Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що 25 вересня 2004 року уклала шлюб з відповідачем по справі Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 266. 28 лютого 2006 року шлюб між мною та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького управління юстиції , актовий запис № 42. [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач покинув сім»ю та виїхав проживати до іншого помешкання. З того часу, відповідач [PERSON] припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та взагалі не став брати участі у її вихованні. Він не цікавився життям та здоров'ям доньки, тому фактично самоусунувся від батьківських обов'язків. Малолітня [PERSON] навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 103. За характеристикою навчального закладу вбачається тільки позивачка займається вихованням дитини, систематично приходить до школи, цікавиться навчанням, поведінкою дитини, підтримує зв'язок з класним керівником, турбується про стан здоров'я доньки та матеріально її підтримує, забезпечує повноцінний відпочинок дитини, створює гарні умови для якісного навчання та розвитку здібностей [PERSON]. Батько дитини, [PERSON] за час навчання [PERSON] до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, не спілкувався з вчителями, класним керівником, не цікавився фізичним та інтелектуальним розвитком доньки. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку. Не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечу. Необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурного та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Позивачка в судове засідання з'явилась, наполягала на задоволенні позову та на фактах, викладених у позовній заяві. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що батько - відповідач по справі, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, матеріально не утримує, має заборгованість у сплаті аліментів. Зазначені обставини, через небажання батька йти на контакт та теперішню його відсутність, унеможливлюють вирішувати спільні питання відносно дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову. Прокурор також не заперечував проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи вислухав пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Стаття 164 СК України надає вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування тя бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні було доведено та підтверджено належними доказами, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 25 вересня 2004 року по 28.02.2006 року. [INFO] у них народилась донька - [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач [PERSON]. Батьківство не оскаржувалося. Відповідач [PERSON] припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Також в суді було доведено, що усі питання, що стосується життя дитини позивачка вирішує самостійно. Для дитини головною авторитетною фігурою у світогляді є її мати. Свого біологічного батька, [PERSON] не пам'ятає. Відповідно до довідки з Головного управління юстиції у Запорізькій області Запорізького міського управління юстиції Ленінський відділ державної виконавчої служби від 02.12.2015 № 621позивачка не отримує аліменти у період з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року від [PERSON] по виконавчому листу № 2-395, який видано 15.08.2011 року Заводський районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця. У відповідності до вимог статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Проживання дитини з одним із батьків або передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про неї. За таких обставин, суд вважає, що в порушення вимог ч. ч. 1-5 ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначені дії батька - [PERSON] є проявом зухвалого відношення до виховання та забезпечення потреб власної дитини. Враховуючи той факт, що відповідач порушує ч. ч. 1-5 ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 11, 12 Закону України „Про охорону дитинства", самоусунувся від виконання своїх обов'язків по відношенню до дитини, тому з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, на підставі ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: approved