Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У грудні 2015 р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.03.2011 р. відповідачка отримала від ПАТ «ПриватБанк" за кре-дитним договором без номеру кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. та Правил надання банківських послуг, де зазначено що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 04.11.2015 р. має заборгованість - 20042,53 грн., яка складається з наступного: 6349,97 грн. - заборгованість за кредитом; 10349,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1912,05 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 930,60 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у сумі 20042,53 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. розгляд справи просив проводити за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вимоги не визнала, згідно наданих письмових заперечень. Крім цього, просила застосувати строк позовної давності, а розгляд справи проводити за її відсутністю (а.с.54, 55). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на за-садах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в ме-жах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.1054 ЦК України, а укладений між ними договір відповідає вимогам ст.1055 ЦК Ук-раїни. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язуєть-ся надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позивачем 23.03.2011 р. надано відповідачці кредит на загальну суму 2700 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку за-боргованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9). Відповідно до договору, відповідач повинен був щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Договір складається із заяви кредитора та доданих до нього умов та правил надання банком послуг та тарифів. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 23.03.2011 року заборгованість по кредиту станом на 04.11.2015 р. становить 20042,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-8). Позивач зобов'язання щодо надання кредиту виконав належним чином та в повному обсязі, що підтверджується банківськими документами. Разом з цим, суд не може залишити поза увагою наступне. До матеріалів справи позивачем надані Умови та правила надання банківських послуг які фактично містять умови та порядок надання кредиту, права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, та положення п.1.1.7.12 щодо дії договору протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 19.03.2014 р. (справа №6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи докази, які було надано позивачем, судом встановлено, що останній платіж здійснено відповідачем 22 серпня 2011 року в розмірі 1257,84 гривень, що підтверджено банком у наданому суду розрахунку (а.с.5-8), із вказаного часу починається перебіг позовної давності. Разом з тим, позивач звернувся до суду лише 02.12.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволені позовної заяви слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed