Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт. Вказує, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Зазначає, що 15 листопада 2019 року її сином - [PERSON] було виявлено факт залиття вказаної квартири зворотнім витоком з каналізаційного стояка через санітарно-технічні пристрої: унітаз, ванна стоків з квартир, що розташовані над квартирою [ADDRESS] . Стверджує, що 18 листопада 2019 року [PERSON] звернувся в ЖБК № 57 із заявою про складення акту про наслідки залиття квартири [ADDRESS] . Вказує, що актом огляду квартири факт залиття зафіксовано. 25 листопада 2019 року в її інтересах адвокат Янчук Л.І. звернулась до атестованого судового експерта Лещишина В.В. для проведення експертного дослідження та визначення причини залиття квартири та оцінки збитків після залиття. Зазначає, що висновком № 19110 експертного будівельно-технічного дослідження встановлено наступне: Причиною залиття квартири є порушення прохідності каналізаційних труб водовідведення, що перебувають на обслуговуванні ЖБК № 57. Від проникнення стоків через санітарно-технічні пристрої (унітаз, ванна) пошкоджено підлоги, стіни, підлогові покриття, меблі та обладнання в приміщеннях квартири. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням прохідності загальнобудинкової каналізаційної труби відведення стоків діаметром 100 мм та пошкодженням конструктивних елементів в приміщеннях і погіршенням санітарних умов проживання в квартирі [ADDRESS] беззаперечна і підтверджена Актом ЖБК-57. Стверджує, що з метою досудового врегулювання спору 11 січня 2020 року в її інтересах адвокат звернулась до відповідача з претензію про виплату завданих збитків не пізніше 24 січня 2020 року, надавши при цьому всі підтверджуючі документи. 13 січня 2020 року претензію було отримано відповідачем, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «Укрпошта». Однак, станом на момент звернення до суду з позовною заявою, відповідач відповіді на претензію не надав та жодні кошти на її (позивачки) рахунок не перерахував. Вказує, що 04 листопада 2019 року між нею та [PERSON] було укладено Договір найму вищевказаної квартири. Відповідно до п. 1.1 Договору найму квартири, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування квартиру [ADDRESS] з всім майном, що знаходиться в квартирі, з метою тимчасового проживання останнього та членів його родини з 01 грудня 2019 року. Згідно із п. 4.1. за користування квартирою наймач щомісяця сплачує наймодавцю плату в розмірі 5 500,00 грн. Зазначає, що 28 листопада 2019 року від наймача нею (позивачкою) було отримано повідомлення про дострокове розірвання Договору, зі змісту якого вбачається, що наймач, посилаючись на п. 7.3.4 Договору найму повідомив, що він розриває Договір найму від 04 листопада 2019 року через те, що 17 листопада 2019 року вищезазначену квартиру було затоплено витоками із каналізації, у зв`язку з чим вона (квартира) стала непридатною для проживання. Вказаним листом наймач просив повернути йому кошти у розмірі 11 000,00 грн., що були ним сплачені у відповідності до п. 4.4 та 4.5 Договору. Стверджує, що після затоплення її квартири фекаліями з вини відповідача, проживання в ній було неможливим і у період з грудня 2019 року по березень 2020 року у квартирі проводилась дезінфекція всього приміщення та ремонтні роботи за її рахунок. Вказує, що внаслідок розірвання договору найму вона не отримувала прибуток від передачі квартири в найм на протязі 4-х місяців (з грудня 2019 року по березень 2020 року) з щомісячною платою за користування квартирою в розмірі 5 500 грн., що становить 22 000 гривень, у зв`язку з чим існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки збитків у вигляді упущеної вигоди. Зазначає, що 23 березня 2020 року між позивачкою та [PERSON] було укладено повторно Договір найму вищевказаної квартири, з метою тимчасового проживання останнього та членів його родини з 01 квітня 2020 року. Стверджує, що враховуючи те, що у період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2020 року наймач у її квартирі не проживав через затоплення квартири з вини відповідача, а відповідно вона (позивачка) втратила дохід (упущену вигоду) у вигляді плати за користування квартирою, який могла б реально одержати за договором найму квартири від 04 листопада 2019 року за чотири місяці у розмірі 22 000 гривень, вважає, що дану суму слід стягнути з відповідача. Вказує, що залиттям квартири фекаліями її (позивачці) було завдано не лише майнову шкоду, а й моральну, оскільки у своєму віці 61 рік, вона сильно переживала з приводу затоплення її квартири, так як вона робила ремонт у квартирі, купляла усі меблі, які там знаходились з коштів із заробітної плати, які відкладала на протязі свого життя. На підставі вищевикладеного, згідно уточнених позовних вимог, просила суд, стягнути з Житлово-будівельного кооперативу №57 (код ЄДРПОУ 23246910, вул. Руська, 273, м. Чернівці, 58023) на користь [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в приміщеннях квартири [ADDRESS] у розмірі 26 039,59 (двадцять шість тисяч тридцять дев`ять гривень 59 копійок) на рахунок [NUMBER] , IBAN [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ банку 14360570, МФО банку 356282. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 57, код ЄДРПОУ 23246910 на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень упущеної вигоди за період з грудня 2019 року по березень 2020 року. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 57, код ЄДРПОУ 23246910 на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та судові витрати. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, посилалася на доводи, які зазначені в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, посилався на доводи, викладенні у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає у тому будинку, що і позивачка. Приблизно в середині листопада до нього зателефонував [PERSON] і повідомив про затоплення. Також вказав, що будучи в квартирі позивачки він помітив вологість, бруд та мокротиння. Проте, йому не відомо звідки в квартирі позивачки появилась брудна вода, мокрі стіни та підлога. Крім того, суду пояснив, що за кошти ЖБК куплялися труби та за місяць до затоплення квартири «коліно» труби було замінено. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що йому невідомо коли сталося затоплення в квартирі позивачки, оскільки його в дома тиждень не було. Йому передзвонив сусід та повідомив, що в підвалі протікає якась рідина. Приїхавши у квартиру він побачив, що в квартирі все було затоплено фекаліями. Також пояснив, що будучи у підвалі будинку, він помітив витік із центральної труби. Крім того, зазначив, що в середині листопада місяця складався акт про затоплення квартири. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. /Т.1 а.с.7-10/. Відповідно до акту огляду квартири складеного 17.11.2019 року працівниками ЖБК №57 відповідно до якого головою ЖБК №57 був проведений огляд квартири [ADDRESS] після підтоплення. З пошкоджень виявлено: 1.Коридор - підлогове покриття (дошка) замокла; 2.Кухня - підлогове покриття (плитка) замокла; 3.Кімната №1 - підлогове покриття (дошка) замокла; 4.Кімната №2 - підлогове покриття (ламінат) частково замокла, ближче до входу в кімнату. /Т.1 а.с.12, 42/. Вартість відновлювального ремонту після залиття квартири [ADDRESS] , визначалась з урахуванням опосередкованої вартості будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій і робіт, із застосуванням комп`ютерної програми «Інтернет - Випуск Кошторисів» (1.914.1228), що відповідає ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 визначена станом на день проведення експертизи (15.12.2020 року) наведені в зведеному кошторисному розрахунку і локальному кошторисі №2-1-1 і складає 26039,59 грн. /Т.1 а.с.195-211/. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 5.3 Статуту ЖБК № 57, затвердженого протоколом Загальних зборів членів ЖБК № 57 від 22 листопада 2016 р. № 1 передбачено, що Кооператив зобов`язаний: додержуватися єдиних правил і норм експлуатації та ремонту житлового фонду і правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку та прибудинкової території; своєчасно проводити ремонт (поточний та капітальний) жилого будинку, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинку і жилих приміщень, належно утримувати під`їзди, інші місця загального користування будинку і прибудинкової території; проводити внутрішньо квартирний поточний ремонт або сплачувати вартість ремонту, якщо необхідність у його проведенні викликана пошкодженням частини будинку, інженерного обладнання або зв`язана з капітальним ремонтом будинку і прибудинкової території. Пунктом 3.2.1 Статуту визначено, що технічне обладнання будинку -інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальні будинкові мережі тепло, - водо, - газо, - електропостачання...). /Т.1 а.с.48-59/. Враховуючи вказані норми матеріального права та надані позивачем докази, суд приходить до переконливого висновку, що залиття відбулося з вини відповідача ЖБК №57. При визначені розміру матеріальної шкоди (вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт), яка підлягає відшкодуванню позивачу суд бере до уваги висновок будівельно-технічної експертизи №556 від 28.12.2020 року, виконаний на замовлення відповідача, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно виконати в квартирі [ADDRESS] вказаного вище будинку становить 26039,59 грн. /Т.1 а.с.201/. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень упущеної вигоди за період з грудня 2019 року по березень 2020 року, суд вважає, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити, виходячи з наступного: В матеріалах справи знаходиться договір найму від 04 листопада 2019 року між позивачкою та [PERSON] /Т.1 а.с.139/. Відповідно до п. 1.1 Договору найму квартири, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування квартиру [ADDRESS] з всім майном, що знаходиться в квартирі, з метою тимчасового проживання останнього та членів його родини з 01 грудня 2019 року. Згідно із п. 4.1. за користування квартирою наймач щомісяця сплачує наймодавцю плату в розмірі 5 500,00 грн. В матеріалах справи знаходиться повідомлення про дострокове розірвання Договору від 28 листопада 2019 року, зі змісту якого вбачається, що наймач, посилаючись на п. 7.3.4 Договору найму повідомив, що він розриває Договір найму від 04 листопада 2019 року через те, що 17 листопада 2019 року вищезазначену квартиру було затоплено витоками із каналізації, у зв`язку з чим вона стала непридатною для проживання. /Т.1 а.с.140/. Вказаним листом наймач просив повернути йому кошти у розмірі 11 000,00 грн., що були ним сплачені у відповідності до п. 4.4 та 4.5 Договору. Як зазначає у своєму позові позивачка, внаслідок розірвання договору найму остання не отримувала прибуток від передачі квартири в найм на протязі 4-х місяців (з грудня 2019 року по березень 2020 року) з щомісячною платою за користування квартирою в розмірі 5 500 грн., що становить 22 000 (двадцять дві тисячі двісті) гривень. Суд вважає, що позивачка та її представник, в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних (будь-яких) належних та допустимих доказів (квитанцій, платіжного доручення, тощо) того, що позивачка отримала у [PERSON] 11000,00 грн. за договором найму від 04.11.2019 року та доказів того (розписка, тощо) що остання не отримувала прибуток від передачі квартири в найм ні до затоплення квартири, ні після того, з щомісячною платою за користування квартирою в розмірі 5 500 грн., а тому, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень упущеної вигоди за період з грудня 2019 року по березень 2020 року, слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки упущена вигода має бути реальною, а не абстрактною, в розумінні ст.22 ЦПК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Суд не погоджується з доводами позивачки [PERSON] про наявність підстав для відшкодування їй моральної шкоди, оскільки позивачкою [PERSON] та її представником не надано належних та допустимих доказів, завдання позивачці моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачка та її представник не довели належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, не зазначили з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог і в частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Також, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 8830 грн., оскільки саме на таку суму позивачкою та її представником надані суду підтвердження (докази). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Крім того, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2500 грн., оскільки представником відповідача надано суду докази понесення таких витрат саме на таку суму. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial