Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом та просить суд постановити рішення про визнання [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свої вимог и мотивує тим, що спірне житло (Ѕ частини однокімнатної ізольованої квартири №17 ) належить позивачу на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогозою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1178. Цю частину квартири позивач успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначає, що в серпні 2015 року, батько зареєстрував у квартирі відповідачів, які ніколи не поселялись та не проживали в ній, що підтверджується актом про не проживання від 11.12.2019 року складеного зі свідчень сусідів та завіреного начальником ЖЕД № 905. Позивач зазначає, що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки наявність їх реєстрації порушує права позивача у здійсненні права власності. Позивач просила задовольнити позов. 17.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 20.12.2019 позивачу було надано строк для усунення недоліків поданого позову. Ухвалою суду від 26.02.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.06.2020 о 09.30 год. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставивили. Судова повістка, що направлялась на адресу за зареєстрованим місцем проживання, не була отримана останніми та повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте просить розглядати справу у їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , а саме Ѕ її частини належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогозою О.П., зареєстрованого в реєстрі за №1178, позивачу. Інша частина спірної квартири,як вбачається з матеріалів справи, належить третій особі [PERSON] ,яку він прийняв у спадщину після смерті своєї матері, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. Встановлено, що у спірній квартирі в даний час зареєстровані: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі у спірній квартирі не проживають з серпня 2015, що підтверджується актом про не проживання від 11.12.2019 року складеного зі свідчень сусідів та завіреного начальником ЖЕД № 905. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні понад 1 рік без поважних причин, позивач чи інші співвласники спірної квартири жодних перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинили. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не цікавляться спірною квартирою, не приймають участі в її утримані та не сплачують комунальних платежів. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад рік без поважних причин. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування спірною квартирою обґрунтовані та підлягають задоволенню. В порядку ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. в рівних частках.

Outcome: approved