Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 20.06.2014 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 07 вересня 2007 р. по 08 лютого 2012 р. перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні та утриманні її батьків. Батько дітей не надає добровільно матеріальної допомоги та ухиляється від утримання дітей, в зв'язку з чим вона просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33% усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак зазначив, що на даний час він не має можливості надавати матеріальну допомогу на їх утримання у пред'явленому позивачем розмірі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції, актовий запис № 914. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір»ю та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не надає постійну, регулярну допомогу на утримання сина та доньки. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своїх дітей, що він не має інших аліментних зобов»язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Одночасно суд бере до уваги позицію відповідача щодо його згоди сплачувати аліменти щомісячно, по можливості, а також розмір витрат, які необхідно зробити щомісяця на дитину відповідного віку. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та неповнолітніх дітей, суд не досліджує зазначені обставини справи. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі ,докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 13 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved