Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на додаткові витрати на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.2015 року уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача кошти в сумі 1500 грн., понесені на додаткові витрати на утримання дитини, які пов"язані з її лікуванням та придбанням ортопедичного взуття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути на її користь 1500 грн. на додаткові витрати на утримання та лікування дочки, які були нею сплачені. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував сплатити на корсить позиачки понесені нею витрати в сумі 1500 грн. на лікування дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи приписи ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.06.2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №622, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-СР №089217. [PERSON] народилась 02.11.2012 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №1444, батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №163260, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], разом з нею зареєстровані мати [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується довідкою від 22.09.2015 року № 45, виданою обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «РОДИНА 2009». Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ( ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що позивачкою понесені додаткові витрати на лікування дитини та придбання їй ортопедичного взуття в сумі 2000 грн. За час розгляду справи судом нею ще витрачено близько 2000 грн. на придбання вітамінного комплексу для дитини та ліків. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан батьків дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1/2 частину понесених нею та належним чином підтверджених додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини в сумі 1500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 3, 182, 185 СК України,

Outcome: approved