Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 27.12.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №016-01040-271211, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7401,86 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. . У зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання по своєчасній сплаті кредиту та відсотків, позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача за довіреністю 03.06.2014 року - Сікорська Л.В. подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити повному обсязі. Не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим шляхом публікації оголошення в газеті "Вінниччина" від 07.11.2014 року, в судове засідання за невідомих суду причин не з'явився. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27.12.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №016-01040-271211, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7401,86 грн. на придбання певного майн /послуг/ зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік. Позивач свої зобов'язання виконав надавши відповідачу кредит в розмірі 7401,86 грн., про що свідчить меморіальний ордер №47659494 від 28.12.2011 року та товарний чек №91189 від 27.12.2011 року. Станом на 12.04.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 4764,96 грн.: - 3803,99 грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 960,97 грн. - заборгованість за відсотками. Положеннями договору передбачено, що ТОВ "Комерційний банк "Дельта" у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше, ніж на 1 /один/ місяць має право вимагати від позичальника /відповідача/ дострокового повернення кредитку в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор /позивач/ має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 4764,96 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову про стягнення заборгованості в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved