Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить надати дозвіл [PERSON], [INFO] на тимчасові виїзди за межі України в період на шість років, а саме до країн учасниць Шенгенської угоди, в тому числі до Австрії, Андорри, Угорщини, Німеччини, Греції, Іспанії, Італії. Латвії, Литви, Естонії, Польщі. Словакії, Словаччини, Чехії, Хорватії, а також до Грузії, Болгарії, Чорногорії, Румунії. Ірландії та Великобританії, Туреччини, Єгипту та Кіпру в супроводі матері [PERSON] чи іншої уповноваженої особи без згоди та супроводу батька - [PERSON] та надати згоду на виготовлення [PERSON] або її представнику проїзного документу для виїзду за кордон сина. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем шлюб розірваний тривалий час разом не проживають не спілкуються, а тому нотаріально посвідчити згоду на вивіз дитини за кордон немає можливості. Син проживає разом із нею. На даний час вона працює, має матеріальну можливість вивезти дитину на відпочинок за кордон. Виїзд сина за кордон мотивує лише інтересами дитини, необхідністю щорічного оздоровлення. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Луцької міської ради позовні вимоги позивача підтримав частково, вважає, що позов заявлений в інтересах дитини, яка потребує оздоровлення, проте просив надати дозвіл лише на три роки, тобто на термін дії проїзного документа. Представник третьої особи управління Державної міграційної служби України у Волинській області в судове засідання не з'явився, попередньо подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З копії рішення Луцького міськрайонного суду від 11 червня 2014 року вбачається, що шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили 23 червня 2014 року. (а.с.8-9). З копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції 14 березня 2005 року, вбачається, що у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється ЗакономУкраїни «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 Закону. За змістом ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно п. 18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в редакції затвердженої Постановою КМУ від 24.03.2004р. № 380, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 3,6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. На підставі наведеного, врахувавши що сторони не спілкуються, шлюб між ними розірваний, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема матеріального утримання дитини, а також те, що син сторін [PERSON] потребує оздоровлення, виходячи насамперед з інтересів дитини, та з того, що дозвіл батька неможливо отримати, суд приходить до висновку про надання [PERSON], [INFO], уродженцю міста Луцьк дозволу на щорічні тимчасові виїзди за межі України в період три роки, без згоди та супроводу батька [PERSON], в супроводі його матері [PERSON], [INFO] та на оформлення і видачу проїзного документу на право виїзду його з України та в'їзду в Україну разом з матір'ю.

Outcome: dismissed