Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період з 01.08.2015 року по 31.07.2019 року надав відповідачу [PERSON] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , яка у свою чергу неналежним чином здійснювала оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 22 102,17 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 гривні. Ухвалою суду від 15.09.2020 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 09.10.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти позову, зазнаючи, що позовні вимоги обгрунтовані наявністю заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] по опалювальній площі 40,47 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , тоді як відповідач [PERSON] є власником лише 39/100 частин зазначеної квартири, на яку відповідачем відкрито окремий особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення розрахунків за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, заборгованість за яким відсутня. У зв`язку з цим, вважає позовні вимоги необгрунтованими та у задоволенні позову просить відмовити. У відзиві представником відповідача подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат понесених відповідачем на правничу допомогу. Інших заяв по суті справи суду не подано. 04.11.2020 року представником відповідача суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів витрат відповідача на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача подано письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, без фіксації судового процесу, відповідно до якого у задоволенні позову він просить відмовити. На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є власником 39/100 частин квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білоусовим О.І. за реєстровим № 2404 (а.с. 27), що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав ОП „ЗМБТІ" № 31359514 від 20.09.2011 року (а.с. 29), а також Інформаційною довідкою № 175108596 від 25.07.2019 року (а.с. 12). З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що загальна площа квартири [ADDRESS] становить 64,94 кв.м., житлова - 41,3 кв.м. Згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/13093 від 14.09.2020 року, інформація про реєстрацію відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 15). Разом з тим відповідач не заперечую факту користування нею послугами позивача, на підтвердження оплати яких надано відповідні квитанції, які долучено до матеріалів справи (а.с. 32-41). Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.08.2015 року по 31.07.2019 року, наданою позивачем, за особовим рахунком № [NUMBER] відповідачу [PERSON] нараховано заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 22102,17 гривень (а.с. 8), та позивачем надано розрахунок заборгованості, яку нараховано на опалювальну площу квартири 40,47 кв.м. на трьох осіб (а.с. 9-11). Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем в ході розгляду справи підтверджено виконання її обов`язку щодо сплати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, поданих їй позивачем до квартири [ADDRESS] . Згідно із долученою відповідачем довідкою Концерну „Міські теплові мережі" № 4547/42 від 13.10.2020 року, наданою на адвокатський запит від 09.10.2020 року, по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , зареєстровано 0 осіб, опалювальна плаща квартири [ADDRESS] становить 22,13 кв.м.; станом на 01.10.2020 року по зазначеному особовому рахунку заборгованість за послугу централізованого опалення та постачання гарячої води відсутня (а.с. 54). Виходячи з розміру належної відповідачу частки у зазначеній квартирі, за наявності доказів про відсутність заборгованості по оплаті послуг, наданих позивачем, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення позивачем розмір заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] є необгрунтованим, враховуючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження аргументів, викладених у позові. Доводів відповідача щодо відсутності у неї заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг, позивачем не спростовано, а також не надано доказів про наявність обов`язку відповідача сплачувати послуги, вартість яких нараховується за особовим рахунком № [NUMBER] на загальну опалювальної площу у 40,47 кв.м. квартири, у якій за виключенням відповідача є інші користувачі послуг, які надаються позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позові та наявності підстав для стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором (угодою) про надання правової (правничої) допомоги від 25.09.2020 року. В обгрунтування понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано акт приймання-передачі послуг від 25.09.2020 року від адвоката Сердюченко В.В. відповідачу [PERSON] , відповідно до якого надані послуги правничої допомоги складаються із: усної консультації по правовідносинам у сумі 500 гривень; ознайомлення з матеріалами справи у сумі 500 гривень; складання відзиву на позовну заяву у сумі 1000 гривень; складання і направлення адвокатського запиту від 09.10.2020 року у сумі 300 гривень; складання письмового клопотання про долучення доказів у сумі 200 гривень; участь у судовому засіданні 04.11.2020 року у сумі 1000 гривень, що разом становить 3 500 гривень. Враховуючи, що судове засідання 04.11.2020 року було проведено без фіксації судового процесу, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у яке сторони у справі подали відповідні письмові заяви, і вартість складання адвокатом такої заяви у 1000 гривень, на переконання суду, не відповідає складності її складання і витраченому часу, суд вважає необгрунтованим стягнення таких витрат з відповідача. В іншій частині понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у сумі 2 500 гривень, які підтверджено квитанцією до прибуткового ордеру № 1 від 04.11.2020 року, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved