Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] щодо надання дозволу на в"їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї неповнолітньої дитини[PERSON], [INFO] без згоди батька. Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним, а саме, [INFO] вона народила від [PERSON] дочку - [PERSON], яка проживає з позивачем. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає, його ([PERSON]) місцезнаходження позивачу не відоме, встановити зв'язок з відповідачем неможливо протягом 6 років. Також, позивач зазначила, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві знаходиться виконавчий лист №2-6625 від 26.10.2010 р. виданий Торезьким місцевим судом, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO], однак, у зв'язку з неможливістю встановити місце проживання та місце роботи [PERSON], його оголошено в розшук. Позивач зазначила, що вона проживає з дочкою - [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території, яка не контролюється органами державної влади України. Неможливість залишити окуповану територію шкодить інтересам дочки - [PERSON], [INFO], та не сприяє її всебічному розвитку. Дочка часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Виїзд дитини на контрольовану територію сприятиме отриманню належної медичної допомоги та медичних консультацій щодо її здоров'я, розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Крім того, дитина позбавлена можливості спілкуватися з близькими родичами, які проживають на неокупованій території та не мають можливості приїхати до позивача та її дочки. Позивач не може влаштуватись на роботу на не окупованій території, оскільки не може залишити дитину. Просить суд на підставі ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзд в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, надати [PERSON] дозвіл на тимчасовий вїзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї дитині - [PERSON], [INFO], без згоди батька. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 2 Закону України «Про виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну). Відповідно до Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, зазначені норми регулюють виключно питання виїзду за кордон України. У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Крім того, питання в'їзду на тимчасово окуповану територію регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року. Таким чином, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України без дозволу батька на підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзд в Україну громадян України, Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, однак питання щодо в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї регулюється Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, а тому у задоволенні позову належить відмовити. З викладеного,

Outcome: dismissed