Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Представник ПАТ Комерційний банк «Експобанк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.02.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 341/АК-2008 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 20 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних за час фактичного користування грошовими коштами, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 18.02.2008 року. Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у їх вісутність, проти заочного розгляду справи н заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочнерішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 18.02.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 341/АК-2008 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 20 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних від суми кредиту на строк до 17.02.2015 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Станом на 12.05.2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в розмірі 78 777,60 доларів США та 23 684,81 грн. з яких: -17 417,32 доларів США (що станом на 11.05.2015 р. становить 360 929,72 грн.) - прострочена заборгованість за кредитом; -96,15 доларів США (що станом на 11.05.2015 р. становить 1 992,46 грн.) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -4 697,32 грн. - прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування; -57 807,36 доларів США (що станом на 11.05.2015 р. становить 1 197 910,73 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості за період з 18.11.2008 року по 12.05.2015 року; -3456,77 доларів США (що станом на 11.05.2015 р. становить 71 632,78 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 18.03.2009 року по 12.05.2015 року; -18 987,49 грн. - пеня за несвоєчасну сплату за нарахованою щомісячною комісією за період з 29.02.2008 року по 12.05.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 18.02.2008 року. Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, та те що [PERSON] не було виконано зобов'язань за договором кредиту, заборгованість не погашено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] яка за договором поруки є поручителями боржника та з [PERSON] необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість у сумі 78 777,60 доларів США (що станом на 11.05.2015 року за курсом НБУ становить 1 636 465,69 грн.) та 23 684,81 грн. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України грошові зобов'язання на території України повинні бути виконані в гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України по зобов'язанням можливе лише у разі дотримання порядку та умов, передбачених законом. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як було встановлено судом, відповідно до вимог ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» позивач на момент укладання кредитного договору мав ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями. Таким чином, позивач правомірно надав кредит в іноземній валюті відповідачу. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягувати кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України». Таким чином, суд вважає позовні вимоги доказаними та такими, що підлягають задоволенню. Однак пеня не підлягає стягненню в іноземній валюті та має бути стягнута у гривневому еквіваленті, оскільки згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 3 ст. 549 ЦК України). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін ( ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"). Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов"язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, суд дійшов до висновку, що пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні. 22.01.2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «КБ «Експобанк». 26.01.2015 року виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення №15 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «Експобанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку» та призначено уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БК «Експобанк» - Волощука І.Г. Відповідно до ст 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно ж до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом,

Outcome: approved