Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29 березня 2008 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 001-10030-290308, згідно якого відповідачу надано у користування платіжну картку та відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, та надано ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн, який банком розраховується самостійно. Кредитні та власні кошти держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, вчинення інших операцій. у відповідності до договору держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки. визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць , а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць , сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та (або) овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та (або) овердрафтом за користування кредитною лінією та(або) овердрафтом. В порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів користування кредитною лінією, станом на 24 грудня 2012 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 2823 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 1563,00 грн., заборгованість за відсотками - 0 грн., заборгованість за комісіями - 1260,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, оскільки відповідач по справі порушив умови кредитного договору та має заборгованість по кредиту, але сплачувати заборгованість в добровільному порядку відмовляється. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, надавши для приєднаня до справи заперечення на позовну заяву в яких зазначила, що наданий позивачем до справи кредитний договір № 001-10030-290308 від 29.03.2008 року, є недопустимим доказом в рахунок обгрунтування позовних вимог позивача, також надала квитанції про сплату кредиту, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини. Ст. 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В матеріалах справи (а.с.8-9), мається належним чином завірена копія договору №001-10030-290308 від 29.03.2008 року, з якої вбачається, що договір підписаний відповідачем [PERSON] Факт підпису даного договору відповідачем не оскаржувався, тому суд приймає даний договір як належним, допустимим, достовірним доказом у справі. З договору вбачається, що 29 березня 2008 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 001-10030-290308, згідно якого відповідачу надано у користування платіжну картку та відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, та надано ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн, який банком розраховується самостійно. Відповідач по справі порушив умови кредитного договору та строки сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів користування кредитною лінією, тому станом на 24 грудня 2012 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 2823 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 1563,00 грн., заборгованість за відсотками - 0 грн., заборгованість за комісіями - 1260,00 грн, що підтверджується розрахунком (а.с.6-7). Згідно долучених в судовому засіданні представником відповідача, до матеріалів справи копій квитанцій, вбачається, що відповідач дійсно сплачував частину кредиту, що і відображено розрахунком наданим позивачем до матеріалів справи (а.с.6-7). З розрахунку вбачається, що відповідачем сплачено суму в розмір - 6607,00 грн, з сплаченої відповідачем суми проводилися відрахування, як того і передбачає кредитний договір, на комісію в розмірі - 4620,00 грн. та пеню по кредиту в розмірі - 550,00 грн., отже в рахунок погашення тіла кредиту сплачено лише 1437,00 грн. (6607,00-550,00-4620,00=1437,00). Тому мається заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1583,00 грн. (3000,00-1437,00=1583,00), а також банком проведено нарахування комісії в розмірі - 1260,00 грн. Всього 2823,00 грн. (1583,00+1437,00=2823,00). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав умов кредитного договору №001-10030-290308 від 29.03.2008 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки боргу за кредитом є обгрунтованими. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором судом не встановлено. Крім того, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування документально підтверджених (а.с. 2) судових витрат понесених позивачем у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved