Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія «Ютіко», у якому зазначав, що 18 лютого 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль Hyndai Santa Fe, державний номер [NUMBER]. Вказував на те, що ДТП сталася з вини громадянина [PERSON]В, цивільно-правова відповідальність якого зареєстрована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» «Ютіко» згідно полісу за яким він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку в передбачені законом строки. Посилаючись на те, що на його вимоги відповідач не здійснив страхове відшкодування та не надав відповіді на його заяви, просив суд стягнути на свою користь 50000,00 грн. страхового відшкодування, 23189,04 грн. пені, 31072,36 грн. інфляційних втрат та 2136,99 грн. три процента річних за прострочення виплати страхового відшкодування та 5319,92 грн. моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач ПАТ «Українська транспортна страхова компанія «Ютіко» свого представника у судове засідання не направило, належним чином повідомлялося про дату та місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, причин неявки суду не повідомило, будь-яких заперечень в обсязі заявлених позовних вимог чи клопотань суду не направляло. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2014 р. близько 13 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2109» д.н.з. 32705ВВ по вул. Дмитрівській в м. Житомирі, на перехресті з вул. Шевченка, виїжджаючи з другорядної дороги, проігнорував вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі,в результаті чого відбулося зіткнення, після чого автомобіль [NUMBER] перевернувся на бік кузова. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 березня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" 13.03.2014 року було отримано повідомлення від [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18.02.2014 року за участі транспортного засобу ВАЗ, державний реєстраційний номер 32705ВВ під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Hyundai Santa FE, державний реєстраційний номер АМ005ВЕ. Повідомлення було подане до ПрАТ «УТСК», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON]В була застрахована згідно договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9753341 від 10.02.2014р. У відповідності до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст.982 ЦК України). Приписами ч.1 ст.981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Ст.983 ЦК України та ч.4 ст.18 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За правилами ст.18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Частиною 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2016 року встановлено, що поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9753341, яким був забезпечений автомобіль [PERSON] не містить підпису уповноваженої особи страховика ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», не вказано чітко суми страхового платежу, а також відсутній номер і вид платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), що засвідчує таку сплату, а тому не можна вважати беззаперечними доводи про укладання між сторонами договору страхування у належній формі та з дотриманням усіх необхідних умов. Таким чином, оскільки Поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9753341 не містить підпису уповноваженої особи страховика ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», тобто не посвідчує досягнення домовленості цієї однієї з усіх істотних умов договору, то суд вважає, що такий договір є неукладеним, а отже не створює жодних цивільних прав та обовязків його сторонам, тобто страхова компанія не повинна відповідати за заподіяну шкоду. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed