Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач - служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації (далі - РДА) Одеської області як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], 28 січня 2015 року, звернувся з вимогою позбавити батьківських прав відповідачів стосовно дитини у зв'язку з ухиленням тих від виконання своїх обов'язків по її вихованню. В судовому засіданні, обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача (за довіреністю) посилалася на те, що в ході перевірки стану дотримання законності щодо захисту прав дітей на території Кодимського району, Одеської області, встановлено, що в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області проживають відповідачі - [PERSON] і [PERSON]. На вихованні і утриманні відповідачів знаходиться одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина - [PERSON], має вроджену ваду розвитку, потребує особливого догляду та постійного лікування в спеціалізованому закладі. Не говорить, не ходить, не має навичок самообслуговування. У зв»язку з неналежним виконання батьківських обов»язків по вихованню і утриманню дитини, рішенням Кодимського районного суду від 08 жовтня 2013 року дитина була відібрана у батьків, без позбавлення батьківських прав. Однак, відповідачі належних висновків не зробили, свого ставлення до виховання та утримання дитини не змінили. За час перебування дитини у спеціалізованому психоневрологічному будинку дитини №3 «Сонечко» ( з 31 жовтня 2013 року), батьки дитину не відвідували, не цікавились її долею. Це питання пустили на самоплив. Просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно дитини, а тих пероедати органу опіки та піклування (службі у справах дітей) для подальшого влаштування. Стягнути аліменти з відповідачів на користь лікувального закладу на утримання дитини. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись при цьому на те, що будуть відноситись до виховання та утримання дитини належним чином. Просять не позбавляти їх батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні підтримала представника позивача, та вважала за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON], 2010 року народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Він працює сільським головою в с.Лисогірка, Кодимського району. Територіально до складу сільської ради входить і с. Федорівка. В с. Федорівка проживають відповідачі. На утриманні у них є малолітня дитина, інвалід дитинства. Вважає за необхідне позбавити тих батьківських прав стосовно дитини - [PERSON], оскільки ні батько ні мати дитини, належної уваги вихованню і утриманню дитини не приділяють. Дитина має вроджені вади розвитку, потребує додаткового догляду та лікування. Цього відповідачі дитині не надавали і не надають. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] (а.с.8). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] і [PERSON] в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області від 23 січня 2015 року, ті мешкають у старій хаті, яка потребує ремонту. Дитяча кімната відсутня (а.с.9). .Згідно рішенню Кодимського районного суду від 08 жовтня 2010 року (справа №503/1945/13-ц), малолітню дитину - [PERSON], [INFO] відібрано у батьків - [PERSON] і [PERSON], без позбавлення батьківських прав (а.с.10). Згідно висновку служби у справах дітей Кодимської РДА Одеської області (як органу опіки та піклування) від 16 лютого 2015 року, [PERSON] і [PERSON], у зв»язку з ухиленням від виконання батьківських обов»язків по вихованню і утриманню дитини, слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] (а.с.25). Згідно листа №115 від 27 лютого 2015 року комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» департаменту охорони здоров»я Одеської міської ради, за весь час перебування малолітньої [PERSON] ( з 31 жовтня 2013 року) у будинку дитини, батьки дитину не відвідували, не цікавились її долею (а.с.26). Вислухавши вимоги представника позивача, пояснення відповідачів та свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 164 СК України (ч.1 п.2) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Роз'яснюючи положення зазначеної статті закону Пленум Верховного Суду, в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі умисно не виявляють до дитини батьківського піклування, нехтують своїми батьківськими обов'язками. Дитина, як інвалід дитинства і така, що потребує додаткової уваги з боку батьків, перебуває на лікуванні в комунальній установі «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» департаменту охорони здоров»я Одеської міської ради, батьки там її не відвідують, що свідчить про їх небажання перейматися долею дитини. Відтак, суд приходить до переконання в необхідності позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] стосовно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], а дитину передати органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування. Вимога представника позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, на думку суду, теж підлягає задоволенню, оскільки частиною другою статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.1,2, 166 ч.2 СК України,

Outcome: approved