Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, як представник органу опіки та піклування, 07.02.2019 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по даній справі [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Під час проведення обстеження умов проживання даної сім'ї за вищевказаною адресою було встановлено, що будинок вкрай запущений, в кімнаті брудно, холодно, умови для проживання та виховання дитини повністю відсутні. На підставі розпорядження Надвірнянської райдержадміністрації № 112 від 18.05.2018 року дитина за заявою матері влаштована в Надвірнянський будинок дитини, де і перебуває по даний час. [PERSON] відповідно до повідомлень адміністрації Надвірнянського будинку, не провідувала та не цікавилась долею доньки більше шести місяців без поважних причин, не проявляла до дівчинки материнської турботи та піклування, не виховує та не утримує її. Працівники служби у справах дітей неодноразово проводили з матір'ю дитини профілактично-роз'яснювальні бесіди та попереджували про відповідальність та наслідки, які наступають за неналежне виконання батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] зобов'язувалася на належному рівні виконувати батьківські (материнські) обов'язки, дбати про дитину, вчасно провідувати її в будинку дитини, але дані зобов'язання не виконує. 17.01.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON] Про дату, час та місце проведення засідання комісії [PERSON] була повідомлена належним чином, однак на засідання комісії не прибула. Служба в справах дітей прийняла висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки [PERSON], в зв"язку з чим і звернулася до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, зазначивши, що служба у справах дітей роз'яснювала відповідачу суть її батьківських (материнських) обов'язків, намагалася схилити її до їх виконання, однак відповідачка жодних належних висновків для себе не робить. Малолітня [PERSON] з 18.05.2018 року і по даний час влаштована в Надвірнянський будинок дитини. Мати не провідувала та не цікавилася долею дитини без поважних причин досить тривалий час. Тому просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин, про день та час судового слухання повідомлялася завчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76- 81 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно наказу служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 10.05.2018 року № 19 малолітня [PERSON], [INFO], взята на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.12 ). На підставі розпорядження Надвірнянської райдержадміністрації від 18.05.2018 року № 112 та заяви матері - [PERSON], її малолітня дочка [PERSON], [INFO], влаштована в Надвірнянський будинок дитини (а.с. 9). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст.150 Сімейного Кодексу України прямо передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Таким правом відповідачка [PERSON] не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідачка має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки як мати дитини, практично не проявляє щонайменшої батьківської (материнської) турботи. В суді також встановлено, що відповідач значно більше шести місяців без поважних причин не провідувала свою дочку [PERSON] та будь-якої участі у її вихованні чи утриманні не приймала, не цікавилася ні станом здоров'я дитини, ні загальним розвитком, фактично не виконувала свої батьківські (материнські) обов'язки. Даний факт підтверджується листом Надвірнянського будинку дитини від 20.12.2018 року № 173 та актом про невідвідування дитини, складений комісією Надвірнянського будинку дитини 20.12.2018 р. (а.с.7-8), не заперечується сторонами по справі, не спростовано відповідачем та підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що вона працює юрисконсультом Надвірнянського будинку дитини. На підставі розпорядження Надвірнянської РДА від 18.05.2018 року та заяви матері [PERSON], малолітня [PERSON] була влаштована в Надвірнянський будинок дитини, де і перебуває по даний час. Мати дитини не відвідувала її жодного разу. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона працює провідним спеціалістом сектора з питань попередження безпритульності, бездоглядності та захисту прав дітей служби у справах дітей Надввірнянської РДА. По своїй роботі вона знає сім"ю відповідачки і остання не займається належним вихованням своїх дітей. В її будинку в с.Заріччя, Надвірнянського району, брудно та неохайно, а умови проживання незадовільні. Для виховання та розвитку дітей нею не створено жодних належних умов. З відповідачкою неодноразово проводилися профілактичні бесіди, проте належних висновків остання для себе не робить. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 08.05.2018 р., виданого службою у справах дітей Надвірнянської РДА, за адресою [ADDRESS], і де зареєстрована [PERSON], вбачається, що умови проживання є незадовільні. (а.с.6). Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком Надвірнянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 28.01.2019 року № 04-32/4, з якого вбачається, що з врахуванням пропозицій комісії з питань захисту прав дитини, райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.16 ). Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дитини та відповідача, що вона є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати дочку в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає їй заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надала, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 900 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З відповідача слід також стягнути судові витрати по справі згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 150, 152, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved