Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з матір'ю [PERSON] з травня 2013 року по день її смерті 13 липня 2014 року, обґрунтовуючи таку необхідність метою реалізації своїх спадкових прав після матері, оскільки після смерті 02 травня 2013 року батька [PERSON] мати [PERSON] залишилась одна, тому заявник переїхала до неї у квартиру [ADDRESS] з метою догляду, лікування, належного утримання та моральної підтримки та до часу смерті матері проживала разом з нею однією сім'єю, мала один бюджет, оплачувала комунальні послуги, забезпечувала належне харчування і придбання ліків, проте на звернення у березні 2015 року до нотаріальної контори за оформленням спадкової квартири нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з тих підстав, що не надано доказів проживання разом зі спадкодавцем на час смерті для фактичного прийняття спадщини, оскільки заявник зареєстрована за іншим місцем проживання ніж спадкодавець. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, пояснивши, що є онуком спадкодавця [PERSON], зареєстрований в [INFO], проте проживала весь час з бабусею його мати [PERSON], зокрема, після смерті діда [PERSON], оскільки бабуся дуже хворіла і мати здійснювала за нею догляд, лікувала, оплачувала усі витрати, тому просив заяву задовольнити, також зазначивши, що за спадщиною до нотаріальної контори не звертався та майнових претензій на спадкову квартиру не має. Представник заінтересованої особи Дніпропетровської міської ради проти задоволення заяви заперечувала тим, що заявником не доведено доказами фактичне проживання зі спадкоємцем тривалий час та, зокрема, і на час смерті, тому просила в задоволенні заяви відмовити. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є подругою сім'ї [PERSON] з 1970-х років, часто бувала в гостях у [PERSON] та [PERSON], допомагала у господарчих справах, тому їй відомо, що після смерті [PERSON] їх дочка [PERSON] взагалі стала проживати разом з матір'ю в квартирі [ADDRESS], оскільки вона дуже хворіла, забезпечувала їй лікування, підтримку, оплачувала всі операції та ліки, харчування, піклувалася про хвору до самої смерті. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою [PERSON], є родичем сім'ї [PERSON], часто бувала у них вдома в квартирі [ADDRESS], тому їй відомо, що [PERSON] проживала разом з батьками, а після смерті батька взагалі переїхала до матері і проживала з нею до смерті, піклувалася, забезпечувала лікування, несла усі витрати з утримання їх сім'ї. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], є подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 11 серпня 1963 року, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 21 грудня 1985 року (а.с.14, 12, 13). За даними паспорта [PERSON]В, остання зареєстрована з 03 лютого 1998 року в квартирі [ADDRESS] (а.с.5-6). [PERSON] померла 13 липня 2014 року у віці 76 років, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14 липня 2014 року вчинено актовий запис №4939 та видано свідоцтво серії І-КИ №569684 (а.с.11). [PERSON] помер 02 травня 2013 року (а.с.10). За життя [PERSON] заповіту не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23 березня 2015 року (а.с.38). За даними довідок ОК "ЖБК-27 "Петровськ-1" від 23 лютого 2015 року [PERSON] з 20 серпня 2002 року по 02 травня 2013 року та [PERSON] з 20 серпня 2002 року по 13 липня 2014 року були зареєстровані в [INFO] та станом на день смерті [PERSON] разом з нею в квартирі був зареєстрований лише онук [PERSON] (а.с.8, 9). Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у ч.1 ст.256 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.3 ст.256 ЦПК України). За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15 грудня 1993 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] та зареєстрував право власності в КП ДМБТІ 15 грудня 1993 року (а.с.15-16), що узгоджується з даними КП "ДМБТІ" ДОР від 08 квітня 2015 року №3588 (а.с.30). Звідси, встановлення факту проживання однією сімєю на час смерті для заявника має юридичне значення для реалізації своїх спадкових прав після [PERSON], яка будучи зареєстрованою разом з чоловіком [PERSON] на час відкриття після нього спадщини, в силу ст.ст. 1261, 1268 ЦК України прийняла спадщину, на належне їй майно квартиру [ADDRESS]. З огляду на положення ч. 6 ст. 235 ЦПК України, судом, перевіряючи дійсну відсутність спору про право, було встановлено, що після [PERSON], інші спадкоємці за законом, зокрема, [PERSON] після померлої 13 липня 2014 року [PERSON], які б виявили інтерес до спадкового майна відсутні, заповіт остання не складала, з заявою про прийняття спадщини після неї окрім [PERSON] ніхто не звертався, що знайшло підтвердження поясненнями заявника, заінтересованих осіб, показами свідків, відповіддю нотаріальної контори від 06 квітня 2015 року №78/01-16 (а.с. 29, 42). Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені дійсні обставини відсутності інших спадкоємців, обставини фактичного проживання заявника однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після неї, що повністю узгоджується з показаннями свідків та письмовими доказами, з метою реалізації спадкових прав заявника за ст.1264, 1268 ЦК України, суд вважає можливим встановити факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сімєю на день відкриття спадщини після [PERSON] 13 липня 2014 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі доказами, оціненими кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність, ухваливши за встановлених обставин рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved