Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майна , поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності та 27.05.2014 року уточнила позовні вимоги,вказуючи,що з 25.12.1987 року по 13.07.2010 року [PERSON], перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. На її утриманні, після розірвання шлюбу, залишилась повнолітня непрацездатна дочка [PERSON] 1991 року народження, яка навчається на п'ятому курсі ЧНКЦ ОНЮА. Сторонами за час шлюбу було набуте рухоме та нерухоме майно, яке згідно ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, і яке, згідно ст. 69 СК України, підлягає поділу. За час шлюбу було набуте наступне майно: 1. ? будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 285 м2. Вартість: 210 500,00 грн. 2. Автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області. Вартість: 150 000,00 грн. 3. Автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області. Вартість: 267 730,00 грн. 4. Автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області. Вартість: 305 404,00 грн. 5. 1/3 будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,0484 га. Вартість: 139 396,00 грн. 6. Земельна ділянка, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0440 га. Вартість: 45 122,00 грн. 7. Будинок в [ADDRESS]. Вартість: 5 000,00 грн. 8. Будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,3707 га. Вартість: 7 500,00 грн. 9. Будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,270 га. Вартість: 7 200,00 грн. 10. Нежитлове приміщення в [ADDRESS]. Вартість: 304 000,00 грн. 11. Квартира [ADDRESS]. Вартість: 165 700,00 грн. 12. Будинок в [ADDRESS]. Вартість: 10 690,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Крім того, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній власності може бути поділене між співвласниками. Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова № 11), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п. 23 Постанови № 11, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби, грошові кошти, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. [PERSON] вчинив щодо нашого спільного майна ряд дій, результати яких суттєво впливають на порядок та спосіб поділу нашого спільного майна. [PERSON], без її згоди, 13 травня 2011 року було надано довіреність [PERSON] на автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, зареєстрований в м. Черкаси, Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області. На даний час автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року проданий [PERSON] разом з [PERSON] невідомим мені особам і місце знаходження даного автомобіля невідоме. Таким чином [PERSON] умисно хоче вивести із розподілу автомобіль вартість якого згідно квитанцій, які надані суду, становить 267 730 грн. Кошти від вище зазначеного автомобіля [PERSON] використав в особистих цілях. Автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, який також зареєстрований на [PERSON] в період знаходження цивільної справи у провадженні суду першої інстанції, був також проданий [PERSON] невідомим для неї особам і місце знаходження якого теж невідоме. Кошти від вище зазначеного автомобіля [PERSON] використав в особистих цілях. Згідно довідки № 13/4 від 06.10.2010 року виданої відділом ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Черкаси та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ УМВС, [PERSON] 17.09.2010 року в 00 год. 30 хв. у м. Черкаси в провулку Котовського, керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи вартість автомобіля [NUMBER] становить 305 404 грн. Під час шлюбу нами були витрачені кошти на автомобіль [NUMBER] в загальному розмірі 610 673,44 грн., а саме: Згідно договору кредиту № 895/03-021-007 від 19.01.2007 року укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], вартість автомобіля [NUMBER], становить 415 800 гривень. Загальна сума щомісячних погашень за автомобіль, згідно даного договору, за період з 16.02.2007 року по 18.03.2010 року становить 424 415,34 грн. Кошти затрачені на технічне обслуговування автомобіля [NUMBER] в період з 29.04.2007 - 11.01.2010 р на «Ауді - Центр Київ» становить 126 993,90 грн. Сума страхових платежів становить 59 264,20 грн. В результаті недбалого ставлення [PERSON] до автомобіля [NUMBER] його вартість знизилась і нашому спільному майну були заподіяні збитки на суму 305 269,44 грн. [PERSON] не дбав про стан сім'ї і вчинив умисні дії, внаслідок яких була втрачена значна частина нашого спільного майна, а також приховав частину нашого майна. Згідно ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. У суду є всі підстави залишити у власності [PERSON] три зазначені вище автомобілі, а саме: AUDI A6, д.н.з. [NUMBER], VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску та MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску. Важає за необхідне поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши: [PERSON]: 1. ? будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 285 м2 загальною вартістю 210 500,00 грн. 2. 1/3 будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,0484 га., вартістю 139 396,00 грн. 3. Земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0440 га., вартістю 45 122,00 грн. 4. Будинок в [ADDRESS], вартістю 10 690,00 грн. 5. Будинок в [ADDRESS], вартістю 5 000,00 грн. 6. Квартиру [ADDRESS], вартістю 165 700,00 грн. А всього майна загальною вартістю 576 408,00 грн. [PERSON]: 1. Автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, вартістю 150 000,00 грн. 2. Автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, вартістю 267 730,00 грн. 3. Автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, вартістю 305 404,00 грн. 4. Будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,3707 га., вартістю 7 500,00 грн. 5. Будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,270 га., вартістю 7 200,00 грн. 6. Нежитлове приміщення в [ADDRESS], вартістю 304 000,00 грн. А всього майна загальною вартістю 1 041 834,00 грн. Вважаю, що такий поділ відповідатиме засадам справедливості, обґрунтованості та доцільності, навіть, не зважаючи на загальну вартість майна, яке виділяється кожному з подружжя. Крім того, протягом часу, коли вона перебувала в шлюбі з [PERSON], нею було набуте і інше майно, яке відповідно до діючого законодавства є особистою приватною власністю і поділу не підлягає. [PERSON], здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрована як Фізична особа підприємець. Тому, виключно з метою здійснення підприємницької діяльності нею, як фізичною особою підприємцем, теж було набуте майно, яке згідно діючого законодавства є її особистою приватною власністю як фізичної особи підприємця. Позивачкою у особисту приватну власність було набуте наступне майно: 1. Будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином по [ADDRESS] та земельними ділянками площею 731,0 кв.м. і 269,0 кв.м. 2. Земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,03 га. Зазначене майно є її особистою приватною власністю та поділу не підлягає враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ч. 5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до п.18 -2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (редакція чинна й зараз) відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. У 2010 році шляхом внесення відповідних змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7, Верховний Суд України пояснив своє розуміння цього аспекту правовідносин, а саме пояснив, що приватизована земельна ділянка не розглядається як спільне майно подружжя. о Верховний Суд України показав, яким чином він тлумачить положення законодавства, яке діяло на час придбання спільної ділянки, а також до і деякий час після цього. Надалі таке розуміння закону фактично було конкретизованим після 17.05.2012 року, коли були ухвалені зміни до ст. 57 СК України, де було прямо указано, що таке майно є особистою власністю члена подружжя, а не спільним майном. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 574709 від 27.12.2005 року, земельна ділянка по [ADDRESS], площею 731 кв.м., яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, набута нею, [PERSON] у приватну власність на підставі рішення Черкаської міської ради від 27.11.2003 року № 5-191, п.1 від 24.11.2005 року, № 8-830 внаслідок приватизації. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 574708 від 27.12.2005 року, земельна ділянка по [ADDRESS], площею 269 кв.м., яка призначена для комерційного використання для розміщення магазину, набута [PERSON] у приватну власність на підставі рішення Черкаської міської ради від 24.11.2005 року № 8-830 внаслідок приватизації. Земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 731 кв.м. (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574709 від 27.12.2005 року) та земельна ділянка, призначена для комерційного використання для розміщення магазину по [ADDRESS], площею 269,0 кв.м. (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574708 від 27.12.2005 р.) є особистою приватною власністю і поділу не підлягає. [PERSON], починаючи з 2004 року постійно сплачуються особисті кошти за податки у зв'язку з користуванням вище зазначеними земельними ділянками. Згідно договору оренди землі від 14.05.2004 року між Черкаською міською радою та [PERSON], їй надано в строкове користування на 49 років без зміни призначення земельну ділянку площею 295,0 кв. м. по [ADDRESS]. Орендована нею земельна ділянка є суміжною з приватизованими нею земельними ділянками, на яких розташований будинок з підвалом та магазином по [ADDRESS]. Що стосується будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином по [ADDRESS] та земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0300 га., яка призначена для комерційного використання, то вони також не підлягають розподілу, оскільки є її приватною власністю як фізичної особи підприємця. Відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України, п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже до поділу не підлягає приміщення магазину по [ADDRESS], площею 169, 6 кв.м., напівпідвальні приміщення по [ADDRESS], площею 303, 1 кв. м., та будинок по [ADDRESS], загальною площею - 291, 1 кв. м, - які є єдиним комплексом і які згідно висновку додаткової судово-будівельно-технічної експертизи від 04.06.2013 року «неможливо виділити одному з співвласників житловий будинок [ADDRESS] окремо від магазину з підвальними приміщеннями». На даний час вона в вище зазначеному будинку проживає разом з донькою, [PERSON], 1991 року народження, яка знаходиться на її утриманні. Дані приміщення нею будувалися не за спільні кошти подружжя, а як ФОП, що підтверджується дозволами та рішеннями на побудову даних приміщень, які видавалися на ім'я ФОП [PERSON] Дані приміщення використовує в комерційних цілях і на даний час. Грошові кошти, витрачені на будівництво даної будівлі, є особистими, оскільки були отримані особисто нею, як приватним підприємцем, у борг. Зазначене підтверджується договором позики та розпискою від 30.06.2005 року, в яких прямо зазначено, що кошти нею позичаються саме для будівництва будинку по [ADDRESS]. Кошти на будівництво (придбання будівельних матеріалів та ін..) будинку з підвалом та магазином по [ADDRESS] не являються спільними коштами подружжя в зв'язку з тим, що були позичені нею, як фізичною особою підприємцем, у сумі 350 000 (триста п'ятдесят тисяч) доларів США, що становить еквівалент 2 800 000 (два мільйона вісімсот тисяч) грн. 00 коп. по курсу НБУ.Кошти були взяті мною в борг саме для будівництва, є висновок № 50/Буд судової товарознавчо-будівельно-технічної експертизи від 14.12.2012 року, згідно якого була визначена ринкова вартість будинку та земельних ділянок площею 269 кв.м. та 731 кв.м. по [ADDRESS] і яка згідно висновку складає 2 318 450 (два мільйона триста вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. Слід також зазначити, що про те, що дані кошти, які були взяті нею особисто в борг не являються і не являлись спільними коштами подружжя, свідчить те, що згідно заяви [PERSON] (у якого я позичала ці кошти) від 23.04.2014 року, вона особисто повернула йому грошові кошти в сумі 350 000 доларів США в якості погашення позики. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Більше того, кошти повернуті нею власними силами і в той час, коли вже не перебувала в шлюбі з [PERSON] Він в цьому жодної участі не брав. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини є майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Будинок по [ADDRESS] є її особистою приватною власністю. Саме на ці обставини послався Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12.03.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 320 ЦК України: Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. На даний час у магазині по [ADDRESS], відповідно до ст. 9 ЗУ «Про підприємництво», згідно якої, для здійснення підприємницької діяльності підприємець має право укладати з громадянами договори про використання їх праці, працює 20 осіб, які саме нею, як фізичною особою підприємцем забезпечені роботою. Що стосується зазначення [PERSON] про те, що ніби то ним були витрачені особисті кошти на будівництво будинку по [ADDRESS] та посилання у зв'язку з цим на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 25.04.2013 року за яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору позики в сумі 2 524 805 грн. 00 коп., то слід зазначити, що ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03.12.2013 року, дане рішення Маньківського районного суду було скасоване, а провадження у справі закрите. Ухвала набрала чинності з моменту проголошення, оскаржена і скасована не була.Посилання [PERSON] з даного приводу нікчемні і врахуванню не підлягають. Аналогічна ситуація із земельною ділянкою по [ADDRESS], площею 0,0300 га., яка призначена для комерційного використання, також набута [PERSON] у приватну власність як фізичною особою підприємцем. З урахуванням положень законодавства, зазначених вище, зокрема, ст.ст. 57, 61 СК України, дана земельна ділянка також не підлягає розподілу, а є приватною власністю фізичної особи підприємця [PERSON], в тому числі, і у зв'язку з тим, що вона призначена для комерційного використання. Таким чином, зазначене вище нерухоме майно та земельні ділянки є приватною власністю [PERSON] і не підлягають розподілу.Просить суд визнати особистою приватною власністю [PERSON]: - земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 731 кв.м. - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574709 від 27.12.2005 року; - земельну ділянку, призначену для комерційного використання для розміщення магазину по [ADDRESS], площею 269 кв.м. - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574708 від 27.12.2005 р.; - будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином по [ADDRESS]; - земельну ділянку, призначену для комерційного використання по [ADDRESS]., площею 0,0300 га. - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 846507 від 08.04.2010 року. 3. Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши [PERSON] та визнавши за нею право власності на: - ? будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 285 м2; - 1/3 будинку в [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,0484 га по [ADDRESS]; - земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0440 га.; - будинок в [ADDRESS]; - будинок в [ADDRESS]; - квартиру [ADDRESS]. Виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на: - автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області; - автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області; - автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області; - будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,3707 га.; - будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,270 га.; - нежитлове приміщення в [ADDRESS], вартістю 304 000,00 грн. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на оплату судового збору та всі інші витрати, пов'язані з розглядом судової справи. 26.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ,в якому зазначено ,що з 25.12.1987 року по 13.07.2010 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами було набуте наступне майно: - будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] вартістю 2 318 450 грн.; - земельна ділянка площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] вартістю 418 117 грн.; - земельна ділянка площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою: [ADDRESS] вартістю 178 763 грн.; - ? частина будинку за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою, вартістю 210 500 грн.; - 1/3 частина будинку за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0388 га і 0,0112 га за вказаною адресою вартістю 139 396 грн; - будинок за адресою: [ADDRESS], вартістю 10 690 грн.; - будинок за адресою: [ADDRESS], вартістю 5 000 грн.; - будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 5 000 грн. та земельна ділянка площею 0,3707 га. за адресою: [ADDRESS], вартістю 2 500 грн.; - будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 1 200 грн. та земельна ділянка площею 0,270 га. за адресою: [ADDRESS], вартістю 6000 грн.; - земельні ділянки площею 0,0440 га та 0,0300 га за адресою: [ADDRESS] вартістю 87 923 грн. - нежиле приміщення площею 42,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вартістю 304 000 грн.; - квартира № 23 площею 43,39 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вартістю 165 700 грн.; - автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», 2000 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області, вартістю 150 000 грн. - автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER], зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області, вартістю 216859 грн; - автомобіль марки «AUDI A6» 2006 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області, номерні знаки [NUMBER], вартістю 127 266 грн.; - блоки стін підвалу ФС-5, вартістю 42 075 грн.; - страхове відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» у розмірі 256 041,72 грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Заінтересована особа вправі в судовому порядку доводити, що майно у шлюбі було придбане за її особисті кошти. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вважаю, що все зазначене вище майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та має бути поділене наступним чином. При поділі будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 731 кв.м. та 269 кв.м. за вказаною адресою слід виходити з наступного. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК . З урахуванням викладеного за ним має бути визнане право власності на ? частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 731 кв.м. і 269 кв.м. Під час придбання у 2002 році будинку, який у подальшому нами був реконструйований під будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином, за домоволодінням вже була закріплена земельна ділянка площею близько 1300 кв.м., частина якої площею 1000 кв.м. була приватизована [PERSON] у 2003 році, а інша частина площею 295 кв.м. була передана [PERSON] в оренду. На частину приватизованої [PERSON] у 2003 році земельної ділянки площею 269 кв.м. було змінене цільове призначення, про що було видано два Державних акти на право власності на землю. Вказані земельні ділянки фактично є прибудинковою територією будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином та призначені для його належного обслуговування, а тому визнання за [PERSON] лише права власності на частину будинку без визнання за ним права власності на земельні ділянки призведе до порушення його прав як власника, оскільки він буде позбавлений можливості належним чином обслуговувати належну йому частину будинку. Безпідставними є доводи [PERSON] про те, що земельні ділянки площею 731 кв.м. і 269 кв.м. були нею приватизовані та з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України належать їй на праві особистої приватної власності. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) даний принцип права розкривається наступним чином: дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином положення п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України у редакції Закону № 4766-VI (4766-17) від 17.05.2012 року не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки вони набули чинності вже після набуття сторонами відповідного майна. Під час шлюбу був придбаний автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER]. Вказаний автомобіль був придбаний за рахунок кредитних коштів одержаних за догвором кредиту, укладеним [PERSON] з ПАТ «Укрсоцбанк» та був наданий у заставу у якості забепечення виконання зобов'язань за договором кредиту. На час розподілу спільного майна подружжя у 2011 році заборгованість за вказаним кредитним договором становила 25 396,3 доларів США, що в еквіваленті становило 202367,88 грн. Згідно зі звітом № 170 про оцінку колісного транспортного засобу від 13.05.2011 року ринкова вартість вказаного автомобіля на час оцінки становила 216859 грн. З метою недопущення реалізації автомобіля через існуючу кредитну заборгованість, уникнення штрафних санкцій з боку банку, за погодженням з [PERSON] спірний автомобіль був фактично проданий третій особі по справі [PERSON], що підтверджується відповідною довіреністю від 13.05.2011 року, а одержані від продажу грошові кошти в сумі 25 396,3 доларів США, в еквіваленті становило 202367,88 грн., були спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується довідкою Черкаського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.05.2011 року № 301.5-266/96-1766, квитанцією № FJB1113189500061 ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.05.2011 року та відповідною розпискою. У зв'язку з цим, вважає за доцільне автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER], виділити саме йому. [PERSON] 17.01.2011 року одержала суму страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» 2006 року випуску, номерні знаки [NUMBER] у розмірі 256 041,72 грн. У своїх поясненнях [PERSON] вказує на те, що із одержаного страхового відшкодування 145 188,64 грн. вона витратила на погашення заборгованості за договором кредиту № 895/03-021-007 від 19.01.2007 року, 62 370 грн. - на сплату штрафу за порушення умов договору застави № Дз 895/03-021-007 від 19.01.2007 року та 31 260,98 грн. - сума страхового платежу. Статтею 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов при розгляді справи судом до уваги беруться лише ті обставини, які були доведені сторонами. Всупереч вказаним вимогам будь-якими належними та допустимими доказами факт погашення заборгованості за договором кредиту, сплати штрафу за порушення умов договору застави та сплати страхового платежу саме з суми одержаного страхового страхового відшкодування [PERSON] не надає. Суперечливим виглядає можливість сплати 20.10.2010 року страхового платежу в сумі 31 260,98 грн. з суми одержаного страхового страхового відшкодування, яке було виплачене 17.01.2011 року. Відповідно до ч. 5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особисти страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Оскільки [PERSON] не надано доказів погашення заборгованості за договором кредиту, сплати штрафу за порушення умов договору застави та сплати страхового платежу саме з суми одержаного страхового страхового відшкодування, а також, що страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були її особистою приватною власністю, вважаю, що сума страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» у розмірі 256 041,72 грн. має бути врахована при визначенні спільно нажитого майна подружжя та при його розподілі. Оскільки [PERSON] одержала суму страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6», то доцільним видається виділити їй і сам автомобіль марки «AUDI A6» 2006 року випуску, вартістю 127 266 грн. У ? частині будинку за адресою: [ADDRESS] у даний час проживає його мати [PERSON] 1936 року народження, що підтверджується актом опитування сусідів від 27.10.2014 року та довідкою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» від 29.10.2014 року № 9/6, тому прошу виділити зазначене майно саме йому. Майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя пропоную розділити наступним чином: - виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на: ? частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS], вартістю 1 159 225 грн., ? частину земельної ділянки площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], вартістю 209 058,5 грн., ? частину земельної ділянки площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою: [ADDRESS], вартістю 89 381,5 грн., будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 5 000 грн. та земельну ділянка площею 0,3707 га. за адресою: [ADDRESS], вартістю 2 500 грн., будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 1 200 грн. та земельну ділянка площею 0,270 га. за адресою: [ADDRESS], вартістю 6000 грн., земельну ділянку площею 0,0300 га за адресою: [ADDRESS] вартістю 42 801 грн., квартиру №? 23 площею 43,39 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вартістю 165 700 грн., автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», 2000 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартістю 150 000 грн., автомобіль марки «AUDI A6» 2006 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області номерні знаки [NUMBER], вартістю 127 266 грн., блоки стін підвалу ФС-5, вартістю 42 075 грн., суму страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» у розмірі 256 041,72 грн., всього майна на суму 2 256 248,72 грн.; - виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на: ? частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS], вартістю 1 159 225 грн., ? частину земельної ділянки площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], вартістю 209 058,5 грн., ? частину земельної ділянки площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою: [ADDRESS], вартістю 89 381,5 грн., ? частину будинку за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 285 кв.м. за вказаною адресою, вартістю 210 500 грн., 1/3 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0388 га і 0,0112 га за вказаною адресою вартістю 139 396 грн., будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2234 га за вказаною адресою вартістю 5 000 грн., земельну ділянку площею 0,0440 га за адресою: [ADDRESS] вартістю 45 122 грн., будинок за адресою: [ADDRESS], вартістю 10 690 грн., нежиле приміщення площею 42,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вартістю 304 000 грн., автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області номерні знаки [NUMBER], вартістю 216859 грн., всього майна на суму 2 389 232 грн. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? ідеальну частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS];визнати за [PERSON] право власності на ? ідеальну частину земельної ділянки площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS];визнати за [PERSON] право власності на ? ідеальну частину земельної ділянки площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою [ADDRESS]; - Поділити майно ,що є спільною сумісною власністю подружжя,виділивши [PERSON]: 1/3 частину будинку за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки; земельну ділянку площею 0,0440 га за адресою: [ADDRESS];будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2234 га за вказаною адресою; автомобіль марки «AUDI A6» 2006 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області номерні знаки [NUMBER];будинок за адресою: [ADDRESS]; нежиле приміщення площею 42,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; - Виділити [PERSON]: - будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 0,3707 га. за адресою: [ADDRESS];будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 0,270 га. за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0300 га за адресою: Черкаська область, [ADDRESS]; квартиру № 23 площею 43,39 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», 2000 року випуску, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області; блоки стін підвалу ФС-5, вартістю 42 075 грн.; суму страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» у розмірі 256 041,72 грн.;? частину будинку за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 285 кв.м. за вказаною адресою; [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа Черкаське відділення ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання права власності на автомобіль, мотивуючи її тим, що 11 травня 2011 року він вирішив придбати за згодою власника [PERSON] автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER]. [PERSON] повідомив, що автомобіль придбаний на кредитні кошти банку, але банк не заперечує проти його відчуження при умові повного погашення кредиту. Він разом з [PERSON] пішли до банку, де підтвердили, що дійсно вони не заперечують проти відчуження спірного автомобіля. При цьому керівник банку зателефонувала [PERSON], яка не заперечувала проти відчуження автомобіля. З [PERSON] була домовленість, що він вносить кошти за нього в банк для погашення кредиту, перереєструє в ДАІ на нього право власності на цей автомобіль. Потім вони підійшли до каси банку і він передав кошти в сумі 202 367,88 грн. Після погашення кредиту, банк видав довідку про повне погашення кредиту і про те, що вони не заперечують проти перереєстрації та відчуження автомобіля. В нотаріальній конторі [PERSON] оформив на нього доручення на право володіння, користування, а також розпоряджатися (продати, обміняти) даним автомобілем. Також [PERSON] надав розписку про те, що отримав від нього грошові кошти в сумі 25 396,30 доларів США, що еквівалентно 202 367,88 грн. за придбання у нього вищевказаного автомобіля. Коли вони приїхали до ДАІ, то дізналися, що [PERSON] звернулася до ДАІ з заявою про накладення арешту на цей автомобіль, яка була задоволена. Таким чином, він не має можливості реалізувати свої права власника на придбаний автомобіль, а тому просить суд визнати за ним право власності на спірний автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка позов (т.5 арк.спр.77-82) підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити , зустрічний просила задовольнити частково, [PERSON] в позові просила відмовити повному обсязі та пояснила що житловий будинок і магазин по [ADDRESS] будувався ,щоб полегшити підприємницьку діяльність,за кошти які вона отримала в борг в сумі 350 тисяч дол.США,є розписка в матеріалах справи,вона вважає що це майно належить їй як фізичні особі підприємцю яке не ділиться. На початку судового засідання у своїх поясненнях позивачка зазначила що будинок будували для сім»ї , а потім уточнила та пояснила що для використання в підприємницькій діяльності. Представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, викладенні в поясненнях (том.5 арк.спр.129-134) ,зустрічний просив задовольнити частково, [PERSON] в позові просив відмовити повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] неодноразово уточняв зустрічні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги викладені в редакції від 07.11.2014 року підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (том.6 арк.спр.51-57),позовну заяву позивачки просив задовольнити частково,[PERSON] в позові просив відмовити. Також зазначив ,що він з 1997-1998року працював на Криваліївському ринку також приватним підприємцем платив збори в нього є довідки ,дочка в 2000 році відкрила в підвалі магазин. ,як фізична особа - підприємець з 12.12.2000 року,все майно, набуте ними за час шлюбу, належить [PERSON] та йому на праві спільної сумісної власності Представник відповідача за довіреністю [PERSON] зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі надав письмові пояснення по справі (том.6 арк.спр№ 158-161 )позов [PERSON] задовольнити частково , [PERSON] в позові просив відмовити. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав та суду пояснив ,що позивачка згоди на продаж автомобіля не давала ,продав [PERSON] автомобіль за 250 тисяч,він погасив залишок боргу по кредиту в ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] дав 200 доларів США та погасив вважає спільний кредит,не заперечував щоб автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] було виділено та визнано право власності за [PERSON] в судовому засіданні 08.09.2014 року написав заяву (арк..спр.156 том.5) про продовження розгляду справи в його відсутність,свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Третя особа- ПАТ «Укрсоцбанк» просить розгляд справи проводити у відсутність представника банку. Заслухавши позивачку [PERSON], ,представника позивачки адвоката [PERSON] ,відповідача [PERSON],представника відповідача за довіреністю [PERSON] ,пояснення свідків [PERSON][PERSON],[PERSON],вивчивши та дослідивши письмові матеріали цивільної справи , суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено такі факти та їм правовідносини. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 12 березня 2014 року скасовано рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 листопада 2013 року,справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майна , поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON],третя особа [PERSON] про визнання права власності та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Черкаське відділення ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання права власності на автомобіль. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). В судовому засіданні встановлено ,що сторони з 25 грудня 1987 року по 13 липня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу (том№1,арк..спр.56) шлюб розірвано ,про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №279 від 13 липня 2010 року. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] державна реєстрація проведена 05.08.1999 року,[PERSON] ,як фізичної особи - підприємця 12.12.2000 року.(арк.спр.147,том4; арк.спр.147 том.6). За час шлюбу подружжям було придбано наступне майно : будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] вартістю 2318450грн; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку вартістю - 418117грн; господарських будівель і споруд земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину вартістю 178769грн.;? будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 285кв.м вартість: 210 500,00 грн.;автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартістю 150 000,00 грн.;автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартість: 267 730,00 грн.; автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області ;1/3 частину будинку за адресою: Черкаська область, [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0388 га (кадастровий номер 7110400000010080033) і 0,0112 га (кадастровий номер 7110400000010080075) за вказаною адресою 139 396,00 грн.; земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0440 га вартість: 45 122,00 грн. ;земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0300 га вартість: 42801,00 грн.; будинок в [ADDRESS]. вартість: 5 000,00 грн.;будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,3707 га вартість: 7 500,00 грн.;будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 0,270 га. за адресою: [ADDRESS] вартістю 7 200,00 грн.;нежитлове приміщення в [ADDRESS] вартістю 304 000,00 грн.; квартира [ADDRESS] вартістю: 165 700,00 грн.;будинок в [ADDRESS]. вартість: 10 690,00 грн.;блоки стін підвалу ФС-5 вартістю 42 075 грн., шо знаходяться за адресою [ADDRESS] та отримане [PERSON] страхове відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» у розмірі 256 041,72 грн.. З вартістю всього майна сторони погодилися відповідно до висновків експертиз, крім автомобіля автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області,оскільки відповідач вважає ,як зазначено в товарознавчій експертизі (том.3арк.спр.138) 127266,00 грн.,а позивачка вважає його вартість необхідно визначити технічного справного не ушкодженого,комплектного вартістю 305 404,00 грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Зацікавлена особа в праві в судовому порядку доводити, що майно у шлюбі було придбане за її особисті кошти. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.57 Сімейного кодексу України п.5 зазначено ,що особистою приватною власністю дружини ,чоловіка є страхові суми ,одержані нею,ним за обов»язковим особистим страхуванням ,а також за добровільним особистим страхуванням,якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів,що були особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до довідки № 13/4 від 06.10.2010 року виданої відділом ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Черкаси та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ УМВС, [PERSON] 17.09.2010 року в 00 год. 30 хв. у м. Черкаси в провулку Котовського, керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками,тобто вже після розлучення з позивачкою. Вартість автомобіля марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи №3/А від 01.11.2012 року (том.3,арк.спр.138)зазначено,що вартість автомобіля«AUDI A6»,2006 року випуску ,3000куб.см., номерні знаки СА 0061МІ, зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАЇ УМВС України в Черкаській області на момент проведення експертизи з урахуванням відновлювального ремонту який ймовірно може складати 178137,90грн. після дорожньо-транспортної пригоди може складати 127266,00грн.,із розрахунку середньої-ринкової вартості автомобіля «AUDI A6»,2006 року випуску ,3000куб. см. технічно справжнього не ушкодженого ,комплектного згідно довідкової літератури , яка складає 305404,00грн.,вартість відповідач вважає ,як зазначено в товарознавчій експертизі (том.3арк.спр.138) 127266,00 грн.,а позивачка вважає його вартість необхідно визначити технічного справного не ушкодженого,комплектного. 305 404,00 грн. Але на думку суду вартість автомобіля необхідно визначити в розмірі 127266,00грн., оскільки він на час розгляду справи автомобіль не відремонтований . У судовому засіданні встановлено [PERSON] погасила заборгованість за кредитним договором №895/03-021-007 від 19.01.2007 року та придбаний автомобіль«AUDI A6»,2006 року, звільнено від застави,в зв»язку з виконанням всіх зобов»язань,але належних доказів погащння заборгованості за кредитним договором не надала. [PERSON] 17.01.2011 року одержала суму страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю «AUDI A6» 2006 року випуску, номерні знаки [NUMBER] у розмірі 256 041,72 грн. ,але також в судовому засіданні не надала належних доказів що страхові внески сплачувалися за рахунок [PERSON] особистих коштів,тому страхове відшкодування,суд вважає, в силу ст. 60-61 СК України являється спільною сумісною власністю подружжя, хоч і було отримане після розлучення позивачкою. В судовому засіданні за час шлюбу подружжям було придбано на підставі договору купівлі продажу від 22.11.2002 року будинок , [ADDRESS] з земельною ділянкою, який у подальшому нами був реконструйований під будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином, за домоволодінням вже була закріплена земельна ділянка площею близько 1300 кв.м., частина якої площею 1000 кв.м. була приватизована [PERSON] у 2003 році, а інша частина площею 295 кв.м. була передана [PERSON] в оренду. На частину приватизованої [PERSON] у 2003 році земельної ділянки площею 269 кв.м. було змінене цільове призначення, про що було видано два Державних акти на право власності на землю. Суд вважає що вище зазначені земельні ділянки земельні є прибудинковою територією будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином та призначені для його належного обслуговування, а тому визнання за [PERSON] лише права власності на частину будинку без визнання за ним права власності на земельні ділянки призведе до порушення [PERSON] прав як власника. Суд вважає доводи [PERSON] не ґрунтуються на законі , що земельні ділянки площею 731 кв.м. і 269 кв.м. були позивачкою приватизовані та з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України належать їй на праві особистої приватної власності,але такі положення СК України у редакції Закону № 4766-VI (4766-17) від 17.05.2012 року не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки вони набули чинності вже після набуття сторонами відповідного майна. Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК . Посилання в судовому засіданні [PERSON] про те, що будинок будувався позивачкою саме як приватним підприємцем за рахунок коштів, одержаних за договором позики в сумі 350 000 доларів США,в договорі позики від 30.06.2005 року (т. 5 а.с.86) та розписці про одержання коштів від 30.06.2005 року (т. 5 а.с.87) не вказано, що кошти одержані [PERSON] саме як приватним підприємцем та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що кошти за договором позики були витрачені позивачкою на будівництво будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] та доказів того, що будівництво будинку здійснювалося [PERSON] особисто як приватним підприємцем за рахунок коштів одержаних саме від підприємницької діяльності, а не за рахунок коштів сімейного бюджету. Крім того суд бере до уваги що дану позику позивачка отримала без згоди чоловіка [PERSON] ,оскільки позивачка перебувала у шлюбі . [PERSON] вважає що будівництво будинку здійснювалося саме нею як приватним підприємцем , але суд з таким твердженням погодитися не може. Підрядником будівельних робіт (т.5 а.с.178-207) зазначено приватне підприємство «Вітторія» та повне товариство «Універсал». Відповідно до листа ПП «Вітторія» від 20.03.2013 року № 35 (т. 4 а.с.123), воно дійсно виступило генеральним підрядником при будівництві будинку з магазином по [ADDRESS], м. Черкаси, проте жодних будівельних робіт не проводило оскільки на момент укладення договору будинок з підвалом та магазином вже був побудований, по даному об'єкту ПП «Вітторія» здійснювало супровід щодо виготовлення технічної документації, договори субпідряду не укладались. Як вбачається з листа ПП «Вітторія» від 22.09.2014 року № 46 (т. 6 а.с.2) що [PERSON] ніколи не працював у приватному підприємстві «Вітторія». ПТ «Універсал» 11.09.2014 року надало довідку № 12 (т. 6 а.с.З) з якої вбачається, що воно також не здійснювало будівельних робіт по [ADDRESS] у м. Черкаси. Повне товариство«Універсал» проводило монтаж системи опалення у будинку разом з магазином та напівпідвальними приміщеннями за вказаною адресою . В судовому засіданні встановлено ,що [PERSON] з ПТ «Універсал» у трудових та інших цивільних правовідносинах ніколи не перебував та що ПП «Вітторія» та ПТ «Універсал» не здійснювали будівельних робіт, а залучалися лише для виготовлення проектної документації та інших документів, необхідних для здачі вказаного об'єкту в експлуатації, оскільки у них були необхідні ліцензії, що також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], що саме вони здійснювали безпосереднє будівництво будинку та що участь у будівництві будинку приймали [PERSON] та [PERSON] Також свідки пояснили ,що безпосереднє будівництво будинку з напівпідвальним приміщенням і магазином здійснювали вони та [PERSON] і [PERSON] У трудових відносинах з будь-якими будівельними організаціями у період будівництва вони не перебували, начальником у них був [PERSON] та всі питання по будівництву в тому числі і фінансові вони вирішували з ним та що вирішення контролю ходу будівництва сторони по справі завжди були разом та обоє брали участь у відповідних обговореннях. Інколи сторони безпосередньо брали участь у процесі будівництва, зокрема розвантажували будівельні матеріали. Крім того з матеріалів цивільної справи вбачається що до 2013 року будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] розглядався судом, що не заперечувалося [PERSON] об'єктом поділу спільного майна подружжя. А тому суд вважає що будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] був побудований сторонами за час шлюбу та за рахунок спільної з [PERSON] участі в його набутті як коштами так і працею, а тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами. Також встановлено в судовому засіданні ,що [PERSON] і [PERSON] у період будівництва будинку займалися підприємницькою діяльністю та одержували від цього доходи,безпосередньо відповідно до довідки Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів(т.6 арк.спр.9) про розміри доходів [PERSON] у період часу протягом якого відбувалося будівництво будинку та мав фінансову можливість брати участь у будівництві будинку. Крім того суд не може визнати обґрунтованими,доведеними, посилання [PERSON] на дозвільні документи,на рішення Черкаської міської ради на будівництво будинку, де замовником вказано фізична особа [PERSON], як на докази будівництва будинку [PERSON] як приватним підприємцем з посиланням на лист Міністерства юстиції України ,лист 11.01.2007 року №19-32/2 роз»яснення порядку реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна залежно від форм власності, оскільки позивачка та відповідач були обоє приватними підприємцями та на думку суду діяли в інтересах сім»ї для процвітання сімейного бізнесу [PERSON].(том5 арк.спр.178-214). Поясненння свідка [PERSON] суд не може взяти до уваги та визнати достовірними ,неупередженими, оскільки свідок під час свого пояснення змінювала свої пояснення , пояснювала що ніколи не перебувала у трудових відносинах,потім змінила покази пояснила ,що приблизно 5 років працювала на позивачку на підставі трудового договору, починаючи з 2000 року,стверджувала що [PERSON] здійснювала будівництво будинку ,як фізична особа підприємець,а звідки їй відомо не змогла дати впевненої відповіді на запитання відповідача або зазначала що не пам»ятає ,також пояснила що [PERSON] почав займатися підприємницькою діяльністю значно пізніше, через років п'ять після [PERSON] Відповідно до листа від 10.09.2014 року №960/06-11 Управління держземагенства у Золотонішському районі Черкаської області(том.5арк.спр.108) зазначено що земельна ділянка площею 0,0740га, яка знаходиться в [ADDRESS], придбана у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд відповідно до договору купівлі продажу від 11.06.2007 року №2540. На частину даної земельної ділянки ,а саме площею 0,3000га рішенням Золотоніської міської ради від 11.12.2009 року №48-44/У змінено цільове призначення земельної ділянки на комерційне використання ,що на думку суду є об»єктом спільної сумісної власності подружжя,оскільки придбана в період шлюбу за рахунок спільної праці ,крім того такі положення СК України у редакції Закону № 4766-VI (4766-17) від 17.05.2012 року не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки вони набули чинності вже після набуття сторонами відповідного майна. Також 1/3 частину будинку за адресою: Черкаська область, [ADDRESS] та земельна ділянка були придбані сторонами в період шлюбу на підставі договору купівлі продажу № 2530,2533 від 11.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON],як зазначено відповідно до листа від 10.09.2014 року №960/06-11 Управління держземагенства у Золотонішському районі Черкаської області,зазначено що земельна ділянка площею 0,0484 га придбана у власність для будівництва та обслуговуння жилого будинку,господарських будівель і споруд відповідно до договору купівлі - продажу від 11.06.2007 року №2533.Земельна ділянка площею 0,0016на передана у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку ,господарських будівель і споруд відповідно до рішення Золотонішської міської ради від 24.02.2009 року №37-22/У. На земельну ділянку площею 0,0112га ,яка є частиною земельних ділянок площею 0,0484 га та 0,0016га ,рішенням Золотонішської міської ради від 25.09.2009 року №44-21/У змінено цільове призначення на комерційне використання.(арк..спр.108 том.5). (том 6 арк.спр.34,35,36.)А тому як вбачається з пояснювальної записки (том.5 арк.спр.74 ) за позивачкою налічується дві земельні ділянки перша ділянка (кадастровий номер 7110400000010080033) для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд -0,0388га в т.ч. під дворами та будівлями 0,0011га та друга ділянка об»єднана з двох ділянок ( новий кадастровий номер 7110400000010080075) для комерційного призначення 0,0112га в т.ч під дворами та будівлями 0,0112га,на цю ділянку видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Суд вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено в судовому засіданні належними на допустимими доказами, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України,що земельна ділянка, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 731 кв.м. - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574709 від 27.12.2005 року,земельна ділянка, призначена для комерційного використання для розміщення магазину по [ADDRESS], площею 269 кв.м. - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 574708 від 27.12.2005 р., будинок з напівпідвальними приміщеннями і магазином по [ADDRESS], земельна ділянка, призначена для комерційного використання по [ADDRESS]., площею 0,0300 га. - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 846507 від 08.04.2010 року є позивачки особистою власністю та не підлягають розподілу. Під час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER]. Вказаний автомобіль був придбаний за рахунок кредитних коштів одержаних за догвором кредиту, укладеним [PERSON] з ПАТ «Укрсоцбанк» та був наданий у заставу у якості забепечення виконання зобов'язань за договором кредиту. Спірний автомобіль був фактично проданий третій особі по справі [PERSON], що підтверджується відповідною довіреністю від 13.05.2011 року, а одержані від продажу грошові кошти в сумі 25 396,3 доларів США, в еквіваленті становило 202367,88 грн., були спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується довідкою Черкаського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.05.2011 року № 301.5-266/96-1766, квитанцією № FJB1113189500061 ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.05.2011 року та відповідною розпискою. Суд вважає за необхідне ,що й не заперечує відповідач автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, номерні знаки [NUMBER], виділити [PERSON] Автомобіль є предметом спору ,тому на думку суду , [PERSON] незаконно, без згоди [PERSON] відчужив автомобіль що стало відомо на наступний день після його відчуження, коли позивачці зателефонував [PERSON] з вимогою віддати йому автомобіль, який знаходився на території домоволодіння. [PERSON] повідомила [PERSON], що згоди на продаж автомобіля вона не давала і що цей автомобіль є предметом спору в судовій справі про поділ майна подружжя та і щоб він більше позивачку не турбував. На даний час автомобіль залишається зареєстрованим за [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] просила щоб автомобіль«VOLKSWAGEN CRAFTER», 2008 року випуску, був виділений [PERSON],відповідач [PERSON] не заперечував щоб автомобіль був виділений йому та визнано право власності за ним ,також не заперечував [PERSON] щоб за відповідачу було виділено спірний автомобіль та визнано за ним право власності А тому в позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Черкаське відділення ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання права власності на автомобіль не підлягає до задоволення,оскільки автомобіль проданий [PERSON] без згоди дружини та є спільним майном подружжя. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд вважає ,що все зазначене вище майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та має бути поділене наступним чином: Виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на майно ,а саме :? частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] вартістю 1 159 225,00 грн.;? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] вартістю 209 058,50грн.;? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою: [ADDRESS] вартістю 89384,50грн;? будинку в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 285кв.м вартість 210 500,00 грн.;Квартира [ADDRESS] вартістю: 165 700,00 грн.;Автомобіль марки MERSEDES-BENZ, 2000 року випуску, зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартістю 150 000,00 грн.; Земельна ділянка, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0300 га вартістю 42801,00 грн.; Земельну ділянку площею 0,0440 га за адресою: Черкаська область, [ADDRESS] вартістю 45 122,00грн; Будинок в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,3707 га вартість: 7 500,00 грн.;Будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянка площею 0,270 га. за адресою: [ADDRESS] вартістю 7 200,00 грн.;Будинок в [ADDRESS]. вартість: 10 690,00 грн.; блоки стін підвалу ФС-5 вартістю 42 075 грн. шо знаходяться за адресою [ADDRESS], всього майна суму в розмірі 2139466.00 грн.(два міліони сто тридцять дев»ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень). Виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на майно ,а саме : ? частину будинку з напівпідвальними приміщеннями і магазином за адресою: [ADDRESS] вартістю 1 159 225,00 грн.; ? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 731 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] вартістю 209 058,50грн.; ? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 269 кв.м. для комерційного використання для розміщення магазину за адресою: [ADDRESS] вартістю 89384,50грн;1/3 частину будинку за адресою: Черкаська область, [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0388 га (кадастровий номер 7110400000010080033) і 0,0112 га (кадастровий номер 7110400000010080075) за вказаною адресою вартістю 139 396,00грн.;Нежитлове приміщення в [ADDRESS] вартістю 304 000,00 грн.; Автомобіль марки VOLKSWAGEN CRAFTER, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартість: 267 730,00 грн.;автомобіль марки AUDI A6, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований в Черкаському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області вартістю 127 266,00 грн.; Будинок в [ADDRESS]. та земельну ділянку площею 0,2234 га за вказаною адресою вартість: 5 000,00 грн., а всього на суму 2301063,00грн.(два міліони триста одна тисяча шістдесят три гривні); Також необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію при розподілі майна різниця в сумі 161597,00грн. та з [PERSON] також необхідно стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію ? страхового відшкодування завданих ушкоджень автомобілю«AUDI A6» 2006 року випуску, номерні знаки [NUMBER] ,яке позивачка 17.01.2011 року отримала у розмірі 256 041,72 грн., що становить 128020,86 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial