Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, у якому у них народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому шлюб між ними розірвано. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року було змінено розмір аліментів, відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 600 грн. щомісяця. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання сина. Відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, добровільно допомоги на його утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають, оскільки син часто хворіє, а вона намагається забезпечувати повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток йому. Витрати на утримання сина є значними та їй важко одній їх оплачувати, а батько не бере участі у вихованні та житті дитини. Його потреби суттєво зростають, крім того збільшились витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності, а тому син потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач є працездатним, отже спроможним сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. Просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання представник позивачки подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги зменшила до 1200 грн.,які просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Беручи до уваги заяву позивачки, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2007 року (а.с.6). Шлюб між сторонами було розірвано 02 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] (а.с.8-9). На виконання вказаного рішення суду Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист (а.с. 10). Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати доньку, який потребує покращеного харчування, забезпечення одягом, ліками та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дітей. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі 1200 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 600 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.180,181,182,184,192 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved