Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що під час шлюбу з відповідачем вони придбали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами[ADDRESS] на земельній ділянці в розмірі 0,28 га. Позивач просила суд: 1.Визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] слідуюче нерухоме майно: - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] та в цілому складається з жилого будинку літ. А, жилою площею 19,0 кв.м., сараю літ.Б, сараю літ. В, погріба літ.Д, літньої кухні літ.Е, туалету літ.Ж, огорожі №1, на земельній ділянці в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975 ; -земельну ділянку в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975. 2. Провести розподіл спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши мені в натурі та визнати за мною право власності на: - Ѕ частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] та в цілому складається з жилого будинку літ. А, жилою площею 19,0 кв.м., сараю літ.Б, сараю літ. В, погріба літ.Д, літньої кухні літ.Е, туалету літ.Ж, огорожі №1, на земельній ділянці в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975 ; - Ѕ частку земельної ділянки в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975. 3. Виділити [PERSON] в натурі та визнати за ним право власності на: - Ѕ частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] та в цілому складається з жилого будинку літ. А, жилою площею 19,0 кв.м., сараю літ.Б, сараю літ. В, погріба літ.Д, літньої кухні літ.Е, туалету літ.Ж, огорожі №1, на земельній ділянці в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975 ; - Ѕ частку земельної ділянки в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 11.10.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгяду. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 13.12.2017 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 28.10.2019 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 28.10.2019 рокуза клопотанням позивача залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] , а саме - про визнання спільним майном подружжя земельної ділянки в розмірі 0,28 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975 та її розподіл в натурі в даній цивільній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила розподілити домоволодіння згідно висновку експерта. У судове засідання представник відповідача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його з відповідачем відсутності та просив розподілити домоволодіння згідно висновку експерта по варіанту №1 де реальна частка відповідача становить 47/100, з компенсацією на користь відповідача 5 656 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, про що і заявили сторони. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що в період з 19.02.1994 року по 14.03.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони придбали таке майно: - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] та в цілому складається з жилого будинку літ. А, жилою площею 19,0 кв.м., сараю літ.Б, сараю літ. В, погріба літ.Д, літньої кухні літ.Е, туалету літ.Ж, огорожі №1, що знаходиться земельній ділянці розміром 0,28 га цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, яка є у приватній власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія ІV- ПЛ № 032975. Відповідно до ст.60 СК України - майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини... самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 61 СК України : Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд встановлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності,є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд встановлює не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Саме такі правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15 та від 25 листопада 2015 року у справі № 2-2333цс15. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 4 цієї статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ), ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Виходячи з вищевикладеного вищевказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами необхідно визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, сторони є співвласниками вказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, тому їм необхідно виділити у власність реальні частки, згідно варіанту №1 висновку судово будівельно-технічної експертизи від 06.03.2018 року № 01-18. Так позивачу [PERSON] слід виділити в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: коридор 1-1 площею 3.7 м2, кімната 1-3 площею 12.2 м2; загальною площею 15.9 м2 (3.7+12.2) на суму 58856 грн. (147696:39.9x15.9) По іншим будівлям і спорудам сарай літ. «Б» - 20979 грн.; погріб літ. «Д» - 19883 грн.; вбиральня літ. «Ж» - 13389 грн.; 1/2 частина огорожі №1 - 5086 грн. (10173x1/2). Позивачу виділяються будівлі та споруди на суму118193 (58856+20979+19883+13389+5086), що більше на 5656 грн. (225074x1/2-118193). Так відповідачу [PERSON] слід виділити в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: кухня 1-2 площею 7.2 м2, кімната 1-4 площею 16.8 м2; загальною площею 24.0 м2 (7.2+16.8) на суму 88840 грн. (147696:39.9x24.0). По іншим будівлям і спорудам сарай літ. «В» - 4045 грн.; літня кухня літ. «Е» - 8909 грн.; 1/2 частина огорожі №1 - 5087 грн. (10173x1/2). Відповідачу виділяються будівлі та споруди на суму 106881 (88840+4045+8909+5087), що менше на 5656 грн. (225074x1/2-106881). Різниця часток при такому поділу будівель складає 5656 грн. При такому поділу будівель, реальними частками співвласників будуть: - у позивача (118193 / 225074); - у другого співвласника - 47/100 (106881 /225074). Враховуючи вищевказане суд прийшов до висновку, що слід стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за різницю вартості часток в сумі 5656 грн. та зобов`язати сторони здійснити наступні переобладнання: 1.Закласти дверний отвір із кухні 1-2 площею 7.2 м2 в коридор 1-1 площею 3.7 м2 та в кімнату 1-3 площею 12.2 м2. 2.Самочинно збудовану прибудову до житлового будинку, в якій передбачено кухню кімната 13.1 санвузол 4.6, слід виділити позивачу. 3.На місці віконного отвору улаштувати дверний отвір із кімнати 1-3 площею 12.2 м2 в добудову. Улаштувати додатково віконний отвір в даній кімнаті. 4.Самочинно збудований гараж слід виділити відповідачу. 5.В кухні 1-2 площею 7.2 м2 улаштувати дверний отвір на вулицю з облаштуванням тамбуру. 6.Обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням. 7.Провести реконструкцію системи газопостачання з встановленням лічильників в межах виділених частин, залишивши підземну частину мережі в спільному користуванні. 8. Розділити приміщення горища згідно варіанту розподілу будинку з улаштуванням другого виходу, без улаштування перегородки. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1631, 29 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved