Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку») через представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує наступним. 21.11.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCU.14308.003. Відповідно до п.п. 2.1,2.2 кредитного договору з випуску та обслуговування кредитної картки № ICKGMCU.14308.003 Банк зобов'язується випустити та обслуговувати кредитну картку, протягом 30 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 500,00 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] Згідно п.2.3 Кредитного договору Банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Свої зобов'язання Банк згідно приписів кредитного договору №. ICKGMCU.14308.003 від 21.11.2011 р. виконав в повному обсязі, про свідчать банківські виписки. Відповідач свої зобов'язання не виконує, станом на 20.10.2017 р. має заборгованість в сумі 14 565,57 грн. 14.12.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу сплати, однак, останнім не було вчинено ніяких дій щодо повернення коштів. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.14308.003.від 21.11.2011 р. в розмірі - 14 565,57 грн. Ухвалою суду від 28.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого останній просить провести судовий розгляд за його відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з" явився, однак був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 21.11.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCU.14308.003 (а.с. 9-10). Пунктами 2.1,2.2 кредитного договору з випуску та обслуговування кредитної картки № ICKGMCU.14308.003 встановлено, що Банк зобов'язується випустити та обслуговувати кредитну картку, протягом 30 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 500,00 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] Відповідно до п.2.3 Кредитного договору Банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Пунктом 4.2.1.Кредитного договору зарахування (поповнення коштів) на рахунок здійснюється за номером зазначеними п. 2.2., шляхом внесення готівкових коштів до каси банку, перерахування з рахунків в інших банках, та також з рахунків інших осіб за їхнім дорученням відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, п. 2.5. Кредитного договору по закінченню пільгового періоду, щомісячно мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті до 25-го числа попередній місяць. Пунктом 4.2.2. встановлено, що позичальник погашає заборгованість в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, про що свідчить анкета-договір на оформлення платіжної карти (а.с.11). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором - процент та комісію за користування кредитом належним чином не виконує, відтак станом на 20.10.2017 р. утворилась заборгованість у розмірі 14565, 57 грн. Відповідно до п.3.2. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом 2-ох років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонам зобов'язань за даним Договором. 14.12.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу сплати заборгованості у розмірі 16268, 39 грн. із них: заборгованість за кредитом - 0 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 1855,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 0 грн., прострочена заборгованість за користування кредитом - 3898, 54 грн., заборгованість за комісією - 0 грн., пеня 10513, 99 грн, однак, останнім не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів (а.с. 31). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 12-25), наявного в матеріалах справи, станом на 20.10.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» становить 14565, 57 грн. Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов2язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 даного кодексу. Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 14 565,57 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 565,57 гривень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1378,00 грн. та 222,00 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved