Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.03.2016 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року . Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені в лютому 2016 року через різні погляди на життя, відсутність взаємо порозуміння що призводило до сварок . Відповідач перебуваючи іноді у стані алкогольного спяніння її ображає і тому вважає його поведінку небезпечною для життя родини. Сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть . На утримання неповнолітньої доньки відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких обставин [PERSON] вважає що збереження сімейно шлюбних відносин не можливо і тому просить суд розірвати шлюб , укладений між нею та відповідачем [PERSON] В ході розгляду справи , а саме в судовому засіданні що відбулося 11.05.2016 року за участю сторін по справі відповідач [PERSON] заявив клопотання яким просив суд зупинити провадження у справі та надати строк для примирення. Ухвалою суду від 11.05.2016 року було зупинено провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 201 ЦПК України та надано строк для примирення до 11.07.2016 року. В судове засідання , яке було призначено на 11.07.2016 року позивачка [PERSON] не зявилась. До початку розгляду справи надала до суду заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про розгляд справи був належним чином повідомлений під розпис. Про причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І КИ № 306825, який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області та зроблено актовий запис № 359. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] яка у теперішній час мешкає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~(далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1\~ст. 111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5\~ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Враховуючи викладене, вважаючи те, що примирення між сторонами у визначений судом строк не відбулося , суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо , а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved