Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,0827 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на її ім.»я 26.06.2009 року Оріхівською райдержадміністрацією Запорізької області, який за заповітом, посвідченим 01.07.2013 року секретарем виконавчого комітету Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області, спадкодавець заповіла всім їм в рівних частках. У визначений законом строк позивачі прийняли спадщину за заповітом, звернувшись з відповідними заявами до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Студенцова О.В., де було заведено спадкову справу та позивачам були видані правовстановлюючі документи на половину спадкового майна померлої, які були зареєстровані за ними відповідно до вимог чинного законодавства. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2017 року у видачі правовстановлюючих документів на 1/3 частину земельної ділянки позивачам було відмовлено у зв»язку з тим, що [PERSON], відповідачем у справі, прийнята зазначена частка спадкової земельної ділянки, оскільки він був зареєстрований на день смерті разом зі спадкодавцем. Відповідач у встановлений законодавством строк не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] на час відкриття спадщини, разом з нею не проживав, що підтверджується довідкою Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивачів на спадщину. Позивачі прохають визнати за ними право власності в рівних частках на спадщину за заповітом у вигляді 1/3 частини земельної ділянки, площею 6,0827 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 26.06.2009 року Оріхівською райдержадміністрацією Запорізької області, що залишилася після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачі, їх представник на позові наполягають, прохають задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачів, їхнього представника, допитавши свідків [PERSON] [PERSON], які підтвердили факт відсутності і не проживання [PERSON] на момент смерті спадкодавця і на теперішній час разом з нею, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні [INFO] року померла [PERSON] ( а.с.5), яка відповідно до заповіту від 01.07.2013 року, посвідченого Новотроїцькою сільською радою Оріхівського району Запорізької області, заповіла земельну ділянку, розташовану на території Новотроїцької сільської ради , площею 6,0827 га, яка належала їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 26.06.2004 року ( а.с.7) доньці [PERSON] а.с.61), онучці [PERSON] (а.с.66) та внуку [PERSON] ( а.с.6). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк звернулися до нотаріуса та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9, 11) та зареєстрували в Державному реєстрі речових прав та нерухоме майно (а.с. 10,12). Постановою приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Студенцовим О.В. від 17.10.2017 року [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на 1/3 частини спадщини [PERSON], оскільки відповідно до довідки Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області він був зареєстрований та проживав на момент смерті разом з померлою [PERSON] (а.с.15-16). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Як вбачається із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Матеріали спадкової справи не містять належних і допустимих письмових доказів про те, що відповідач [PERSON], спадкоємець після смерті за заповітом, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або що він вчасно звернувся із заявою до нотаріуса із заявою про її прийняття. Той факт, що реєстрація місця проживання відповідача було за адресою будинку, який належав спадкодавцеві по справі, відповідно до вказаних норм матеріального права не має значення для встановлення того факту, що позивач прийняв спадщину, що є необхідною передумовою для визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до довідок Комишувахської селищної ради Оріхівького району Запорізької області від 17.10.2017 та 11.01.2018 року, акту обстеження місця проживання громадян [PERSON] був зареєстрований за адресою спадкодавця, але не проживав за місцем реєстрації, мешкав за різними адресами, а з вересня місяця 2016 року його місце проживання та перебування виконкому селищної ради невідоме, що також підтвердили свідки в судовому засіданні. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту постійного проживання відповідача [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачі не можуть скористатися своїм правом користуватися земельною ділянкою, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved