Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з нею за адресою [ADDRESS]. В якості підстав позову позивачка зазначила, що сторони спільно не проживають. Між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дітей. В даний час діти живуть із відповідачем. Позивачка вважає, що діти мають жити з матір'ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка веде аморальний спосіб життя. Відповідач живе з батьками у їх будинку, постійного місяця роботи не має. Позивачка [PERSON] з серпня 2015 року не відвідувала дітей. В даний час діти сторін живуть з позивачем в с. Вартиківці Кельменецького району. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дітям буде краще жити з батьком. [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, для проживання дітей створені задовільні умови, діти охайні. Враховуючи стан здоров'я позивачки, визначення місця проживання дітей з позивачкою створить загрозу для дітей. Мати позивачки також хворіє і є інвалідом першої групи. Представник відповідача також просить врахувати, що діти вже звикли до свого місця проживання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що хоче забрати дітей від [PERSON], який пропиває гроші. Крім того, [PERSON] має інших дітей в смт Кельменці про яких не піклується і не спілкується з ними. Сторони спільно прожили три з половиною роки. Відповідач зловживав спиртним. В даний час позивачка отримує пенсію як інвалід в розмірі 1074 гривні. Діти з серпня 2015 року живуть із відповідачем, який сам забрав дітей. [PERSON] не відвідувала дітей, оскільки її не пускали до дітей і їй погрожують. Позивачка також має старшу доньку, яка проживає з батьком. Позивачка проживає разом зі матір'ю, яка має хворе серце та зір. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов. [PERSON] пояснив, що обоє батьків створили задовільні умови для дітей. [PERSON] вважає, що перевагу слід надати матері. [PERSON] не згідний з висновком органу опіки та піклування, оскільки такий висновок не відповідає інтересам дітей. Представник Кельменецької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Бурлака В.С. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування. Прокурор Каланча І.Г. в судовому засіданні пояснила, що у позовні слід відмовити. Судом досліджені наступні докази: копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 27 серпня 2015 року на бланку серії [NUMBER], копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 27 серпня 2015 року на бланку серії [NUMBER], копію розпорядження голови Кельменецької районної державної адміністрації №149 від 03 серпня 2015 року, акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 05 січня 2016 року, акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 22 січня 2016 року, характеристику [PERSON] видану Вовчинецькою сільською радою Кельменецького району 04 січня 2016 року №04, характеристику [PERSON] видану Вовчинецькою сільською радою Кельменецького району 05 січня 2016 року №05, характеристику [PERSON] видану Вовчинецькою сільською радою Кельменецького району 11 січня 2016 року №06, довідку видану Вовчинецькою сільською радою Кельменецького району 04 січня 2016 року №07, лист Вартиковецької сільської ради Кельменецького району №18 від 20 січня 2016 року, характеристику [PERSON] видану Вартиковецькою сільською радою Кельменецького району 20 січня 2016 року №06, довідку видану Вартиковецькою сільською радою Кельменецького району 20 січня 2016 року №79, довідки видані Вовчинецькою сільською радою Кельменецького району 18 січня 2016 року №№59,60, копію акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 09 березня 2016 року, копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 24 лютого 2010 року на бланку серії [NUMBER], копію протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Кельменецькій райдержадміністрації від 30 липня 2015 року, лист служби у справах дітей Кельменецької райдержадміністрації №65 від 09 березня 2016 року, характеристику [PERSON] видану Вартиковецькою сільською радою Кельменецького району 23 лютого 2016 року №13, характеристику [PERSON] видану Вартиковецькою сільською радою Кельменецького району 23 лютого 2016 року №12, акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 23 лютого 2016 року, довідки видані Кельменецьким УПСЗН №№1085, 1086 від 23 лютого 20165 року, лист комунальної установи „Кельменецька центральна районна лікарня" №439 від 14 березня 2016 року, довідку видану Новоселицькою сільською радою Кельменецького району 09 березня 2016 року №153, довідки видані комунальною установою „Кельменецька центральна районна лікарня" №331 від 24 лютого 2016 року, довідку видану відділом Державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції №1141/6 від 15 березня 2016 року, висновок Кельменецької районної державної адміністрації №01-31/882 від 31 березня 2016 року. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона працює на посаді директора центру соціальних служб. З 2007 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку як сім'я яка опинилася у складних життєвих обставинах. Цій сім'ї надавали соціальну допомогу. Старша дитина позивачки жила то в батька, то в матері. В подальшому свідок також відвідувала сім'ю [PERSON] Умови проживання дітей були антисанітарні. Покращень не було. Сім'ю [PERSON] також відвідували. Умови теж були не найкращі. Діти були в брудному одязі, ліжечка також були в не найкращих умовах. Однак сім'я [PERSON] хоча б виконувала рекомендації і покращувала умови. В [PERSON] діти жили коло бабусі, яка є інвалідом першої групи і практично не бачить. Умови були жахливі, було брудно, у приміщенні були комахи. В с. Вовчинець [PERSON], [PERSON] та діти жили в одній кімнаті. В с. Вартиківці [PERSON] дітей не відвідувала. В с. Вовчинець з матір'ю на думку свідка є загрози для проживання дітей. Зокрема діти більшість часу проводять з бабусею, яка не може їх утримувати та виховувати. [PERSON] на зауваження не реагує. В с. Вартиківці з батьком в даний час умови для проживання дітей кращі. Разом з тим, і з батьком, дітям не створені повноцінні умови. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] зверталася до неї по допомогу, оскільки сама не могла утримувати дітей. [PERSON] позичала у свідка гроші. [PERSON] розповідала свідку, що [PERSON] пропивав всі гроші, які виділялися на утримання дітей. [PERSON] погрожував [PERSON], що вб'є її якщо [PERSON] прийде до дітей. Один раз свідок бачила [PERSON] в смт Кельменці в стані сп'яніння. В с. Вовчинець дітей доглядала [PERSON] та її мати. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що позивачка є її дочкою. Сторони прожили разом біля чотирьох років. [PERSON] зловживав спиртним. У життя сторін втручалася мати [PERSON] Неодноразово [PERSON] йшов з дому на кілька днів, в стані сп'яніння вчиняв дома сварки і бійки. [PERSON] забрав дітей і заборонив позивачці їх відвідувати. Коли діти жили в с. Вартиківці вони голодували. [PERSON] пропивав гроші, замість того щоб купувати дітям продукти харчування. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона є матір'ю відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] спільно прожили чотири роки. Вони зловживали спиртним. В даний час діти сторін живуть з [PERSON] [PERSON] не спілкується з дітьми і нічого не передавала дітям. Умови проживання дітей добрі. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що діти сторін в даний час живуть з [PERSON], який піклується про дітей, а саме придбав дітям одяг, купує продукти харчування. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] зловживав спиртним. [PERSON] не піклувалася про дітей, не прала дитячі речі. Діти були брудні. [PERSON] била свою матір. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В даний час сторони спільно не проживають. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком. Суд вважає, що у визначенні місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір'ю слід відмовити виходячи з наступного. Зокрема з показань свідка [PERSON] вбачається, що умови проживання дітей з батьком кращі ніж з матір'ю. Під час проживання дітей з матір'ю діти більше часу проводять з бабусею, яка у зв'язку із станом свого здоров'я не може за ними доглядати. З листа комунальної установи „Кельменецька центральна районна лікарня" від 14 березня 2016 року №439 вбачається, що позивачка [PERSON] знаходиться на диспанцерному обліку у психіатра з приводу захворювання нервової системи та психіатричних розладів, визнана інвалідом третьої групи з дитинства внаслідок органічного ураження центральної нервової системи. З висновку Кельменецької районної державної адміністрації №01-31/882 від 31 березня 2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] в даний час проживає із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] в с. Вартиківці. В будинку є умови для проживання, тепло, є продукти харчування, зроблено косметичний ремонт, придбано для дітей ліжка. Діти чисто одягнені. [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (далі -Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. 18 Конвенції , батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У справі наявний висновок органу опіки та піклування - Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області згідно якого визнано за можливе проживання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з відповідачем. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Ті обставини, що малолітні діти тривалий час постійно проживають з батьком, батько належним чином турбується про дітей, а мати дітей у зв'язку із станом свого здоров'я не забезпечує належні умови для дітей, часто залишає дітей на хвору бабусю - інваліда першої групи, є виключними обставинами, які дають підстави визначити місце проживання дітей саме з батьком. При цьому, у даному випадку не йдеться про розлучення дітей з її матір'ю, оскільки діти з серпня 2015 року вже проживають з батьком. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Мати дітей у разі визначення місця проживання дітей з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно неї та участі у їх вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дітей з нею слід відмовити повністю, оскільки в даному випадку визначення місця проживання дітей з матір'ю суперечить інтересам дітей. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі Конвенції про права дитини, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 160,161, СК України,

Outcome: dismissed