Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 січня 1984 року. Дітей від шлюбу не мають. Остаточно шлюбні стосунки з відповідачем припинені у квітні 2010 року, у зв`язку з його систематичним зловживанням спиртними напоями, скандалів, образ та рукоприкладства, відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і не може бути збережена. Прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити без змін. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 гривень, сплачений нею за подання даного позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що строку для примирення не потребує; судовий збір у розмірі 768,40 гривень, сплачений нею за подання даного позову, просить стягнути з відповідача. Витрати на правову допомогу просить не стягувати з відповідача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, судові повістки із викликом до суду надсилались рекомендованою поштою із повідомленнями за адресою його реєстрації, однак адресат кореспонденцію не отримує, конверти повернуті поштовим відділенням за закінченням строків зберігання. Відповідач до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 січня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 09 січня 1984 року Комунарівською сільською радою Гатчинського району Ленінградської області, актовий запис № 01. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами не підтримуються з квітня 2010 року та припинені з причини втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, вважає відновлення сімейних відносин неможливим. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у заяві зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін. Крім того, приймаючи до уваги, що позов задоволено на користь позивача, судовий збір у розмірі 768,40 гривень, сплачений нею за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved