Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до Договору дарування від 12 лютого 2004 року, посвідченого Сподіним І.Л., державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстраційним № 4-481, [PERSON] подарувала їй, [PERSON], та [PERSON] в рівних частинах кожній земельну ділянку площею 0,0811 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Молодіжна, № 26. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 вересня 1997 року № 304. За її, [PERSON], та [PERSON] спільною згодою земельну ділянку розділено згідно схеми розподілу, зробленої землевпорядником с. Петропавлівська Борщагівка Долінським О.В.. Схема розподілу підписана ними і землевпорядником. На підставі Договору дарування від 12 лютого 2004 року № 4481 [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який посвідчував її право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0405 га. З метою розробки технічної документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об»єднанні земельних ділянок, вона, [PERSON] звернулась до ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи». На підставі вказаної технічної документації Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області 17 вересня 2013 року зареєструвало в Державному земельному кадастрі України за нею, [PERSON], земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0406 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з визначенням меж земельної ділянки. 09 вересня 2015 року вона, [PERSON], звернулась до Управління державної реєстрації прав та обтяжень Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про державну реєстрацію прав і обтяжень на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0406 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. До заяви були додані необхідні документи, зокрема, Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-3204967752015 від 26 серпня 2015 року. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління Державної реєстрації прав та обтяжень Головного територіального управління юстиції у Київській області Овсієнко Л.М. від 15 вересня 2015 року № 24383269 відмовлено в державній реєстрації на неї, [PERSON], права приватної власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування відмови державний реєстратор посилається на невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-3204967752015 від 26 серпня 2015 року-0,0406 га, площі земельної ділянки, зазначеній у правовстановлюючому документі-Договорі дарування № 4-481 від 12 лютого 2004 року-0,0811 га. Однак, державний реєстратор не звернув увагу на те, що її, [PERSON], право власності на вказану земельну ділянку виникло внаслідок поділу подарованої їй і сестрі земельної ділянки між ними як співвласниками на дві частини. Зокрема, державний реєстратор проігнорувала те, що згідно Договору дарування від 12 лютого 2004 року, посвідченого Сподіним І.Л., державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-481, [PERSON] подарувала їй, [PERSON], та [PERSON], в рівних частинах кожній земельну ділянку площею 0,0811 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного Договору дарування від 12 лютого 2004 року № 4-481 [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 1 грудня 2009 року, її право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0405 га. Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області 17 вересня 2013 року відповідно до чинного законодавства зареєструвало в Державному земельному кадастрі України за нею, [PERSON], земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, між нею і сестрою здійснений поділ земельної ділянки, яка мала загальну площу 0,0811 га. З рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та обтяжень Головного територіального управління юстиції у Київській області Овсієнко Л.М. від 15 вересня 2015 року № 24383269 вбачається невизнання її права власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За вказаних обставин вона змушена звернутись до суду за захистом свого права власності. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 8, 13, 14, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 316-319, 321, 364, 373, 374, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 78-81, 86-88, 90, 125, 126, 152, 131, 153 Земельного кодексу України просила визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0406 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання представник відповідача Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду представник відповідача надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував і просив суд розглянути справу у відсутності представника відповідача. У судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за Договором дарування від 12 лютого 2004 року [PERSON] і [PERSON], [PERSON] уклали цей договір, відповідно до умов п. 1 якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] і [PERSON] прийняли в дар (в рівних частинах кожна), земельну ділянку площею 0,0811 га, розташовану на території [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Земельна ділянка площею 0,0811 га складається з: ріллі-688 кв.м., під будівлями, лісами і іншими угіддями-123 кв.м.. Згідно умов п. 2 вказаного Договору дарування ця земельна ділянка належала дарителю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого П.П. Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області у відповідності з рішенням виконкому цієї ж П.П. Борщагівської сільської ради від 24 вересня 1997 року № 304. Акт зареєстровано відділом земельних ресурсів Києво-Святошинського району у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15 грудня 2003 року за № 2610. Вказаний Договір дарування від 12 лютого 2004 року був посвідчений Сподіним І.Л., державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 12 лютого 2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 4-481. Відповідно до наявної в матеріалах копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі Договору дарування земельної ділянки № 4-481 від 12 лютого 2004 року є власником земельної ділянки площею 0,0405 га, земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Згідно наявної в матеріалах копії Схеми розподілу земельної ділянки в селі [ADDRESS] між співвласниками земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] землевпорядником села Петропавлівська Борщагівка Долінським О.В. проведено обміри та обстеження земельної ділянки по [ADDRESS]. При обстеженні встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,0811 га. Земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває в приватній власності громадян [PERSON] та [PERSON] згідно Договору дарування від 20 лютого 2004 року. За спільною згодою землевласників земельну ділянку розділено згідно схеми розподілу. В схемі зазначено, що рахувати за [PERSON] 0,0405 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, і за [PERSON] рахувати 0,0405 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 14 вересня 2015 року № 24383269 державним реєстратором прав на нерухоме майно Овсієнко Л.М. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Молодіжна, земельна ділянка 26, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за суб»єктом [PERSON], у зв»язку з тим, що заявником подано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-32049667752015 від 26 серпня 2015 року, в якому площа 0,0406 га земельної ділянки не відповідає площі 0,0811 га земельної ділянки, зазначеної у правовстановлюючому документі, а саме: договір дарування № 4-481 від 12 лютого 2004 року, у зв»язку з чим неможливо встановити відповідність заявлених прав. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначала, що з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та обтяжень Головного територіального управління юстиції у Київській області Овсієнко Л.М. від 15 вересня 2015 року № 24383269 вбачається невизнання її права власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України, на яку посилається позивач у позові, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно вимог ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вже було встановлено судом, за Договором дарування від 12 лютого 2004 року позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] набули у приватну власність земельну ділянку площею 0,0811 га, розташовану на території [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначала, що з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та обтяжень Головного територіального управління юстиції у Київській області Овсієнко Л.М. від 15 вересня 2015 року № 24383269 вбачається невизнання її права власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене, позивач [PERSON] не надала суду доказів, яким чином порушені її права з боку відповідача Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, до якого вона звернулась з відповідним позовом. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, позивачем [PERSON] і представником позивача не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, що права позивача [PERSON] порушені саме відповідачем Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою, і судом також не встановлено порушення прав позивача [PERSON] з боку відповідача Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у зв"язку із зверненням до суду з даним позовом. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів у їх обгрунтування, і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed