Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи, що 25.08.2014р. [PERSON] о 08год. прийшла на роботу, в [ADDRESS], де отримала завдання - виліплювати з тіста кондитерські вироби. Під час обідньої перерви о 13-30год.вона почула сигнал печі про закінчення процесу випічки та вирішила самостійно витягнути возок з готовою продукцією. Під час руху возка вона не змогла втримати його вагу, впала і возок придавив їй ліву руку. Вироком Краматорського міського суду [PERSON]- директор цеху з виробництва кондитерських виробів визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.271 КК України і призначити покарання у виді штрафу в доход держави в сумі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень. Вироком суду також було стягнуто матеріальної шкоди в розмірі 3076,72 грн. і моральна шкода в розмірі 50000 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області вирок суду змінений в частині призначення моральної шкоди- скасовано. До теперішнього часу позивачка повністю не одужала і у подальшому їй необхідно витратити кошти для проведення подальшого оперативного лікування. Середня вартість такої операції становить 8000 грн.,- хірургічна корекція рубців лівої руки та корекція контрактури, вартість операції ендопротезування лівого ліктьового суглоба становить у середньому -127740 грн. Просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 185740 грн. , а моральну -100000 грн. Внаслідок злочинних дій відповідачки потерпілій [PERSON] були заподіяні психологічні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характер її немайнових втрат, становить1000 грн.. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивачка пояснила,що пошкодженням здоров'я її завдано моральну шкоду, оскільки значно погіршився стан її здоров'я, що призвело до моральних та психічних переживань, порушення її нормальних життєвих зв'язків, неможливості продовження активного особистого життя, та потребує додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди просив повністю відмовити , в частині стягнення моральної шкоди -визнав позов частково на 4000 гривень. В судовому засіданні пояснив, що Вироком Краматорського міського суду з відповідачки стягнуто матеріальну шкоду. В частині стягнення моральної шкоди пояснив, що він вважає що моральна шкода заподіяна позивачці саме на 4000 грн., бо вона сама за своєю ініціативою стала витягувати з печі кондитерські вироби. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до наказу №9 від 14.08.2014р. директор цеху з виробництва кондитерських виробів ФОП [PERSON] прийняла на роботу позивачку, помічником кондитера з випробувальним терміном на один місяць. Згідно з наказом №9а-ОТ від 14.08.2014 року помічнику кондитера позивачці було призначено стажування на робочому місці з 14.08.2014 року протягом 12 змін, керівництво стажуванням відповідачка поклала на себе. До закінчення стажування працівникові заборонено самостійно, без нагляду керівника стажуванням виконувати будь-які роботи. Трудовий договір між ФОП [PERSON] та [PERSON] не укладався. Відомості про прийняття позивачки на роботу до ФОП до її трудової книжки не вносилися. Реєстрація трудового договору, укладеного між ФОП та позивачкою з дати державної реєстрації підприємця 04.12.2013р. по 04.12.2014р. не здійснювалась. 25.08.2014р. позивачка 1 о 08год. прийшла на роботу, в [ADDRESS], де отримала завдання - виліплювати з тіста кондитерські вироби. Під час обідньої перерви о 13-30год. позивачка почула сигнал печі про закінчення процесу випічки та вирішила самостійно витягнути возок з готовою продукцією. Під час руху возка [PERSON] не змогла втримати його вагу, впала і возок придавив їй ліву руку. У відповідності до «Переліку робіт з підвищеною небезпекою» та «Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» робота помічника кондитера, яку виконувала [PERSON] не відноситься до роботи з підвищеною небезпекою. Директору цеху з виробництва кондитерських виробів ФОП [PERSON] необхідно було організувати та забезпечити безпечне виконання робіт стажером [PERSON] через проведення з нею інструктажів, навчання і перевірки знань з питань охорони праці, а також ознайомлення з посадовою інструкцією; забезпечити дотримання стажером нормативних документів з охорони праці; не допускати стажера до самостійного виконання робіт. Дії директора цеху з виробництва кондитерських виробів ФОП [PERSON] не відповідали вимогам статей 5,13,18 Закону України «Про охорону праці», статей 24, 29, 141 Кодексу законів про працю України; п.1.30 і п.1.38 договору №45/14 від 12.03.2014 року «Про надання послуг по охороні праці»; п.3.1., п.3.2, п.3.17, п.3.19, п.5.4, п.6.3, п.6.4, п.6.8 та п.6.10 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»; п.2.2, п.2.3, п.2.6, п.2.11, п.2.13 та п.2.13.1 «Посадової інструкції директора» в частині того, що вона допустила до роботи позивачку, без проведення інструктажів, навчання та перевірки знань з питань охорони праці; не здійснювала контроль за виконанням працівником-стажером робіт відповідно до вимог охорони праці, не здійснювала контроль за станом охорони праці на підприємстві та допустила до самостійного виконання робіт особу, яка не пройшла стажування. Дані дії знаходилися в прямому причинному зв'язку з настанням надзвичайної події - травмуванням [PERSON] Згідно ст. 237-1 КЗпП України, працівник має право на відшкодування моральної шкоди, у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Висновком МСЕК від 11.02.2016 року позивачеві первинно встановлена втрата професійної працездатності на 30% . Відповідно до абзацу 3 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає з дня встановлення особі такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Судом встановлено, що внаслідок виробничої травми,отриманої 15.08.2014 року, в результаті якої висновком МСЕК від 11.02.2016 року позивачеві встановлена втрата професійної працездатності на 30%, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві стосунки,які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя. А також приймає до уваги, що на утриманні відповідачки є малолітня дитина -[PERSON],[INFO]. Суд задовольняє позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у грошовій сумі 9000 гривень і бере до уваги втрату професійної працездатності, обґрунтовану висновком МСЕК року, яким було встановлено 30% втрати працездатності в зв'язку з виробничою травмою, яка сталася в результаті нещасного випадку на виробництві Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: partial