Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У листопаді 2017 року Моторне(транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В позовній заяві Моторне(транспортне) страхове бюро України зазначило, що 04.04.2015р. о 11-45 годині, керуючи транспортним засобом на автомагістралі в с.Біленьке Запорізького району Запорізької області з вини водія [PERSON], була скоєна дорожньо - транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також в позові зазначено, що вина [PERSON] у скоєній ДТП була встановлена постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2015 року. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі: [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобілю [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків автомобілю [NUMBER] становить 22\~178,19 грн. Позивач вказав, що шкода, яка була завдана потерпілій особі [PERSON] була сплачена позивачем частково, а саме в розмірі 15 790,84 гривень, однак у звязку з тим, що [PERSON] був визнаний винним у скоєній ДТП та у звязку з тим, що не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сума, яка була сплачена позивачем потерпілій особі в розмірі 15\~790,84 грн. підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу. На підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заява про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.28,34). Заяв, клопотань та відзиву на позов не надавав. Третя особа [PERSON] була присутня в судовому засіданні, яке відбулося 10.01.218 року, пояснила, що вказаний автомобіль вона віддала [PERSON] по генеральній довіреності у 2011 році, більше вона не бачила а ні [PERSON], а ні автомобіль. Проти позову не заперечувала, просила наступні судові засідання проводити без її участі. . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, суд прийшов до висновку про необхідність винесення заочного розгляду справи, оскільки всі умови, передбачені статтею 280 ЦПК України були дотримані. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення третьої особи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2015 року по справі № 337/1878/15-п, 04.04. 2015 р об 11-45 годині, водій [PERSON] в порушення п. 13.1 ПДР України, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110207» д.н.з. [NUMBER] по автомагістралі с.Біленьке м.Запоріжжя, в районі електроопори №16 не витримав безпечної дистанції в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, постраждалих не має. В судовому засіданні, при розгляді адміністративного протокола, [PERSON] визнав себе винним та щиро розкаявся. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу(а.с.4) Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. а) п. 41.1.ст.41 Закону позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував сво цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно наданої суду довідки №9488048 про ДТП, водій [PERSON], який керував транспортним засобом «ЗАЗ 110207» д.н.з. [NUMBER] при скоєнні ДТП не мав поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаний автомобіль належить [PERSON] (а.с.5) Згідно довідки Моторно (транспортного) страхового бюро України № 1 від 10.06.2015 р. розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих складає 14\~738,84 грн.(а.с.14) Згідно акту виконаних робіт за дорученням Моторно (транспортного) страхового бюро України №11493 від 12.06.2015 р. вартість дослідження КТЗ, яке проводило ТОВ «Експертно-ассистуюча компанія «Довіра» складає 1052,00 грн.(а.с.18). Згідно висновку експерту № 31 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 27.04.2015 р. виданого установою « Експерт - Сервіс» та яка була проведена експертом спеціалістом - автотоварознавцем, оцінювачем, аварійним комісаром [PERSON] розмір відшкодування шкоди складає 22178,19 грн. Згідно наказу № 3238 від 19.06.2015 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON], відповідно ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV, приймаючи до уваги довідку № 1 від 10.06.2015 р. про розмір відшкодування шкоди та документи по справі МТСБУ № 26454, на імя [PERSON] сума нарахована до сплати 14\~738,84 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. Відповідно платіжного доручення № 3238 від 22.06.2015 р. Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 14738,84 грн. Відповідно платіжного доручення № 11493 від 17.06.2015 р. Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодувало [PERSON] витрати за послуги аварійного комісара в сумі 1052,00грн. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана мирними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положенням ст. 1187 ЦК України відповідальність покладається на власника (працівника) джерела підвищеної небезпеки та відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством. Відповідно до зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Отже вина [PERSON] підтверджується постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 14.04.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, якою встановлено, що його дії перебувають у безпосередньому причинному звязку з наслідками, які настали. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку [PERSON] як особа, що керувала транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем[NUMBER] на момент скоєння ДТП, завдяки нехтуванням Правил безпеки руху, що спричинило ДТП з вини останнього, повинен відшкодувати МТСБУ завдану матеріальну шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з [PERSON] також повинна бути стягнута сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved