Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя. На даний час дитина проживають з позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач не надає допомогу на утримання дитини. На підставі вказаного позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 04.10.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Від відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнає у повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 26 квітня 2017 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №576. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача, та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Встановлено, що спільна дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, враховуючи найкращі інтереси дитини, суд приймає визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та приходить до висновку про задоволення вимог позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved