Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.08.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Відповідач застосовував фізичну силу не лише по відношенню до дружини, а й її батьків. З 30.01.2012 року сторони не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе у зв'язку з втратою між ними почуття любові. [PERSON] зазначила, що даний час вона фактично підтримує стосунки з іншим чоловіком, від якого має народитись дитина, і з яким вона має намір створити сім»ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом належним чином про місце і час слухання справи. В силу положень ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління Хмельницької області, про що складено актовий запис № 88. Від шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з 30.01.2012 року сторони не підтримують шлюбних стосунків; окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved