Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 вересня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу народилось двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частина всі х видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. До початку розгляду справи позивачка скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засіданні відповідач не з"явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що сторони 23 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1257. Від шлюбу народилася діти: [PERSON],. [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають наші діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання, примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сімї і є підставою для розірвання шлюбу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан батьків дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 07.06.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 551,20 грн., аткож понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору за розірвання шлюбу в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 3, 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved