Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Прокурор Болградського району Одеської області, звертаючись до суду з позовом, просить постановити рішення яким зобов'язати [PERSON] звільнити безпідставно набуте майно - земельну ділянку, площею 60 га сільськогосподарського призначення рілля, вартістю 1 279 929 грн., розташовану за межами села Жовтневе Болградського району Одеської області та повернути її до земель запасу Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області та стягнути з [PERSON] судовій збір у розмірі 3654 грн. в дохід держави. Головне управління Держземагенства в Одеській області позов прокурора підтримує, просить суд справу розглянути у відсутності свого представника. Відповідая [PERSON] позов прокурора визнає, просить суд справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи - Болградської районної державної адміністрації, позов прокурора визнає, просить суд справу розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судовим розглядом установлено, що фізична особа [PERSON] звернувся до Болградської районної державної адміністрації (далі - Болградська РДА) із заявою від 25 березня 2013 року про укладення короткострокового договору оренди земельної ділянки, площею 60 (шістдесят) га, розташованої на території Жовтневської сільської ради Болградського району за межами населеного пункту на період розробки проекту землеустрою по відведенню вказаної земельної ділянки (а.с.5). 26 березня 2013 року головою Болградської районної державної адміністрації Одеської області Садаклієвим М.М., без прийняття будь якого розпорядження, з фізичною особою [PERSON] укладено договір короткострокової оренди земельної ділянки № 302 сільськогосподарського призначення (рілля), загальною площею 60 га нормативною вартістю 1 273 929 грн., яка розташована на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту строком на 1 рік., тобто до 26 березня 2014 року (а.с.6-7). 27 березня 2013 року складений акт приймання-передавання земельної ділянки, у відповідності з яким, між заступником голови Болградської РДА Каражековим І.Д., начальником управління агропромислового розвитку Болградської РДА Сакали С.Г. з одного боку та орендарем - [PERSON] - з іншого боку, відбулась передача земельної ділянки загальною площею 60 га, яка розташована не території Жовтневої сільської ради за межами населеного пункту в короткострокову оренду терміном на один рік(а.с.8). Не зважаючи на те, що 04 лютого 2014 року [PERSON] на ім'я голови Болградської РДА Садаклієва М.М. була направлена заява про розірвання договору короткострокової оренди земельної ділянки № 302 від 26 березня 2013 року за згодою сторін, на теперішній час, він продовжує фактичне користування земельною ділянкою, не маючи на це законних підстав, що підтверджується актом перевірки № 000982 від 03.03.2014 року державною інспекцією сільського господарства в Одеській області та відповідним приписом (а.с.20). Відповідно до довідки відділу головного управління ДЗА в Одеській області № 7-7-03/2038 від 27.04.2014 року, нормативно-грошова вартість зазначеної земельної ділянки площею 60 га станом на 01.01.2014 року становить 1 273928.83 грн. (а.с.9-22) Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Однак, перевіркою встановлено, що вказаний договір укладено без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що суперечить вищевказаним вимогам закону та без винесення відповідного рішення. Окрім того, Болградська районна державна адміністрація відповідно до положень Земельного Кодексу України не є органом, уповноваженим на укладення вказаних договорів. Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Крім того, як вбачається зі змісту частини 2 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Однак, у порушення наведених імперативних норм, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що була предметом договору, не приймалося. Стаття 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, відомості щодо реєстрації вказаного договору відсутні. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1212 ч.3 п.2 Цивільного кодексу України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником з чужого незаконного володіння. Відповідно до пункту 8 постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Таким чином, все вищезазначене свідчить про те, що договір оренди землі від 26.03.2013 року між Болградською районною державною адміністрацією Одеської області, в особі голови Садаклієва М.М, та [PERSON] необхідно вважати таким, що є не укладеним. Аналізуючи норми чинного законодавства вбачається, що при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже не має юридичної сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і відповідних прав. Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445, Держземагенство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до п. 4 підпункту 6-1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Однак, відповідного рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки у користування [PERSON], Головним Управлінням Держземагенства у Одеській області не приймалось. Тож, [PERSON] фактично набув земельну ділянку площею 60 га сільськогосподарського призначення - рілля, вартістю 1 273 929 грн. без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) та зобов'язаний повернути це майно Державі в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області, до земель запасу Жовтневської сільської ради Болградського району Одеської області. З урахуванням вищезазначеного, приймаючи до уваги те, що спірний Договір є неукладеним, Відповідач користується спірною земельною ділянкою без законних підстав, а тому остання підлягає поверненню власнику - державі, в особі Головного Управління Держземагенства у Одеській області,. ПрокурораБолградського району Одеської області звернувся в суд з позовом в інтересах Головного Управління Держземагенства у Одеській області. Згідно п. 26 Постанови пленуму ВСС від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та або органу місцевого самоврядування (субєкта владних повноважень). Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року за № 3-рп99 "інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді. Проте, держава може вбачити свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36 - 1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників відносин, оскільки в основі перших завжди є потреба у здійснені загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантія державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved