Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що кв. [ADDRESS], належить йому та відповідачеві [PERSON] на праві спільної власності подружжя за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу від 14.12.11 р.. У шлюбі з відповідачем [PERSON] він перебуває з 20.02.99 р. по даний час. Зазначає, що він як власник ? частини спірної квартири, має право бути зареєстрованим у ній. На даний час у спірній квартирі проживає відповідач [PERSON] та їх спільна неповнолітня дитина, а він проживає за іншою адресою. Відповідач [PERSON] протиправно відмовляється добровільно надати свою згоду на реєстрацію його місця проживання у спірній квартирі. З приводу реєстрації його місця проживання у спірній квартирі він звертався до відповідача Ковельського РВ ДМС України у Волинській області, однак, отримав відмову з посиланням на відсутність згоди відповідача [PERSON] як іншого співвласника квартири. Однак, він вважає, що для нього як для співвласника квартири така згода іншого співвласника квартири не потрібна. Просить позов задовольнити та визнати неправомірною відмову відповідача [PERSON] надати згоду на реєстрацію його місця проживання у спірній квартирі, зобов»язати відповідача Ковельського РВ ДМС України у Волинській області зареєструвати його місце проживання у спірній квартирі без згоди відповідача [PERSON] як іншого співвласника квартири. За ухвалою суду від 02.09.14 р. провадження у справі в частині вимог, заладених до Ковельського РВ ДМС України у Волинській області як відповідача - закрито. В судовому засіданні позивач позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснив, що він проживає у своєї матері, однак, в даний час у зв"язку з погіршенням стосунків з дружиною - відповідачем у справі - має намір зареєструватись у спірній квартирі, що є їх спільною власнстю. Однак, відповідач повідомила йому у сно, що не має часу для відвідування Ковельського РВ ДМС для надання згоди для його реєстрації; посилалась на відсутність паспорта, повідомила, що не бажає надавати йому згоду для його реєстрації у квартирі. Сторони перебувають у шлюбі, однак, проживають окремо біля 2 - х років. Відповідач замінила у квартирі замки і доступу до квартири він не має. Просить позов задовольнити Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Письмового заперечення проти позову до суду не подала. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності особи, яка не з»явилась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення відповідно до положень ст. ст. 224 - 228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що сторони перебувають у шлюбі з 20.02.99 р., стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданного 20.02.99 р. міськвідділом рагс м. Ковеля. Як слідує з копії договору купівлі - продажу квартири від 14.12.11 р., посвідченого нотаріально, дійсно, між [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діяв від імені [PERSON], з однієї сторони і відповідачем у справі - [PERSON] - з іншої, було укладено договір купівлі - продажу вищезазначеної квартири. Позивача не зазначено в договорі в якості покупця квартири, однак, у п. 7 договору вказано, що покупець придбаває квартиру у спільну сумісну власність подружжя і діє за згодою свого чоловіка - позивача у справі.Хоча, за змістом Витягу про держреєстрацію прав № 325 836 63 від 20.12.11 р., власником вищезазначеної квартири вцілому зазначена лише відповідач. Відповідно до копії будинкової книги серії № 117 904 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у кв. [ADDRESS], у вказаній квартирі зареєстровано відповідача та [PERSON]. Позивач у спірній квартирі не зареєстрований. Із копії техпаспорта на вищезазначену квартиру, виготовленого КП «Волинське облбюро техінвентризації», слідує, що квартира є трикімнатною, її заг. пл. - 60,6 кв., а житлова - 35.4. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчо визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд вважає, що позивачем не доведено суду тієї обставини, що відповідач порушує його права чи законні інтереси і судовому захистові підлягає його право як таке, що порушене відповідачем. Так, за змістом ст. 24 ЦК України, ст. 21 Конституції України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Будь - яких доказів того, що вищезазначена усна відмова позивача мала місце і вона порушує права позивача, останнім суду надано не було. Посилання позивача на ту обставину, що він вів із відповідачем усні розмови і під час таких остання висловлювала те, що не бажає надати йому згоду на реєстрацію його місця проживання у спірній квартирі, суд вважає голослівним та нічим не доведеним. Крім того, на думку суду, усне висловлювання відповідачем як людиною та фізичною особою, учасником цивільних відносин того, що вона згідна чи не згідна на те, щоб органом державної влади - Ковельським РВ ДМС України у Волинській області, приймались певні рішення чи вчинялись певні дії з приводу реалізації іншою фізичною особою - позивачем у справі - права реєстрації місця свого проживвання, не може бути розцінене судом як порушення права позивача. А визнання судом такого висловлювання неправомірним, відповідно, є зайвим. Дійсно, за змістом листа № 0717/2 800 від 18.07.14 р., надісланого позивачеві Ковельським РВ ДМС України у Волинській області, йому було роз»яснено, що при реєстрації місця його проживання у спірній квартирі має бути згода відповідача як її власника за даними Витягу про держреєстрацію прав № 325 836 63 від 20.12.11 р.. Однак, суд такий доказ не розцінює як підтвердження існування факту порушення відповідачем своїми усними висловлюванням прав позивача, а вважає, що лист носить, певніше за все, роз»яснювальний характер, а не фіксування існування обставин неможливості реалізацї права позивача та здійснення Ковельським РВ ДМС України у Волинській області дій по реєстрації місця проживання позивача у зв»язку з будь- якими діями чи бездіяльністю відповідача, що полягають у ненаданні згоди на реєстрацію позивача за адресою розташування спірної квартири ячи висловлюванні того, що вона такої згоди ндавати не бажає. Як слідує із змісту ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, зобов'язаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, адреса якого зазначається під час реєстрації; військовий квиток. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно - територіальної одиниці особа повинна письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Позивач же ствердив, що на даний час він не проживає за місцем знаходження спірної квартири і тому суд також не вбачає існування такої ситуації, як та, коли позивач, проживаючи фактично у спірній квартирі, з вини відповідача позбавлений можливості виконання свого обов»язку по повідомленню про таку обставину органу реєстрації протягом вищезазначеного строку. А тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed