Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 14 лютого 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежність поглядів, та нерозуміння один одного Проживають окремо з червня 2013 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, та не мають спільного бюджету. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Просила дочку [PERSON], [INFO] залишити проживати разом з нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 23 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, ратифікованої Законом №2605-ІІІ від 05.07.2001 року у випадку, коли один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший - громадянином другої, розгляд справи про розірвання шлюбу та роздільне проживання подружжя визначатиметься законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. На підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. В №48 від 15 березня 2014 року на 22 шпальті газети «Урядовий кур'єр» здійснено виклик відповідача до зали суду. За згодою позивача проводився заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи заслухавши сторони суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2012 року року відділом РАЦСу Печерського РУЮ у м. Києві, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2013 року і примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначила в судовому засіданні. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved