overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про зняття арешту з частини квартири, посилаючись на те, що з 14 лютого 2013 року стала власницею 54/100 частин двокімнатної квартири [ADDRESS] і в цей же день дізналась, що у зв"язку із заборгованістю попереднього власника [PERSON], Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції накладено арешт на зазначене майно згідно з постановами від 22.11.2007 року та 13.10.2008 року. Посилаючись на те, що зазначені арешти порушують її право власності , гарантоване ст.41 Конституції України, на підставі ст.391 ЦК України, ст. 60 Закону України „ Про виконавче провадження" просила зняти зазначені арешти. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2013 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та знято арешти, накладені згідно з постановами Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 22.11.2007 року та 13.10.2008 року, на 54/100 частини двокімнатної квартири [ADDRESS]. В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства „ Універсал Банк „ ставиться питання про скасування вказаного рішення суду, посилаючись не те, що рішенням суду було порушено права банку, як стягувача у виконавчому провадженні, оскільки арешти було накладено з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] коштів на користь банку. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Ухваливши рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про зняття арештів з майна , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з вимогами ст.60 Закону України „ Про виконавче провадження", роз"ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму ВСУ „ Про судову практику в справах про виключення майна з опису „ № 6 від 27 серпня 1976 року ( із змінами і доповненнями ), п.16 абз.2 постанови пленуму ВСУ „ Про практику розгляду судом скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження „ № 14 від 26 грудня 2003 року , вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред"явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного, виконавчу службу або державного виконавця, який наклав арешт на майно боржника, у таких справах може бути залучено у якості третьої особи, однак не відповідачем. Враховуючи, що судом першої інстанції було розглянуто позовні вимоги у даній справі та задоволено їх відносно неналежного відповідача, рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин між фізичними особами). Зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON], [INFO] помер його батько [PERSON], а [INFO] померла мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке він хоче успадкувати. Проте, в документах, що підтверджують їх родинні відносини існує невідповідність, а саме: невідповідність прізвища батька та матері в актовому записі про народження [PERSON] і в свідоцтвах про смерть його батька та матері, де їх прізвища вказані як «[PERSON]». Просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який народився [INFO] та помер [INFO] був сином [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання заявник не з'явився, суду надіслала заяву в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує повністю. Просить розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 26). Заінтересована особа - представник Владиславівської сільської ради в судове засідання не з"явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що просить справу розглядати у його відсутності, заперечень відносно заявлених вимог не має (а.с. 25). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню, оскільки повністю доведені заявником.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про про встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами. Зазначив, що народився [INFO] в [ADDRESS] Рівненської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON], однак під час вчинення актового запису про його народження прізвище матері було записано як [PERSON], хоча в шлюбі вони ніколи не перебували. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке він хоче успадкувати. Проте, в документах, що підтверджують їх родинні відносини існує невідповідність, а саме: невідповідність прізвища матері в актовому записі його про народження, де її прізвище вказане як «[PERSON]». Просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що він, [PERSON], [INFO], уродженець с.Пізлозці Млинівського району Рівненської області, житель [ADDRESS] є сином [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні заявник повністю підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересована особа - представник Підлозцівської сільської ради в судове засідання не з"явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що просить справу розглядати у його відсутності, заперечень відносно заявлених вимог не має (а.с.18). Свідок, [PERSON] , показав, що є односельчанином покійної [PERSON], оскільки, проживає в [ADDRESS]. Родину [PERSON] знає давно та готовий підтвердити, що [PERSON] є сином покійної [PERSON]. Свідок, [PERSON], показала, що є дружиною заявника. Стверджує, що [PERSON] є сином покійної [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню, оскільки повністю доведені заявником.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою про надання їй права на шлюб. Свою заяву заявниця обґрунтувала тим, що вона являється неповнолітньою, однак довгий час зустрічалася з [PERSON], з яким у неї склались довірливі відносини, взаєморозуміння та кохання. На даний час вона знаходиться на обліку по вагітності в Ладижинському МТМО, проте зареєструвати шлюб в органах державної реєстрації не мають можливості, так як шлюбний вік дружини законодавцем встановлено у "вісімнадцять років", а їй лише 16 років. В судове засіданні заявниця не з'явилася направши суду заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, заяву про надання права на шлюб підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явились, направши суду заяву, в якій просили слухати справу в їх відсутність не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], просили суд її задовольнити. Суд, з'ясувавши позиції сторін у справі, дослідивши матеріали справи та усі зібрані докази в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному розгляді справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Судом встановлено наступні факти. Як вбачається із паспорта громадянина України серія [NUMBER] (а.с.4), [PERSON] народилась [INFO] Згідно довідки № 1712 Ладижинського МТМО [PERSON] дійсно знаходиться на обліку по вагітності в Ладижинському МТМО, вагітність 10 тижнів (а.с.7) Частиною 3 статті 234 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо підвищення шлюбного віку" від 15 березня 2012 року за № 4525-VI було внесено зміни до Сімейного кодексу України, зокрема ст.22, відповідно до якої шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлено у вісімнадцять років". Зі змісту ч.2 ст.23 СК України, слідує, що за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Доцільність шлюбу законодавцем врегульовано ст.24 СК України, де зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 СК України, передбачено, що держава охороняє сім'ю, створює умови для зміцнення сім'ї. З огляду на викладене та у контексті наведених правових норм, суд дійшов висновку, що надання судом права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, ґрунтується на її вільній згоді на утворення сім'ї, оскільки вона перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, тобто вони створили вже сім'ю, а тому захищаючи інтереси заявниці, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

у липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що син [PERSON] в даний час навчається на третьому курсі Гадяцького вищого професійного аграрного училища, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому вимушена звернутися до суду. 25 липня 2014 року ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи залучена [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що в даний час син навчається, вона не може самостійно нести всі необхідні витрати по утриманню сина, тому просила стягти з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином 23 років. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що її колишній чоловік ніякої участі у вихованні та утриманні сина не приймає, вона хворіє і самостійно не може нести витрати, пов'язані з навчанням сина. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він сплачує аліменти ще на одну дитину, крім того готовий добровільно надавати необхідну матеріальну підтримку за умови, що син буде з ним спілкуватися. [PERSON] позов матері підтримав, пояснив, що в даний час він здобуває кілька спеціальностей, необхідно платити кошти за бензин, отримання водійського посвідчення. Мати хворіє, отримує незначну заробітну плату і не в змозі самостійно його утримувати. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 13 серпня 1997 року. Згідно довідки Гадяцького вищого професійного аграрного училища [PERSON] навчається в даному закладі, термін навчання з 01.09.12р. по 27.06.15р. 12 березня 2002 року рішенням Гадяцького районного суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 1 / 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 10 січня 2002 року до повноліття сина [PERSON], [INFO], а потім в розмірі 1/4 частини, починаючи з 28 червня 2014 року до її повноліття. Суд встановив, що між сторонами існували сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як відповідач вже сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] 1998 р.н., а відповідно ст. 26 ЗУ „Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівнику, тому з метою захисту прав відповідача частка відрахувань із заробітної плати підлягає зменшенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 07 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1959. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Подружні відносини між ними припинені з 2013 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння та довіри. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. Відповідач не погоджується розривати шлюб добровільно через органи державної реєстрації актів цивільного стану. У зв"язку з наведеним, просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В судове засідання позивачка не з'явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Надіслала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує і просить шлюб розірвати. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи на умовах змагальності та в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - правовідносини сторін регулюються ст.ст.51, 104-105, 110-112 СК України; - з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сімї; - подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, сторони уклали шлюб 07 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 1959 від 07.10.2011 року. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити їх інтересам. Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області 14 квітня 2009 року, актовий запис №21. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери та різні життєві погляди. Розлад у сім»ї носить систематичний і тривалий характер, фактично спільно не проживають з часу народження сина, причиною цього стало те, що відповідач перебував у місцях позбавлення волі, а навіть після звільнення не проживає разом із сім»єю та не намагається налагодити сімейні стосунки. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Після розірвання шлюбу місце проживання сина визначити з нею. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач не з'явилася, суду надісла заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Заходи для збереження сім"ї стронами не вживаються. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Луцькому міському віділі РАЦС 15 травня 1993 року, актовий запис №545. Від шлюбу мають двох дітей, один з них є неповнолітнім - [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери та різні життєві погляди. Розлад у сім»ї носить систематичний і тривалий характер, фактично спільно не проживають протягом останніх п»яти років. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, суду надісла заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує повністю, від стягнення судових витрат з відповідача відмовляється. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Заходи для збереження сім"ї стронами не вживаються. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У липні 2014 року[PERSON] пред'явила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Торговицькій сільській раді Млинівського району Рівненської області 13 червня 1998 року, актовий запис №2. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище «[PERSON]», неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. (а.с.31) Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.25,33). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Протягом призначеного судом строку для примирення, заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 12 лютого 2005 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на доводи вказані в позові. Відповідач позов визнав, та просив врахувати що він сплачує аліменти на утримання іншої дитини у розмірі ? частини доходу. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 лютого 2005 року, про що у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено відповідний актових запис № 119. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки КП «ЖЕО№2» № 2804 від 03.07.2014 року, [PERSON] проживає з позивачкою. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Також встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, що вбачається із звіту про здійснені відрахування та виплати ДП «Південна залізниця» ВП «Вагонне депо Полтава» № 546 від 28.07.2014 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальний стан платника аліментів, який працездатний, працює, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини доходу щомісячно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial