Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 08 червня 2012 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області за актовим записом №22. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені у грудні 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження родини недоцільне, а тому просила їх шлюб розірвати. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 23 квітня 2018 року позивачем на виконання зазначеної ухвали суду були надані документи, якими вказані в ухвалі недоліки були виправлені. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 21 травня 2018 року. 11 травня 2018 року відповідач надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Стосовно стягнення з нього на користь позивача судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. заперечував, посилаючись на те, шо є інвалідом дитинства 1 групи. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 травня 2018 року. 21 травня 2018 року позивач надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, задовольнити позов у повному обсязі та після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Оскільки сторони у судове засідання не з"явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2012 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданим 16 лютого 2018 року Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у грудні 2015 року і з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії посвідчення серії [NUMBER], виданого 15 липня 2004 року Управлінням соціального захисту населення м.Тернопілля, [PERSON], 1982 року народження є інвалідом дитинства 1 групи (а.с.24). Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів звільняються від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: partial