Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у шлюбі з 30.09.2000 року по 03.06.2004 року. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Вказує, що дочка займається в Дитячій музичній школі №3 у м. Києві. Учні даної школи приймають участь у міжнародних фестивалях культури та мистецтв. Зазначає, що дочка не змогла прийняти участь в Міжнародному фестивалі культури та мистецтв, який проводився в Австрії 2-3 листопада 2013 року, оскільки батько дівчини, [PERSON], не надав нотаріальної згоди на виготовлення проїзних документів та на виїзд дитини за кордон у супроводі матері. Крім того, позивач вказує на те, що вона може забезпечити своїй дитині різнобічний культурно-освітній розвиток та оздоровлення за межами України, але через небажання відповідача надати дозвіл на вивезення дитини за кордон, вона не може реалізувати зазначене. Такі відмови відповідача порушують права дитини, в зв'язку з чим позивач просить надати дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди батька та на надання дозволу на виготовлення проїзного документу. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач всупереч інтересам дитини відмовляється оформлювати нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон у супроводі матері. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач перешкод у вивезенні дитини за кордон не чинить, проте, маючи бажання приймати участь у вихованні дочки, звернувся до суду з позовом про встановлення порядку спілкування з дочкою. Таким чином, перед наданням дозволу на вивезення дитини за кордом має намір з'ясовувати про наявність бажання дочки у цьому. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2000 року до 03.06.2004 року. Від шлюбу є дочка [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою, батько участі у вихованні дитини не приймає, з донькою не спілкується, про що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року , встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до наданих доказів, [PERSON] дійсно навчається у 5 класі дитячої музичної школи №3 ім. В.С. Косенка м. Києва за фахом бандури (а.с.32). 01.10.2013 року, позивачка звернулася з листом до відповідача у якому просила надати згоду на вивезення дитини за кордон. (а.с.8). Як на підставу необхідності отримання згоди на виїзд дитини за кордон, посилалася на те, що дочка має прийняти участь у міжнародному фестивалі культури та мистецтв, який мав відбутися у м. Відень з 2 по 3 листопада 2013 року. Відповідачем листа отримано 15.10.2013 року (а.с.9). 14.02.2014 року позивач повторно звернулася з листом до відповідача, в якому зазначила, що залишивши поза увагою попереднє звернення позивачки про оформлення нотаріального дозволу на виїзд дочки за кордон, відповідач позбавив її можливості прийняти участь у міжнародному фестивалі, а тому з метою недопущення таких випадків у майбутньому, просить нотаріально оформити дозвіл на виготовлення проїзних документів на виїзд дочки за кордон та дозвіл на виїзд дочки за кордон. (а.с.10). Як зазначає позивач, та не спростував в судовому засіданні представник відповідача, такої згоди з боку відповідача оформлено не було. Відповідно до пояснень наданих в судовому засіданні представником відповідача, дозвіл на вивезення дитини за кордон відповідач мав надати лише після спілкування з дочкою та уточнення її волі на таку поїздку. Доводи сторони відповідача, що задоволення таких позовних вимог порушують його права щодо виховання дочки та спілкування з нею, не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку в першу чергу до уваги беруться інтереси дитини. Крім того, спір щодо визначення порядку побачень з дитиною між сторонами вирішується в іншому позовному провадженні. В даних матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач заявляючи вказані позовні вимоги діє всупереч інтересам дитини чи наражає дитину на небезпеку. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вище зазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позову.

Outcome: approved