Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 22128 грн. 13 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 15 вересня 2014 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з нього пені та штрафу, покликаючись на своє матеріальне становище та неможливість подвійного притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Сторони у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 15 вересня 2014 року між ПАТ КБ ПриватБанк (яке 21 травня 2018 року змінило назву на АТ КБ ПриватБанк) та [PERSON] на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9% в місяць з 01 вересня 2014 року та 3,6% в місяць з 01 квітня 2015 року на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг). Банк виконав свої зобовязання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 16 грудня 2018 року заборгованість відповідача за договором №б/н від 15 вересня 2014 року складається із заборгованості по відсотках за користування кредитом 3180,08 грн., пені 17418,14 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. та процентної частини штрафу 1029,91 грн., а всього на загальну суму 122128,13 грн. Відповідно до положень ст.ст.549, 551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними та стягненню з відповідача не підлягають. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Крім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Нарахована відповідачу пеня значно перевищує відсотки за кредитом, який [PERSON] сплачений, останній є інвалідом 3 групи з дитинства з ураження внутрішніх органів, якому протипоказана фізична праця, нічні зміни, робота біля джерел підвищеної небезпеки. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсотках та штрафу на загальну суму 4709,99 грн. є обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1921 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved