Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати. Крім того позивач зазначила, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати та стягнути аліменти з відповідача - [PERSON] у твердій грошовій сумі на її користь на утримання їх доньки [PERSON], [INFO] у сумі 1000 грн., щомісячно починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2013р. міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпровського управління юстиції у м.Херсон , актовий запис №664, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 11.02.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №664, мають неповнолітню дитину [PERSON], 29.01.2014р.н. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, окрім того, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved