Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ПАТ КБ «Приватбанк» вказавши, що позивач безпідставно списав кошти з його зарплатного рахунку № 6762 4667 1674 2687 у загальній сумі 25 854,92 грн. Протягом 2011-2015 років з його зарплатного рахунку № 6762 4667 1674 2687 відповідачем було незаконно списано кошти в наступних обсягах: 2011рік - 5 987,39 грн.; 2012рік-8 915,55 грн.; 2013рік - 6 991,03 грн.; 2014рік-2 773,59 грн.; 2015рік - 1 187,33 грн.,а всього списано 20355,18грн. Дані відомості підтверджуються: 1)копією виписки Відповідача № 524341 від 05.03.2014 р. по рахунку № 6762 4667 1674 2687 за період з 01.00011 по 31.12.2012 р.; 2)копією виписки Відповідача № 503032 від 27.02.2014 р. по рахунку № 6762 4667 1674 2687 за період з 01.01.2013 по 15.02.2014 р.; 3)копією видаєш Відати дача № 1214246 від 09.10.2014 р. по рахунку № 6762 4667 1674 2687 за період з 01.01 2014 по 9.10.2014 р.; 4) копією виписки Відповідача № 1652458 від 19.02.2015 р. по рахунку № 6762 4667 1674 2687 за період з 01.09.2014 по 19.02.2014 р. На цих виписках в тому числі зазначено і відомості про надходження зарплатних коштів на рахунок, частину із яких і списував відповідач. Крім того, надходження коштів на його рахунок підтверджується копіями розрахункових листів, а списання відповідачем коштів вбачається із копій квитанцій про видачу готівки. Ці документи підтверджують, що після надходження заробітної плати на його рахунок, частина коштів автоматично списувалась, адже при знятті готівки він не мав доступу до зняття частини із нарахованих на рахунок коштів, які у дійсності списувались відповідачем. Таким чином, загальна сума коштів, які були незаконно списані відповідачем протягом 2011-2015 років з його зарплатного рахунку № 6762 4667 1674 2687, складає 25 854,89 грн. Просить зазначену суму повернути йому, як безпідставно списану. Представник відповідача позов не визнав, надав суду заперечення в яких зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки 01.04.2006 р. між ПриватБанком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH 4KS61160274. Згідно умов цього договору [PERSON]Й отримав строковий кредит у сумі 6 785,16 (шість тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень 16 коп.) на купівлю товарів народного споживання (телевізор, телефон, акустичну систему, тумбу під телевізор, плейєр) на к 24 місяця по 01.04.2008 р. включно, з умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % в місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Банк перерахував кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 5 471.90 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЗФ ТОВ „Технополіс-1", а також комісію Компанії, зазначену в п. 2.2 договору. Факт оформлення та надання Банком кредиту Позичальникові у сумі 6 785,16 підтверджується наступними доказами: 1) виписка за рахунком № 22037051217867 разом з копіями меморіальних ордерів 3.04.2006 р. свідчать про те, що 03.04.2006 р. ПриватБанк надав [PERSON] кредит загальну суму 6 785,16 грн. 2) 01.04.2006 р. була оформлена та підписана сином [PERSON]/Лавриком [PERSON] анкета-заява Поручителя; 3) копія рахунку-фактури № Т11-001935 від 01.04.2006 р. 4) копія видаткової накладної № Т11-000990 від 01.04.2006 р. з підписами [PERSON], відповідно до якої він отримав (п'ять позицій товарів) на загальну суму 5 471,90 грн. Згідно виписки за рахунком № 29094500008604 за період з 01.04.2006 р. по 02.07.2015 з. та виписок за платіжними (зарплатними) картками загальна сума погашень заборгованості за кредитно-заставним договором з боку [PERSON] за рахунок здійснення договірного списання коштів з його поточних рахунків/зарплатних карток у Банку дорівнює 20 155,18 грн. (двадцять тисяч сто п'ятдесят п'ять гривень 18 коп.) Окрім цього, з вказаного кредитного зобов'язання у [PERSON] виникло 10.07.2013 р. перед Банком додаткове грошове зобов'язання в порядку п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) та відкритий рахунок № 88000601954875/договір № 5АМРШ3000736353868 щодо погашення судових витрат через звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості, яке складається з: штрафу від суми позовної заяви (5 %) - в сумі 2947,15 грн.; фіксованого штрафу - 500,00 грн.; судового збору - 623,90 грн.; - витрат на адвоката - 3200,00 грн. Всього заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком за вказаними судовими витратами, які обліковуються на рахунку № 88000601954875 дорівнює 7 271,05 грн. (сім тисяч двісті сімдесят одна гривня 05 коп.). Згідно виписки за рахунком № 88000601954875 та іншими виписками з зарплатних карток на погашення вказаних судових витрат було спрямовано 5 758,18 грн. (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят вісім гривень 18 коп.). Вказане списання коштів відповідає пунктам 1.1.3.1.6, 1.1.3.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг (договору про надання банківських послуг від 29.04.2011 р. укладеного між ПриватБанком та Позивачем), якими встановлено, що Клієнт доручає Банку здійснювати списання коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів з Картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах Платіжного ліміту Картрахунку. Банк мас право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, у яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта у зв'язку з невиконаними зобов'язаннями перед Банком. Таким чином, загальна сума здійсненого договірного списання коштів [PERSON] дорівнює 25 913,36 грн. (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот тринадцять гривень 36 коп.). ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" має позитивну судову практику з аналогічної цивільної справи щодо здійснення Банком договірного списання коштів в рахунок заборгованості за кредитним договором та надає копію Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 р. по справі 332/5225/14-ц (провадження № 6-30480св15). У випадку, якщо суд не врахує навіть вищевказане,просить застосувати ч. 1 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності, а також в порядку ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] та стягнути сплачені ним кошти (договірне списання) лише за період з 04.06.2012 р. по 04.06.2015 р. на загальну суму 9 800.97 грн. (дев'ять тисяч вісімсот гривень 97 коп.). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2006 р. між ПриватБанком та [PERSON] Йосиповичем був укладений кредитний договір № DNH 4KS61160274. Згідно умов цього договору [PERSON]Й отримав строковий кредит у сумі 6 785,16 (шість тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень 16 коп.) на купівлю товарів народного споживання (телевізор, телефон, акустичну систему, тумбу під телевізор, плейєр) на к 24 місяця по 01.04.2008 р. включно, з умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % в місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Банк перерахував кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 5 471.90 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЗФ ТОВ „Технополіс-1", а також комісію Компанії, зазначену в п. 2.2договору. Строк дії кредитного договору 24 місяця до 1.04.2008 року. Ці обставини не оспорюють ся сторонами. Відповідачем кредит не сплачувався, тому в 2013 році ПриватБанк звернувся до Індустріального суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення боргу.16.12.2013 року позовна заява залишена без розгляду, у звязку із тим, що позивач тричі не зявився у судове засідання (а.с.14). Інших судових рішень, виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суду не надано, що підтверджено довідками головного управління юстиції у Запорізькій області та довідкою Ленінського ВДВС (а.с.12,13). 29.04.2011 року в ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] був відкритий зарплатний рахунок № 6762464716742687, який був дійсний до березня 2013 року і з якого було списано кошти на погашення заборгованості по кредиту, а саме: в 2011 році списано 5987,39 грн., в 2012 - 8915,55 грн., в 2013 році - 1244,51 грн. В 2013 році відкрито новий зарплатний рахунок № 4405882308739675, з якого списано 3956,67 грн. У серпні 2013 року відкрито ще один зарплатний рахунок, з якого в період з 27.08.2013 року по 12.02.2015 року списано 5758,18 грн. У лютому 2015 року позивач звернувся із заявою про закриття картрахунку. Окрім заборгованості за кредитом, банком нараховано додаткове грошове зобов'язання в порядку п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) та відкритий рахунок № 88000601954875/договір № 5АМРШ3000736353868 щодо погашення судових витрат через звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості, яке складається з: штрафу від суми позовної заяви (5 %) - в сумі 2947,15 грн.; фіксованого штрафу - 500,00 грн.; судового збору - 623,90 грн.; - витрат на адвоката - 3200,00 грн., суму якого банк продовжував списувати з рахунків позивача. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на п.3.2.5 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам, де зазначено, що позичальник доручає банку списувати кошти із своїх поточних рахунків у валюті кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, в межах сум, які підлягають сплаті банку за Заявою та цими Умовами , при настанні строків платежів. До матеріалів справи додані Умови, але доказів про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в такій редакції, що передбачає договірні списання, не надано. Ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, [PERSON] їх не підписував,у заяві позичальника від 1.04.2006 року домовленості сторін щодо договірного списання немає. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду вільних і кримінальних справ в п.31 постанови № 5 від 30.03.2012 року при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Банк не звертався з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON]Й, а на свій розсуд проводив списання з зарплатного картрахунку. Тому, суд вважає, що відповідач безпідставно списував грошові кошти з картрахунку [PERSON] В судовому засіданні представником ПАТ КБ Приватбанк було заявлено клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, соли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позивач звернувся до суду з позовом 4.06.2015 року, тому стягненню підлягають безпідставно списані кошту в межах строку позовної давності - за період з 4.06.2012 року по 4.06.2012 року в сумі 9800,97 грн. А також безпідставно списані судові витрати у сумі 5758,18 грн., оскільки судового рішення про стягнення з [PERSON] судових витрат не було, 16.12.2013 року позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості залишена без розгляду, у звязку із тим, що позивач тричі не зявився у судове засідання (а.с.14). Ст.88 ЦПК України не передбачає стягнення судових витрат на користь позивача у разі залишення позовної заяви без розгляду. Доводи представника відповідача про те, що відповідно до ст.. 267 ЦК України особа, яка виконала зобовязання після спливу строку позовної давності , не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності неспроможні, оскільки в даному випадку [PERSON] добровільно не виконував зобовязання по кредитному договору з 2006 року, а після спливу строку позовної давності банк самостійно, без дозволу позивача проводив списання з картрахунку.

Outcome: partial