Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки з вини його водія. На підставу своїх вимог спирається на те, що 28.04.2015 року близько 16 год. 50 хв., по вул. Крупської в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області [PERSON], керуючи транспортним засобом МТЗ-82, що належить [PERSON], державний номерний знак 16974СА, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на електроопору, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.3 (б) Правил дорожнього руху. Внаслідок наїзду на електроопору були обірвані проводи, що відходять від неї до споживачів електричної енергії Маньківського РЕМ. Споживачі залишилися без електропостачання. Маньківський РЕМ змушений був проводити відновлювальні роботи. Вартість відновлювальних робіт, відповідно кошторису № 46, становить 725,19 грн. Вартість використання при відновлювальних роботах автогідропідіймача 243,20 грн. Вартість використання при відновлювальних роботах автомобіля УАЗ оперативно -виїзної бригади 87,60 грн. Всього сума майнової шкоди, заподіяної ПАТ «Черкасиобленерго» Маньківеькому РЕМ джерелом підвищеної небезпеки 1055,99 грн. Водій транспортного засобу [PERSON] постановою від 14.05.2015 року Маньківського районного суду Черкаської області визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та йому призначене стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп., на користь держави. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, власник джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, заподіяну з вини водія цього ж джерела підвищеної небезпеки. Заподіяна ПАТ «Черкасиобленерго» Манькінському РЕМ майнова шкода має бути повністю відшкодована власником джерела підвищеної небезпеки, тобто громадянином [PERSON], у зв'язку з чим представник позивача вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач, який згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Черкаській області, зареєстрований за адресою: [INFO] Черкаської обасті, згідно довідки поштового відділення рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернуті за закінченням терміну зберігання, а відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зазначене дає суду всі підстави вважати що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутності. Крім того від відповідача заяв про відкладення чи перенесення розгляду справи на адресу суду не надходили. Третя особа: [PERSON], в судове засідання не з"явився будучи. належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи,заяв про відкладення чи перенесення розгляду справи на адресу суду не надходили, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутності. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задоволити, оскільки як дійсно було встановлено в судовому засіданні, що 28.04.2015 року близько 16 год. 50 хв., по вул. Крупської в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області [PERSON], керуючи транспортним засобом МТЗ-82, що належить [PERSON], державний номерний знак 16974СА, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на електроопору, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.3 (б) Правил дорожнього руху. Внаслідок наїзду на електроопору були обірвані проводи, що відходять від неї до споживачів електричної енергії Маньківського РЕМ. . Вартість відновлювальних робіт, відповідно кошторису №46, становить 725,19 грн. (а.с.6). Вартість використання при відновлювальних роботах автогідропідіймача 243,20 грн. (а.с.7). Вартість використання при відновлювальних роботах автомобіля УАЗ оперативно -виїзної бригади 87,60 грн(а.с.8). Всього сума майнової шкоди, заподіяної ПАТ «Черкасиобленерго» Маньківеькому РЕМ джерелом підвищеної небезпеки 1055,99 грн. Судом встановлено, що водій транспортного засобу [PERSON] постановою від 14.05.2015 Маньківського районного суду Черкаської області визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та йому призначене стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп., на користь держави. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що у позивача відсутнє право вимоги, що шкоду, завдану позивачу, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього. Відповідно до ст. 57.ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] керував транспортним засобом на певній правовій підставі, а саме суду невідомо чи було на момент ДТП в [PERSON]посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чи передавав [PERSON] [PERSON] реєстраційний документ на даний транспортний засіб, як те передбачено п.п. 2.2 ПДР України. Крім того суду невідомо чи перебував на момент ДПТ [PERSON] з [PERSON] в трудових відносинах, чи існував між ними договір підряду, оренди тощо. Проте судом встановлено, що власником даного транспортного засобу є відповідач, тому суд приходить до висновку, проте, що оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності володіння транспортним засобом [PERSON] на будь-якій правовій підставі, то відповідальність за майнову шкоду завдану джерелом підвищенної небезпеки в даному випадку повинен нести її власник, а саме відповідач [PERSON]А, оскільки в судовому засіданні встановлено і підтверджується доказами, що лише у нього є правова підстава щодо володіння транспортним засобом, а саме право власності на даний транспортний засіб.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із наведеним, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1218грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved