Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 6000 грн за договором про надання юридичних послуг. Позов обґрунтовано тим, що 13.03.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, за умовами якого позивач (виконавець) зобов»язався надати юридично-консультативні послуги відповідачу (замовнику) щодо перерахунку пенсії. Умовами договору передбачено здійснення представництва інтересів замовника в усіх органах та в суді. На виконання договору позивачу відповідачем була надана нотаріально посвідчена довіреність. Позивачем було надано відповідачу послуги в повному обсязі, та відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2017 року, яке набрало законної сили 29.09.2017 року, позов [PERSON] було частково задоволено. У відповідності до п. 5.1.3 договору, у випадку вирішення справи на користь замовника, останній, додатково сплачує виконавцю грошову винагороду в розмірі 6000 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Надіславши відповідачу вимогу з проханням погасити заборгованість за договором, відповідач заборгованість за договором не погасив, в зв»язку з чим позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду та просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Проти ухвалення зочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день та час був повідомлений у встановленому порядку. Відповідачу була скерована копія позову з пропозицію надати відзив на позов у порядку та строки встановлені ст. 178 ЦПК України, однак, відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Клопотань на адресу суду не надходило, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, який здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану зі сферою права (а.с.4). 13.03.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, за умовами якого позивач (виконавець) зобов»язався надати юридично-консультативні послуги відповідачу (замовнику) щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію доходів громадян» (а.с.6). За умовами договору послуги можуть здійснюватись шляхом представництва інтересів замовника в усіх органах, у випадку необхідності складання адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарги, інших процесуальних документів, представництво інтересів в суді. Замовник зобов»язався за договором сплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі і в строки, передбаченими цим договором. Відповідно до п.5.1.3 договору, у випадку вирішення справи на користь замовника, останній, додатково сплачує виконавцю грошову винагороду в розмірі 6000 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. На виконання договору позивачу відповідачем була надана нотаріально посвідчена 13.03.2017 року довіреність (а.с.7). Судом встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2017 року у справі 761/14216/17, яке набрало законної сили 29.09.2017 року, позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов»язання вчинити дії, - було частково задоволено (а.с.8-9) 25.01.2018 року позивач надіслав відповідачу вимогу про сплату коштів в сумі 6000 грн. (а.с.10). Однак, відповідач вимогу про сплату коштів за договором не виконав та доказів зворотному суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов»язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов»язанням. Суд звертає увагу на те, що доводи та обґрунтування позивача, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано, не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору, як і не надано доказів на спростування тверджень позивача та неналежного виконання, останнім, умов договору. Враховуючи викладене, а також аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80грн. На підставі ст. ст. 12, 13, 76-81, 258-261, 268, 271 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved