Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Баранівської міської ради (надалі також відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона все своє майно заповіла [PERSON] , який вступив у спадщину шляхом управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер. Згідно заповіту все своє майно заповів [PERSON] , однак остання пропустила строк для прийняття спадщини, а тому вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Баранівська міська рада свого представника для участі в судовому засіданні не направляла, згідно поданого клопотання заявлений позов визнала. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2ст. 200 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 12). Із довідки відділу у Баранівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області [PERSON] була внесена в списки громадян - членів КСП за №451, які мали право на земельну частку (пай) (а.с. 14). [PERSON] вступив у спадщину після померлої [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління майном (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] та за життя 03.11.2010 [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] (а.с. 9, 13). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку (пай). Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 392 ЦК України, передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У Постанові ПленумуВерховного СудуУкраїни від30.05.2008року №7«Про судовупрактику усправах проспадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 під № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Відповідно до ст.1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст.1268ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Із довідки відділу у Баранівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області [PERSON] була внесена в списки громадян - членів КСП за №451, які мали право на земельну частку (пай) (а.с. 14). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. До такого рішення дійшов Верховний суд у Постанові від 17 березня 2020року по справі № 396/1683/18-ц. Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268,1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання за [PERSON] права власності на на право на земельну частку (пай) яка розташована на території Суємецького старостату на землях реформованого ПСП "Зоря», Новоград - Волинського району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом місля померлого [PERSON] з огляду на те, що таке право на земельну частку (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах без виділення у загальному масиві земель. Право ж власності на земельну частку (пай) здійснюється після виділення її в натурі на місцевості відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі викладеного,

Outcome: partial