Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з управління будинком, в якій прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» 3 481 грн.64 коп. - боргу за послуги з управління будинком; 58 грн.53 коп.- 3% річних; 175 грн.77 коп. - інфляційних нарахувань; всього 3 715 грн.94 коп. судові витрати в сумі 6 921 грн., з яких судовий збір в сумі 1921,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. В обґрунтування позову зазначили, що ТОВ «УК «Сервіс Плюс» надає послуги з управління багатоквартирними житловими будинками по [ADDRESS] з 02.04.2018 на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку. Зборами співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] управителем обрано ТОВ «УК «Сервіс Плюс», в також встановлено перелік та вартість послуг. ТОВ «УК «Сервіс Плюс» в повному обсязі виконує взяті на себе зобов`язання по наданню послуг з управління будинками по [ADDRESS] , а саме управитель забезпечує: електропостачання місць загального користування будинку; електропостачання ліфтів; повне технічне обслуговування ліфтів; прибирання під`їздів та прибудинкової території; обслуговування внутрішньобудинкових мереж газопостачання; обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання; обслуговування внутрішньобудинкових мереж водовідведення; обслуговування внутрішньобудинкових мереж електропостачання; вивезення твердих побутових відходів. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За період з 01.04.2018 по 30.04.2019 заборгованість відповідача перед ТОВ «УК «Сервіс Плюс» становить: 3 481 грн.64 коп - за послуги з управління будинком, 3% річних - 58 грн.83 коп., інфляційні нарахування - 175 грн.77коп. Добровільно заборгованість відповідач не погашає, тому змушені звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 22 травня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29-30). 04 вересня 2019 року у справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою від 05 грудня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду в спрощеному порядку з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позов, у якому прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що протокол зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку, на підставі якого позивач надає послуги з управління багатоквартирним житловим будинком [ADDRESS] , не підтверджує належним чином повноваження позивача як управлінця будинку. Вважає вказаний протокол не належним доказом, адже він не містить відомостей про осіб, що ніби-то брали участь у зборах, ні їх підписів, не відображає переліку питань, які начеб-то розглядалися та прийнятих по ним рішень тощо. В порушення норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», про проведення зборів та їх результати у встановленому порядку він не повідомлявся, а надані позивачем документи вважає такими, що не підтверджують фактичного їх проведення, що ставить під сумнів належність, достовірність та допустимість вказаного документу, наданого позивачем на підтвердження його повноважень. Також зазначив, що договір йому не надсилався, хоча відповідно до Закону управитель протягом одного місяця зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом примірник такого договору. Крім того, не відомо, яким чином управитель визначив перелік послуг та розцінки на послуги, адже в документах на оплату послуг,Ж які періодично надходять і знаходяться у вільному доступі у під`їзді, структура цих послуг, тарифи по кожному виду послуг не визначені. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає неправомірним, оскільки розмір витрат у сумі 4500 грн. належним чином не підтверджений та не співмірний ціні позову. У судовому засідання представник позивача Литвиненко А.І. позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТОВ «УК «Сервіс Плюс» від 12.02.2019 року за вих. № 43 та не заперечується відповідачем (а.с.9). ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» надає послуги з управління багатоквартирним житловим будинком по [ADDRESS] з 02 квітня 2018 року на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку від 02 квітня 2018 року, яким управителем було обрано ТОВ «УК «Сервіс Плюс», а також встановлено перелік та вартість послуг (а.с.11-12). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість з управління будинком у період з 01.04.2018 року по 30.04.2019 року у сумі 3 481, 64 грн., 3% річних - 58, 83 грн., інфляційнінарахування 175, 77 грн., а всього 3 715, 94 грн. Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ від 14.05.2015р. «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» - Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до п.10,ч.1.ст. 7 ЗУ від 14.05.2015р. «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Оскільки ч.2 ст. 8 вищевказаного закону передбачає, що обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до частки співвласника, не можна одноосібно відмовитись від утримання спільної власності, або ж самостійно встановлювати розмір витрат, які будуть компенсуватися, по житловому будинку, співвласником якого є Боржник пропорційно площі придбаної у власність квартири. Згідно ч.3 ст. 162 Житлового Кодексу України від 30.06.1983р. № 5464-Х строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 2866 для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Частинами 1, 2 статті 20 Закону № 2866 встановлено, що частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Утримання будинку та прибудинкової території Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку забезпечується як самим Об`єднанням, так і відповідними підприємствами виконавцями послуг з утримання будинку на підставі договору з Об`єднанням, а свої послуги об`єднанню такі підприємства надають за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування. Згідно положень ч.ч. 1, 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Пунктом 4 частини 2 вказаної статті визначено, що балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, а саме що ТОВ «УК «Сервіс Плюс» надавало послуги з управління будинком [ADDRESS] , а [PERSON] , як власник квартири № 46 , отримував їх, однак не оплачував. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з управління будинком з 01.04.2018 року по 30.04.2019 року у сумі 3 481,64 грн., 3% річних - 58,53 грн., інфляційних нарахувань 175,77 грн., а всього 3 715,94 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідача, що протокол зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку від 02 квітня 2018 року є неналежним, недостовірним та недопустимим доказом, судом спростовуються, оскільки він не визнавався недійсним та не скасовувався. Також суд критично оцінює доводи відповідача про не проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , оскільки такий факт не підтверджений належними та допустимим доказами. Неспроможними є твердження [PERSON] , що він не зобов`язаний оплачувати послуги, так як йому не надсилався примірник договору, оскільки такий договір і не міг бути йому надісланий, так як він його не підписував. Щодо структури та тарифів послуг, які надаються позивачем, то суд зазначає, що вони зазначені у протоколі зборів співвласників, а за наданням роз`яснень, як нараховується оплата за кожен вид послуг, які надаються [PERSON] , останній не звертався. Вимоги позивача щодо стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що слідує із п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується положеннями п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує із [PERSON] на користь ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» 1 921 грн. судового збору (а.с.1,46-47). При вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зі змісту ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витратр на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До позовної заяви позивачем додано попередній розрахунок судових витрат відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України на суму 6 421 грн. ( 1500 грн. та 3000 грн. витрати на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги та 1 921 грн. судового збору) (а.с.5), договір про надання правової допомоги № 1 від 07 листопада 2018 року та додаток № 1 до договору (а.с.24-26), Акт приймання -передачі наданих послуг № 1 від 31.01.2019 року адвокатом Литвиненко А.І. ТОВ «УК «Сервіс Плюс» (а.с.44), згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 1 500 грн. (а.с.45), рахунком -фактурою за надання правової допомоги у сумі 3000 грн. щодо позову до [PERSON] (а.с.49). Суд вважає, що понесення витрат на правничу допомогу, які підлягають сплаті представнику позивача, знайшли своє підтвердження. При цьому суд враховує розмір витрат, визначений у договорі та детальному описі робіт, складність справи, яка викликана необхідністю подання судового наказу, позовної заяви, у зв`язку із скасуванням судового наказу, кількістю проведених судових засідань, які відкладалися через неявку відповідача. Разом з тим, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3 000 грн., враховуючи ціну позову та не співмірність її із понесеними витратами.

Outcome: partial