Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 108 233,80 грн. за договором позики (розпискою) від 14.05.2014 року, стягнення судових витрат в розмірі 1082,34 грн., мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 14.05.2014 року відповідачі позичили в позивача грошові кошти в розмірі 100 000, 00 грн. з кінцевим терміном повернення 14.05.2015 року. Однак, відповідачі у визначений в розписці термін кошти так і не повернули, а тому просив стягнути суму заборгованості, 3% річних від суми боргу та 8 045, 00 грн. індексу інфляції, а всього 108 233,80 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не зперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 81). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повторно, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 50-55, 75-80). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 14.05.2014 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідачі отримали у позивача грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. строком на 1 рік (а.с. 12). Проте відповідачі по даний час свої зобов'язання згідно договору позики не виконали. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Позивачем проведено розрахунок заборгованості [PERSON], [PERSON] за договором позики(розписки) від 14.05.2014 року станом на 12.01.2016 року, відповідно до якого за відповідачами наявна заборгованість в розмірі 108 233 грн. 80 коп., з яких: 100 000,00 грн. - сума позики; 188,80 грн. - 3% річних; 8 045,00 - індекс інфляції (а.с.9-11). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved