overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 серпня 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 35. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, на даний час спільно не проживають, тому їх сімя фактично розпалась та примирення між ними неможливе. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу за її позовом розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не з"явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча завчасно повідомлялася про час і місце слухання справи, у звязку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Так як відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 31 серпня 2013 року був укладений шлюб, зареєстрованийвиконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 35 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ №281964, виданого виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6) Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що 14 червня 2008 року уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис за № 37. Від сумісного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб видався невдалим. У сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Зазначає, що спору про поділ спільного майна не мають. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує. Пояснила, що шлюбні відносини між нею і позивачем дійсно припинені у лютому 2015 року. Примирення між ними не можливе, на сьогоднішній день, вона проживає з іншим чоловіком та має намір зареєструвати з ним в подальшому шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем, [PERSON] 14 червня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис за № 37. Від сумісного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. Відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна на час розгляду справи сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 26 вересня 2014 року між нею та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 227. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в позовній заяві просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть та збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам, а також неповнолітню доньку просить залишити їй на виховання. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду із заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 26 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 227. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає. На підставі викладеного позивачка в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матір"ю [PERSON], що підтверджується копією довідки Овідіопольської селищної ради Одеської області № 1125 від 17.09.2015 року. Доказів про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] відповідачем не надано. З урахуванням того, що неповнолітня дитина проживає разом з матір"ю, а відповідачем не надано доказів надання матеріальної допомоги в утриманні дитини, суд дійшов до висновку, що дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач ухиляється від виконання покладених на нього законом обов"язків щодо утримання свого неповнолітнього сина, у зв"язку з чим з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. При цьому суд вважає, що оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку, що підтверджується наданою відповідачем в судовому засіданні копією довідки Арцизької об"єднаної ДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 634/10/15-07-17-02 від 22.01.2016 року, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у частці від його заробітку (доходу) та вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі письмових доказів суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

у вересні 2016р. [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 04.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області у м.Васильків зареєстровано його шлюб з [PERSON], про що складено актовий запис №313. Від цього шлюбу має дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя є неможливим та нестерпним через сонфлікти, суперечки та непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки фактично припинені, з січня 2016 року він та відповідачка проживають окремо. Сім"я фактично розпалась. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини немає, син, за попередньою домовленістюзалишається проживати з відповідачкою. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якіц зазначає про підтримання позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог. Підтвердила, що збереження сімейних відносин є неможливим. Просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 04.10.2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 313. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалися через суттєві розбіжності в характерах, різні поглядів на сімейне життя. Шлюбні стосунки сторонами припинені з січня 2016 року з цього часу сторони проживають окремо. Спору про поділ спільно нажитого майна, місця проживання дитини, сторони наразі не мають, син сторін проживає з відповідачкою. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає не надавати сторонам строк для примирення, шлюб розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин, почав збирати документи через декілька днів після спливу строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на позовних вимогах наполягає. Представник Ізюмської міської ради Харківської області проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не надав докази обставин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви до нотаріальної контори. [INFO] померла його мати - [PERSON]. (а.с.14). Вона була одружена вдруге. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. (а.с.8). Те, що вона рідна мати позивача, підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7). Після смерті вітчима його мати 05 вересня 2006 року отримала у спадок житловий будинок в [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину належним чином було зареєстровано в Ізюмському міському БТІ. (а.с.9). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок. На час смерті матері позивач мешкав окремо від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини всього на декілька днів, а поважність пропуску строку на подачу заяви суд визнає ту обставину, що в нього померла мати, яку він поховав, в зв"язку з чим пережив сильні душевні страждання і тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла [INFO]. в м.Донецьк. У судовому засіданні заявник та її представник доводи заяви підтримують та просять її задовольнити. Заявник пояснила, що померла [PERSON] була їй свекрухою. Син померлої - чоловік заявника є інвалідом першої групи та проживає у м.Донецьк. Встановлення факту їй необхідне для одержання свідоцтва про смерть [PERSON] і в подальшому отримання пенсійних виплат, належних померлій, а також грошового відшкодування на поховання. Представник заінтересованої особи у справі в судове засідання не з"явився. Про місце та час розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Родичами є люди, пов'язані кровним зв'язком, який тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав і обов'язків. Спорідненість (у праві) - кровний зв'язок між людьми, з наявністю якої закон пов'язує виникнення, зміни або припинення прав і обов'язків. Правове значення має як пряма спорідненість (наприклад, батько - син, бабуся - онука), так і бокова, коли родинні зв'язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника), (наприклад, брат - сестра, дядько - племінники). Пряма спорідненість може бути піднесеною (від потомків до пращурів) і сходженою (від пращурів до потомків). Стосунки між подружжям не є родинними. [PERSON] являється жінкою сина [PERSON], отже не є її родичкою і не виконує функцій преставника родича за довіреністю, який має право на подачу заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Таким чином, оскільки заявник [PERSON] не є родичем [PERSON], не є представником родича, їй слід відмовити у задоволенні її заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], яка на підставі статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, шляхом фактичного вступу у володіння спадкового майна, прийняла спадщину після смерті діда заявника - [PERSON], але свідоцтва про право на спадщину вона не отримувала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і заявник, являючись спадкоємцем за законом, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, у зв"язку з відсутністю доказу родинних відносин між її матір"ю та [PERSON] У зв"язку з цим заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] В судове засідання заявник та заінтересована особа, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з"явилися. При цьому, заявник, підтримавши доводи заяви, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. На час смерті [PERSON] разом з ним проживала мати заявника - [PERSON], яка відповідно до законодавства чинного на час відкриття спадщини є такою, що прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Романівської селищної ради Житомирської області № 3350 від 12 вересня 2016 року. Згідно цієї ж довідки [PERSON] є дочкою [PERSON] Єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], є її дочка - [PERSON] Вказана обставина підтверджуються довідкою Романівської селищної ради Житомирської області від 12 вересня 2016 року, що знаходяться в матеріалах справи та свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки вказаний факт пов"язаний з реалізацією спадкових прав заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, Управління держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області, Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити. Відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої присутності, проти позову не заперечували. Представник Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. 15 липня 2007 року помер її батько [PERSON] (а.с.9), який мешкав і був зареєстрований в [INFO]. (а.с.11). Після його смерті залишилась спадщина земельна частка (пай) по КСП ім. Шевченко, серія ХР № 0217991, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 295 від 12.08.1997 року. Позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину та є спадкоємцем першої черги. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 11 грудня 2012 року одружилась з відповідачем. Шлюб було зареєстровано в відділі ДРАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 283. Дошлюбне прізвище [PERSON]. З 2015 року шлюбні відносини з відповідачем припинені. Дітей від даного шлюбу з відповідачем не мають. Сім'я розпалась. Ніж сторонами не було взаєморозуміння. Спільне життя стало неможливим. Позивачка просить шлюб розірвати. Позивач надала заяву про розгляд справи в заочному порядку у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 грудня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від подружнього життя з відповідачем дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved