Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка\~\~в позовній заяві до суду\~\~просить змінити розмір\~аліментів, визначений рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.07.2016 із твердої грошової суми в розмірі 800 грн. щомісяця на ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, на підставі рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.07.2016 [PERSON] сплачує\~аліменти в\~розмірі 800\~грн.\~шомісяця,\~визначений судом\~в твердій\~грошовій сумі\~на її\~користь на\~утримання дочки\~[PERSON],\~[INFO].\~Але аліментів\~розміром 800\~грн.\~на один\~місяць не\~вистачає для\~належного утримання,\~розвитку,\~лікування та\~навчання дитини,\~якій пішов\~шостий рік.\~З кожним\~роком ці\~витрати постійно\~зростають. Розмір аліментів не відповідає реальним доходам відповідача і не дає можливості забезпечити потреби дитини. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід. Позивачка в судове засідання не зявилась, в заяві до суду просить справу\~розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач\~\~в судове засідання не зявився,\~\~в заяві до суду просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи заяви\~\~сторін, суд\~\~вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши\~\~матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Бобровицького\~районного суду\~Чернігівської області\~від 05.07.2016 з [PERSON], [INFO], уродженця і мешканця [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі800 ( вісімсот ) гривень щомісячно починаючи з 29 березня 2016 року та продовжуючи до досягнення дочкою повноліття. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,\~\~ опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 статті передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну розміру аліментів, позивач посилається на те, що аліменти, які присуджено судом до стягнення з відповідача є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Згідно\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~\~\~ Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має\~\~ виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) ( правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). Відповідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов"язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Оскільки позовні вимоги задоволено, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати. Разом з тим, при ухваленні рішення про зміну розміру аліментів, суд повинен відкликати виконавчий лист, виданий на підставі попереднього рішення про стягнення аліментів. Відповідно до п. 23постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved