Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:104:0244 у державному земельному кадастрі; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] виданий 04 червня 2002 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області). Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надала відзив на позов, згідно якого зазначила, що діючим законодавством чітко передбачені підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки та підстави скасування реєстрації, на які вказує позивач у своєму позові, законодавством не передбачені. [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом в судові засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що [PERSON] виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн №033290, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 червня 1998 року за №3104. Маючи на меті здійснити встановлення меж своєї земельної ділянки та зареєструвати в державному земельному кадастрі для присвоєння їй кадастрового номеру, [PERSON] замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За результатами складання технічної документації із землеустрою мав бути визначений кадастровий номер земельної ділянки. [PERSON] звернулася «04» липня 2017 року із заявою до ФОП [PERSON] , для замовлення відповідної технічної документації, яку після її розроблення було подано до Відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області для проведення державної реєстрації в земельному кадастрі та присвоєння кадастрового номеру. Проте, отримала Рішення №РВ-1200601662017 від 23 жовтня 2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, Присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці [PERSON] унеможливлюється через помилку у державному земельному кадастрі при розробленні технічної документації із землеустрою на замовлення [PERSON] , з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме, перетину земельної ділянки з ділянкою [PERSON] (кадастровий номер 1221455800:01:104:0244) - площа співпадає на 100% (повне співпадіння). Таким чином, наявна невідповідність координат поворотних точок меж земельних ділянок [PERSON] фактичному землекористуванню, внаслідок чого є неможливим внесення до державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку [PERSON] , а як наслідок і її реєстрації з подальшою видачею витягу з державного земельного кадастру. Земельна ділянка з кадастровим номером 1221455800:01:104:0244 перебуває у власності [PERSON] (цільове призначення - Для для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 02.01). За таких умов [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] для проведення контрольної геодезичної зйомки своєї земельної ділянки. Після опрацювання геодезичних вишукувань спеціалістом ФОП [PERSON] було зафіксовано накладення земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:104:0244 на земельну ділянку [PERSON] . Актом відновлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 квітня 2018 року визначено, що в ході виконання робіт із відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить гр. [PERSON] (кадастровий №1221455800:01:104:0244), було встановлено, що вище вказана земельна ділянка була внесена з накладкою на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у власності гр. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн №033290 від 19.06.1998 року, площа співпадає на 100%. Розміри і місце розташування земельної ділянки показано на плані, який додається до технічного звіту. Межові знаки не встановлювались в зв`язку з встановленою в ході проведення топографо-геодезичних робіт накладкою земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 передбачено, що для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії); 3) електронний документ. Отже, для виправлення помилки, виявленої у відомостях Державного земельного кадастру, необхідно здійснити коригування координат земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:104:0244. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється від замовлення нової технічної документації з метою виправлення помилки, у зв`язку з чим [PERSON] не має можливості присвоїти кадастровий номер своїй земельній ділянці, що як наслідок унеможливлює і вчинення правочинів щодо неї. Відомості про земельну ділянку [PERSON] неможливо внести до Державного земельного кадастру, адже п. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює як одну з підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Це означає, що за відсутності кадастрового номера [PERSON] не може повноцінно здійснювати розпорядження своєю власністю продати, подарувати земельну ділянку, будівлю чи іншу споруду, розташовану на ній. Параграф 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року (ратифікована ЗУ від 17.07.1997 року) передбачає, що "ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначає Закон України «Про землеустрій», що спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. Відповідно до статті 6 цього Закону землеустрій базується на таких принципах дотримання законності, створення умов для реалізації органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами їхніх конституційних прав на землю. Всупереч даній нормі Відповідачами-1, 2 порушуються конституційні права Позивача на землю. Відповідно до частини 2 статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд не бере до уваги доводи представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у відзиві на позов, про те, що діючим законодавством чітко передбачені підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки та підстави скасування реєстрації, на які вказує позивач у своєму позові, законодавством не передбачені, оскільки способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:0!: 104:0244 у державному земельному кадастрі. Стосовно позовних вимог у частині зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] суд дійшов до наступного. Так, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено організаційну систему державної реєстрації прав, та до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не входить проведення державної реєстрації у державному земельному кадастрі земельної ділянки, такі повноваження відповідно до закону мають Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, акредитовані суб`єкти, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Виходячи з викладеного вище, позов у цій частині задоволенню не підлягає. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial