Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач Харківський апеляційний суд звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 186 127,97 грн. та понесених витрат, посилаючись на те, що 27.04.2020 відповідачем подано заяву про відставку і 19.05.2020 Вищою радою правосуддя прийнято рішення про звільнення з посади судді Харківського апеляційного суду. Знаходячись на лікарняному лікування з 09.01.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна лікарня» , відповідач не повідомив відділ кадрого забезпечення та державної служби про тимчасову непрацездатність , подав заяву про надання частини щорічної відпустки з 10.01.2020, а потім аналогічні заяви про надання відпустки до 05.05.2020.На підставі наданих заяв та наказів відповідачу сплачена суддівська винагорода на дні відпустки та допомога на оздоровлення. У квітні 2020 ФССУ звернувся до позивача з інформацією про те, що Харківським апеляційним судом не подано жодної заяви розрахунку на здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] , який перебував за рахунок коштів ФССУ на санаторно-курортному лікуванні. В подальшому, відповідач надав листи непрацездатності за загальний період період з 09.01.2020 по 05.05.2020. Документи були опрацьовані і нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності, заяви-розрахунки подані до ФССУ для надання матеріального забезпечення. Оскільки час відпусток співпадав з тимчасовою непрацездатністю, відпустки перенесено на період з 05.05.2020 по 17.07.2020 та здійснені відповідні перерахунки. На момент звільнення 20.05.2020 [PERSON] знаходився у відпустці, тому він подав до відділу кадрового забезпечення та державної служби заяву про відкликання з відпустки з 21.05.2020. Після здійснення кінцевого розрахунку виявилось, що заборгованість [PERSON] перед судом склала 409 087,16 грн., яка утворилася за рахунок перенесення днів відпустки через хворобу та за рахунок відкликання з відпустки через звільнення за період з 21.05.2020 по 17.07.2020. У зв`язку з нарахуванням компенсації за невикористану відпустку у розмірі 161 617,69 грн. загальна сума заборгованості зменшилась до 247 469,47 грн.Після ознайомленням зі станом розрахунку при звільненні [PERSON] виявив бажання про утримання заборгованості з допомоги по тимчасовій непрацездатності у сумі 186 127,97 грн. та залишку у розмірі 61 341,49 грн. з вихідної допомоги згідно його заяви. Відрахування останньої суми здійснено після надання заяви відповідача, а заборгованість у сумі 186 127,97 грн. необхідно було внести в касу після отримання ним матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності від ФССУ, але відповідач став заперечувати проти наявності заборгованості та невірного розрахунку при звільненні. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] не повідомив про факт знаходження на лікуванні та одночасно надав заяви про відпустку, отримана ним суддівська винагорода безпідставно набута, тому просять стягнути зазначені кошти. Проведення відрахування із заробітної плати було неможливо по заяві відповідача через недостатність коштів для покриття заборгованості, тому як у місяці звільнення нарахована вихідна допомога та матеріальна допомога по тимчасовій непрацездатності, утримання з яких заборонено ст. 129 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, про що свідчить зворотнє повідомлення, про причини неявки не сповістив, заперечень не надав. Згідно положень п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Наказом голови Харківського апеляційного суду № 04-03/13-ос від 02.10.2018 [PERSON] переведений на посаду судді Харківського апеляційного суду. На підставі заяви відповідача, наказом № 04-04/200-в від 16.12.2019 йому надана частина невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2018 по 01.10.2019 (у зв`язку з відкликанням в період відпустки) на 1 робочий день 13.01.2020, на 2 робочих дні за той же період, з 14 .01.2020 по 15.01.2020, частина щорічної основної відпустки на 2 робочих дні,з 16.01.2020 по 17.01.2020 включно. Наказом № 05-05/4-в від 09.01.2020 [PERSON] надана частина невикористаної щорічної додаткової відпустки за 2018 ( у зв`язку з відкликанням в період відпустки) на 1 робочий день 10.01.2020, частина щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2018 по 01.10.2019 на 1 робочий день, 11.01.2020.В подальшому, [PERSON] надана частина щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2019 по 01.10.2020 на 15 робочих днів з 20.01.2020 по 09.02.2020 включно відповідно до наказу № 05-05/11-в від 15.01.2020. Як вбачається з наказу Харківського апеляційного суду від 05-05/78-1-в від 21.04.2020, у зв`язку з тривалою хворобою у період відпустки [PERSON] , на підставі наданих копій листів непрацездатності та заяви відповідача, йому перенесено частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2019 по 01.10.2020 на 15 робочих днів з 05.05.2020 по 26.05.2020 включно ( враховуючи, що 09.05.2020-свято); частину щорічної додаткової відпустки за 2019 на 01 робочий день, 27 травня 2020; за період роботи з 02.10.21018 по 01.10.2019 на 01 робочий день ,28.05.2020; частину щорічної відпустки за період роботи з 02.10.2019 по 01.10.2019 на 15 робочих днів, з 29.05.2020 по 19.06.2020 (враховуючи, що 7.06.2020-свято); частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2018 по 01.10.2019 на 5 робочих днів, з 22.06.2020 по 26.06.20; частину щорічної додаткової відпустки за 2020 на 11 робочих днів,з 30.06.2020 по 14.07.2020. Відповідно до листа непрацездатності, довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією, заяви [PERSON] , частина щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2019 по 01.10.2020 під час відпустки з 05.05.2020 по 26.05.2020 строком на 03 робочих дні перенесена та надана з 15.07.2020 по 17.07.2020 включно. Відповідно до листків непрацездатності [PERSON] перебував на лікарняному з 09.01.2020 по 16.01.2020, з 17.01.2020 по 09.02.2020, з 10.02.2020 по 20.03.2020, з 21.03.2020 по 29.04.2020, з 30.04.2020 по 05.05.2020. Проведено розрахунок оплати лікарняних листів та направлено повідомлення про виплату коштів застрахованим особам 23.07.2020 У зв`язку із звільненням 19.05.2020 [PERSON] у відставку рішенням Вищої ради правосуддя, наказом голови Харківського апеляційного суду № 05-05/98-в від 20.05.2020, за заявою судді [PERSON] , його відкликано з частини щорічної основної відпустки на 03 робочих днів з 22.05.2020 по 26.05.2020, з щорічної додаткової відпустки 27.05.2020, з частини щорічної основної відпустки 28.05.2020, з частини щорічної основної відпустки з 29.05.2020 по 19.06.2020, з частини щорічної основної відпустки з 22.06.2020 по 26.06.2020, з частини щорічної додаткової відпустки за 2020,з 30.06.2020 по 14.07.2020, з частини щорічної основної відпустки, з 15.07.2020 по 17.07.2020. Грошова компенсація за невикористані дні щорічних відпусток згідно наказу № 05-04/69-ос від 20.05.2020 про відрахування [PERSON] зі штату Харківського апеляційного суду 20.05.2020 у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку складається із щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2019 по 20.05.2020-за 11 робочих днів, щорічної додаткової відпустки за 2019 за 1 робочий день, щорічної основної відпустки за період роботи з 02.10.2018 по 01.10.2019- 6 робочих днів, щорічної додаткової відпустки за 2020-11 робочих днів. Розрахунок компенсації за 36 календарних днів невикористаної відпустки складає 200 767,32 грн. За довідкою позивач та розрахунку, заборгованість [PERSON] перед Харківським апеляційним судом, яка виникла при утриманні відпускних та нарахуванні лікарняних за січень-квітень 2020, становить 56507,75 грн. Приймаючи до уваги, що за травень-липень 2020 утримано відпускних 352579,41, зменшено заборгованість за рахунок компенсації за невикористану відпустку-161617,69 грн. і залишок заборгованості на час звільнення склав 247469,47 грн. Як стверджує представник позивача сума вихідної допомоги склала 539360,06 грн. та сума матеріальної допомоги від ФССУ на період непрацездатності-186127,97, яка станом на 20.05.2020 не була ще профінансована ФССУ. Згідно заяви [PERSON] від 20.05.2020 щодо утримання суми відпускних за період з 21.05.2020 по 17.07.2020 з допомоги по тимчасовій непрацездатності 186 127,47 грн. та залишку з вихідної допомоги, відрахування у сумі 61341,49 грн. здійснено, проте 186 127,97 грн. заборонено було утримувати на підставі ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому зазначена суму залишилася невнесеною відповідачем на рахунок позивачу. Отже, заборгованість виникла у зв`язку зі здійсненням перерахунку, а саме:нарахована матеріальна допомогу через тимчасову непрацездатністю, є значно меншою, ніж суддівська винагорода за дні відпустки. Матеріальна допомога нараховується у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, та у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду соціального страхування. У справі максимальна база, з якої сплачувались внески у розрахунку на місяць склала 62595 грн., а суддівська винагорода - 223 337,50 грн. При кінцевому розрахунку позивач був позбавлений можливості утримати заборгованість працівника у повному обсязі, оскільки нарахування, які були здійснені (вихідна допомога при звільненні та матеріальна допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю) захищені законодавством та з них забороняється здійснювати утримання. Відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів та оскільки при звільненні судді зі штату суду мова не йде про надання відпустки, а тільки про компенсацію невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпусток і це питання не врегульоване зазначеним Законом, при розрахунку компенсації за невикористану відпустку апеляційний суд правильно керувався Законом України «Про відпустки», постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно наданого до кадрової служби суду 14.04.2020 року листка непрацездатності АДР № 700868 від 16.01.2020 року, період непрацездатності розпочався з 09.01.2020 р., тобто до настання відпустки, яка надана наказом від 16.12.2019 № 04-04/200-в на період з 13.01.2020 по 17.01.2020. У перший день хвороби 09.01.2020 [PERSON] надав першу заяву про надання відпустки на 2 робочих дні з 10.01.2020, тобто знаходячись на стаціонарному лікуванні працівник з особистих міркувань не повідомив роботодавця про настання непрацездатності та виявив бажання скористатися відпусткою. Після цього, продовжуючи хворіти, [PERSON] подав ще три заяви від 15.01.2020, 06.02.2020, 24.02.2020 про надання відпусток на період з 20.01.2020 по 17.03.2020. Тільки 21.04.2020 року ним була написана заява про перенесення відпусток у зв`язку з хворобою. У листі від 07.09.2009 р. N 538/13/84-09 Міністерство праці та соціальної політики України зробило роз`яснення стосовно розуміння терміну "зміна структури заробітної плати»: заробітна плата згідно з чинним законодавством складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Усі ці складові заробітної плати мають певну питому вагу в загальній сумі заробітної плати. Якщо відбувається зміна (збільшення, зменшення) питомої ваги складових заробітної плати шляхом скасування певних виплат, що призводить до збільшення питомої ваги окладів, або збільшенням частки основної заробітної плати (окладів) та зменшенням частки інших виплат, то відбувається зміна структури заробітної плати. З 01.01.2020 року відбулося підвищення посадових окладів суддів, але разом з тим пропорційно підвищились і всі складові суддівської винагороди, бо вони нараховуються у відсотковому співвідношенні до діючого посадового окладу. Тому підвищення посадових окладів не можна вважати зміною структури заробітної плати, оскільки не відбулось збільшення або зменшення питомої ваги її складових. Оскільки структура заробітної плати не змінювалась при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку позивач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та при розрахунку компенсації згідно пункту 2 Розділу ІІ вказаної постанови провадить розрахунок виходячи з виплат за останні 12 місяців, що передують місяцю надання компенсації. Також постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» встановлює, що при обчисленні середнього заробітку для нарахування компенсації за невикористані відпустки включаються: основна заробітна плата (оклад), доплати і надбавки (за вислугу років, таємність) ( абзац перший пункту 3 Розділу ІІІ), виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, відрядження) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (абзац четвертий пункту 3 Розділу ІІІ). Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані (абзац 3 пункту 3 Розділу ІІІ). Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключають з розрахункового періоду (абзац шостий п. 2 Порядку № 100 застосовується при розрахунку середньої заробітної плати, у випадках, вказаних в абзаці 3 пункту 2 розділу ІІ). До таких поважних причин належать дні простою не з вини працівника, за які за працівником частково зберігався заробіток; дні, коли працівник не працював у зв`язку зі встановленням режиму неповного робочого тижня з незалежних від нього причин (на підставі ст. 32 КЗпП); час перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3 років (6/16/18* років ( залежно від захворювання дитини- згідно з медичним висновком); дні відпустки без збереження зарплати як за ст. 25, так і за ст. 26 Закону про відпустки. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Відповідно до статті 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Приймаючи до уваги, що позивачем при здійсненні остаточного розрахунку з [PERSON] не було порушено норми законодавства сума , що нарахована як лікарняні у розмірі 186 127,97 грн., підлягає стягненню. За положеннями ст.ст. 133,141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем при звернення до суду, необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved