Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Представник позивача за первісним позовом звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 29.09.2008 року між АКІБ УкрСиббанк та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами (договірними умовами) № 11394423000. Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 50000 доларів США, що за курсом НБУ на день становило 243055 грн., а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 28.09.2023 року згідно з Графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної додаткової угоди сторін, сплатити проценти за користування кредитом за ставкою 15.50% річних. Згідно умов кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов договору, в тому числі термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій в порядку встановленому договором. Листом №137/445/783 від 10.07.2009 року банк вимагав від [PERSON] достроково повернути кредит протягом 41-го календарного дня, попереджено позичальника про звернення стягнення на предмет застави у випадку невиконання цієї вимоги. Проте вимога банку залишена позичальником без задоволення. Станом на 07.09.2011 року відповідач порушив графік погашення кредиту за кредитним договором на 473 дні по процентах та 564 дня по основному боргу. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань між позивачем та [PERSON] укладено Договір\~ поруки № 228979 від 29.09.2008 року. Листом № 137/445/783 від 10.07.2009 року банк вимагав від [PERSON] впродовж 10-ти днів з дати отримання листа погасити заборгованість за кредитним договором. Відповідачі не виконують свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за даним кредитним договором. Станом на 07.09.2011 року сума боргу перед АТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 11394423000 від 29.09.2008 року становить 60829,81 доларів США, в тому числі: 48236,15 доларів США заборгованість за кредитом, 11939,27 доларів США заборгованість по процентам, 195,91 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 395,77 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, 62,71 доларів США штрафні санкції за договором. 01.04.2015 року ТОВ «Кей-Колект» подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 100696,33доларів США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору\~ поруки таким, що припинив свою дію, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем було укладено договір поруки № 228979 від 29.09.2008 року в забезпечення зобов`язань, які виникли з договору про надання кредиту № 11394423000 від 29.09.2008 року, що був укладений між кредитором та [PERSON] . В зв`язку з тим, що обов`язковою умовою та підставою виконання поручителем зобов`язань боржника перед кредитором є направлення на адресу поручителя письмової вимоги, що кредитором виконано не було, в порушення умов договору про надання кредиту та договору поруки, у кредитора відсутні достатні правові вимоги стягувати в позовному порядку суму боргу (а так само пеню) з неї як з поручителя, так як на її адресу не надходило письмових вимог боржника. Вважає, що поручителем не було порушено зобов`язань за договором поруки та договором про надання кредиту в зв`язку з невиконанням кредитором умов цих договорів, тобто неповідомлення про необхідність сплатити заборгованість боржника. А тому просила визнати таким, що припинив свою дію договір поруки № 228979 від 29.09.2008 року, який було укладено між [PERSON] та ПАТ «УкрСоцбанк». 14.05.2012 року до участі у справі залучено у якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - ТзОВ «Кей-Колект». Представник позивача за первісним позовом\~ - відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник просили відмовити в задоволенні уточненої позовної заяви, зустрічний позов задовольнити. 11.09.2013 року [PERSON] подав заперечення на позовну заяву обгрунтовуючи тим, що в даному конкретному випадку в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази того, що відповідач чи поручитель надав письмовий дозвіл чи згоду на відступ права вимоги за кредитним договором і передбаченими його умовами зобов`язаннями. Відповідно вважає неправомірними такі дії ПАТ «УкрСиббанк» як передача боргових зобов`язань «колекторській фірмі» з наступною заміною та залученням до справи в якості правонаступника банку ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до витягу з додатку № 1 Договору відступлення вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року вбачається, що первісним позивачем було передано лише тіло кредиту в розмірі 48236,15 доларів США та відсотків у розмірі 11939,27 доларів США. А нараховані банком 195,91 доларів США пені на тіло кредиту, 395,77 доларів США пені на проценти та штраф 62,71 доларів США по договору факторингу передані не були. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] \~ в судове засідання не з`явилась, подала заперечення в якому просила відмовити в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості мотивуючи тим, що оскільки в заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути суму заборгованості в доларах США та до матеріалів позовної заяви не додано ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, з цих підстав ТОВ «Кей-Колект» не має права вимагати стягнення заборгованості в іноземній валюті, а тому в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості в доларах США слід відмовити. Фактично ТОВ «Кей-Колект» не володіє процесуальною дієздатністю, оскільки відповідно до закону не має права на з`явлення вимоги, щодо стягнення заборгованості з фізичної особи. Повідомлення про укладення договору та про заборгованість перед ТОВ «Кей - Колект» вони ні від кого не отримували та у справі немає жодного підтвердження даного факту, а тому вимога ТОВ «Кей - Колект» є передчасною, оскільки спочатку необхідно було повідомити боржника, щоб мати право стягувати суму в примусовому порядку. Представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, подав заперечення на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки всі права стягувача за кредитною заборгованістю позивача перед банком перейшло до ТОВ «Кей-Колект», таким чином ПАТ «УкрСиббанк» не є кредитором за договором про надання споживчого кредиту №11394423000\~ та відповідно і до договору поруки. А тому в задоволені позову [PERSON] просив відмовити, так як ПАТ «УкрСиббанк» є неналежним відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 29.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, який підписаний сторонами, з правилами № 11394423000 відповідно до якого сума кредиту складає 50000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 243055,00 грн., кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 28.09.2023 року, за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється в розмірі 15.50% (том 1 а.с.19-34, том 2 а.с. 77-91). Пунктом 1.2.8 Договору передбачено, що терміни повернення кредиту встановлені в графіку погашення кредиту, згідно з Додатком № 1 до Договору. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 28.09.2023 року, при цьому згідно умов Договору може бути встановлений інший термін повернення кредиту. Пунктом 1.2.9 вказаного договору встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 15,50% річних. За змістом п. 1.2.10 строк сплати процентів з 01 по 25 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за яким Банком були нараховані такі проценти. 29.09.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки (нерухомого майна) відповідно до якого іпотекодавці передають іпотеко держателю двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (том 3 а.с. 173-174). 29.09.2008року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором , що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11394423000 від 29.09.2008 року (том. 1 а.с. 35-36, том. 2 а.с. 92-94). Відповідно до п. 3.1 договору поруки № 228979 від 29.09.2008 року договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за Основним договором або до погашення поручителем зобов`язань боржника в рахунок виконання зобов`язань за основним договором в сумі та межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше. З копії заяви на видачу готівки 5 від 30.09.2008 року встановлено, що [PERSON] отримав від АКІБ «УкрСиббанк» 50000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 243050 грн. (том 1 а.с. 8). 10.07.2009 року на адресу відповідачів надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів у зв`язку із неналежним виконанням Договору про надання споживчого кредиту від 29.09.2008 року № 11394423000 (том 1 а.с. 37). 03.02.2010 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області судовий наказ від 04.12.2009 року, виданий Івано-Франківським міським судом за заявою АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 29.09.2008 року в сумі 420891,71 грн. скасовано (том 1 а.с. 9). За змістом довідки розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] на 07.09.2011 року за кредитним договором № 0011394423000 від 29.09.2008 становить 60829,81 доларів США в тому числі: 48236,15 доларів США заборгованість за кредитом, 11939,27 доларів США заборгованість по процентам, 195,91 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 395,77 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, 62,71 доларів США штрафні санкції за договором (том 1 а.с. 10-17). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «УкрСиббанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктом 1.2.9 договору про надання споживчого кредиту з правилами № 11394423000 від 29.09.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,50 % річних. Крім того, у цьому договорі, підписаному сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За змістом пункту 1.3.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які не підписані [PERSON] , за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі визначеному в договорі. Сторони погоджуються, що згідно з умовами Правил, може бути встановлений інший розмір процентної ставки, при цьому додаткова угода до Договору не укладається. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін\~ встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані правила споживчого кредитування позичальників, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Правила споживчого кредитування позичальників, які не підписані відповідачем, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили підвищену сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відповідно пункту 1.3.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування. Отже суд не бере до уваги заяву про збільшення позовних вимог позивача, оскільки зміна процентної ставки відбулась по правилам споживчого кредитування, які відповідачем не підписані. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафів , а також пені у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження\~ № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. У цьому випадку позов заявлено позивачем до боржника та поручителя, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя відповідно до договору поруки збігається з обсягом відповідальності боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. З аналізу вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 542 та ст. 543 ЦК України, вбачається, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , який уклав з банком кредитний договір, а також до поручителя [PERSON] , яка є відповідачем у зв`язку з тим, що на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» уклав із нею договір поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до умов кредитного договору боржник [PERSON] (а відтак і поручитель [PERSON] ) узяли на себе зобов`язання сплачувати обумовлені платежі за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту (Додаток 1 до договору). Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Отже, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України ( в редакції Закону на день звернення до суду) порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Така правова позиція вже висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається. Разом з тим 10 липня 2009 року Банк надіслав відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом, і саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку пред`явлення позову до поручителя (т. 1 а.с. 37). Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Ураховуючи те, що позов до поручителя [PERSON] пред`явлено 05 жовтня 2011 року, позивач пропустив шестимісячний строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України ( в редакції на час звернення до суду), відтак у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. Суд не вбачає підстав для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України в редакції на час постановлення рішення, оскільки порука припинилась до внесення змін до ст.559 ЦК України. Окрім того, нормами статті 559 ЦК України, передбачено можливість припинення поруки, як зобов`язання, а не договору, за таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію слід відмовити. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ТзОВ «Кей-Колект»\~ та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 60\~175 ( шістдесят тисяч сто сімдесят п"ять) доларів 42 центи США,\~ з яких 48236,15 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 11939,27 доларів США проценти за користування кредитом, та про відмову у позові [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268\~ЦПК України, суд, -

Outcome: partial