERSON] від 01 серпня 2016 року, вбачається, що остання звертається до Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявами про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. ст. 382, 164 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, а тому суду необхідно вжити всіх заходів для з`ясування обставин справи. На з'ясування обставин справи судом були направлені запити до відповідних організацій та отримано наступні відповіді. Як вбачається із довідки ДП „Інформаційні судові системи", в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків [PERSON] зареєстрований під реєстраційним номером: [NUMBER]. Відповідно до відповіді адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області від 27 травня 2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 2003 року. Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя листом від 06 червня 2016 року за № 8631/06, повідомляє суд, що [PERSON], як фізична особа підприємець на обліку в управлінні не перебуває. В листі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 04 липня 2016 року № 10067/06, зазначається про те, що станом на 04 липня 2016 року дані персонального обліку про нарахування заробітної плати та стаж роботи на застраховану особу [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 04 липня 2016 року в Державному реєстрі застрахованих осіб відсутні. Окрім того, судом було витребувана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [PERSON] Відповідно до листа Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 05 липня 2016 року № 3418/10/08-29-13, згідно центральної бази державного реєстру фізичних осіб, інформація про суми виплачених доходів [PERSON], [INFO], за період з 01 січня 2014 року по дату виконання запиту, відсутня. Згідно відповіді Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції у Запорізькій області від 01 серпня 2016 року № 97/33/46/01/03-2016, орган Національної поліції повідомляє суд, що 13 червня 2016 року за вхідним № 3792 до сектору (КР) Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГКНП в Запорізькій області надійшло звернення [PERSON], [INFO], щодо отримання інформації де саме перебуває її колишній чоловік [PERSON], [INFO], для вирішення питання щодо отримання дозволу батька на виїзд за межі країни спільної доньки [PERSON] Під час проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] останніх декілька років перебуває на території АР Криму, та є постійним користувачем соціальної мережі, зазначено його контактний мобільний номер телефону. 18 липня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов лист від [PERSON], в якому він повідомляє, що він живий, працює та на даний час знаходиться у АР Крим у місті Севастополі. У нього викрадено документи та у зв'язку із ситуацією що склалася у Криму та в Україні він не може на данний час повернутися до міста Запоріжжя. Крім того, вказав, що його колишня дружина не відповідає на телефонні дзвінки, на контакт з ним не виходить та у нього немає із нею ніякого зв'язку, зазначив також свою електрону пошту та мобільний номер телефону. Судом було залучено до участі у справі в якості зацікавленої особи мати [PERSON] - [PERSON], яка зазначила, що її син не є безвісно відсутньою особою. [PERSON] пояснила суду, що вона періодично спілкується із сином в телефонному режимі, востаннє це було у серпні 2016 року та заявниці відомо про те, що [PERSON] на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України, у АР Крим. [PERSON] втратив паспорт та не може виїхати до міста Запоріжжя. Відповідно до ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Закон не пов'язує можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою з причинами, в зв'язку з якими вона відсутня в місці постійного проживання, відсутні відомості про місце її перебування. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою можливе, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Проте, факт не проживання за місцем реєстрації [PERSON] не підтверджує його безвісну відсутність. Таким чином, під час судового розгляду справи не були встановлені передбачені законодавством обставини для визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] є недоведеною, а тому і її задоволенні якої слід відмовити. Окрім того, суд, вважає за необхідне зазначити заявнику, що спосіб який обраний нею для реалізації права на виїзд її малолітньої дитини за межі України, без згоди батька, шляхом визнання особи безвісно відсутньою не відповідає вимогам чинного законодавства.

Outcome: dismissed