Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Представник позивача Бурлай Дмитро Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся із позовом до Приватного акціонерного товариства «Придніпровське» про стягнення коштів за користування земельними ділянками. Позов обґрунтований тим, що 23.05.2006 року між [PERSON] та ПрАТ «Придніпровське» укладено договір оренди землі за умовами якого [PERSON] надала, а ПрАТ «Придніпровське» прийняло в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 7,217 га з кадастровими номерами 6524183900:04:006:0001 площею 6,1974 га та 6524183900:04:013:0027 площею 1,0186 га строком на 10 років. Договір оренди був зареєстрований у Нововоронцовському реєстраційному окрузі 06.12.2006 року за №4АА00240/040672600180. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті позивач успадкувала належну померлій земельну ділянку площею 6,1974 га про що 23.10.2020 року приватний нотаріус посвідчив відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за №1077. З дня смерті орендодавця до дня успадкування належних позивачу земельних ділянок орендар належним чином нараховував орендну плату, але не виплачував її через те, що не знав коло спадкоємців. Після оформлення спадкових прав, позивач звернулася до відповідача з вимогою сплатити кошти за вказаний період та 2017-2020 роки, тобто період, коли земля продовжувала бути у користування відповідача після закінчення договору. Оскільки відповідач виконувати свої зобов`язання відмовився, представник позивача просив поновити строк на стягнення збережених коштів за користування земельною ділянкою; стягнути з ПАТ «Придніпровське» на користь [PERSON] кошти за користування земельною ділянкою в сумі 73036,88 грн, у тому числі за період 2008 - 2016 роки - 52967,82 грн орендної плати та за період 2017 - 2020 роки - 20062,86 грн за фактичне користування земельною ділянкою. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначав, що строк для надання відповіді на відзив не потрібен, просив розглянути справу. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала, надала відзив за яким відповідач просив застосувати до заявлених вимог строк позовної давності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що за договором оренди земельної ділянки №135 від 23.05.2006 року [PERSON] надала, а ВАТ «Придніпровське» прийняло в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 7,217 га. Умовами договору встановлено строк дії договору - 10 (десять) років; визначено права та обов`язки сторін; строки виплати орендної плати, тощо (а.с.11-12). За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2008 року, виданого Новоолександрівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2020 року, [PERSON] є спадкоємицею після смерті матері - [PERSON] ; спадщина складається із земельної ділянки площею 6,1974 га (а.с.18). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 229413953 від 23.10.2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6524183900:04:006:0001 площею 6,1974, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1077, виданого 23.10.2020 (а.с.13). За розрахунком заборгованості представника позивача в період 2008 - 2016 роки за користування земельною ділянкою площею 6,1974 га з урахуванням орендної плати у розмірі 1,5 % вартості земельної ділянки та суми індексації вбачається, що сума до сплати становить: - за 2008 рік - 3522,04 грн (нормативно-грошова оцінка 10806,40 грн); - за 2009 рік - 4057,38 грн (нормативно-грошова оцінка 12448,97 грн); - за 2010 рік - 5003,69 грн (нормативно-грошова оцінка 13183,46 грн); - за 2011 рік - 5003,69 грн (нормативно-грошова оцінка 13183,46 грн); - за 2012 рік - 7037,09 грн (нормативно-грошова оцінка 23151,10 грн); - за 2013 рік - 7037,09 грн (нормативно-грошова оцінка 23151,10 грн); - за 2014 рік - 7037,09 грн (нормативно-грошова оцінка 23151,10 грн); - за 2015 рік - 7572,98 грн (нормативно-грошова оцінка 28915,72 грн); - за 2016 рік - 8110,59 грн (нормативно-грошова оцінка 34698,86 грн). Із розрахунку заборгованості представника позивача за період 2017 - 2020 роки з урахуванням орендної плати у розмірі 3,0 % вартості земельної ділянки вбачається, що сума до сплати становить: - за 2017 рік - 6447,74 грн (нормативно-грошова оцінка 34698,86 грн); - за 2018 рік - 4528,52 грн (нормативно-грошова оцінка 24370,45 грн); - за 2019 рік - 4543,30 грн (нормативно-грошова оцінка 24450,00 грн) (а.с.19). За вимогою від 15.03.2020 року, [PERSON] звернулася до ПрАТ «Придніпровське» з пропозицією повернути їй у тридцятиденний термін плату за користування земельною ділянкою площею 6,1974 га за періоди: 2008-2016 роки - 52967,82 грн орендної плати у тому числі з урахуванням її індексації; 2017 - 2020 роки - 20062,86 грн за фактичне користування земельною ділянкою (3% від нормативної грошової оцінки землі по регіону), всього загальною сумою 73036,88 грн (а.с.21). З відповіді ПрАТ Придніпровське вбачається, що договори за запитуваний період, а також первинні документи, що фіксують факт виконання господарських операцій, у тому числі касові банківські документи, ордери, виписки банків, квитанції не збереглися, оскільки термін зберігання їх становить три роки. Щодо періоду 2017 - 2020 року, ПАТ Придніпровське землі, належні [PERSON] , не використовував (а.с.22). Вирішуючи питання щодо природи правовідносин, які виникли між сторонами та норм права, які підлягають застосуванню, суд керувався наступним. Представник позивача зазначав про необхідність застосування до спірних правовідносин правову позицію, сформовану у постанові ВС від 03 квітня 2019 року у справі № 686/18993/17-ц, за якою заборгованість відповідача становлять кошти, які останній мав сплатити позивачу за використання земельної ділянки. Так, ВС зазначає, що для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Правова позиція, сформована у вказаній постанові містить висновок щодо аналізу правовідносин, які стосувалися використання земельної ділянки без правової підстави. За нормами права, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір оренди земельної ділянки є одним із різновидів правових підстав використання земельної ділянки орендарем. Тому вказана правова позиція до правовідносин у період дії договору (2008 - 2016 роки), застосуванню не підлягає. Тому, при вирішенні позову в частині стягнення коштів за користування земельною ділянкою у період дії Договору оренди, суд застосував норми права, що регулюють договірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки. При вирішенні позову в частині фактичного користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, суд враховував, що відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, тому застосував ст. 1212 Цивільного кодексу України". Щодо позовних вимог про стягнення орендної плати за період 2008 - 2016 роки у розмірі 52967,82 грн , суд керувався наступним. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст.21 Закону України «Про оренду землі»). На орендні відносини поширюються, зокрема, положення Цивільного кодексу України. З огляду на наявність переходу права власності орендодавця, у справі що розглядається важливо визначити момент прийняття спадщини спадкоємцем після смерті орендодавця - сторони договору. Так, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (дня його смерті) і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Тобто, хоча оформлення спадкових прав триває певний час, згідно із законодавством вважається, що спадкоємець отримав права з дня смерті особи. Тому за даний період йому також належить орендна плата. Із суті відзиву вбачається, що відповідач не заперечував щодо невиплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди №135 від 23.05.2006 року, оскільки невідомим залишалося коло спадкоємців. Проте, враховуючи, що строк позовної давності сплив, просив у позову відмовити. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із вищенаведеного вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання орендарем зобов`язань за договором, позовна давність за вимогами орендодавця про стягнення орендної плати повинна обчислюватися з моменту настання строку виплати орендної плати. За п. 3.3 Договору, орендна плата вноситься орендарем раз на рік після закінчення річного терміну оренди, до 31 числа грудня місяця. Отже, з 01 січня кожного наступного року виникає у орендодавця право вимоги щодо отримання орендної плати за попередній рік. Тому, починаючи з 01.01.2009 року у позивача виникло право вимоги на отримання орендної плати, а починаючи з 01.10.2017 року у позивача виникло право вимоги на отримання орендної плати за останній (2016) рік дії договору оренди земельної ділянки. Отже, обґрунтованим є посилання представника відповідача про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. Розглядаючи вимогу щодо поновлення строку для стягнення збережених коштів за користування земельною ділянкою, суд дійшов наступного висновку. В обґрунтування вимоги, представник позивача зазначав, що позивач лише 23.10.2020 року набула права власності на земельну ділянку. Однак, обставин, з яких би вбачалися труднощі у позивача щодо оформлення права власності на вказане спадкове майно представник позивача не зазначав та відповідних доказів не додав. Беручи до уваги те, що позивач звернувся до суду 18.03.2021 року та ставить вимогу про виплату орендної плати з 2008 по 2016 роки, доказів, з яких би вбачалися труднощі у здійсненні оформлення спадщини понад 12 (дванадцять) років не додано, суд вважає за необхідне застосувати до вказаних виплат строк позовної давності, оскільки підстав для поновлення пропущеного строку немає. Щодо позовних вимог про період 2017 - 2020 роки - 20062,86 грн за фактичне користування земельною ділянкою, суд керувався наступним. Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Отже, після закінчення строку дії договору оренди у дату, визначену у договорі, орендар має зобов`язання негайно повернути предмет оренди орендодавцеві. Відповідно, орендар вже не має права користуватися майном, а має обов`язок його повернути негайно. За ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З аналізу вказаної статті вбачається, що зобов`язання повернути збережене майно має місце за сукупності умов: 1) збереження майна (відповідач зберігає таке майно, яке б неминуче повинно було б вибути з його володіння); 2) збереження майна відбулося за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для збереження майна. Для підтвердження збереження майна (коштів, які орендар повинен був сплатити орендодавцю) позивач надав довідку Новоолександрівської сільської ради №02-27/282 від 24.12.2020 року, за якою вказано, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6524183900:04:006:0001 площею 6,1974 га та 6524183900:04:013:0027 площею 1,0186 га перебувають у користуванні ПрАТ «Придніпровське» (а.с.14). Надаючи оцінку вказаному доказу, суд враховував те, що у довідці періоду використання ПрАТ «Придніпровське» земельних ділянок, належних [PERSON] , не вказано. Разом з тим, представник позивача надав лист Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 10.12.2020 року за яким земельна ділянка з кадастровим номером 6524183900:04:006:0001 перебуває у оренді у [PERSON] з 27.10.2020 року - дати державної реєстрації речового права (а.с.24). Отже, враховуючи, що відповідач заперечував використання ПрАТ «Придніпровське» земельної ділянки, належної позивачу, приймаючи до уваги, що представник позивача доказів, які б підтвердили таке використання відповідачем земельної ділянки [PERSON] у період часу з 2017 року по 2020 рік не надав, тому відсутні підстави вважати, що у відповідача виникло зобов`язання повернути збережене майно (кошти) [PERSON] . З огляду на викладене, у позові представника позивача адвоката Бурлая Дмитра Валерійовича в інтересах [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Придніпровське» про стягнення коштів за користування земельними ділянками, слід відмовити.

Outcome: dismissed