Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 26.10.2002 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що 16.12.2013 року їх з відповідачем шлюб розірваний. На разі, відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, тоді як вона достатніх коштів на це не має. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання кожного з дітей зокрема в розмірі 1/3 частини всіх його доходів , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та суду пояснила. що вони з відповідачем розірвали щлюб. Разом з тим, проживають разом в одній квартирі і відповідач два місяці назад перестав надавати їй кошти на утримання дітей. До того надавав щомісячно гроші в сумі не менше 1500.00 грн.. Також поясила, що вона щомісячно отримує дохід у розмірі 2500.00 грн.. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, погоджуючися на сплату алдіментів у розмірі 40 відсотків всіх видів своїх доходів та суду пояснив, що на даний час він не має роботи. Раніше, коли працював, він щомісячно давав позивачу кошти на дітей в сумі від 1500 до 2500 гривень. Просив стягувати з нього аліменти в розмірі 40 відсотків від всіх його доходів. Заслухавши сторони спору, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони спору перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які на даний час проживають разом зі сторонами спору в одній квартирі. 16.12.2013 року шлюб сторін розірваний за рішенням суду. Відповідач надавав позивачу допомогу на утримання дітей до листопада 2013 року та перестав це робити з вказаного періоду часу через звільнення з роботи. На даний час ніде не працює. Позивач працевлаштована та має стабільний щомісячний дохід в розмірі 2500.00 грн., що сторонами спору не оспорюється. Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, є стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. За викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягуваати аліменти на утримання дітей. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, а саме, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи і що вказує на його незадовільне матеріальне забезпечення, суд вважає, що справедливим розміром стягуваних з нього аліміентів на утримання обох дітей має бути 1/2 частина всіх видів його доходів. Позов таким чином підлягає частковому задоволенню. Від сплати судового збору позивач звільнена. Останній необхідно стягнути у відповідності до положень ст.88 ЦПК України на користь держави з відповідача у справі в сумі 243.60 грн..

Outcome: partial