Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 75% частини доходу відповідача щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 серпня 2014 року на підставі рішення суду був розірваний. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання неповнолітньої дитини, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, всі витрати, пов'язані з доглядом та вихованням дитини несе позивач. За таких обставин, позивач не має можливості самостійно утримувати дитину. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила про обставини, викладені вище, а також зазначила, що проживає разом з дитиною у батьків, сама позивач не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до 3 років у розмірі 130 гривень щомісячно, дитина на теперішній час відвідує дитячий садок, у звязку із встановленням у неї діагнозу атопічний дерматит, потребує додаткових витрат на придбання спеціальних засобів гігієни та медичних засобів, зазначає, що відповідач інколи надавав матеріальну допомогу на утримання їх дитини, останній раз - у червні 2015 року у розмірі 500 гривень. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно та пояснив, що поживає разом з батьками, які є пенсіонерами, до звернення позивача до суду із даним позовом перераховував на утримання дитини 500 гривень щомісячно шляхом почтового переводу або передавав через матір позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року, 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №1139. Зазначеним рішення суду шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач по справі (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №305112, видане Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 04 березня 2013 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Рогань, вул.. Горького, буд.1/4, кв.63, що також підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційного управління «Докучаївське» №2365 від 31 липня 2015 року, відповідач з сімєю не проживає, що не заперечується сторонами по справі. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В ході судового розгляду з пояснень сторін судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини з липня 2015 року, що також не заперечувалося сторонами у судовому засіданні. Таким чином судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, а тому наявні підстави для стягнення з нього аліментів у судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Харківської області №926 від 30 липня 2015 року, що позивач не працює, знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації та отримує допомогу на дитину [PERSON], 13 лютого 2013 року до 3 років у розмірі 130 гривень, проживає разом з батьками: [PERSON] та [PERSON] В ході судового розгляду судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що дитина хворіє та має діагноз атопічний дерматит, у звязку з чим потребує додаткових витрат на медичні препарати та засоби гігієни, що також підтверджується наданою позивачем медичною документацією та квитанціями на придбання ліків та засобів гагаєни. Відповідач працює слюсарем-інструментальником у Приватній комерційно-виробницій фірмі «Олімпія», загальна сума доходу відповідача за період часу з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року становить 4290 гривень, що підтверджується довідкою про доходи від 22 липня 2015 року, виданою ПКВФ «Олімпія». Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід у вигляді заробітної плати, інших джерел доходу відповідач не має. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», який станом на 01 вересня 2015 року для дітей віком до 6 років становить 1167 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначення розміру аліментів суд враховує визнання відповідачем позову у вищевказаному розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України а саме - судовий збір у сумі 487,20 гривень суд стягує з відповідача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial