Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Прокурор в інтересах Добровеличківської ЦРЛ звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в якому зазначив, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2014 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В результаті вказаного кримінального правопорушення потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження, в зв'язку з чим останній в період з 20.04.2014 року по 07.05.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Добровеличківської ЦРЛ. На лікування потерпілого було витрачено державні кошти в сумі 4392,81 гривні, які [PERSON] відшкодувати в добровільному порядку не бажає, що спонукало прокурора звернутися до суду з відповідним позовом. Прокурор в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином, надали суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, просять вирішити справу в очному порядку. Представник Добровеличківської ЦРЛ у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином, надали суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, заперечень суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20.04.2014 року відповідач порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керуючи транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому [PERSON] спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості , вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 286 КК України. Відповідача [PERSON] було визнано винним згідно з вироком Добровеличківського районного суду від 23.05.2014 року. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] в кримінальному провадженні за №12014120130000178 від 21.04.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Добровеличківської центральної районної лікарні з 20.04.2014 року по 07.05.2014 року , тобто 17 ліжко-днів. Згідно з довідкою Добровеличківської ЦРЛ за №200/01-15 від 05.06.2014 року за час перебування хворого у відділенні була витрачена сума за 17 ліжко-днів 4392,81 гривня. Відповідач вироком Добровеличківського районного суду від 23.05.2014 року визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення і зобов'язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до вимог статті 1206 ЦК України, особа яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.93 №545, стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до зазначеного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно п.3 ППВС України №11 від 07.07.95 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»- витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 року у справі №3-рп/99 визначив, що прокурори та їх заступники вправі звернутися до суду з позовною заявою виключно в інтересах держави. Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій/бездіяльності/фізичних або юридичних осіб. Отже, прокурор мав підстави для звернення до суду з даною вимогою, а у суду є підстави для її задоволення. На підставі викладеного, Конституції України, ст. ст.1166, 1206 ЦК України та

Outcome: approved