Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів посилаючись на те, що 17.05.2005 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, а 13.09.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Монастирищенської міської ради від 08.11.2013 року № 5738. Вона працює маркетологом в малому підприємстві «Комерційна аптека», заробітна плата складає 1188 грн. в місяць, інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.12.2012 року на утримання дітей на її користь стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів. У зв»язку з тим, що даний розмір передбачений законодавством на одну дитину, а на її утриманні перебувають двоє дітей, вона вважає, що з відповідача має бути стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу. Просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Монастирище, проживаючого [ADDRESS], на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву від 23.01.2014 року відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задоволити. Проти винесення у справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку ( за зареєстрованим місцем проживання відповідача) про що свідчать розписки про отримання повісток від 08.01.2014 року, від 16.01.2014 року. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, показань свідків, письмових доказів. Письмовими доказами ( ст. 64 цього ж Кодексу) є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач у справі є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується, відповідно копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області ( а.с. 5), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області ( а.с. 6). Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON], аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача (а.с. 2-3). Крім цього, судом також встановлено, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходяться на повному утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою № 5738 від 08.11.2013 року виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області ( а.с. 8), яка в свою чергу має сукупний дохід за період з травня місяця 2013 року по жовтень місяць 2013 року в сумі 6 875 грн. 87 коп., що підтверджується довідкою МПП «Комерційна аптека» № А0000000020 від 08.11.2013 року ( а.с.7). Посилання позивача на те, що ? частина доходу відповідача, як розмір аліментів, передбачений законодавством на одну дитину, а на її утриманні перебувають двоє дітей, а тому вона вважає, що з відповідача має бути стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу спростовується положеннями ст. 183 СК України відповідно до якої, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тобто, законодавець не визначає конкретного розміру аліментів на утримання дітей в залежності від їх кількості, що зазначено і в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а навпаки при визначенні розміру аліментів зобов»язує суд враховувати зокрема за ст. 182 СК України : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд ухвалив рішення від 11.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, врахувавши при цьому вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим може вважатися лише судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказів зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та наявність інших підстав, передбачених СК України, позивачем суду не надано, а тому, суд вважає, що позивач не довела наявність підстав, для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Клопотання від позивача про витребування доказів в зв»язку з неможливістю їх отримання, до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України та іншими нормами Сімейного законодавства, для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, а тому в задоволенні позову суд відмовляє в зв»язку з його необгрунтованістю та недоведеністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 121, 180, 191, 192 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: dismissed