Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони у справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23.04.2009 року позивач виплачує аліменти [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Згідно з рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2014 року позивача звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], починаючи з 15.06.2013 року та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2013 року. На підставі виконавчого листа №2-177 від 23.09.2009 року виданого Томашпільським районним судом з позивача на користь відповідачки за період з 01.11.2013 по 30.04.2014 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 18032,84 грн.. Тому позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки безпідставно отримані аліменти у вищевказаному розмірі та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути по суті у його відсутності, позов підтримує із наведених у позовній заяві підстав. В судове засідання 04.12.2014 року відповідачка [PERSON] не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак, приймаючи участь у судовому засіданні 18.09.2014 року позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Розглянувши заяву позивача, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2014 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], починаючи з 15.06.2013 року та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2013 року. Своє рішення суд обгрунтував тим, що, починаючи з 15.06.2013 року син проживає разом з батьком по [ADDRESS], останній несе витрати на його (сина) утримання, що є підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина та покладення цього обов"язку на відповідачку [PERSON] (а.с.22). На підставі вищевказаного рішення суду 13.06.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], починаючи з 15.06.2014 року (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що, починаючи з 15.06.2013 року [PERSON] втратила правову підставу для отримання аліментів з [PERSON] на утримання сина сторін [PERSON]. Як убачається з постанови від 05.11.2013 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-177 виданого 23.04.2009 року Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки №811-15/1-5249 від 14.07.2014 року виданої ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" встановлено, що за період з 01.11.2013 по 30.04.2014 із [PERSON] на користь [PERSON] утримано і перераховано аліменти на утримання дитини, [INFO], у розмірі 18032,84 грн. (а.с.12). Зважаючи на вiдсутнiсть правової підстави у [PERSON] на стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], починаючи з 15.06.2014 року, та неможливістю застосування судом положень ст. 1215 ЦК України, так як аліменти на утримання сина виплачувалися [PERSON] не добровільно, а стягувалися примусово в порядку виконання судового рішення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються із 243,60 грн. сплаченого судового збору. (а.с.1).

Outcome: approved