Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно і на день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 0,175 га цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН №041626 від 10.07.1998 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла сину, [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк. Інших спадкоємців немає. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що належала його матері, не може, так як у Державному акті мається виправлення, а саме, в графі адреса розташування земельної ділянки, номер 143 виправлено на номер 71а. З цих підстав нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить в судовому порядку визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку як спадкоємцем після смерті матері. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Відзиву на позов не подавали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про смерть (а.с.7), являлася матір`ю [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно довідок № 120 від 02.06.2021 року та № 117 від 01.06.2021 року виданих Свидовецьким старостинським округом Бобровицької міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вазаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкодавцем [PERSON] 12.05.2009 року було складено заповіт, посвідчений секретарем Свидовецької сільської ради Бобровицького району за реєстровим номером 10. [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,175 га, що розташована в [ADDRESS] . (а.с.9-10). Згідно заповіту посвідченого секретарем Свидовецької сільської ради від 12.05.2009 року, [PERSON] належну їй на підставі Державного акту серії ІІ - ЧН №041626, земельну ділянку площею 0,175 га, розташовану в [ADDRESS] , заповідала сину [PERSON] (а.с.12). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.12.2021 року підтверджується, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 419/2012(а.с.18). При дослідженні копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧН №041626 від 10.07.1998 року, площею 0,175 га, встановлено, що в графі адреси розташування земельної ділянки, номер 143 виправлено на номер 71 а (а.с.19). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради №319 від 08.12.2020 року, у зв`язку з упорядкуванням нумерації об`єктів нерухомого майна, відповідно до поданої заяви спадкоємця [PERSON] , змінено адресу земельної ділянки площею 0,175 га, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧН №041626 від 10.07.1998 року з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.20). Як вбачається із постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 21.05.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,175 га, призначену для обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] , яка згідно Державного акта серія ІІ - ЧН №041626 належала [PERSON] , оскільки [PERSON] надав Державний акт на право власності на земельну ділянку, де містяться виправлення в частині адреси розташування земельної ділянки (а.с.11). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом у нотаріальній конторі не може, оскільки у правовстановлюючому документі, що підтверджує належність земельної ділянки спадкодавцю, маються виправлення, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved