Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач ЛМКП\~«Львівтеплоенерго» звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення покликаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №190725409 від 28.11.2019 року. [PERSON] \~ з\~1\~липня 2014\~року для\~здійснення оплати\~за надані\~послуги з\~централізованого опалення\~та послуги\~з централізованого\~постачання гарячої\~води був\~відкритий особовий\~рахунок №\~ [NUMBER] ,\~а також\~щомісячно направлялися\~повідомлення про\~нарахування вартості\~даної послуг\~з метою\~її оплати. Позивачем у повному обсязі надаються послуги із надання централізованого опалення, проте відповідач не оплачує надані йому послуги, у зв`язку із чим станом на 05.12.2019 року у [PERSON] перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» утворилась заборгованість у розмірі 28723,88 грн., а інфляційні нарахування за послуги централізованого опалення складають 2057, 72 грн., 3% річних складають 1039, 02 грн., разом сума заборгованості складає 31820,62 грн. 09.02.2019\~року ЛМКП\~«Львівтеплоенерго» звернулося\~до Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова із\~заявою про\~видачу судового\~наказу №\~09-13751\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~послуги з\~централізованого опалення\~"за\~період з\~за період\~з 01.11.2017\~р.\~по 31.10.2019\~р.\~в розмірі\~28\~723,88\~грн.,\~ інфляційні\~втрати -\~2\~057.72\~грн.,\~3%\~річних -\~1\~039.02\~грн.,\~а \~всього -\~31\~820.62\~грн.,\~а також\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~розмірі 192.10\~грн. Однак боржник\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~скасування судового\~наказу від\~13.07.2020\~р.\~по справі\~№ 463/2456/20,\~оскільки вважав,\~що наказ\~видано безпідставно,\~оскільки існує\~спір про\~право. 13.07.2020 року Личаківський районний суд м. Львова виніс ухвалу, якою задовольнив заяву відповідача, судовий наказ № 463/2456/20 скасовано, оскільки вбачається спір про право та роз`яснив стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. 02.06.2021 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету та зменшення позовних вимог з якої вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.04.2021 року в розмірі 28\~429,18 грн., інфляційні втрати - 2\~057,72 грн. та 3% річних - 1\~039,02 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05.01.2021 року матеріали позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення передано до Галицького районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження. 02.06.2021 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог. 14.06.2021 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення аналогічні викладеним в мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити. Зазначила, що актів - претензій від відповідачів не надходило, послуги надаються. Представник відповідача адвокат Кужик Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила частково, оскільки відповідач не погоджується з нарахованою сумою боргу, вважає розрахунок заборгованості не відповідає порядку здійснення розрахунку за послуги з централізованого опалення, такий розрахунок є неправильним та визнає борг у розмірі 23\~321.57 грн. за спірний період. Вважає, що корекція заборгованості проведена відповідачем є необґрунтованою. Штрафні санкції також є необґрунтованими. Зазначає, що відповідачем сплачено заборгованість за послуги з централізованого опалення за жовтень 2019 року вересень 2020 року у розмірі 18\~807, 56 грн. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, враховуючи таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №190725409 від 28.11.2019 року /а. с. 9-10/. ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води до будинку, в якому на праві власності знаходиться квартира відповідача. З правового аналізу\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», випливає, що відповідач є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.13 Закону є послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями\~ст. 68 ЖК України\~передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до договору приєднання про надання послуг від 01.07.2014 року, виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до вимог ч.5, ст. 13 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р. відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Однак, як встановлено судом, відповідач, отримавши послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до його квартири, від виконання обов`язку по їх оплаті ухилився та допустив утворення заборгованості. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води до його квартири становить 28429, 18 грн., інфляційні втрати - 2\~057,72 грн. та 3% річних - 1\~039,02 грн. Оскільки боржник не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, в них виникає обов`язок сплати суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці, що зазначено в постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. № 23/466 та листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. Згідно позиції викладеної у листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97 то роз`яснення В АСУ від 12.05.1999р. № 02-5/223, постанови ВГСУ 06.07.2006 р. № 2-14/6102-06, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Таким чином, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, що зазначено у постанові Верховного Суду України у справі 6-59цс13 від 30.10.2013 p. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Згідно\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень\~ст.360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частина 1\~ст.81 ЦПК України\~визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги долучені розрахунки, здійснені представником відповідача, оскільки такі не завірені належним чином та не підтверджують обставин на які посилається відповідач, відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених\~ постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є працівником Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», пояснив суду, що пропорція розраховується відповідно до опалювальної площі квартири. Окремого лічильника квартира відповідача не мала до вересня 2018 року. В лютому 2018 року було знято плату також за опалення сходових кліток. Втрати в системі опалення теж розподіляються на всіх. Коригування здійснено на підставі рішення про перевірку. Тарифи змінюються кожного місяця. При коригуванні визначаються кількість енергії та втрати. Сторони відмовились у судовому засіданні від проведення експертизи, а тому суд вирішує спір на підставі наданих суду, та здобутих в судовому засіданні, матеріалів та належних, і допустимих доказів. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі, інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved