Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що вона є співвласником даного житла, а відповідач був зареєстрований у ньому як член сім'ї - чоловік внучки. Оскільки такий шлюб був розірваний, останні у квартирі не проживають, реєстрація відповідача у ній призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. Покликаючись на ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просить задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позов, покликаючись на аргументи й доводи, що викладені у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання не з'явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні спору покладаються на думку суду. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач є співвласником спірного житла, що стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 23.12.1999 р. Відповідач зареєстрований у цій квартирі з 23.02.2016 р. як чоловік [PERSON] 19.08.2017 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.07.2017 р. у справі № 459/1210/17, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Як видно з актів КП «ЧЖК» від 10.11.2017 р., 18.01.2018 р. відповідач не проживає за місцем реєстрації. Згідно з показами свідка [PERSON], остання розлучилася з відповідачем, його місце перебування їй не відомо. Дана квартира належить на праві спільної часткової власності їй, бабусі, а також матері та брату. Коштів відповідач на утримання житла не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, що відповідач не проживає у житлі позивачки, збереження його реєстрації у спірній квартирі перешкоджає їй повноцінно нею користуватися та розпоряджатися нею, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг. Викладене свідчить по обґрунтованість позовних вимог. Поряд з цим, позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки зняття з реєстрації не відноситься до повноважень суду, а згідно положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється уповноваженими органами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у відповідності до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме 352,40 грн.

Outcome: partial