Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що 10.07.1992 вона діючи від свого імені та від імені свого чоловіка уклала договір купівлі-продажу квартири за яким викупила однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Гроші на викуп зазначеної квартири надавав чоловік [PERSON] , оскільки вона на той час не мала власного заробітку так як перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років. Як лікар і багатодітна матір з 1989 року вона перебувала на черзі лікарів Охтирсьої ЦРЛ на поліпшення житлових умов. Наприкінці 1996 року за рознарядкою МОЗ України для забезпечення лікарів Охтирської ЦРЛ житлом будівельна організація «Охтирбуд» виділила 14 квартир у новозбудованому багатоквартирному житловому будинку розташованому по [ADDRESS] . Про отримання нею квартири у новозбудованому будинку дізналася [PERSON] , яка була секретарем громадської комісії із житлових питань при виконавчому комітеті Охтирської міської ради. Вступивши у змову із [PERSON] , який працював юристом комунального підприємства ВЖРЕП Охтирського міськвиконкому, на балансі якого знаходилися усі об`єкти державного житлового фонду, [PERSON] вирішила видурити у неї однокімнатну квартиру, щоб у подальшому використати для власного збагачення чи для підкупу працівників правоохоронних органів. Зокрема [PERSON] стала вимагати у неї подарувати однокімнатну квартиру [ADDRESS] , органу, який поліпшив її житлові умови. З відповіді керуючого справами міськвиконкому Руденка М.В. від 19.04.2018 вона дізналася, що 16.04.1997 з ініціативи [PERSON] виконкомом Охтирської міської Ради народних депутатів приймалося додаткове рішення №213 про внесення доповнення у рішення виконкому від 19.03.1997 №141, згідно якого нотаріальній конторі доручалося оформити договір дарування міськвиконкому квартири. 27.05.1997 вона дійсно приходила до комунального підприємства ВЖРЕП Охтирського міськвиконкому розраховуючи підписати договір передачі однокімнатної квартири в оренду на три роки, але замість цього їй на підпис було надано текст іншого договору, який вона підписала не прочитавши. Також їй було надано обидва оригінали зазначеного договору для підписання її чоловіком, однак чоловік відмовився надавати згоду на укладення саме такого договору і невдовзі звернувся до суду з позовом до неї як відповідача, який розпорядився спільно придбаним майном без його згоди. Справа переглядалася різними судами неодноразово. Остаточно у 2001 році суддя Тростянецького районного суду [PERSON] відмовила її чоловіку у задоволенні позову пославшись на те, що позивач не надав доказів спільного проживання подружжя у момент придбання квартири та доказів того, що надавав гроші на придбання квартири. Приймаючи вказане рішення від 18.07.2001 у справі №2-31/2001 суддя [PERSON] не знала, що договір дарування від 27.05.1997 насправді не був виконаний, так як не був укладений у відповідності до Тимчасового положення Держжитлокомунгоспу України від 01.06.1995 №24. Про те, що квартира не була передана до державного (комунального) житлового фонду, без чого не могло відбутися укладання договору дарування квартири у державну власність, стало відомо судам лише у квітні 2018 року з відповіді керуючого справами виконавчого комітету Охтирської міської ради Руденка М.В. від 19.04.2018. Також позивачка зазначила, що вона ніколи не визнавала договір дарування від 27.05.1997 укладеним та не оскаржувала його, так як не було події передачі майна іншому власнику. Про те, що державний реєстратор Манченко О.О. зареєструвала квартиру належну їй та її чоловіку як власність Охтирського міськвиконкому вона дізналася під час розгляду в Охтирському міськрайонному суді справи №583/1668/16-ц за позовом її чоловіка у якому той просив підтвердити його право на куплену ними 10.07.1992 квартиру, як на спільну сумісну власність подружжя (за законом), або як на майно придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Вона оскаржила рішення державного реєстратора Манченко О.О. до адміністративного суду. Також вона з чоловіком звернулися до міського голови Алєксєєва І.Ю. із заявою про скасування реєстрації права власності Охтирського міськвиконкому на належну їм квартиру, однак їм було відмовлено. Бездіяльність міського голови вона з чоловіком оскаржили до суду, але ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження у адміністративній справі за їхнім позовом було закрито. У зв`язку з наведеним позивачка просить суд: 1) зобов`язати відповідача, який незаконно зареєстрував виникнення за собою з 30.05.2016 права власності на квартиру, яка за законом є власністю позивача на праві спільної сумісної власності подружжя, вжити заходи по відновленню права власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Для цього зобов`язати відповідача повернути позивачу одержаний у Сумському державному нотаріальному архіві дублікат договору дарування від 27.05.1997, а також виготовлений 26.03.2016 КП ОМР «БТІ та АПР» без обстеження техпаспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких державний реєстратор Тростянецької міської ради Манченко О.О. зареєструвала в ЄДРРПНМ права власності відповідача на цю квартиру; 2) скасувати державну реєстрацію ЄДРРПНМ права власності відповідача на квартиру за адресою: [ADDRESS] та присвоєний цій квартирі реєстраційний номер 937716159102; 3) визнати незаконним і таким, що здійснювалися в супереч наданих Конституцією і законами України повноважень, дій відповідача, які вчинялися з метою безоплатного заволодіння правами на окрему приватну житлову квартиру 120-квартирного житлового будинку, як на індивідуально визначену річ (об`єкт права), яка ніколи не передавалася її приватними власниками до державного житлового фонду. Ухвалою суду від 30.03.2021 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін. 21.04.2021 представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та безпідставності позову. Зокрема представник відповідача у відзиві зазначив, що згідно договору дарування від 27.05.1997 посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарувала, а виконком міської ради народних депутатів, від імені якої діяла відповідна особа за дорученням, прийняв у дар квартиру [ADDRESS] . 05.06.2002 Охтирською міською нотаріальною конторою обдарованій стороні був виданий дублікат договору дарування спірної квартири від 27.05.1997 замість загубленого договору дарування. 05.06.2002 квартиру [ADDRESS] було зареєстровано Охтирським МБТІ на праві комунальної власності за виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних депутатів, про що зроблено відповідний реєстраційний напис на правовстановлюючому документі та записаний у реєстрову книгу №73 за реєстровим №10205. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.07.2001 залишеним без змін ухвалою судової колегії у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 10.10.2001 позов [PERSON] до [PERSON] , Охтирського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] , залишено без задоволення. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №2-1 від 12.10.2012 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21.03.2013, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 позовні вимоги [PERSON] до Охтирського міського бюро технічної інвентаризації, Охтирської міської державної нотаріальної контори про визнання відсутності факту втрати жодного з обох оригіналів договору дарування, які повинні видаватися обдарованій стороні і відповідно визнання безпідставною видачу дублікату договору дарування замість загубленого, скасування самого дублікату, скасування державної реєстрації дублікату юридично нікчемного позастатутного договору, залишено без задоволення. 31.05.2016 було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Виконавчим комітетом Охтирської міської ради про що внесено відповідну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.07.2019 по справі №583/356/18 [PERSON] було відмовлено у задоволенні її позову до Сумського обласного державного нотаріального архіву про скасування виданого 22.03.2016 дублікату договору дарування житлової квартири. Вказане рішення постановою Сумського апеляційного суду від 18.11.2019 було залишено без змін. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №583/1576/17 від 12.02.2018 були залишені без задоволення позовні вимоги [PERSON] , який просив скасувати або визнати недійсним рішення державного реєстратора Тростянецької міської ради Сумської області Манченко О.О. про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру [ADDRESS] за Виконавчим комітетом Охтирської міської ради у формі комунальної власності у зв`язку з незаконними і протиправними діями відповідача. Вказане рішення було залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018. Враховуючи вищевикладене, представник позивача посилаючись на положення ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову до Виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання дій відповідача незаконними, оскільки рішеннями судів підтверджено законність виникнення та реєстрацію за Виконавчим комітетом Охтирської міської ради права власності на квартиру [ADDRESS] . 28.04.2021 позивачка звернулася до суду з клопотанням у якому просила суд справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.04.2021 позивачці було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спорами про право власності, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 10.07.1992 між виконкомом Охтирської міської ради народних депутатів в особі юрисконсульта ВЖКГ Охтирського міськвиконкому Сиротіна В.П. та [PERSON] укладено договір, за умовами якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). В подальшому [PERSON] подарувала, а виконком міської ради народних депутатів прийняв у дар однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом, що має силу оригіналу, договору дарування посвідченого 27.05.1997 державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Ковальчук С.П. (а.с. 123). Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, квартира [ADDRESS] , була зареєстрована Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності за виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних депутатів, записано в реєстрову книгу №73, за реєстровим номером №10205 від 05.06.2002 (а.с. 125). З інформаційної довідки №60690431 від 06.06.2016 вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 31.05.2016 державним реєстратором Тростянецької міської ради Сумської області Манченко О.О. право комунальної власності Виконавчого комітету Охтирської міської ради на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 937716159102 (а.с. 124). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка фактично оспорює договір дарування нею квартири [ADDRESS] від 27.05.1997, а також усі подальші дії спрямовані на реєстрацію права власності Виконавчого комітету Охтирської міської ради на вказану квартиру. Тобто, фактично, предметом доказування у даному спорі в першу чергу є законність набуття Виконавчим комітетом Охтирської міської ради на підставі договору дарування від 27.05.1997, права власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з цим, судовими рішеннями ухваленими у справах за позовами як позивачки так і її чоловіка [PERSON] неодноразово було перевірено та підтверджено законність набуття права власності відповідача на спірну квартиру. Зокрема рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.07.2001 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10.10.2001 та ухвалою Верховного Суду України від 01.03.2002, позов [PERSON] до [PERSON] , Охтирського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] , залишено без задоволення. Вказане рішення Тростянецького районного суду мотивовано тим, що під час знаходження відповідачки на квартирному обліку, вона претендувала на отримання 3-х кімнатної квартири, але такої квартири у наявності не було і при виділенні 4-х кімнатної квартири вона подарувала однокімнатну квартиру виконкому. Такі умови були вигідними для відповідачки, а тому вона і уклала даний договір. Також суд дійшов висновку, що сторони навмисно створили вказану ситуацію з метою незаконного збагачення за рахунок держави, так як сім`я із п`яти чоловік була забезпечена житлом загальною площею 56,4 кв.м. (а.с. 126-129). Також рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №2-1 від 12.10.2012 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21.03.2013, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 позовні вимоги [PERSON] до Охтирського міського бюро технічної інвентаризації, Охтирської міської державної нотаріальної контори про визнання відсутності факту втрати жодного з обох оригіналів договору дарування, які повинні видаватися обдарованій стороні і відповідно визнання безпідставною видачу дублікату договору дарування замість загубленого, скасування самого дублікату, скасування державної реєстрації дублікату юридично нікчемного позастатутного договору, залишено без задоволення. Разом з тим, вказаним рішенням суду було задоволено зустрічні позовні вимоги Виконавчого комітету Охтирської міської ради та заборонено [PERSON] та [PERSON] користуватися квартирою [ADDRESS] . Також було зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди представникам Виконавчого комітету Охтирської міської ради щодо входу у квартиру [ADDRESS] . Мотивуючи зазначене рішення, суд зазначив, що у судовому засіданні було достовірно встановлено, що між сторонами договору було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору. Позивач [PERSON] попередньо звернувшись до БТІ з приводу відчуження належної їй на той час квартири [ADDRESS] із замовленням видати довідку-характеристику для її відчуження та отримавши зазначену довідку та технічний паспорт на квартиру із власної волі уклала зазначений договір. Остання усвідомлюючи вимоги чинного законодавства щодо необхідності передачі у державну власність належної їй на праві власності квартири та маючи бажання поліпшити житлові умови шляхом отримання ордеру на квартиру більшої площі, свідомо погодилась на укладення зазначеного договору. Відповідність волевиявлення позивачки на укладення зазначеного договору її волі підтверджується підписом останньої у нотаріально посвідченому договорі. У подальшому, позивач [PERSON] подарувавши квартиру органу, що здійснює поліпшення житлових умов, скористалась зазначеним правом, отримала ордер та вселилась у квартиру значно більшої площі. Виконком Охтирської міської ради виконав свій обов`язок по видачі ордера на житлове приміщення. Після цього [PERSON] разом з іншими членами сім`ї приватизувала її (а.с. 130-139). Крім того, рішенням Ковпаківського районного судум. Суми від 15.07.2019 по справі №583/356/18 залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18.11.2019 [PERSON] було відмовлено у задоволенні її позову до Сумського обласного державного нотаріального архіву про скасування виданого 22.03.2016 дублікату договору дарування житлової квартири (а.с. 140-144). Також рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №583/1576/17 від 12.02.2018 були залишені без задоволення позовні вимоги [PERSON] , який просив скасувати або визнати недійсним рішення державного реєстратора Тростянецької міської ради Сумської області Манченко О.О. про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру [ADDRESS] за Виконавчим комітетом Охтирської міської ради у формі комунальної власності у зв`язку з незаконними і протиправними діями відповідача. Вказане рішення було залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 (а.с. 145-150). Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що законність набуття Виконавчим комітетом Охтирської міської ради на підставі договору дарування від 27.05.1997, права власності на квартиру [ADDRESS] неодноразово підтверджено судами при ухваленні зазначених вище рішень суду. Відтак, вказані обставини, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню знову при вирішенні даного спору. Натомість оспорюючи договір дарування квартири [ADDRESS] від 27.05.1997, а також оспорюючи усі подальші дії спрямовані на реєстрацію права власності Виконавчого комітету Охтирської міської ради на вказану квартиру позивачка фактично хоче переглянути встановлені вказаними вище рішеннями суду обставини, та спростувати законність набуття Виконавчим комітетом Охтирської міської ради на підставі договору дарування від 27.05.1997, права власності на квартиру дану квартиру. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Суд зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 п. 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", п. 61; "Совтрансавто-Холдинг" проти України", заява N 48553/99, рішення від 25.07.2002, п. 72) Враховуючи все вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову, оскільки заявивши позов про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання дій відповідача незаконними позивачка намагається переглянути рішення суду, які набрали законної сили та спростувати встановлені даними рішеннями обставини щодо законності набуття Виконавчим комітетом Охтирської міської ради на підставі договору дарування від 27.05.1997, права власності на квартиру [ADDRESS] . Інші доводи позивачки, судом розглянуті та відхиляються як такі, що на результат вирішення спору (відмову у позові з наведеної вище підстави) впливу не мають.

Outcome: dismissed