Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.03.2015 року, просила поділити набуте за час перебування у шлюбі спільне майно подружжя, визнавши незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу по [ADDRESS] м.Києва в СТ «Злагода» масив Міжозерний, готовністю 100%, вартістю 564 721 грн., спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]. Виділити в порядку поділу майна подружжя [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 64,50 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м., вартістю 505 777 грн.; квартиру [ADDRESS], загальною площею 39,20 кв.м., житловою площею 17,90 кв.м., вартістю 681022 грн.; квартиру [ADDRESS] загальною площею 32,80 кв.м., житловою площею 16,70 кв.м., вартістю 398 782 грн. Також позивач просила суд залишити у її власності в порядку поділу майна зареєстровані за нею 1/2 частку квартири [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS] Позивач просила суд виділити в порядку поділу майна подружжя [PERSON] земельну ділянку площею 0,0590 га у Дарницькому районі [ADDRESS], вартістю 424 564 грн.; садовий будинок [ADDRESS], вартістю 34 489 грн.; незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу по [ADDRESS], готовністю 100 %, вартістю 564 721 грн.; будівельні матеріали та виконані роботи, витрачені для будівництва гаражу, що знаходиться по [ADDRESS], вартістю 26 485 грн.; мотоцикл Honda 08 RD, 2005 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER]., вартістю 77 469 грн. 98 коп. Виділити грошові кошти, вилучені від продажу автомобілів Hyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] та Mitsubishi Outlender 2.0, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER], проданих [PERSON] 05.08.2014 року, що становить загальну суму 594 052 грн. 25 коп. Залишити у власності [PERSON] зареєстрований за ним мотоцикл Honda 08 RD, 2005 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості майна в розмірі 136 200 грн. 23 коп. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві дані та обставини. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, заперечували стосовно обсягу спільного сумісного майна подружжя, що підлягає поділу, вважали, що незавершений будівництвом будинок, побудований за час шлюбу по [ADDRESS] не є нерухомим майном, оскільки не введений в експлуатацію, а тому не може бути предметом поділу. Також заперечували щодо врахування при поділі майна ринкової вартості автомобілівHyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] та Mitsubishi Outlender 2.0, 2013 року випуску,білого кольору, д.н.з. [NUMBER], оскільки автомобілі були продані відповідачем у період шлюбу, а грошові кошти використані в інтересах сім'ї, окрім того згідно довідок-рахунків, продаж вказаних автомобілів вчинено за 70 000 грн. та 180 000 грн. відповідно. Суд, заслухавши учасників процесу, їх представників, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що будь-яка річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності,незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1993 року по 30 серпня 2014 року. Шлюб між сторонами було розірвано за спільною згодою у відділі РАЦС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30 серпня 2014 року. Державна реєстрація розірвання шлюбу здійснюється органом ДРАЦС в порядку, встановленому для державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання чоловіка й дружини (одного з них) або за місцем державної реєстрації укладення шлюбу. Розірвання шлюбу й державна реєстрація його розірвання здійснюється в присутності хоча б одного із подружжя після закінчення місяця від дня подачі подружжям спільної заяви про розірвання шлюбу. Частиною 2 статті 106 СК визначено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу саме після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Таким чином, твердження позивачки, що шлюбні відносини були припинені остаточно не пізніше ніж 30 липня 2014 року, а саме: з дня подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органів РАЦС знаходять своє підтвердження. Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2014 року за клопотанням представника позивача було призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено ТОВ "Український центр судових експертиз" , на вирішення якої поставлено у т.ч. наступні питання : 1) Визначити ступінь будівельної готовності (відсоток готовності) незавершеного будівництвом будинку, розташованого по [ADDRESS] 2) Чи є об'єкт (результат виконання робіт) - незавершений будівництвом будинок, розташований по [ADDRESS] нерухомим майном? 3) У разі якщо згаданий вище об'єкт є нерухомим майном, то визначити на дату проведення експертизи ринкову вартість незавершеного будівництвом будинку, розташованого по [ADDRESS]. 4) У разі якщо згаданий вище об'єкт не є нерухомим майном, то визначити на дату проведення експертизи загальну вартість матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва будинку на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться по [ADDRESS] 5) Визначити на дату проведення експертизи ринкову вартість земельної ділянки площею 0,0590 га, кадастровий номер [NUMBER], знаходиться по [ADDRESS] 6) Визначити на дату проведення експертизи ринкову вартість садового будинку [ADDRESS], який побудовано господарчим способом та введено в експлуатацію у липні 1990 року. 7) Визначити на дату проведення експертизи ринкову вартість квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS], 1/2 частки квартири [ADDRESS] 8) Визначити за матеріалами справи на дату проведення експертизи ринкову вартість автомобіля Hyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, кількість циліндрів 4, об'єм двигуна 1998, кількість дверей 5, тип палива бензин або газ. 9) Визначити за матеріалами справи на дату проведення експертизи ринкову вартість автомобіля Mitsubishi Outlender 2.0, 2013 року випуску, білого кольору, кількість циліндрів 4, об'єм двигуна 1998, кількість дверей 5, тип палива бензин або газ. 10) Визначити за матеріалами справи на дату проведення експертизи ринкову вартість мотоцикла Honda RD 08 RD, 2005 року випуску, чорного кольору,об'єм двигуна 647, вид палива бензин, без бокового причіпу-А, д.н.з [NUMBER]. З висновків експерта №2-27/01 від 27.01.2015 року та №3-12/01 від 12.01.2015 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної, будівельно-технічної та автотоварознавчої експертизи вбачається, що на всі поставлені судом питання експерт дійшов до певних висновків, які судом визнані обгрунтованими та такими, що не суперечать іншим матеріалам справи, не викликають сумніви у його правильності. У судовому засіданні 20.04.2015 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] було допитано судового експерта [PERSON] щодо висновку №2-27/01 від 27.01.2015 року, яким додатково обгрунтовано проведену ним судову експертизу та наведено дані щодо її правильності з посиланням на матеріали справи. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що сторонами в період шлюбу було придбане майно, яке складається з : незавершеного будівництвом будинку, зведеного за час шлюбу по [ADDRESS]; 1/2 частки квартири [ADDRESS]; квартири [ADDRESS]; квартири [ADDRESS], вартістю 530 400 грн.; земельної ділянки площею 0,0590 га у [ADDRESS]; садового будинку [ADDRESS]; автомобіля Hyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER]; автомобіля Mitsubishi Outlender 2.0, 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER]; мотоциклу Honda 08 RD, 2005 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується наявними у справі правовстановлюючими документами. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року виходячи із положень статей 60,69,70 СК України, частини третьої статті 368 ЦК України незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Приписами частини 3 статті 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас, у відповідності з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Як вбачається з отриманих на запит суду документів з УДАІ м.Києва, [PERSON] 05 серпня 2014 року здійснив відчуження транспортних засобів: Hyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] та Mitsubishi Outlender 2.0, 2013 року випуску,білого кольору, д.н.з. [NUMBER]. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON] та не бере їх до уваги стосовно того, що грошові кошти отримані від продажу вказаних двох автомобілів були використані ним в інтересах сім'ї, оскільки всі грошові кошти отримані від продажу автомобілів у період шлюбу він віддав позивачці [PERSON] Водночас, з огляду на те, що договори купівлі-продажу згаданих автомобілів виходять за межі дрібних побутових, зазначене рухоме майно є цінним для подружжя, а тому для укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів в силу ч.3 ст. 65 СК України необхідна була письмова згода [PERSON], доказів існування якої відповідачем суду надано не було, у той же час суду було доведено факт того, що шлюбні відносини між сторонами вже були припинені станом на 05.08.2014 року (на день відчуження транспортних засобів). Також, як було встановлено судом, у [PERSON] на руках до цього часу наявний оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на Hyundai IX 35, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], який було оглянуто в судовому засіданні, що підтверджує відсутність її згоди на відчуження згаданого транспортного засобу, що спонукало відповідача отримувати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з метою його відчуження 05.08.2014 року. Згідно з п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, законодавство передбачає певні способи поділу судом спільного сумісного майна подружжя. По-перше, відповідно до ст. 71 СК України суд може ухвалити рішення щодо поділу майна в натурі. Такий спосіб застосовується до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення (ст. 183 ЦК України). По-друге, суд може ухвалити рішення про присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку виплати другому з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності ( ч. ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України). При цьому присудження такої компенсації можливе лише за згодою особи, яка її отримує, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Такий спосіб застосовується відносно неподільних речей. По-третє, суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об'єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість. Водночас, в процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: відносно одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя з зобов'язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи позивачем підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved