Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 01.04.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 14 липня 2007 року по 19 січня 2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2012р.народження, яка на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню доньки покладені на позивача. Батько дитини після розірвання шлюбу не надає регулярної таналежної матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частина усіх видів заробітку, оскільки на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина. Крім того, відповідач заперечив твердження позивача щодо його ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, зазначивши, що з даного приводу у них з позивачем виникають конфлікти з приводу розміру утримання.. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 14 липня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області, про що складено актовий запис № 26. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19 січня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; іншіобставини, щомаютьістотнезначення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має на утриманні неповнолітню дитину - сина [PERSON] . Звертаючись до суду позивач просить стягувати аліменти з січня 2016 р. В силу положень ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх оплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів на підтвердження того, що позивач зверталась до відповідача з вимогами про сплату аліментів, а відповідач ухилявся від виконання даного обов`язку, суду не надано, а тому дана вимога про стягнення аліментів за попередній період не може бути задоволена. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитинуприсуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разіподання заяви про видачу судового наказу - із дня поданнятакої заяви. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частина від усі видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved