Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На утримання вказаних дітей згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.12.2017 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Однак, на даний час присуджених аліментів на утримання дітей недостатньо, оскільки у позивача погіршилось матеріальне становище, у зв`язку із зростанням цін остання змушена витрачати на утримання дітей значні кошти і їй важко самостійно утримувати дітей. Син [PERSON] навчається в Коломийському політехнічному коледжі на другому курсі, що також потребує значних витрат. Відповідач є молодого віку, працездатний, офіційно не працевлаштований, однак, виїхав на роботу за межі України, в Іспанію. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення останніми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, 24.12.2020 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.26). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Судом встановлено, що згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано, вказаних дітей залишено проживати з позивачем (а. с. 4). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.12.2017 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей в твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття (а. с. 5-7). Довідкою Коломийського політехнічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» № 228 від 13.10.2020 року стверджується що [PERSON] є студентом денного відділення вищевказаного навчального закладу з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року за рахунок державного бюджету (а.с.11 ). Факт проживання сина сторін [PERSON] з позивачем також стверджується довідкою П`ядицької сільської ради № 326 від 07.07.2020 року (а.с.12 ). Згідно з даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] 03.03.2020 року змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 20 (а.с. 8). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи спір, суд враховує вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їхнє харчування, навчання, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та розмір заробітку відповідача, майновий стан платника аліментів, а також те, що один із синів сторін є студентом вищевказаного навчального закладу. Тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів є явно недостатній для забезпечення найбільш необхідних потреб дітей сторін, у зв`язку з чим цей розмір слід збільшити до 1 800 грн. щомісячно, оскільки саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial