Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на ст. 1049 ЦК України просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість по договору позики та проценти за користування коштами у сумі 1 410 грн. 19 коп. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував, що розписка написана ним власноручно. Суду пояснив, що згодний із рахунком наданим позивачем; доказів сплати боргу суду надати не зміг. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини справи: 04.01.13 року між сторонами був укладений договір позики, який оформлено письмовим документом - розпискою, відповідно до умов якої позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав у борг 1 000 грн. 00 коп. На день розгляду справи у суді відповідач позичені кошти не повернув. Строк, на який укладався договір - п"ять місяців з 04.01.13 року по 09.06.13 року, що підтверджується текстом розписки від 04.01.13 року. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що відповідач не виконує своїх зобов'язань по поверненню отриманих у борг коштів, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 1 000 грн. 00 коп., 400 грн. 00 коп. процентів за користування грошовими коштами та 3 проценти річних у сумі 10 грн. 19 коп., а всього 1 410 грн. 19 коп. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 84, 174, 212, 213-215 ЦПК України,-

Outcome: approved