Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на день смерті та постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли дві земельні ділянки: площею 0,10 га цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН №111501 від 24.05.2004 року та площею 0,026 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН №111502 від 24.05.2004 року, що розташовані в [ADDRESS] . Позивачка, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка, у визначений законом строк прийняла спадщину. Син спадкодавця [PERSON] відмовився від спадщини. Інших спадкоємців немає. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, що належали її чоловіку не може, так як у Державних актах на право власності на земельну ділянку є виправлення в написанні його імені. З цих підстав нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивачка вимушена звертатися до суду та просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки після смерті чоловіка. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про смерть (а.с.7), являвся чоловіком [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.01.2021 року, після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа (а.с.8). Згідно довідки від 25.05.2021 року № 8701 виданої відділом ЦНАП Бобровицької міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживали та були зареєстровані його син [PERSON] , його дружина [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с.10). У державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЧН 111502 від 24.05.2004 та серії ЧН 111501 від 24.05.2004 року, площею 0,10 га та площею 0,026 га містяться виправлення у написанні імені спадкодавця [PERSON] , а саме ім`я « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] » (а.с.11-12). Довідкою Відділу у Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.06.2021 року підтверджується, що на [PERSON] було видано та зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЧН №111501 від 24.05.2004 року, площею 0,10 га, що зареєстровано в книзі записів 1862 та серії ЧН №111502 від 24.05.2004 року, площею 0,026 га, зареєстровано в книзі записів 1863. У відповідності до п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Державного комітету України і земельних ресурсів 22.06.2009 р. за № 325, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Дублікати державних актів не видаються (а.с.13). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2012 року, [PERSON] був власником житлового будинку в [ADDRESS] , загальною площею 68,9 кв. м. (а.с.16). Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Бобровицького районного нотаріального округу від 24.05.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:003:1856, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0,0260 га, кадастровий номер 7420610100:01:003:1857, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] , оскільки [PERSON] надала вищезазначені Державні акти на право власності на земельні ділянки, де містяться виправлення не передбачені законодавством. (а.с.17). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, оскількиу правовстановлюючих документах, що підтверджують право власності спадкодавця на земельні ділянки містяться виправлення в написанні його імені, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved