Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним протоколу житлової комісії і відповідного наказу, зобов"язання вчинити дії та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.08.1991\~року по\~18.10.2018\~року він,\~позивач,\~проходив військову\~службу у\~лавах Збройних Сил України. Станом на 18.10.2018 року календарна вислуга років у Збройних силах становить 27 років 02 місяці 19 днів, пільгова - 00 років 06 місяці 10 днів. У зв`язку із відсутністю в сім`ї жилого приміщення по місцю проходження служби, він, позивач, починаючи з 10.06.1995 року по 26.06.2019 року перебував на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] , Військовому інституті ракетних військ та артилерії, Науковому центрі бойового застосування ракетних військ і артилерії Сумського державного університету та Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (він, позивач, його дружина [PERSON] , 1969 р.н., та донька дружини - [PERSON] , 1996 р.н.), як такий що потребує поліпшення житлових умов. В подальшому, 22 вересня 2018 року, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №428, його, позивача, звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати подовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. 18 жовтня 2018 року наказом Начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) №266, його, [PERSON] , виключено зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Під час проходження військової служби та на момент звільнення він, позивач, постійним житлом не забезпечувався. Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №12 від 26.06.2019 року, його, позивача, знято з квартирного обліку Національної академії, на підставі п.21 розділу VI наказу МО України від 31.07.2018 року №380 та п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає, що такі дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що полягали у знятті його, [PERSON] та членів його сім`ї із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують житлові права його, позивача, та не відповідають нормам\~житлового законодавства.\~Звертає увагу,\~що згідно\~з витягомз наказу №266 від 18.10.2018 року начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) вбачається, що на день звільнення його, позивача, з військової служби його вислуга років в календарному обчисленні становила понад 27 років. Відповідно - він був звільнений з правом на пенсію, яка була йому призначена та виплачувалася з жовтня 2018 року. З цього випливає, що відповідно до пп. 1 п. 29 Правил обліку з урахуванням п. 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 1865-ІУ, він, позивач, не підлягав зняттю з квартирного обліку за місцем попередньої служби, натомість - зберігав право перебувати на цьому обліку до одержання постійного житла. Враховуючи те, що на час звільнення у запас він, позивач, мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік перший раз до 1 січня 2005 року (набрання чинності «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію, то в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку, а тому рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019 року, оформлене протоколом №12 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Відтак, просить визнати недійсним протокол №12 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019р., а також наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.06.2019 року №423-АД, в частині зняття з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини підполковника запасу [PERSON] ; зобов`язати житлову комісію Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити [PERSON] на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного; стягнути з відповідача Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на його, [PERSON] , користь, понесені ним судові витрати. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2020р. відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у цивільній справі. ТВО начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного О. Шевченко скерував відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позовні вимоги не відповідають дійсності та ґрунтуються на хибному розумінні чинного законодавства України, а докази на які посилається позивач у своєму позові є необґрунтованими та суперечать нормам матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що позивач як підполковник запасу втратив право перебувати на квартирному обліку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, оскільки був звільнений у запас з підстав, що не передбачені п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає рішення житлової комісії відповідача від 26.06.2019р. правомірним, законним та таким, що не порушує права позивача. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2021р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, в задоволенні позову просив відмовити повністю. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 01.08.1991р. по 18.10.2018р. [PERSON] проходив військову службу у Збройних силах України. Станом на 18.10.2018р. вислуга років становить 27 років 02 місяців 19 днів, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Згідно витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 10 червня 1995 року, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , [PERSON] зараховано на квартирний облік складом сім`ї 1 (одна) особа в загальну чергу. Згідно витягу з протоколу №2 засідання житлової комісії Наукового центру бойового застосування ракетних військ і артилерії Сумського державного університету від 27 квітня 2010 року, у зв`язку з одруженням склад сім`ї [PERSON] визнано у складі трьох осіб: він, дружина 1969 р.н., донька дружини, 1996 р.н. Відповідно до витягу з протоколом №6 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] , з 10.06.1995р. в складі сім`ї з трьох осіб, в тому числі дружини [PERSON] , 1969 р.н., доньки дружини [PERSON] , 1996 р.н., згідно наданої довідки №175 від 16.11.2015р. КЕВ м. Полтава, на підставі п.6 ст.34 Житлового Кодексу України та включено в списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, на підставі п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 25.01.2017р. 22 вересня 2018 року, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №428, його, позивача, звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати подовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. У відповідності до витягу з протоколу №12 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019р. ухвалено зняти з квартирного обліку Національної академії, на підставі п.21 розділу VI наказу МО України 31.07.2018 року №380 та п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підполковника запасу [PERSON] (вислуга в ЗСУ 27 років). \~ \~ \~За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно. Нормативно правовим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~ЖК УРСР\~та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081\~було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Згідно з п.3 Порядку, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік\~підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування\~у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Дія пункту 9\~статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до абзацу першого пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. \~ \~ \~ При\~дослідженні матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що на\~час звільнення\~у запас\~позивач мав\~стаж військової\~служби понад\~20\~років,\~а саме\~27\~років 02\~місяців 19\~днів,\~зарахований на\~квартирний облік\~10\~червня 1995\~року,\~звільнений з\~військової служби\~у запас\~у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію. Згідно довідки №847 від 27.07.2017р., підписаної завідувачем гуртожитку №1, [PERSON] здав повністю ліжкомісце по [ADDRESS] . Згідно довідок, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] , житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. В матеріалах цивільної справи міститься довідка про перевірку житлових умов від 08.10.2018р., згідно якої перевірено житлові умови підполковника [PERSON] , який мешкає у [ADDRESS] , та постановлено, що сім`я у складі трьох осіб [PERSON] як основного квартиронаймача, дружини [PERSON] , доньки дружини [PERSON] , потребує поліпшення житлових умов. Дані документи відповідачем не спростовані, як і не спростовані доводи, викладені в позовній заяві. Судом не встановлено законність підстав зняття позивача з квартирного обліку. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~зроблено визначення, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Приймаючи дане рішення, суд бере до уваги постанову Верховного суду від 24 лютого 2021 року у справі №460/6032/18. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved