Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк" (далі ПАТ „Родовід Банк" або Банк) 19.10.2017 року звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 27.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк", яке 17.06.2009р у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк", та [PERSON] , відповідачем у справі, укладено кредитний договір №Д002/СК-485.07.1, відповідно до умов якого Банк відкриває Позичальнику кредит на загальну суму 300000 доларів США терміном по 27.12.2017 року включно, з процентною ставкою за кредитом в розмірі 14,5% річних до 17.09.2008 року, 15% річних з 18.09.2008 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №Д002/СК-485.07.1 від 27.12.2007 року між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку будівлю готелю «Турист» та земельні ділянки. Зазначає, що Банк свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору та відбулось несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів протягом строку дії кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, АТ «Родовід Банк» звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до [PERSON] і 10.08.2012р Апеляційним судом Донецької області було ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до [PERSON] Вказує, що оскільки [PERSON] продовжує не виконувати зобов`язання за кредитним договором та не виконується рішення суду від 10.08.2012 року, у відповідача виникла заборгованість перед Банком у розмірі 261056,45 доларів США та 1833534,63грн, що складається з: суми нарахованих процентів по кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) - 261056,45 доларів США; суми трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) - 729650,11грн; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) - 1103884,51грн. Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за вищевказаним Кредитним договором у загальному розмірі 261056,45 доларів США та 1833534,63грн. 20.07.2018 року та 16.08.2019 року від представників позивача Мізинчук А.І. та Сухої М.В. до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10.08.2012р у цивільній справі №22ц-0590/6989/12 в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Родовід Банк» за кредитним договором №Д002/СК-485.07.1 від 27.12.2007р у розмірі 357337,70 доларів США та 2844408грн, що станом на 01 квітня 2011 року становить грошову суму в розмірі 5688816,09грн, зокрема: заборгованість за кредитом 269762,79 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01.04.2011р становить 2147311,81грн; заборгованість по сплаті процентів 87574,91 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01 квітня 2011 року становить 697096,28грн; пеня, нарахована згідно умов кредитного договору в межах річного строку - 2844408грн, що включає пеню за кредитом та пеню за процентами; звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме: будівлю готелю «Турист», загальною площею 2413,20м?, цегляна, з початковою ціною для його подальшої реалізації не нижче 6565000грн; земельну ділянку загальною площею 0,5185 гектарів, кадастровий номер 1414100000:01:0131, з початковою ціною для його подальшої реалізації не нижче 637820грн, яке було передано в іпотеку АТ «Родовід Банк» у відповідності до умов договору іпотеки №Д002/СК-485/1.07.01. від 27.12.2007р. 18.04.2013р АТ «Родовід банк» звернувся до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження для виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 10.08.2012р у цивільній справі №22ц-0590/6989/12. Однак, на даний час інформація про виконавче провадження відсутня в «Автоматизованій системі виконавчих проваджень». З 12 квітня 2014 року по 05 липня 2014 року місто Слов`янськ, в якому розташовані будинок та земельна ділянка, які були предметом іпотеки за договором іпотеки №Д002/СК-485/1.07.01 від 27 грудня 2007 року, було захоплено. 14 квітня Секретар РНБО і виконувач обов`язків президента України Олександр Турчинов підписав указ про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Через ситуацію, що склалась у місті Слов`янськ, предмет іпотеки постраждав. У зв`язку із невиконанням рішення, Банк 11.10.2017р звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про достягнення кредитної заборгованості. Станом на 16.07.2018р відповідачем не виконуються умови кредитного договору, жодного іншого рішення, окрім вищевказаного щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, не ухвалено. В судовому засіданні представник позивача Велика Л.В. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі та надала суду пояснення, зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, та просив відмовити у його задоволенні, оскільки позов пред`явлено за період з 02.04.2011р, тобто після спливу строку позовної давності. Зазначив, що 10.08.2012 року Апеляційним судом Донецької області звернено стягнення за вказаним кредитним договором на предмет іпотеки. Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі заборгованості, що становить всю суму кредиту до спливу строку кредитного договору, свідчить про припинення цього договору, про відсутність «графіку погашення кредиту та відсотків у встановлені договором строки», що фактично є розірванням кредитного договору. Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладання та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , укладено Кредитний договір №Д002/СК-485.07.1, згідно якого останній отримав кредит на споживчі цілі на загальну суму 300000 доларів США строком (терміном) по 27 грудня 2017 року включно. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору процентна ставка за кредитом становила 14,5% річних до 17.09.2008 року, 15% річних з 18.09.2008 року. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору для забезпечення зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, штрафу, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов цього Договору є іпотека будівлі готелю «Турист», загальною площею 2413,20м?, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,5185 гектарів, яка розташована у [ADDRESS] . Відповідно до п.3.3 Кредитного договору при непогашенні заборгованості перед Банком у строк, передбачений п.1.1 цього Договору, Банк звертає стягнення на передану в іпотеку нерухомість. При недостатності суми, вирученої від продажу переданої в іпотеку нерухомості, для повного задоволення вимог Банку він має право одержати суму, якої недостатньо для повного задоволення вимог, за рахунок іншого майна Позичальника відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору відповідач зобов`язався погашати кредит рівними частками в сумі 2500 доларів США щомісячно, в строк (термін) до 10 числа кожного місяця починаючи з січня місяця 2008 року. Відповідно до п.5.1 Кредитного договору у разі недотримання Позичальником умов цього Договору банк має право вимагати його дострокового припинення, повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, а також звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки №Д002/СК-485/1.07.01 від 27.12.2007р. 27 грудня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором №Д002/СК-485.07.1, між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки №Д002/СК-485/1.07.01, відповідно до якого остання, як Іпотекодавець, яка є майновим поручителем позичальника [PERSON] , передала Банку в іпотеку будівлю готелю «Турист», розташовану за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку загальною площею 0,5185га, кадастровий номер 1414100000:01:007:0131, яка розташована у м. [ADDRESS] . 17.06.2009р у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» було змінено на Публічне акціонерне товариство „Родовід Банк", що підтверджується копією Статуту ПАТ «Родовід Банк», погодженого НБУ 04 травня 2012 року. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов Кредитного договору Апеляційний суд Донецької області своїм рішенням від 10 серпня 2012 року у справі №22ц-0590/6989/12, в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором «Д002/СК-485.07.1» від 27 грудня 2007 року у розмірі 357337,70 доларів США та 2844408грн, що станом на 01 квітня 2011 року становить грошову суму у розмірі 5688816,09грн, зокрема: заборгованість за кредитом 269762,79 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01.04.2011р становить 2147311,81грн; заборгованість по сплаті процентів 87574,91 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01.04.2011р становить 697096,28грн; пеня, нарахована згідно умов кредитного договору в межах річного строку - 2844408грн, що включає пеню за кредитом та пеню за процентами; звернув стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме будівлю готелю «Турист», загальною площею 2413,20м?, та земельну ділянку загальною площею 0,5185 гектарів, кадастровий номер 1414100000:01:0131, розташованих за адресою: [ADDRESS] , яке передане в іпотеку АТ «Родовід Банк» у відповідності до умов договору іпотеки №Д002/СК-485/1.07.01 від 27 грудня 2007 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.04.2019 року за №163708700, будівля готелю «Турист» та земельна ділянка з кадастровим номером: 1414100000:01:007:0131, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час належать [PERSON] , передані в Іпотеку АТ «Родовід банк». В своєму позові ПАТ «Родовід Банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №Д002/СК-485.07.1 від 27 грудня 2007 року, яка складається: з суми нарахованих процентів по кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) у розмірі 261056,45 доларів США; суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) у розмірі 729650,11грн; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) у розмірі 1103884,51грн. З приводу нарахованих процентів по кредиту та суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту суд зазначає таке. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 643/1107/16-ц (провадження №61-27677св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), якою суд відступив від висновків викладених у постанові ВСУ від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх вимог. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, ПАТ «Родовід Банк» використало право вимагати сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що зазначено в судовому рішенні. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином вимоги позивача про стягнення процентів по кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) у розмірі 261056,45 доларів США, не підлягають задоволенню. У зв`язку з цим не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за період з 02.04.2011р по 03.10.2017р) у розмірі 1103884,51грн. Щодо вимог позивача про стягнення відповідно до ст.625 ЦК України суми трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом, суд зазначає таке. Як було зазначено вище позивач відповідно до ст.625 ЦК України дійсно має право вимагати від відповідача сплатити йому три проценти річних від простроченої суми, але в межах строку позовної давності, про застосування якої в судовому засіданні заявив представник відповідача. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч.3,4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.4.2. Кредитного відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит не пізніше 27 грудня 2017 року. Але, звернення позивача 06 травня 2011 року до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки змінило строк виконання зобов`язання за кредитним договором та зумовило перебіг позовної давності. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за Кредитним договором №Д002/СК-485.07.1 від 27 грудня 2007 року в межах строку позовної давності, а саме? за період з 03 жовтня 2014 року по 03 жовтня 2017 року, у сумі 460333,04грн = 17270,30 доларів США х 26,654606 (курс долара), задовольнивши тим самим вимоги позивача у цій частині частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції яка діяла на момент звернення позивача до суду» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 6910,43грн. = 131878,37грн. (розмір судового збору за подання позовної заяви) х 5,24% (відсоток задоволених позовних вимог) / 100%.

Outcome: partial