Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Представник позивача 9 січня 2019 року звернувся до суду і вказав, що [INFO] в с. Кудіївці Жмеринського району помер батько позивача - [PERSON], який за життя склав заповіт на користь позивача, заповівши йому грошові кошти на банківському рахунку. Однак після смерті [PERSON] відкрилась також спадщина у виді права на земельні ділянки (частку №647), площею 0,9569 га (сад) і площею 0,7470 га (рілля), які були виділені спадкодавцю в результаті розпаювання земель на території Олександрівської сільської ради на підставі розпорядження Жмеринської РДА від 22 липня 2008 року. Спадщину після смерті свого батька позивач прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові кошти. При зверненні до державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Спадкодавець за життя не отримував жодного правовстановлюючого документу. Спадкоємцями після смерті [PERSON] була також його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка в силу спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого батька, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Однак [PERSON], не оформивши свої спадкові права після смерті чоловіка, [INFO] померла. Після її смерті спадкова справа не заводилась. Дочка [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, а позивач прийняв в силу спільного проживання з матір'ю на момент її смерті. На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право на земельні ділянки (частку №647), площею 0,9569 га (сад) і площею 0,7470 га (рілля), що розташовані на території Олександрівської сільської ради порядку спадкування після смерті [PERSON]. Представник позивача та позивач у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій позов визнав повністю та безумовно, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 1 лютого 2019 року (а.с.27). Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в даному випадку в наявності, що підтверджується доданими до позовної заяви такими доказами. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року в с. Кудіївці Жмеринського району (а.с.10). Згідно із копією заповіту від 8 серпня 2005 року, а також копією витягів з Спадкового реєстру [PERSON] заповів позивачу грошовий вклад з відповідними процентами, що зберігається у філіалі Жмеринського збербанку №2910/036 села Кудіївці Жмеринського району(а.с.11, 12-13, 14). Відповідно до копії витягу з протоколу Загальних зборів власників земельних часток (паїв) по Олександрівській сільській раді с. Олександрівка Жмеринського району від 5 березня 2008 року, розпорядження Жмеринської РДА від 22 липня 2008 року №497 "Про затвердження проекту землеустрою, передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Олександрівської сільської ради та Списку помелих власників земеьних часток (паїв) спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Олександрівської сільської ради та видаватися державні акти після оформлення спадщини за [PERSON] рахуються земельні ділянки (частка №647), площею 0,9569 га (сад) і площею 0,7470 га (рілля), що розташовані на території Олександрівської сільської ради (а.с.15, 16, 17). Вказане підьверджується також листом відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24 травня 2018 року (а.с.18). Згідно з копією свідоцтва про смерть мати позивача [PERSON] померла [INFO] в м. Хмельницький (а.с.19). Відповідно до довідки виконкому Олександрівської сільської ради Жмеринського району від 6 грудня 2018 року №1870, [PERSON] дійсно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті [INFO] року в [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до копії витягів зі Спадково реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с21, 22). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 20 листопада 2018 року, встановлено факт постійного проживання позивач зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] в будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини (а.с.23-24). Згідно з копією постанови державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 30 травня 2018 року №1165/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Олександрівської сіьської ради та яка належала [PERSON] (а.с.25). Відповідно до копії спадкової справи після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину після його смерті, мати та сестра позивача відмовилися від прийняття спадщини, подавши про це відповідні заяви, інших спадкоємців немає. З установлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, другої, третьої, п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно з частиною другої статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права позивача на спадкування належного [PERSON] права на земельну ділянку, що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, і як наслідок, відсутності у відповідача об'єктивних підстав для заперечення проти позову, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved