Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначають, що їм на підставі свідоцтва про право власності від 06.12.2007 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідач по справі був зареєстрований в квартирі, однак з квітня 2017 року не проживає в квартирі, його особистих речей в квартирі не має. Позивачі, як власники зазначеної квартири, позбавлені права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном, у зв'язку з чим, вимушені звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачів до суду надійшли заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності від 06.12.2007 року належить квартира [ADDRESS] /а.с.9/, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2018 року /а.с.23-27/. Згідно довідки, виданої директором КП «Житломасив» від 23.07.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з квітня 2017 року за даною адресою не проживає /а.с.19/. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає більше одного року. Тому суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved