Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11 жовтня 2017 року, приблизно о 13.30 годині, водій маршрутного автобусу «Рута 22 ПЕ» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який здійснював керування цим транспортним засобом та перевезення пасажирів за міським маршрутом №307, здійснив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого вищевказаний маршрутний автобус перекинувся на лівий бік та було завдано пасажирам тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] маршрутного автобусу «Рута22 ПЕ», реєстраційний номер [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом/договором серії АМ 1575770. Одразу, після скоєння [PERSON] ДТП та заподіяння джерелом підвищеної небезпеки позивачці тілесних ушкоджень середньої тяжкості, карета швидкої допомоги доставила її до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» для проведення невідкладних медичних заходів по рятуванню її життя. Внаслідок ДТП позивачці було спричинено такі тілесні ушкодження: синець обличчя, забійна рана обличчя, перелом кісток носу, контузія, гемофтальм лівого ока, садна обличчя та правої гомілки, забійні рани правої гомілки, відкритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, подвійний перелом малогомілкової кістки в верхній та нижній третині (відкритий). Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у справі №211/5505/17 від 26.02.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на один рік. 14.11.2018 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Північтрасн» було задоволено та стягнуто з «Північтранс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 21 174,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. 21.03.2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ПАТ «Північтранс» задоволено частково. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Північтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовлено. У вищевказаному рішенні Дніпровського апеляційного суду встановлено, що матеріальна та моральна шкода заподіяна життю та здоров`ю [PERSON] внаслідок ДТП, підлягає відшкодуванню саме за рахунок ТДВ «СТ «Домінанта». Для відновлення свого втраченого стану здоров`я в період часу з 11.10.2017 року по сьогоднішній день позивачка понесла витрати на придбання ліків та лікування, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями чеків та рецептів лікаря, який здійснював лікування на загальну суму 21 174,38 грн. Позивач вважає, що діями [PERSON] який на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на час скоєння ДТП була застрахована ТзДВ «Страхова компанія «Домінанта» їй завдано значної моральної шкоди, яка виразилася перш за все в тому, що навколишній світ для неї змінився взагалі і назавжди. До аварії вона мала гарне, привабливе обличчя, яке в одну мить змінилося і тепер на її обличчі та правій нозі страшні і непоправні рубці. Весь цей час вона змушена була зі знівеченим обличчям уникати від перебування в громадських місцях. Кожен раз, коли на неї дивились люди, вона відчувала пригнічення та депресію, оскільки вона була гарною жінкою, а коли тепер в неї страшні шрами на обличчя та правій нозі. Після ДТП вона була вимушена понести значні втрати як майнового, так і немайнового характеру. Вона не може нормально посміхатися. Всі її звичні життєві зв`язки зруйновано назавжди. Вона постійно відчувала і відчуває на сьогоднішній день фізичний біль в області шрамів. Перед сном вона змушена приймати заспокійливе та снодійні препарати. У більшості своїх снів вона бачить цю страшну трагедію і переживає її наслідки ще раз. Завдана їй моральна шкода виражається також у тому, що після ДТП, що сталося саме з вини [PERSON] у неї непоправне знівечене обличчя і непоправне знівечене життя. Вказує для неї назавжди змінилися звичні життєві зв`язки та звички. До травми, вона була привабливою жінкою. Кожен день вона проводила своє життя з оточуючими людьми, посміхалася і раділа життю. А потім, порушення вимог ПДР, вчиненого [PERSON] назавжди перекреслило звичне життя. На сьогодні, маючи такий шрам на обличчі і безліч шрамів і ран в душі вона навіть не може спокійно йти по вулиці, оскільки люди одразу звертають увагу на її обличчя. Після вказаної трагедії вона постійно переживає, що назавжди втратила привабливу зовнішність, повагу та увагу чоловіків, а також здоров`я. Дуже часто її відвідують дуже погані думки. Тому просить стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Домінанта» понесені витрати на лікування в розмірі 21 174,38 гривень та завдану моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень, так як цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який визнаний винним у скоєні ДТП була застрахована за ТДВ «СТ Домінанта» за полісом/договором Серії АМ 1575770. Також просить стягнути понесені нею судові витрати по справі на правову допомогу в розмірі 11 526 гривень. 04.04.2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по даній справі (а.с.64-65). 22.05.2019 року від третьої особи ПАТ «Північтранс» надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що вони вважають, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав: На виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «Рута» р/н [NUMBER] на момент ДТП (11.11.2017 р.) була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом/договором серії АМ/1575770. Відповідно до ст.22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23.1 зазначеного ЗУ шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є в тому числі: шкода пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 р. в якій вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Таким чином, з урахуванням положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та правової позиції Великої Палати Верховного суду позовні вимоги відповідають діючому законодавству України і підлягає задоволенню (а.с.70-72). 25.09.2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Ткаченко А.В. (а.с.97). 16.03.2020 року до канцелярії суду м. Кривого Рогу надійшла заява представника позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладання арешту на все майно та грошові кошти, що належать ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» в межах суми заявлених позовних вимог (а.с.160-161). 27.03.2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладання арешту на все майно та грошові кошти, що належать ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» було відмовлено (а.с.170-171). Представник позивача [PERSON]., до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача ТзДВ «Страхове Товариство «Домінанта» будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомили, відзив на позов не надали. Представник третьої особи ПАТ «Північтранс» Кудрявцев А.Л. будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Шролик О.В. будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення просив взяти до уваги, що ЗУ «Про обов`язкове страхування відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що строк звернення до страхової компанії - 1 рік, однак позивач докази щодо звернення до страхової компанії не надав. Тому просить застосувати вказаний строк, та відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що 11 жовтня 2017 року, приблизно о 13.30 годині водій маршрутного автобусу «Рута 22 ПЕ» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який здійснював керування цим транспортним засобом та перевезення пасажирів за міським маршрутом №307, здійснив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого вищевказаний маршрутний автобус перекинувся на лівий бік та було завдано пасажирам тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, а саме: синець обличчя, забійна рана обличчя, перелом кісток носа, контузія, гемофтальм лівого ока, садна обличчя та правої гомілки, забійні рани правої гомілки, відкритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, подвійний перелом малогомілкової кістки в верхній та нижній третині. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у справі №211/5505/17 від 26.02.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на один рік. Відповідно п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В матеріалах справи міститься виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №У-12733 КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні з 11.10.17 р. по 03.11.17 р., у неї виявлені синець обличчя, забійна рана обличчя, перелом кісток носу, контузія, гемофтальм лівого ока, садна обличчя та правої гомілки, забійні рани правої гомілки, відкритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки в верхній та нижній третині (відкритий) (а.с.10). Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №У-2571 КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 » ДОР зазначено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні з 26.02.18 р. по 02.03.18 р., з діагнозом: ПСТ, у вигляді консолідованого оперованого перелому правої гомілки, запалення м`яких тканин (а.с.9). Судом встановлено, що внаслідок отримання зазначених травм, під час ДТП, що сталася з вини [PERSON] позивачка зазнала матеріальної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень були здійснені витрати на лікування, загальна вартість ліків згідно наданим чекам становить 21 174,38 грн.(а.с.16-43). 14.11.2018 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Північтранс» було задоволено та стягнуто з «Північтранс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 21 174,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. 21.03.2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ПАТ «Північтранс» задоволено частково. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Північтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовлено (а.с.47-54). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] маршрутного автобусу «Рута22 ПЕ», реєстраційний номер [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом/договором серії АМ 1575770. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок здійснення діяльності особою, що є джерелом підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.1187 ЦК України. Як зазначено вище, ДТП внаслідок якої позивач [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень, мала місце за участю автобуса «Рута 22 АЕ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] маршрутного автобусу «Рута22 ПЕ», реєстраційний номер [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом/договором серії АМ 1575770. Відповідно до ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є в тому числі: шкода пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що провина [PERSON] встановлена згідно вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у справі №211/5505/17 від 26.02.2018 року, згідно якого [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на один рік. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до положень ст. 24.1, 24.2,24.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно наданих позивачем копій фіскальних чеків про придбання ліків в період з 11.10.2017 до 22.03.2018, загальна сума витрат позивача, пов`язана з лікуванням складає 21 174,38 грн. (а.с. 16-43). У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 р. в якій вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Таким чином, з урахуванням положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та правової позиції Великої Палати Верховного суду позовні вимоги [PERSON] відповідають діючому законодавству України і підлягають задоволенню. Доводи представника третьої особи [PERSON] адвоката Шролик О.В. про те, що позивачем [PERSON] порушено строки згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме строки звернення до страхової компанії в межах одного року, і вимоги про відмову в задоволенні позовних вимог, на підставі пропущення строків, суд не приймає до уваги, так як згідно п. 37.1.4. Зазначеного закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено, в судовому засіданні момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 11.10.2017 року. Внаслідок даної пригоди позивачці [PERSON] спричинено шкоду здоров`ю, тому строк звернення для здійснення страхового відшкодування позивачкою не пропущено. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначає позивачка, що після ДТП. Що сталося з вини [PERSON] їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що їй довелося перенести страждання: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Ураховуючи, що внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило моральні страждання позивача, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений позивачами у розмірі 80 000,00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн., враховуючи моральні страждання в наслідок отриманих тілесних ушкоджень. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, на загальну суму 11 526,00 гривень (а.с.58-59). При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, співмірність витрат із ціною позову, пропорційність розміру задоволених вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7203,75 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при подачі до суду даного позову.

Outcome: partial