overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 14 частини всіх видів доходу, мотивуючи тим, що їх спільний син проживає разом з нею, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Сторони в судове засідання не з'явились, але просять справу розглядати без їх участі; відповідач щодо задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2011 року. [PERSON] проживає з матір'ю (позивачем по справі) по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Гуто-Мар'ятинської сільської ради №72 від 27.06.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.2 ст.5 Закону України „Про судовий збір", а тому, в порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить суд, визнати за нею право власності на гараж, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування, обґрунтовуючи позов тим, що в [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Її чоловік [PERSON] побудував гараж на підставі рішення виконкому Світловодської міської ради депутатів від 25.07.1972 року, але не оформив його належним чином. З дня смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в яку входить гараж. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобільний гараж, їй відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представник позивача [PERSON], котра діє в інтересах [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача Світловодської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцем реєстрації його юридичної адреси, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, звідки повернулось поштове повідомлення про отримання. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.1996 року (а.с. 5), який є чоловіком [PERSON], факт родинного зв"язку підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.01.1956 року (а.с. 5). За життя її чоловіком побудований гараж [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Світловодської міської ради депутатів трудящих Кіровоградської області від 25.07.1972 року (а.с. 7, 8). З дня смерті чоловіка позивачки, відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаного гаража. Так, як на нього не має правовстановлюючих документів, позивачка не може отримати на нього свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею за законом після померлого [INFO] [PERSON], оскільки померлий був її чоловіком. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що державна реєстрація прав, проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду, посилаючись на наступні обставини. 03.11.1998 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] Зазначений договір був зареєстрований за № 2873 на Товарній біржі «Нерухомість-Південь». В зв'язку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивач не може належним чином розпорядитися своєю власністю, тому була вимушена звернутися до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений судом про дату і час розгляду справи. Представник третьої особи Товарної біржи «Нерухомість-Південь» належним чином був повідомлений про розгляд справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на житловий будинок [ADDRESS] є договір купівлі-продажу, зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 2873 від 03.11.1998 року. Обставини належності житлового будинку [PERSON], укладення нею з відповідачем біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], реєстрація в МБТІ права власності на вказаний житловий будинок підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 5). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду, посилаючись на наступні обставини. 18.10.2000 року вона уклала з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований за № 1459 на Універсальній біржі «Південь». В зв'язку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивач не може належним чином розпорядитися своєю власністю, тому була вимушена звернутися до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені судом про дату і час розгляду справи. Представник третьої особи Універсальної біржи «Південь» належним чином були повідомлені про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS] є договір купівлі-продажу, зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» за № 1459 від 18.10.2000 року. Обставини належності квартири [PERSON], укладення нею з відповідачами біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], реєстрація в МБТІ права власності на вказану квартиру підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 6). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на майновий пай ТОВ «Злагода», вартістю 2938,80 грн., мотивуючи тим, що її матері - [PERSON], померлій [INFO], належить вказаний майновий пай. Позивач, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріуса, але не може нотаріально оформити спадщину у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не виготовила документів, які б посвідчували її право власності на зазначений пай. Сторони в судове засідання не з'явились, але просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причину неявки. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.08.2013 року. З довідки №41 від 18.12.2013 року, виданої ТОВ «Злагода» вбачається, що нині померла [PERSON] дійсно працювала у колгоспі ім.Щорса і їй за відпрацьований період, згідно розрахунку індивідуальних майнових паїв реформованого КСП ім.Щорса (нині ТОВ «Злагода), затвердженого зборами співвласників 12.11.2013 року нарахований майновий пай в сумі 2938,80 грн. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Базарської сільської ради №230/02-25 від 30.04.2014 року, [PERSON], померла [INFO], до дня смерті проживала разом із дочкою - [PERSON](позивачем по справі). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Постановою Малинської ДНК від 25.03.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на право власності на майновий пай [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно. [PERSON] сертифікат на майновий пай за життя не виготовила, а тому, суд дійшов висновку, що позивач не може оформити спадщину, маючи на це право. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Від сплати судового збору позивача звільнено згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", а тому, в порядку ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20.09.2003 року Іванівською сільською радою Житомирського району. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що життя з відповідачем склалось не вдало, причиною стало непорозуміння, що виникли в сім"ї через різні характери та погляди на життя. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 20). Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.09.2003 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №23 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про місце проживання дитини між сторонами не має. Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 року справу передано для розгляду судді Ю.В.Донченко. 26.02.2020 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 26.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до слухання. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб - 07.10.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Буського районного управління юстиції, актовий запис № 34. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з"явилась, в письмовій заяві підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, зазначила, що сторони близько 1 року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. Відповідач в письмовій заяві позов визнав, погодився на розірвання шлюбу. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони тривалий час - близько 1 року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом в суд і просила стягнути щомісячно з відповідача - [PERSON], [INFO], уродженця с. Маціївка Прилуцького району Чернігівської області, на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач збільшила свої позовні вимоги і просила стягувати щомісячно з відповідача - [PERSON], [INFO], уродженця с. Маціївка Прилуцького району Чернігівської області, на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, просить задовольнити їх. Відповідач позов визнав і не заперечує щодо стягнення з нього щомісячно аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], зазначаючи, що визнання ним позову не порушує права інших осіб. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з'ясовано, що сторони, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері - позивача [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, але позов визнав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 12.06.2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача)", суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування обставин справи. За цих обставин, позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. З відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця, до досягнення дочкою повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Судові витрати на користь держави, в силу ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. В силу ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved