Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 671. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає зараз з позивачкою і після розірвання шлюбу проживатиме з нею. При цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з серпня 2014 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо. Позивачка просить шлюб розірвати, так як вважає збереження сім"ї неможливим, та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечує, вважає що їх сім'ю можна зберегти, і що строк, наданий судом для примирення був недостатній. Щодо стягнення з нього аліментів, то пояснив, що він в добровільному порядку надавав позивачці допомогу на утримання дитини, разом з тим, не заперечує проти стягнення з нього аліментів за рішенням суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Суд установив , що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 671. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає зараз з позивачкою і після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з серпня 2014 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо. Сторони з грудня 2012 року по серпень 201 4 року декілька а разів намагалися налагодити спільне життя, судом також було надано строк для примирення, але сторони не примирилися подружнє життя не поновили, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Майновий спір про поділ майна відсутній. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони у справі однією сім'єю не проживають, і дитина знаходяться на повному матеріальному утриманні позивачки, яка не працює, т.я перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а отже, потребує матеріальної допомоги. Відповідач надає матеріальну допомогу у добровільному порядку, але це не позбавляє позивачку звернутися до суду з даним позовом і отримувати аліменти на дитину за рішенням суду. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідач працює і має регулярний дохід, а тому, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень її матеріального забезпечення, розвитку і виховання. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, том у на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на оплату судового збору при подачі позову до суду у сумі 243,60 грн. . Оскільки позивачі при зверненні до суду з позовом про стягнення звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved