Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом та про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини, які об'єднані в одне позовне провадження. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] року померла мати його дружини [PERSON], [INFO] Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частки двокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності, а інша ? частка зазначеної квартири належала її доньці [PERSON], яка була його дружиною та померла [INFO] року. Після смерті його дружини залишилося також спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0487 г., яка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно держаного акту від 25.07.2000 року за № 240. Після смерті дружини та [PERSON] він за свій власний кошт поховав їх та в встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак постановою від 20.01.2015 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій та рекомендував в судовому порядку встановити факт мешкання із спадкоємцем [PERSON] однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини. Просив суд встановити факт того, що він проживав із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 1998 року по [INFO] року та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті його тещі [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пояснили, що [PERSON] дійсно з квітня 1998 року по [INFO] року проживав із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю, про що вони надали усі необхідні докази та що підтверджується поясненнями допитаних у суді свідків, і тому позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалась на те, що з доказів, наданих позивачем не можна зробити висновок про його мешкання із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю на протязі більше ніж п'ять років. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER], виданого 19.12.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м.Маріуполя, позивач [PERSON], [INFO] з 19.12.1997р. був чоловіком [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER],виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 938 (а.с. 9,12). Відповідно до запису акта про народження № 52 від 12.12.1955року, складеного Виконкомом Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області, матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 70). [PERSON], [INFO], згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00013588417 від 12.03.14р., після укладання шлюбу з [PERSON] 09.10.1990 року змінила фамілію на шлюбну - «[PERSON]» (а.с. 73). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року, у віці 86 років (а.с. 3). Витрати на похованні [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі ніс особисто позивач [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні оригіналами квитанцій про сплату послуг за поховання. Свідок [PERSON] сулу пояснила, що вона є сусідкою позивача та багато років товаришувала з [PERSON]. Позивача вона знає з 1996 року, він мешкав у квартирі разом із дружиною та тещею, які на даний час померли. Декілька разів на тиждень вона відвідувала [PERSON], яка їй розповідала, що дуже добре ставиться до свого зятя [PERSON], який постійно ходив за покупками на базар, купував для неї ліки в аптеці, всіляко допомагав у господарстві. До зятя ставилась краще, ніж до своєї доньки. Всі вони мешкали однією сім'єю та вели спільне господарство. Після смерті дружини він ніс витрати на її поховання та доглядав матір дружини до моменту її смерті в січні 2014 року. Витрати на поховання [PERSON] також ніс позивач. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він часто приходив у гості до [PERSON], який мешкав разом з дружиною та тещею. Під час відвідування він за запрошенням [PERSON] сідав разом з ними обідати та бачив, що побут та господарство в них спільне. Готувала для всіх [PERSON] Він був свідком того, як позивач неодноразово придбав для неї ліки. Витрати на поховання дружини та тещі ніс позивач. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу Лашиної Н.Г. від 20.01.2015 року за № 23/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку із відсутністю у спадкоємця рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення факту проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем (а.с. 81). Позивач [PERSON] зареєстрований з 06.02.1998 року за адресою: [ADDRESS]. Окрім пояснень свідків в суді, факт проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] не менш 5 років до часу відкриття спадщини підтверджуються: - довідкою від 04.02.14 року, виданою головою КСН «Приморський» - особовим рахунком № 187 від 17.02.14р. на зазначену квартиру; - оглянутими в судовому засіданні квитанціями про сплату комунальних послуг саме позивачем, як до смерті [PERSON], так і після її смерті до теперішнього часу (а.с. 10, 15, 59); - оглянутими в судовому засіданні квитанціями від 20.12.13 року та [INFO] про витрати на поховання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 99-102). Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.02.15р. у дійсній цивільній справі об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю із цивільної справою за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. За заявою позивача ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.02.15р. залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0487 га в СТ «Маяк». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з квітня 1998 року по [INFO] року, тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 12/2014 від 14.02.14 року після [PERSON], що померла [INFO] року, вбачається, що інших спадкоємців, крім [PERSON], які б звернулись з заявою про прийняття спадщини, не має (а.с. 35-41). Отже, з урахуванням вищезазначеного та встановлення судом факту проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини, суд приходить до висновку про виникнення у позивача права на спадкування за законом у четверту чергу, а тому визнає [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved