Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, вказавши, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей. За час шлюбу вони набули у спільну сумісну власність житлову квартиру [ADDRESS], кожному з них належало по 1/2 частці вказаної квартири. На підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2013 р. право власності відповідача на 1/ 2 частку квартири було припинено та на його користь нею сплачено грошову компенсацію за належну йому частку. Таким чином, їй на праві особистої приватної власності належить вказана квартира. З січня 2014 року відповідач перестав мешкати в квартирі, однак залишається зареєстрованим у ній та на нього нараховуються комунальні платежі, які він не сплачує, вона самостійно несе витрати на утримання житла та сплачує всі комунальні платежі, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] До суду позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність , на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 вересня 1995 року перебували в шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2010 р. між ними розірвано (л.с.7 - рішення суду). За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS], яка належала їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/ 2 частини кожному (л.с. 11-13 - копії витягів, свідоцтв про право власності). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку житлової квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 04.03.2005 р. (л.с 14-17 - рішення суду). За вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON]. та [PERSON]. (л.с. 10 - копія довідки). Згідно акту від 08 вересня 2014 року, відповідач [PERSON] з січня 2014 року не проживає в [ADDRESS] (л.с. 10а - акт про не проживання). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач проживав у спірній квартирі як власник та був у ній зареєстрований, однак за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2013 року власником його частки у квартирі стала позивач. [PERSON] не є членом сім"ї власника квартири, оскільки шлюб між сторонами розірвано, в квартирі не мешкає . Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved