Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно укладеного договору №б/н від 18 липня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зів сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04 березня 2014 року має заборгованість 14907,74 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю за мотивів, що викладені у позовній заяві, просив позов задоволити, стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14907,74 грн. та судові витрати по справі. Відповідач до початку судового засідання подала до суду відзив на позовну заяву в якій вказала, що позивач не надав до позову договір на який він посилається у позовній заяві, а саме : договір №б/н від 18.07.2008 року. До позовної заяви додано лише заяву позичальника. Відповідач вважає, що посилання позивача на кредитний договір є необґрунтованим, оскільки даний договір між сторонами не укладався. Отже, стягнення будь-якої заборгованості за вищевказаним договором є неправомірною. Також вважає, що наданий позивачем розрахунок не оформлений належним чином, не має зазначення прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпису цієї особи та печатки банку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, що позивачем пропущено строк позовної даності, так як договір укладався у 2008 року строком на 1 рік, а вимога про сплату заборгованості надійшла до неї лише в травні 2014 року. Просили в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно укладеного договору №б/н від 18 липня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Як вбачається з довідки від 18 липня 2008 року підписаної [PERSON] строк кредиту становить до 12 місяців. Відповідач не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед банком виникла заборгованість. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності : загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1, ч.6 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу до 07 липня 2009 року, проте ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 13 травня 2014 року, тобто з пропуском установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року , і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для застосування судами України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з його недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed