Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.05.2019 року позивачка передала у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 60 000 грн. Договір позики укладено в письмовій формі. Відповідачем надана розписка, з якої випливає, що відповідач взяв у позивачки в борг 60 000 грн із зобов`язанням повернути вказану суму до 10.07.2019 року. Однак відповідач борг не повернув та ігнорує звернення позивачки про повернення боргу. За таких обставин позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача борг у сумі 60 000 грн та судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Стасюк Ю.П. в судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Попович В.І. будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання з невідомих суду причин не з"явилися, заяв, клопотань про відкладення слухання справи або поважні причини неявки від них не надходило. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України) За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні 06.05.2019 року позивачка уклала з відповідачем договір позики, за яким позивачка передала відповідачу безвідсоткову позику в сумі 60 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 10.07.2019 року. Договір позики укладено сторонами у письмовій формі. Факт передачі коштів відповідачу підтверджується оригіналом розписки від 06.05.2019 року. У зазначений термін відповідач [PERSON] боргу не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього позивачки з проханням такі повернути, тому позивачка в судовому порядку просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 60 000 грн та судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч.3 ст. 1049 ЦК України випливає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Таким чином, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачкою по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved