Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду в з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей та на її утримання не надає. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, згідно телефонограми просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 статті 91 Сімейного кодексу передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини та в утриманні позивачки не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей і відповідача, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved