overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 19 грудня 1987 року в Козятинській сільській раді Вінницької області за актовим записом №25. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 19 грудня 1987 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його в Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №25. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, які на даний час вже повнолітні. Майже рік вони з відповідачем разом не проживають однією сімєю та не підтримують подружніх відносин. Причиною розлучення є те, що відповідч постійно пиячить, влаштовує сварки та скандали. Вважає, що примирення між ними не можливе, їхній шлюб існує тільки формально і тому його необхідно розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч був належним чином повідомлений про час розгляду справи, про що свідчить розписка про отрмання виклику до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 19 грудня 1987 року зареєстрували шлюб в Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №163319 ( а.с.4). Від спільного проживання мають двох дітей, які на даний час повнолітні. Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини понад рік тому. Причиною розлучення стало те, що між сторонами не має взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. У наданий судом строк для примирення та можливого збереження сім'ї відповідно до ст. 111 СК України, сторони не помирились та наміру такого не мають. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 24 липня 2013 року в відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №82, неповнолітнього сина - [PERSON], 02.10.2013 просить залишити з нею. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 24 липня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його у віділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юсиції у Вінницькій області по актовому запису №82. Від спільного проживання у них 02.10.2013 року народився син - [PERSON], який проживає з нею. Причиною розлучення стало те, що вони не можуть знайти спільної мови при вирішенні питань сімейного життя, часто конфліктують. Вважає, що примирення між ними не можливе, їхній шлюб існує тільки формально і тому його необхідно розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 24 липня 2013 року уклали шлюб, зареєструвавши його по актовому запису № 82 в відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №134767 ( а.с.5). Від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини. Причиною розлучення стало те, що між сторонами не має взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем укладений 25 травня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №61, сина [PERSON] залишити проживати з нею. Прізвище просить залишити - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 25 травня 2004 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного упраління юстиції Вінницької області за актовим записом №61. Від спільного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Спільне проживання вони припинили з 01 квітня 2015 року. Причиною розлучення стало те, що вони не можуть знайти спільної мови при вирішенні питань сімейного життя, часто конфліктують. Вважає, що примирення між ними не можливе, їхній шлюб існує тільки формально і тому його необхідно розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 25 травня 2004 року уклали шлюб, зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №61, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ( а.с.6). Від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7), які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини з 1 квітня 2015 року. Причиною розлучення стало те, що між сторонами не має взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, починаючи з дня звернення позову до суду і до досягненя дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вони з відповідачем з 7 травня 2007 року по 19 червня 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу з відповідачем. Від цих фактичних шлюбних відносин у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які постійно проживають з нею. На даний час відповідач не бере участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність не надавав. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (постановляє заочне рішення), на чому позивач наполягав і про що звернувся до суду з відповідним клопотанням. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходились в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5) та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4), в свідоцтві про народження яких батьком значиться відповідач. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку таку допомогу не надає, тому право позивачки порушено і підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], народження [INFO], та сина - [PERSON], народження [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку ( доходів ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вони з [PERSON] перебували в шлюбі з 28 серпня 1998 року по 02 грудня 2015 року, коли їхній шлюб було офіційно розірвано рішенням суду. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [INFO] - син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], які знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має можливість це робити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, при цьому пояснила, що діти хворіють, потребують значних коштів на їх утримання. Відповідач працює офіційно, крім того підробляє неофіційно, тому він має можливість виплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку. . Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність суду не подавав. Тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача та зі згоди позивачки постановити заочне рішення. Суд, заслухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2015 року було розірвано(а.с.4) Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] (а.с.5) та син - [PERSON], [INFO] (а.с.6), які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою (а.с.7). Відповідач працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку таку допомогу не надає, тому право позивачки порушено і підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на її утримання під час вагітності в розмірі 500 грн. щомісяця та 130 грн. за надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 06 травня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. З 07 серпня поточного року разом не проживають. Чоловік знає, що вона вагітна, проте не надає їй коштів на її утримання. Так явона не має власних коштів для життя, а в зв"язку з вагітністю потребує регулярних медичних обстежень, повноцінного харчування, то залежна від чоловіка. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, нікого не утримує і встані сплачувати аліменти на її утримання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов зхадовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив змуншити розмір аліментів на утримання дружини до 300 гивень на місяціь, так як він отримує невелику заробітну плату, проживає в м.Києві, винаймає квартиру, що потребує значних коштів. Суд, заслухавни пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 травня 2014 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Із довідки ЛКК від 14.08.2014 року за №10 вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Козятинській ЦРЛ з приводу вагітності, строк якої становить 32 тижні (а.с.7). Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина має і в разі розірвання шлюбу.(ст.84 Сімейного кодексу України). Відповідач є здоровим, працездатним, працює охоронником охоронної фірми "Скат-Центр" "арена-Сіті" в м. Київ, з його слів отримує заробітну плату в межах 3500грн , інших утриманців немає, має змогу надавати кошти на утримання дружини. Таким чином з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, враховуючи принцип розумності та справедливості суд вважає можливим задовільнити позов та стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно 500 гривень, на її утримання під час вагітності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дняпред"явлення позову до суду і до досягнення донькою повнолітя. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 25 червня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного упраління юстиції Вінницької області за актовим записом №50. Від цього шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоч має можливість це робити. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти сплати аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.06.2010 року серії [NUMBER] (а.с.4) Від спільного проживання у них [INFO] народилась донька - [PERSON] (а.с.3), яка проживає і знаходиться на утриманні позивачки (а.с.5). Відповідач працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку таку допомогу не надає, тому право позивачки порушено і підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2010р. у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач не утримує дитину та не надає матеріальної допомоги на утримання сім"ї. А тому, просить вирішити питання про стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700грн. щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про народження дитини стверджується, що його батьком являється [PERSON]. Долучена до матеріалів справи копія рішення Косівського районного суду від 08.11.2013р. свідчить про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. залишено на проживанні та вихованні з матір»ю. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. знаходиться повністю на утриманні матері. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.191 СК Уураїни аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 17.03.2016р., тобто з дня пред»явлення [PERSON] позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача. Також позивачка ставить питання про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що вона та відповідач з 07 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, на даний час вони проживають порізно, вона має намір розірвати шлюб із відповідачем. Оскільки їхній син є дитиною-інвалідом підгрупи «А» з діагнозом ДЦП, то вона постійно зайнята доглядом за дитиною і не має змоги працювати. Зазначила, що відповідач усунувся від обов"язку утримувати сина, який як інвалід дитинства потребує додаткових витрат. До початку судового засідання позивачка подала суду заяву, в якій заявлені вимоги уточнила: просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досгнення ним повноліття. Від позовної вимоги про стягнення аліментів на своє утримання позивачка відмовилася. Також просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданому запереченні зазначив, що його матеріальне становище на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. На даний час він ніде не працює, а тимчасові заробітки не дають можливості належно утримувати себе та паралельно сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гривень. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON], [INFO]. Сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька у витратах на утримання дитини.\~\~ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працює сезонно, без укладення трудової угоди та отримує доходи, рівень яких при виконанні судового рішення зясувати буде складно, його дохід може бути мінливим. Тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з наведених сторонами доводів, величини прожиткового мінімуму встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, враховуючи наведені позивачкою доводи щодо потреб дитини, позиції відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина слід визначити у розмірі 1200 гривень. Такий розмір аліментів суд не вважає надмірним чи непосильним для відповідача, який є молодою людиною працездатного віку. На підставі наведеного, ст.84,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial