Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 15 серпня 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим строком повернення, що відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач свої зобов"язання виконував неналежним чином внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2016 року становить 30768 грн. 97 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1719 грн. 93 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 23359 грн. 66 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3748 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 1441 грн. 38 коп. Відповідач належним чином повідомлялася про наявну в нього заборгованість, але заходів до її погашення не вжила. Тому просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просив ухвалити рішення у заочному порядку. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за її відсутності не надавала. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 15 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим строком повернення, що відповідає кінцевому строку дії картки (а.с.12-13). Згідно наданої 23 травня 2017 року позивачем довідки, кредитний ліміт, встановлений на картці позивача, був збільшений 11 листопада 2011 року до 3400 грн. (а.с.63). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.16). Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.2 та Правил надання банківських послуг (а.с.16). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.6). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного Кодексу України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонувати договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.22). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 30 вересня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 30768 грн. 97 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1719 грн. 93 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 23359 грн. 66 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3748 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 1441 грн. 38 коп. (а.с.7-11). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість на користь позивача у розмірі 28827 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1719 грн. 93 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 23359 грн. 66 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3748 грн. Згідно платіжного доручення №IHB90B1EA5 від 30 листопада 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного ст.ст.11, 509, 526, 610, 611, 617, 1054 ЦК України,

Outcome: partial