Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

у вересні 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 липня 2004 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 1251. Від спільного шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення між ними спільного господарства припинено, позивач з доньками проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За таких підстав, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами у справі та визначити місце проживання їх дітей разом з матір`ю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року відкрито загальне провадження у даній справі.(а.с.21) У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. (а.с. 12) Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . (а.с. 5,6) З позовної заяви вбачається та не заперечувалось у судовому засіданні, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. З матеріалів справи вбачається, що позивач постійно піклується про дітей, бере участь у духовному та фізичному розвиткові доньок, має умови для їх проживання. Відповідач [PERSON] не заперечував проти визначення місця проживання дітей разом їх матір`ю [PERSON] . Виходячи із встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved