Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач та представник позивача, підтримуючи в судовому засіданні уточнені позовні вимоги, просять суд поновити [PERSON] на посаді лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Отинійської районної лікарні №1 Коломийського району з 18 січня 2017 року. Стягнути з Отинійської районної лікарні №1 Коломийського району на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 25 574,60 грн.,12 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона з 01 липня 2013 року згідно наказу Отинійської районної лікарні №1 від 01.07.2013 року №45-к працювала в в Отинійській районній лікарні №1 на посаді стажиста з стоматології амбулаторії ЗП-СМ с. Коршів (0,5 ставки) лікаря -стоматолога амбулаторії ЗП-СМ с. Коршів (о,5 ставки), лікаря-спеціаліста за спеціальністю «стоматологія». Наказом Отинійської районної лікарні №1 від 26 вересня 2016 року №99 без прийняття рішення про проведення скорочення чисельності або штату працівників, інспектора відділу кадрів лікарні Верстлер Л.М. зобов»язано попередити про можливе скорочення чи зміну істотних умов праці з 01.12.2016 року ряд працівників лікарні, в тому числі і її. Необхідність прийняття такого наказу головним лікарем обґрунтована потребою-утримувати чисельність працівників і здійснювати фактичні видатки на заробітну плату лише в межах затвердженого фонду заробітної плати із дотриманням норм трудового законодавства, вимог нормативно-правових актів, що регулюють питання оплати праці працівників та соціально-трудових відносин, а також приведенням штатної чисельності працівників у відповідність до затверджених асигнувань на оплату праці. Вказує, що з даним наказом вона була не ознайомлена. Наказом від 28.11.2016 року №107 вона була звільнена з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення по скороченню згідно п.1 ст.40 КЗпП України. В період з 01.12.2016 року по 17.01.2017 року вона перебувала на лікарняному, у зв»язку з чим головним лікарем лікарні заднім числом був виданий додаток до наказу №107 від 28.11.2016 року, в якому зазначено, що у зв»язку з тим що вона захворіла і має листок непрацездатності днем її звільнення вважати перший день виходу на роботу після хвороби. Зазначає, що 18 січня 2017 року вона вийшла на роботу і в той же день отримала наказ №3-к про звільнення з займаної посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення згідно п.1 ст.40 КЗпП України по скороченню. В той же день їй була вручена трудова книжка та проведений розрахунок при звільненні. Вважає, що її звільнення проведено із порушенням норм трудового законодавства. Вказує, що згодом їй стало відомо, що головний лікар ще до прийняття рішення про скорочення чисельності працівників лікарні 18.08.2016 року звернувся до профспілкового комітету лікарні з поданням про дачу згоди на вивільнення працівників лікарні в тому числі і її за п.1 ст.40 КЗпП України. Однак, профспілковий комітет не розглядав дане подання і згоди на її звільнення не давав. Крім того,21 листопада 2016 року вона подала головному лікарю довідку з жіночої консультації Коломийського пологового будинку №281 від 21.11.2016 року про вагітність. З 03.01.2017 року по 06.01.2017 року Управлінням держпраці України в Івано-Франківській області була проведена перевірка дотримання трудового законодавства Отинійською районною лікарнею №1. За результатами перевірки складений акт №09-12-0052/5 від 06.01.2017 року в якому зазначено наявність порушень трудового законодавства при звільненні позивача, виданий припис №09-12-0052/5-5 від 06.01.2017 року щодо усунення виявлених порушень та на головного лікаря лікарні [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушенн передбачене ч.1 ст.41 КУпАП. Постановою Коломийського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року [PERSON] ви визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, свою вину у вчиненому порушенні [PERSON] визнав. Вважає, що оскільки її звільнення відбувалося із порушенням норм трудового законодавства вона підлягає поновленню на роботі і їй має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. З 23.01.2017 року вона перебуває на обліку як безробітня в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості. Зазначає, що в результаті незаконного звільнення їй завдано моральну шкоду, оскільки вона є одинокою матір»ю, шлюб між нею та чоловіком [PERSON] розірвано, виховує сама дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка хворіє тому потребує додаткових витрат на лікування, а внаслідок незаконного звільнення позивач опинилася без засобів для існування, що спричиняє їй певні моральні страждання і змушує докладати додаткові зусилля для забезпечення себе та дитини хоча б харчуванням. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, подав до суду відзив на позовну заяву (заперечення на позовну заяву), в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що 18.08.2016 року адміністрацією Отинійської районної лікарні №1 було направлене Подання у профспілковий комітет про ймовірне вивільнення з 01.12.2016 року працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України, яким і передбачалося скорочення лікарів-стоматологів по обслуговуванню сільського населення , в тому числі і [PERSON], проте жодної обґрунтованої відповіді щодо заборони на вивільнення чи переважного права на залишення на роботі [PERSON] адміністрація Отинійської РЛ №1 не отримала. Вказує, що закон про профспілки вимагає лише попередити профспілку, а не отримати її згоду. Наказ №99 «Про попередження працівників про ймовірне вивільнення та зміну істотних умов праці» адміністрація Отинійської РЛ№1 видала 26.09.2016 року. [PERSON] ознайомлено зі змістом наказу особисто 03.10.2016 року. На час ознайомлення ніяких заперечень [PERSON] не висловлювала, будь-яких даних про вагітність чи інші обставини до адміністрації не надано, даних про звернення в даний період до профспілкового комітету лікарні теж немає. 28.11.2016 року адміністрацією Отинійської РЛ №1 був виданий наказ №107 «Про скорочення штатних посад». Як зазначається у позовній заяві [PERSON] 21 листопада 2016 року позивач подала головному лікареві лікарні довідку з жіночої консультації Коломийського пологового будинку №281 від 21.11.2016 року про її вагітність, однак будь-які заяви чи довідки у відділі кадррів чи профкому відсутні. 28.11.2016 року згідно акту від 01.12.2016 року зафіксовано, що 28.11.2016 року лікар-стоматологу по обслуговуванню сільського населення [PERSON] інспектором відділу кадрів Верстлер Л.М. в телефонному режимі було запропоновано з»явитися в Отинійську РЛ№1 для вияснення подальшого працевлаштування. [PERSON]дала згоду, але 01.12.2016 року під час телефонного дзвінка відмовилася з»явитися в лікарню, мотивуючи тим, що знаходиться на прийомі у лікаря і має відкритий листок непрацездатності. 02.12.2016 року рекомендованим листом від 02.12.2016 року надіслано запрошення на адресу [PERSON] з проханням з»явитися для вирішення кадрових питань. Станом на 05.01.2017 року позивач не з»явилася. 29.12.2016 року матір працівниці в адміністрацію Отинійської РЛ№1 передано листки непрацездатності за період з 01.12.2016 по 21.12.2016р. 11.01.2017 року рекомендований лист з пропозицією вакантних посад був надісланий [PERSON]. 20.01.2017 року з»явилась позивач з лікарняним листком по 17.01.2017 року.Того ж дня був складений акт про прогули за 18.01.2017 р. та 19.01.2017 року. 20.01.2017 року позивачу було запропоновано у письмовій формі вакантні посади. 20.01.2017 року винесено наказ №29 про звільнення у якому вказано, що днем звільнення для [PERSON] вважати 18.01.2017 року (перший день виходу на роботу), адже у іншому випадку звільнення було б під час лікарняного листка. 06.02.2017 року позивачем надано ксерокопію довідки про вагітність №35 від 06.02.2017 року про що складено акт. Отже звільнення [PERSON] вважає правомірним, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу №45-к від 01.07.2013 року позивач [PERSON] прийнята на посаду стажиста з стоматології амбулаторії ЗП-СМ с. Коршів (о,5 ставки) (а.с.16) Згідно наказу Отинійської районної лікарні №1 [PERSON] переведено на посаду лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Стоматологія», наказ №86 (а.с.18) Наказом від 26 вересня 2016 року №99 попереджено працівників, зокрема [PERSON] про можливе скорочення (а.с.19). В період з 01.12.2016 року по 17.01.2017 року позивач [PERSON] була тимчасово непрацездатна, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.20-23). Згідно довідки Коломийського пологового будинку №281 від 21.11.2016 року [PERSON] станом на 21.11.2016 року перебувала на 11 тижні вагітності (а.с.30). Наказом головного лікаря Отинійської районної лікарні №1 [PERSON] від 28.11.2016 року №107 в порушення вимог ст. 184 КЗпП України, яка забороняє звільняти вагітних жінок, в тому числі при скороченні штатної чисельності працівників позивача [PERSON] звільнено по скороченню згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.24) Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема: скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Отже позовні вимоги про поновлення [PERSON], на посаді лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Отинійської районної лікарні №1 Коломийського району з 18 січня 2017 року, є належно обгрунтованими, підтверджені зібраними в справі доказами, та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до норм ст. 235 КЗпП України, слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, зокрема слід стягнути з Отинійської районної лікарні №1 Коломийського району, на користь [PERSON], середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.01.2017 року по 22.01.2017 року, та за період з 07.08.2017 року по 14.09.2018 року, тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку підлягають частковому задоволенню саме за вказаний період, оскільки в інший період, за який позивач просить стягнути середній заробіток позивач перебувала на обліку в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості, зокрема з 23.01.2017 року по 30.04.2017 року та отримувала допомогу на випадок безробіття, а також перебувала у відпустці з зв'язку із вагітністю та пологами з 03.04.2017 року по 06.08.2017 року. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи тяжкість вимушених змін у житті позивача, пов"язаних із її звільненням, суд вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, слід стягнути на користь позивача 1000 гривень моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 1762 гривень судових витрат, що підтверджуються квитанцією №56.130.1/15759673, а також в користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial