Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.08.2013 року, з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також - аліменти на користь [PERSON], на її утримання, в розмірі ? частини, з усіх видів заробітків, щомісячно, починаючи з 24.07.2013 року, до досягнення дитиною трирічного віку. Звертає увагу, що його матеріальний та сімейний стан змінився: змушений орендувати квартиру зі сплатою орендної плати в розмірі 2000 грн., щомісячно. Звільнений з основного місця роботи в ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат», де він отримував стабільний заробіток в розмірі 4620 гривень, щомісячно. Перебуває у скрутному матеріальному становищі, так як він не влаштувався на роботу, не отримує ніяких доходів, які б дозволяли йому забезпечити достатній матеріальний рівень та сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та дружини [PERSON], вимушений існувати за рахунок жінки, з якою проживає. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позові просив суд зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього, [PERSON], на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.08.2013 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON], на її утримання, на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.08.2013 року, з ? частини, з усіх видів заробітків, до аліментів в твердій грошовій сумі, а саме 300 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Пояснила, що не заперечує щодо зменшення розміру аліментів на своє утримання з ? частини з усіх видів заробітків до аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. В іншій частині просила відмовити в позові. Зауважила, що сину виповнився лише один рік і вона не має змоги на даний момент влаштуватись на роботу. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я когось із них. Дана норма містить вичерпний перелік підстав для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.08.2013 року, залишеним без змін Апеляційним судом Полтавської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також - аліменти на користь [PERSON], на її утримання, в розмірі ? частини, з усіх видів заробітків, щомісячно, починаючи з 24.07.2013 року, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України підставами для звільнення від доказування є обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи визнання позову відповідачем, зміну матеріального стану позивача, суд вважає за можливе позов позивача в частині зменшення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягення дитиню трьохрічного віку задовольнити. Щодо зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, то суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. Так, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Твердження представника позивача про те, що позивач не має постійного місця роботи, не отримує жодних доходів, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітнього сина [PERSON], а також не звільняє його від обов'язку як батька, відповідно до ст. 180 СК України, забезпечувати належне утримання сина. Доказів про утримання позивачем нової сім"ї, майна тощо, суду також не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальний стан позивача на момент вирішення питання про зміну розміру аліментів хоч і змінився, але це не повинно впливати на рівень забезпечення малолітньої дитини. Зважаючи на викладене, зменшення розміру аліментів на малолітню дитину до 500 грн. щомісячно, відповідно до заявлених позивачем вимог, не відповідає інтересам дитини, не забезпечить дитині право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Позивачем не надано доказів у розумінні ст. ст. 57, 60 ЦПК України, які б підтверджували виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливили сплату аліментів у сумі, визначеній за рішенням суду. Таким чином, оскільки судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали для позивача сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом, тому підстави для зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини відсутні, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial