Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у вересні 2020 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 21.03.2011. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшувався до 11100 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачці було видано кредитну картку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та у межах кредитного ліміту. Відповідачка не виконала взяте на себе зобов`язання за договором не надавши кошти для погашення заборгованості розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 15.07.2020 складає 17215 грн. 65 коп. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначену суму боргу та судові витрати. Ухвалою суду від 28.09.2020 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.10.2020 представник відповідачки подав відзив на позовну\~заяву у\~якому просив\~відмовити у\~задоволенні позову\~з тих\~підстав,\~щоАнкета-заява № б/н від 21.03.2011 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, копія якої приєднана позивачем до матеріалів позову не містить відомостей про умови отримання картки, а поле, в якому повинні бути проставлені відмітки про те, яку картку бажає оформити клієнт лишилося не заповненим. Також представник відповідачки вказав, що нарахування відсотків, штрафних санкцій та пені здійснювалося позивачем на картці, термін дії якої сплив у листопаді 2014 року. Крім того, представник відповідачки зазначив, що Умови та правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки вони не підписані відповідачкою. Також представник відповідачки зазначив, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2020 у справі № 588/2191/19 за його позовом заявленим в інтересах [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних коштів було стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] безпідставно списані кошти в розмірі 26380 грн 17 коп. Вказане рішення постановою Сумського апеляційного суду від 12.06.2020 було залишено без змін. Крім того, представник відповідачки зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки позивачем не доведено укладення кредитного договору. Також представник відповідачки заявив про сплив позовної давності, оскільки вважає, що право позивача на позов виникло з моменту виникнення заборгованості, коли банк почав нараховувати штрафні санкції, що мало місце у серпні 2014 року. 20.11.2020 представник позивача надав відповідь на відзив у якому вказав, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщеним на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування. На підставі поданої заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до якого є пластикова картка, яку отримала відповідачка та мобільний телефон який вказала відповідачка в заяві. Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Також представник позивача зазначив, що з анкети-заяви від 21.03.2011 вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила згоду про те, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, представник відповідачки звернув увагу на те, що до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана особисто відповідачкою, з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні мови договору. З виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вона користувалася коштами. Також представник позивача зазначив, що відповідачка зверталася в Банк із заявою про перевипуск карти. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності. Крім того, представник позивача звернув увагу на те, що банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачці були добре відомі і зрозумілі умови договору. Також представник позивача вказав, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк дії картки вказано на лицевій стороні картки і вона діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Крім того, представник позивача пославшись на судову практику зазначив, що перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається з моменту несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Також представник позивача звернув увагу на те, що згідно виписки по рахунку, відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що остання знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. У зв`язку з наведеним, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. 22.01.2021 представник відповідачки подав заперечення у яких зазначив, що позивачем не надано жодних доказів погодження між сторонами збільшення поточної процентної ставки з 2,5 % спочатку до 2,9 % з 01.09.2014, а потім до 3,6 % з 01.04.2015. Також представник відповідачки зазначив, що станом на 14.12.2016 заборгованість відповідачки по тілу кредиту станом на 14.12.2016 складає 1270 грн 78 коп, а заборгованість за відсотками штрафами та пенею на вказану дату відсутня. Нарахування відсотків, штрафів та пені за кредитним договором за період починаючи з 14.12.2016 відповідачкою не визнається у повному обсязі, оскільки зміни в діючих Умовах і Правилах надання банківських послуг, а також Тарифах банку не погоджувалися з нею. Тому представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову повністю. 05.02.2021 представник позивача надав пояснення у яких виклав аргументи аналогічні тим, що зазначені у відповіді на відзив. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача разом із позовною заявою подав клопотання у якому просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка не повідомила суд про причину неявки, хоча про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник відповідачки подав до суду заяву у якій просив справу розглянути без участі сторони відповідача, проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~звернулася до\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписала анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг №\~б/н\~від 21.03.2011,\~згідно з\~якою отримала\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг (а.с. 33). Також,[PERSON] 21.03.2011 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», по договору SAMDN50000042558020, за умовами якої: розмір відсотків за користуванням кредитом становить 2,5 % на місяць (30% на рік), що нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості та має бути сплачений не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним; за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня у розмірі: пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором/30 обчислюється за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується раз на місяць); за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів передбачений штраф - 500 грн. + 5% від заборгованості (а.с.34). Розмір кредитного ліміту встановленого відповідачці неодноразово змінювався, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зокрема: 21.03.2011 розмір кредитного ліміту було збільшено до 2300 грн; 27.04.2011 розмір кредитного ліміту було збільшено до 2700 грн; 25.05.2011 розмір кредитного ліміту було збільшено до 3100 грн; 22.07.2011 розмір кредитного ліміту було збільшено до 10400 грн; 31.01.2017 розмір кредитного ліміту було збільшено до 11100 грн (а.с. 31). Для користування кредитними коштами відповідачці було видано кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 21.03.2011 з терміном дії до 11/14; № [NUMBER] дата відкриття 10.06.2011 з терміном дії до 07/15; № [NUMBER] дата відкриття 05.09.2015 з терміном дії до 09/19; № [NUMBER] дата відкриття 02.11.2015 з терміном дії до 09/19 (а.с. 32). Своїм підписом у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», по договору SAMDN50000042558020, відповідачка підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданого виходячи із обраних нею умов кредитування. Таким чином, судом установлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Зважаючи на встановлені судом обставини, доводи представника відповідачки про те, що Анкета-заява № б/н від 21.03.2011 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, копія якої приєднана позивачем до матеріалів позову не містить відомостей про умови отримання картки, а поле, в якому повинні бути проставлені відмітки про те, яку картку бажає оформити клієнт лишилося не заповненим, суд відхиляє, як такі, що не спростовують доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору. Позивач, обґрунтовуючи позов також посилався на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку як невід`ємні частини спірного договору. Необхідно зазначити, що Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позову Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.03.2011 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, суд дійшов висновку, що зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені у довідці про\~умови кредитування\~з використанням\~кредитки «Універсальна\~55\~днів пільгового\~періоду»,\~по договору\~SAMDN50000042558020,який підписала відповідачка. З наданої позивачем виписки по кредитних картках № [NUMBER] , №[NUMBER] та № [NUMBER] вбачається, що відповідачка з березня 2011 року до травня 2015 року користувалась кредитними коштами шляхом зняття готівки у банкоматі і періодично готівковими коштами через термінал самообслуговування, а також поповнювала указані кредитні карти з метою повернення використаних коштів. Останній платіж спрямований на погашення заборгованості відповідачка здійснила 14.12.2016. Починаючи з 2017 року відповідачка не користувалась кредитними картками, тобто не здійснювала зняття коштів та не сплачувала заборгованість, але позивач до 01.07.2020 щомісячно списував відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи з рахунку відповідачки (а.с. 23-31). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2020 у справі №588/2191/19 за позовом [PERSON] заявленим в інтересах [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] безпідставно списані кошти в розмірі 26380 грн 17 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 12.06.2020 (а.с. 85-87). Зважаючи на вищевикладене, оскільки відповідачка вчиняла дії спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, що мало місце до 14.12.2016,отже здійснювала його виконання, суд не погоджується з доводами представника відповідачки про відсутність договірних зобов`язань між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] . Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При вирішенні спору судом враховується, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані нею платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Як уже було зазначено судом, остання проплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідачки мала місце 14.12.2016, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Отже, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 15.07.2020 складає 17215 грн 65 коп. Вказаний розмір заборгованості складається з наступного: 12445 грн 94 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4769 грн 71 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-22). Суд не погоджується з вказаним розрахунком заборгованості, оскільки він суперечить умовам укладеного між позивачем та відповідачкою договору, а також вимогам чинного законодавства. Зокрема визначена позивачем сума заборгованості за тілом кредиту є завищеною, зважаючи на те, що максимальний розмір кредитного ліміту, який був встановлений відповідачці за кредитним договором становив 11100 грн., отже розмір заборгованості за тілом кредиту не може перевищувати суму доступних для зняття коштів кредитного ліміту. Крім того, заборгованість за простроченими відсотками, розрахована позивачем за вищою ставкою, ніж та, яка була узгоджена з відповідачкою при укладенні кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Отже, на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил\~статті 1056-1 ЦК України\~банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку. Також суд вважає необхідним зазначити, що стороною позивача не було надано доказів на підтвердження того, що відповідачка була ознайомлена належним чином зі зміною процентної ставки та погодила таку зміну. Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості за простроченими відсотками, суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~частини другої\~статті 625\~ЦК України боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Враховуючи вищевикладене, розмір заборгованості відповідачки за простроченими відсотками має розраховуватися виходячи з обумовленої сторонами відсоткової ставки 2,5% на місяць (30% на рік), що нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, при визначенні строку за який має розраховуватися заборгованість відповідачки за простроченими відсотками суд враховує таке. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачки за простроченими відсотками за користування кредитом розрахована за період з 21.03.2011 по 15.07.2020 та складає 4769 грн 71 коп. Проте, зі спливом строку кредитування, як зазначалося вище, строк дії картки до вересня 2019 року включно, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, тому починаючи з 01.10.2019 позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом за період з 01.10.2019 по 15.07.2020 не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Стороною відповідача не надано детального розрахунку заборгованості за кредитним договором на спростування розрахунку наданого представником позивача. Разом з тим, у запереченні представник відповідача здійснив розрахунок заборгованості відповідачки по тілу кредиту станом на 14.12.2016. Суд не приймає до уваги вказаний розрахунок, оскільки він є неповним та не містить детальної інформації по кожному із складових кредитної заборгованості. Вирішуючи заявлене представником відповідачки клопотання про застосування позовної давності суд враховує таке. Згідно зі\~статтею 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини третьої\~статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 21.03.2011, умови якого зафіксовані у анкеті-заяві та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», по договору SAMDN50000042558020, які підписані відповідачкою,\~не містять\~строку повернення кредиту (користування ним), тому\~у відповідачки до пред`явлення банком цього позову до суду не виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів, оскільки початок перебігу позовної давності у такому випадку визначається відповідно до частини другої статті 530 ЦК України. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, позивач має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у будь-який час. Такий висновок суду відповідає висновку викладеному Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі № 191/2648/17. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, заявленими поза межами трирічного строку позовної давності, суд вважає за необхідне задоволити клопотання представника відповідачки та застосувати наслідки спливу позовної давності у зв`язку з чим, відмовити у задоволенні даних вимог за вказаний період зважаючи на таке. Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення\~\~з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками 14.09.2020. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивач не навів. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, яка виникла до 14.09.2017 не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Разом з тим, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення\~\~з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками в межах трирічного строку позовної давності та строку кредитування, а саме за період з 14.09.2017 по 30.09.2020. Як зазначав суд вище, розмір заборгованості відповідачки за тілом кредиту не може перевищувати максимальний розмір кредитного ліміту, який був встановлений банком у розмірі 11100 грн, отже виходячи саме з такої суми тіла кредиту суд розраховує заборгованість відповідачки за простроченими відсотками за період з 14.09.2017 по 30.09.2020. Таким чином, враховуючи узгоджену між позивачем та відповідачкою при укладенні кредитного договору відсоткову ставку в розмірі 2,5% на місяць, розмір тіла кредиту на який мають нараховуватися відсотки 11100 грн, а також період на рахування 2 роки та 17 днів, розмір заборгованості відповідачки за простроченими відсотками складає 6815 грн 10 коп. Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного\~судочинства відповідно\~до якого\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~в межах\~заявлених нею\~вимог,\~тому з\~відповідачки підлягає\~стягненню сума\~заборгованості за\~простроченими відсотками\~в межах\~заявлених позивачем,\~а саме\~у розмірі\~4769\~грн 71\~коп.\~ Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідачки суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11100 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4769 грн 71 коп., а всього разом 15869 грн 71 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені на 92,18 %, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 1937 грн 62 коп.

Outcome: partial