Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносного його неповнолітньої дочки [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову до суду судовий збір. В обгрунтування вимог позивач пояснила, що до розірвання шлюбу, орієнтовно з травня 2010 року вона разом з дитиною проживали окремо від відповідача. У останнього 18.05.2011 року народилося ще двоє дітей [PERSON] та [PERSON]. З травня 2010 року по теперішній час батько дитини мав та має можливість повноцінно користуватись своїми батьківськими правами та виконувати відносно спільної дочки [PERSON] батьківські обов'язки. Натомість, не дивлячись на відсутність будь-яких перешкод, та навпаки, на сприяння позивача у підтриманні зв'язку між батьком та дитиною - відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Одразу після розірвання шлюбу [PERSON] виявляв бажання бачити дочку не частіше двох разів на рік - на Новий рік та на день її народження. Зустрічі тривали до п"яти хвилин та мали суто формальне значення. Пізніше спілкування відповідача з дочкою обмежилось короткими телефонними дзвінками в ці ж періоди також один-два рази на рік. Відповідач телефонним звязком, хоча і спілкується з позивачем, ніколи не питає про дочку, її життя та потреби; жодного разу не привітав її (ні особисто, ні через соцмережі) з перемогами в спортивних змаганнях, хоча це було йому відомо. Крім того, за 2017-2018 роки дитина тричі була на стаціонарному лікуванні загальною тривалістю 25 днів, відповідач був проінформований про факт хвороби та форму лікування, але жодного разу не відвідав дитину в лікувальних закладах та під час реабілітації. Останній раз дочка бачила батька влітку 2016 року, їх зустріч тривала 10 хвилин і була ініціативою позивача. На даний час [PERSON] публічно називає своїм батьком теперішнього чоловіка позивача - [PERSON], який займається її вихованням з 4-річного віку. Позивач посилається на те, що відповідач свідомо ухиляється від участі у житті дочки, свої батьківські обов'язки не виконує,жодним чином не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку до самостійного життя, не бере участі в організації і здобуття нею освіти і загалом у вихованні. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. Від представника третьої особи [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, у прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що від шлюбу, зареєстрованого 07.08.2003 року [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 27.12.2010 року (а.с. 15). Згідно довідки від 12.10.2018 року №58450/7.21-30/5, виданої Богунським ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області станом на 01.10.2018 року за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 7345,00 грн. та заборгованість по додаткових витратах на дитину у розмірі 22129,03 грн. (а.с. 18). Згідно акту умов проживання від 17.04.2018 року вбачається, зокрема, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю, дідусем, бабусею, вітчимом [PERSON] та молодшим братом [PERSON] (а.с. 25). Як зазначено у відповіді директора Житомирської міської гуманітарної гімназії №23 [PERSON], від 15.06.2018 року №206, за наслідками проведення практичним психологом [PERSON] психодіагностичного дослідження взаємостосунків у сімї та бесіду щодо стосунків з батьком було зясовано, що [PERSON] особливо не прагне до спілкування з батьком, оскільки він майже не цікавиться її життям (успіхами у навчанні, хобі й інтересами, станом здоровя, повсякденними справами тощо) та телефонує рідко. Результати психологічного тестування також вказують на тенденцію до слабкого емоційного звязку між батьком й дочкою, відстороненість у спілкуванні між ними (а.с. 26). Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Беручи до уваги викладене, враховуючи відсутність фактичних стосунків батька [PERSON] та дочки [PERSON], оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не спілкується з дочкою, не бере участі у її вихованні, формуванні світогляду, відповідач у повному обсязі визнав заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав, що свідчить про його небажання налагодити стосунки та приймати участь у житті дитини, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення даної позовної заяви. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено наступне. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» (у редакції, яка була чинною на момент звернення позивачем до суду з позовом) розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становив 704,80 грн.

Outcome: approved