Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Свої вимоги обгрунтувала наступним. В 2010 р. вона розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 грудня 2013 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013 р. і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Крім того, 8 липня 2017 р. набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" прийнятий Верховною Радою України 17 травня 2017 р., котрим підвищено мінімальний розмір аліментів. [INFO] їх спільний син [PERSON] досяг повноліття. З позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що навчається, вона не зверталася. На даний час їй стало важче повноцінно утримувати неповнолітнього сина [PERSON] , так як розмір аліментів, який сплачує відповідач, не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, цінова політика на одяг, ліки та продукти харчування в порівнянні з 2013 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів на утримання дітей) неодноразово змінювалася, також змінився розмір прожиткового мінімуму потреб дітей з урахуванням їх віку. Відповідач на своєму утриманні інших осіб, в тому числі неповнолітніх, не має, є молодою, здоровою та працездатною особою. Офіційно не працевлаштований, але постійно здійснює автомобільні перевезення на території України, відповідно отримуючи дохід. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] слід визначити у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, визначений за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 грудня 2013 р., стягнувши із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання представник позивачки та позивачка не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду представник позивачки просив розглянути справу у їх відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В судовому засіданні установлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2010 року розірвано, (а.с. 11). Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження, а.с. 10). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 грудня 2013 р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 11 листопада 2013 р. і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, (копія рішення, копія виконавчого листа, а.с. 12, 14). [INFO] спільний син сторін [PERSON] досяг повноліття. З позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що навчається, позивачка не зверталася. Матеріальний стан відповідача змінився у зв"язку з припиненням стягнення з нього аліментів на одну дитину, він є працездатною особою, на своєму утриманні інших осіб не має та може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13. В силу ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Ураховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги, що відповідач є працездатним, вимог позивачки не спростував та ніяких документів в обґрунтування своїх заперечень не надав, визначена позивачкою частка від його доходів (1/4) не перевищує визначеного законодавством розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, а розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2395 грн., то суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладений також і на відповідача... Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved