Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Прокурор Дворічанського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ТОВ «Лотуре-Агро» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3544 грн. 01 коп. і пені за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 1275 грн. 84 коп., обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що нею згідно договорів оренди землі від 06 листопада 2007 р. ТОВ «Лотуре-Агро» передано в оренду строком на 10 років земельні ділянки, площею 6,96 га та 6,89 га, які розташовані на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п. п. 9, 11 договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельними ділянками сплачувати по 1143,83 грн. за кожну ділянку, у строк до 31 грудня кожного року. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2013 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договорів оренди землі, який є їхньою істотною умовою. Станом на 1 травня 2014 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договорів оренди відповідач систематично порушує їх умови в частині своєчасного внесення орендної плати за 2009 - 2012 р. р., виплачуючи її з затримкою на 2 - 3 місяці, що у сукупності як порушення умов договорів є безумовною підставою для їх розірвання. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив розірвати договори оренди земельних ділянок і стягнути заборгованість з орендної плати на користь [PERSON] з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання більше двох раз не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про одержання ним судових повісток на 08.07.2014 р. та 23.07.2014 р. Заяв про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно ч. 2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва інтересів громадянина у суді є його неспроможність через фізичний стан, похилий вік самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою, людиною похилого віку, через фізичний стан не може самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження (а. с. 6 - 7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 709519, виданого 14 грудня 2001 року Токарівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] як спадкоємиці після смерті [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 9). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 709520, виданого 14 грудня 2001 року Токарівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 10). 06 листопада 2007 року [PERSON] передала ТОВ «Лотуре-Агро» в оренду вищевказані земельні ділянки строком на 10 років, про що було укладено відповідні договори в письмовій формі, акти прийому-передачі земельних ділянок, акти визначення меж (перенесення на місцевість) земельних ділянок, які надаються в оренду (а. с. 11 - 19, 20 - 27). Відповідно до п. п. 9, 11 договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 1143,83 грн., у строк до 31 грудня кожного року. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2013 році та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п. 11 договорів оренди землі, який є їх істотною умовою. Станом на 1 травня 2014 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельними ділянками не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договорів оренди відповідач систематично порушує їх умови в частині своєчасного внесення орендної плати за 2009 - 2012 р. р., виплачуючи її з затримкою на 2 - 3 місяці. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28, згідно якого «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати», та п. 31, згідно якого «Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату». На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків не виконані. Заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок складає 3544 грн. 01 коп. (а. с. 31). Згідно зі ст. 611 ЦК України, та п. 14 Договору оренди землі за несвоєчасне внесення орендної плати, Відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 3544 грн. 01 коп. станом на 1 травня 2014 р., складає 1275 грн. 84 коп. (а. с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених, зокрема, умовами договору. Згідно п. 9 договору оренду землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі до 31 грудня щорічно. Відповідно до абз. 2 п. 38 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок, зокрема, невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. В даному випадку умова, передбачена п. 9 Договору, порушена орендарем, що є підставою для розірвання договору оренди землі унаслідок невиконання відповідачем обов'язків, передбачених договором. Крім того, згідно п. "д" ст. 141 ЗК України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата, зокрема, орендної плати. Як було встановлено в судовому засіданні, орендна плата за 2013 р. орендарем до цього часу взагалі не сплачена, за попередні 2009 - 2012 р. р. у встановлений договором оренди строк також не сплачувалася, а сплачувалася в порушення умов договору на 2 - 3 місяці пізніше встановленого строку після неодноразових звернень орендодавця (а. с. 30). Дані факти суд вважає систематичною несплатою орендної плати, що є підставою для припинення користування відповідачем спірною земельною ділянкою. Тим більше, що останній в даний час вказану земельну ділянку фактично не використовує (а. с. 29). Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Крім того, згідно п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України, відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких заперечень проти позову. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по орендній платі, наданий позивачем, який обгрунтовується умовами спірного договору оренди землі і нічим не спростовується (а. с. 31, 32). Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, відповідачем також не спростовані. Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3544 грн. 01 коп., а також пені за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 1275 грн. 84 коп. є законними і обґрунтованими. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 487 грн. 20 коп. судового збору на користь УДКСУ у Дворічанському районі Харківської області. На підставі ст. ст. 55 ч. 1, 121, 129 ч. 3 Конституції України, ст. ст. 526, 611, 629 ЦК України, ст. ст. 96, 141 п. "д" ЗК України, ст. ст. 24, 32 ч. 1 Закону України «Про оренду землі», договору оренди землі від 06.11.2007 р., ч. 2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»,

Outcome: approved