Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до ТОВ «Техіновація» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що вони є батьками загиблого на виробництві відповідача [PERSON], [INFO], який в 2015 році перебував у трудових відносинах з ТОВ «Техіновація». [INFO] року о 11.40 годин з їх сином трапився нещасний випадок на виробництві внаслідок якого останній помер, що підтверджується актом Н-1 № 11 від 03.06.2015 року. Гибель сина стала для позивачів потрясінням від якого вони не можуть оправитись до теперішнього часу. Повністю був порушений устрій життя позивачів. Смерть сина спричинила душевні та моральні страждання, спричинені втратою близької людини - рідного сина. Втрата сина в ранньому віці (йому виповнилося лише 27 років) такою страшною смертю вимагає від них додаткових зусиль для організації свого життя. Після нещасного випадку з сином вони постійно знаходяться в стані глибокої депресії, так як образ їх життя назавжди змінився, вони залишилися без своєї дитини, без його підтримки та любові. Все навколо їх тепер постійно нагадує про загиблого сина та спричиняє страшний душевний біль. Посилаючись на те, що смертю сина, яка настала у зв'язку з незабезпеченням ТОВ «Техіновація» безпечних умов праці, їм завдано моральної шкоди, просили на підставі ст. ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стягнути з ТОВ «Техіновація» на їх користь моральну шкоду в розмірі по 100 000 грн. кожному з позивачів. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивачів - [PERSON] позов підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом оголошення виклику до суду у пресі в газеті «Урядовий кур»єр» від 10.10.2015 року за № 189. Будь-яких заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивачів, представника позивачів, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.10). Свідоцтвом про смерть (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 27 років. Також судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], який працював електрослюсарем підземним ІІІ розряду ТОВ «Техіновація» загинув при виконанні трудових обов'язків. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1 № 1 від 03.06.2015 року та акт форми Н-5 від 03.06.2015 року(а.с.11-20). Зазначеними актами встановлено, що смерть [PERSON] настала у вибої повітря подавальній пічі № 3 пласта m?4 дільниці № 1. Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п.4 - позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п.5 ч.2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. Моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є: акт форми Н-1 № 1 від 03.06.2015 року (а.с.17-20), акт форми Н-5 від 03.06.2015 року (а.с.11-16), якими підтверджується, що умови виробництва де працював [PERSON] були небезпечними і саме внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці останній загинув. Так, з даних актів вбачається, що причинами нещасного випадку, який стався з [PERSON] є: 1)основна: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, що відобразилося у відсутності перевірки стійкості покрівлі у вибої повітря подавальній пічі № 3 пласта m?4 дільниці № 1 шляхом огляду та обстукування, не проведене оббирання гірничої маси (порушення статті 13,14 ЗУ «Про охорону праці», п.6 розд.V, п.16 гл.5 розд. ІV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.п.2.1, 2.5 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці № 1 шахти «Свято-Пкровська» ТОВ «Техіновація»); незадовільний технічний стан виробничих об»єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій, що відобразилося у не встановлені тимчасового та частковою відсутністю постійного дерев»яного кріплення у вибої подавальній пічі № 3 пласта m?4 дільниці № 1 (порушення статті 13,14 ЗУ «Про охорону праці», п.1 гл.4 розд.V, п.12 гл.5 розд. V НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.п.2.1 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці № 1 шахти «Свято-Пкровська» ТОВ «Техіновація» ; 2)супутна: незадовільне функціонування, недосконалість системи управління охороною праці, що виразилося в неякісному обстеженні підземних гірничих виробок в частині кріплення, у відсутності організаційного контролю за станом гірничої виробки, безпечним ведення робіт у вибої повітря подавальній пічі № 3 пласта m?4 порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов»язків гірничим майстром дільниці № 1, начальником дільниці № 1, начальником дільниці ВТБ, заступником директора з охорони праці, головним інженером ТОВ «Техіновація»; 3) психофізіологічні - особиста необережність потерпілого. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що смертю [PERSON] позивачам - [PERSON], [PERSON] завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON], внаслідок чого останній був смертельно травмований. Враховуючи те, що в судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], позивачам заподіяні моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької їм людини, а саме сина, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя, суд, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи глибину моральних страждань позивачів, безповоротність втраченого, а також враховуючи те, що нещасний випадок з [PERSON] трапився в тому числі і з вини останнього внаслідок особистої необережності, що підтверджується актом Н-1,вважає, що на користь позивачів з відповідача має бути стягнуто по 65 000 гривень кожному з позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивачами було заявлено до відповідача дві самостійні вимоги немайнового характеру, і позивачі при зверненні до суду були звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. (243,60 грн.х2).

Outcome: partial