Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 04.11.2011 року Українківською сільською радою Малинського району Житомирської області та стягувати з відповідача, як батька їхньої дочки, [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім'ю, часті сварки, непорозуміння, які призвели до того, що вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо вже близько півроку, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги змінила, просила стягувати аліменти на дитину в твердій грошовій формі у розмірі 600,00 грн. щомісячно. В решті вимог підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, змінені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дочку в розмірі 600,00 грн. щомісячно визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~ За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.11.2011 року Українківською сільською радою Малинського району Житомирської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Від цього шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини в тому числі довідку про доходи відповідача, дають підстави для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2017 року та до досягнення нею повноліття. Визнання позову відповідачем в порядку вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved