Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася із позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідачів [PERSON], Новоукраїнської райдержадміністрації, Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, Світловодська міська держнотконтора, про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилається на те, що 16.05.2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку №300 площею 5,45 га, розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району. На випадок своєї смерті він склав заповіт він яким заповів позивачу та його дружині [PERSON] вказану земельну ділянку. У встановлений строк позивач не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] не доводився їм родичем, лише односельчанином та останні роки свого життя, а саме з 2005 року перебував в будинку-інтернаті для людей похилого віку, тому позивач не знав ні про смерть [PERSON], ні про існування заповіту. Після звернення до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав позивачу було відмовлено через пропуск встановленого строку прийняття спадщини, тому позивач звернувся з даним позовом до суду просить продовжити йому строк для прийняття спадщини та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки оригінал Державного акту в нього відсутній, а дублікати державних актів на землю не видаються. Позивач [PERSON], його представник [PERSON], відповідачка [PERSON] представники Новоукраїнської РДА, Лісківської сільської ради та представник третьої особи Світловодської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, третя особа відділ Держземагенства у Новоукраїнському районі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, будь-яких заперечень проти позову не подали, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення у зв'язку із наступним. Згідно ч.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1\~статті 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема,\~\~діти спадкодавця. Відповідно до ч.1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Судом встановлено, що 16.05.2012 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11), спадкодавець залишив на випадок своєї смерті заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку №300 площею 5,45 га, розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району позивачу [PERSON] та його дружині [PERSON] (а.с.12). Вказана земельна ділянка належала померлому спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку КР №41007 від 26 липня 1999 року (а.с.25-26). [PERSON] не бажає приймати спадщину, про що написала відповідну заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за №10 та засвідчена головою Лісківської сільської ради (а.с.23). За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту після смерті спадкодавця [PERSON] і має право на прийняття спадщини, проте позивач з поважних причин не встиг виконати приписи ч.1 ст.1270 ЦК України на подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, який обчислюється з дня смерті спадкодавця, оскільки позивач не перебував з [PERSON] в родинних стосунках, а доволився йому лише сусідом, за яким він з дружиною здійснювали догляд протягом 2000-2005 років, але в 2005 році [PERSON] за власним бажанням вибув з їх села до будинку-інтернат для людей похилого віку в смт.Власівка там і помер, що підтверджується довідками (а.с.15,17). Про існування заповіту позивач дізнався лише в січні 2016 року, під час внесення архівних заповітів до спадкового реєстру працівниками Лісківської сільської ради. Також судом встановлено, що позивач не може прийняти спадщину, так як правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, площею 5,45 га, що розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Державний акт на право приватної власності на землю відсутній (втрачено), про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті «Новоукраїнські Новини» яку опубліковано\~21.05.2016\~ року (а.с. 33 ). Позивач як спадкоємець не може прийняти спадщину, так як\~дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку видати неможливо у зв'язку зі смертю власника земельної ділянки та у зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про державний земельний кадастр», з 01.01.2013 р. видача дублікатів державних актів унеможливлюється. Відділом Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області було надано відповідним чином завірену копію вказаного державного акту (а.с. 25-26). Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельні .ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції з 01.01.2013 р.) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно\~ із\~ ст.ст. 66-69 ЗУ Про нотаріат, пп. 4.15, 4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна - державного акту на право власності. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права третіх осіб не порушені, заперечень проти задоволення позову від заінтересованих осіб не надходили, позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою не заявлялись. Оскільки оформлення позивачем своїх спадкових прав із-за втрати оригіналу Державного акту на земельну ділянку є неможливим, то вирішення вказаного спору є можливим тільки у судовому порядку, а тому позовна вимога про надання додаткового строку для прийняття спадщини до задоволення не підлягає, оскільки судом фактично визнається право власності на спірне спадкове майно. Також суд вважає безпідставною позовну вимогу про прийняття відмови від приняття спадщини по заповіту після смерті [PERSON] від [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] визнала позов, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання нею позову, прийняття відмови від прийняття спадщини здійснюється виключно нотаріусом, а тому для задоволення вказаної позовної вимоги немає підстав. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: partial