Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Представник позивача Органа опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.04.2020 відкрито провадження по справі. Позивач мотивує свої позовні вимоги, тим що Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації порушив клопотання щодо захисту прав малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав матері - [PERSON] . [PERSON] є мамою малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3485 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження. 12.07.2019 до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 про дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.02.2020 № 10658-323 малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з прабабусею, [PERSON] та прадідусем, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з дитиною не проживає, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до дітей. У зв`язку з викладеним представник позивача просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представники позивача Терещенко О.О. , Фесенко Є.В. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги. 02.10.2020 до суду надійшла заява від представника позивача Терещенко О.О. про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки обставини які стали підставою зверненням до суду не змінились, і тому просить суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про день та час судового повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Відповідачка не подала відзиву на позовну заяву з доказами про відновлення становища задля виховання дітей в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім"ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в судові засідання не з`явився, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. [PERSON] є мамою малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3485 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження. 11.07.2019 на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУНП в місті Києві, малолітня [PERSON] , [INFO] , була знайдена в лісовій посадці за адресою: м. Київ, Деснянський район, вулиця Волкова, 8, разом з матір`ю [PERSON] , та доставлені до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. 12.07.2019 до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 про дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . З 10.09.2019 малолітня [PERSON] , перебуває в Київському міському будинку дитини «Берізка». Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.02.2020 № 10658-323 малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з прабабусею [PERSON] та прадідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з дитиною не проживає, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Малолітнього [PERSON] утримують та виховують, майже з народження, прабабуся та прадідусь. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.09.2019 [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69, 77 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбуванням покарання на підставі ст. 79 КК України з випробувальним іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - без змін та [PERSON] звільнено з-під варти. 24.10.2019 [PERSON] з`явилась до Служби у справах дітей та сім`ї та виявила бажання побачити та повернути доньку до родини. [PERSON] було ознайомлено з умовами повернення доньки до родини та рекомендовано пройти курси підвищення батьківського потенціалу. Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було надано час для подачі документів щодо повернення малолітньої [PERSON] до біологічної родини та надано дозвіл на відвідування доньки, [PERSON] в Київському міському будинку дитини «Берізка». Однак, [PERSON] на неодноразові запрошення до Служби не з`являється, заяву про повернення доньки до родини не подала. За інформацією Деснянського районного у місті Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.12.2019 № 827, [PERSON] за наданням соціальної допомоги та направленням на курси підвищення батьківського потенціалу до Центру не зверталась. Згідно листа Київського міського будинку дитини «Берізка», [PERSON] свою доньку [PERSON] не відвідує, станом здоров`я не цікавиться, участь в утриманні малолітньої дитини не приймає. Як убачається із матеріалів справи відповідачка [PERSON] не надала суду доказів відновлення становища задля виховання дітей в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості та не спростувала зазначені позивачем обставини справи. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мати дітей виконує свої обов`язки щодо них, або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Відповідно до висновку № 102/03/37-2093 від 24.03.2020, виданий Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією відділ опіки та піклування Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено, що вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дітей та інтересами мами, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами мами, беручі до уваги саме інтереси дітей, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей, оскільки вона не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а ще не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до дітей. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80грн.

Outcome: approved