Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони є співвласниками земельної ділянки по [ADDRESS], загальною площею О,0703га, кадастровий [NUMBER]. В зв'язку з необхідністю приведення документів на земельні ділянки у відповідність до норм чинного законодавства, після смерті [PERSON], якій на праві спільної сумісної власності належала вищевказана земельна ділянка і подальшої реєстрації 1/2 частки за [PERSON], [PERSON] звернулась до інженера-геодезиста для виносу меж земельної ділянки в натурі. За результатами якого було складено Акт №0038 виносу меж земельної ділянки в натурі. Також, 22.08.2016 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідно до Акту №0038 виносу меж земельної ділянки в натурі та технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] було встановлено, що в межах земельної ділянки позивачів знаходиться самочинно збудований паркан з металевого дроту. Даний паркан побудований самовільно на земельній ділянці позивачів відповідачем по справі, чиє домоволодіння межує з їх домоволодінням. Відповідач добровільно відмовляється знести зазначений паркан. У зв'язку з чим позивачі просять суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ними земельною ділянкою площею 0,0703га, кадастровий [NUMBER] по [ADDRESS], шляхом знесення паркану, побудованого на земельній ділянці, що належить [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі, оскільки вважали, що позивачі незаконно приватизували земельну ділянку Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка по [ADDRESS], загальною площею О,0703га, кадастровий [NUMBER]. [PERSON] на підставі рішення від 08.09.2016 року Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська на праві спільної часткової власності належить інша 1/2 частина земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0703 га., кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Актом №0038 виносу меж земельної ділянки в натурі, який було складено інженером-геодезистом [PERSON], та технічним паспортом на домоволодіння по [ADDRESS] було встановлено, що в межах земельної ділянки позивачів знаходиться збудований паркан з металевого дроту. Вказаний факт підтверджено також геодезичними вимірами, зробленими 4.05.2017 року ТОВ НВП «ГеоЛекс-Центр», ТОВ «Лидер Проект». Даний паркан побудований на земельній ділянці позивачів відповідачем по справі, чиє домоволодіння межує з домоволодінням позивачів та який вважає, що паркан розділяє саме земельні ділянки сторін. За ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень'" його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Відповідно до ч. 1 с. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 ЗК України). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно із ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів щодо усунення їм перешкод у користуванні власністю шляхом знесення паркану є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони є не обґрунтованими, та спростовуються доказами, наданими до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved