Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщення - квартирою за адресою [ADDRESS], та зняти його з реєстрації. В обґрунтування позову зазначили, що разом з відповідачем та [PERSON] є співвласниками даної квартири. Вказали, що відповідач у ній не проживає з 2012 р., кошти на утримання квартири не надає, однак нарахування плати за комунальні послуги здійснюється й на його особу, у зв'язку з цим, вони несуть тягар утримання житла виключно за свій кошт. Стверджують, що для них це непосильна ноша, тому на підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просять задовольнити позовні вимоги. 07.06.2018 р. сторони у судове засідання не з'явилися. Позивачі подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного рішення не заперечують, позов підтримують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 12.04.2018, 11.05.2018, 07.06.2018 рр. не з'явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні спору покладаються на думку суду. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру від 09.11.2011 р. серії [NUMBER], квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частинах кожному. Згідно з довідкою № 1113 від 15.01.2018 р., вище вказані особи зареєстровані у цьому ж житлі. Довідками від 12.01.2018 р. № 45, № 287/1-6 стверджується, що позивач [PERSON] на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не отримує допомог, компенсацій чи пільг. З 21.03.2016 р. позивач [PERSON] офіційно ніде не працює, що видно з копії її трудової книжки серії [NUMBER]. Як видно з довідки Червоноградського ВП від 15.01.2018 р., акту КП «ЧЖКС» від 24.01.2018 р., відповідач за місцем реєстрації не проживає, перебуває у розшуку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що позбавити права користування особу, яка є співвласником квартири, суд не має права, оскільки у такий спосіб втрутиться у право власності останнього. Стягнення витрат на утримання спільного майна з недобросовісного співвласника регулюється іншими нормами цивільного законодавства. Обраний позивачами спосіб захисту своїх прав та доводи в обґрунтування підстав і предмету позовних вимог не дають підстав для задоволення позову. Окрім цього, позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки зняття з реєстрації не відноситься до повноважень суду, а згідно положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється уповноваженими органами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Outcome: dismissed