Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовуючи їх тим, що з 09.09.2011 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюб з відповідачем не склався через прояв подружньої зради, після якої з 01.08.2016 року з відповідачем стали проживати окремо. Відновлювати шлюбні стосунки не бажає, так як це буде суперечити її інтересам, оскільки вона бажає створити нову сім»ю, тому просить шлюб розірвати, окрім того вказує, що відповідач не утримує їх спільної дочки, яка проживає біля неї та знаходяться на її повному утриманні, на цій підставі просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. До суду від позивачки надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 09.09.2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №3 ( а.с.9). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 11.03.2014 року Бобринківською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.10), яка проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, довідка Бобринецької міської ради Кіровоградської області № 3080 від 08.08.2016 року (а.с. 11). Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На цій підставі, суд вважає також можливим задовольнити вимогу, щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачки. Оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинилися з серпня 2016 року і їх відновлення суперечить інтересам позивачки та відповідача, сторони не примирилися, суд враховуючи викладені обставини справи та те що відповідач визнав позов повністю і його визнання прийняте судом, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню, також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки сплачені нею та документально підтвердженні судові витрати в загальній сумі 551,20 грн., та судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved