Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У липні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно будівельного контролю в Полтавській області про визнання права власності, в якому просила визнати право власності на гараж № 2, що у м. Полтава по вул. Вузька, 4г. Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року позов [PERSON] було залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. Згідно ухвали суду від 27 листопада 2017 року уточнені позовні вимоги [PERSON] залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року прийнято до розгляду позов [PERSON] до [PERSON] районної у м. Полтаві ради, відкрито загальне позовне провадження. У відповідності до ухвали суду від 26 січня 2018 року залучено до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. В судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної у м. Полтаві ради в судовому засіданні 26 січня 2018 року позовні вимоги визнав в повному обсязі. В подальшому надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляду справи у відсутність їх представника. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради № 205 від 18.05.2004 року дозволено будівництво гаражів сараїв по вул. Вузькій, 4Г, гр. [PERSON] та присвоєно адреси будівлям № 3 [PERSON] ( а.с.5). При цьому, у відповідності до рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради від 26 вересня 2013 року « Про продовження терміну дії рішень, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів", дозволено [PERSON] розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 26 кв.м, за адресою м. Полтава, вул. Вузька,4Г, для будівництва індивідуального гаража №2 (а.с.7). Рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради від 29 травня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:16:004:0213, площею 26 кв.м., для будівництва індивідуального гаражу у м. Полтава по вул. Вузька, 4Г, гараж №2. Передано у власність [PERSON] ділянку, кадастровий номер 5310136700:16:004:0213, площею 26 кв.м, для будівництва індивідуального гаражу за адресою м. Полтава, вул. Вузька 4Г, гараж №2 ( а.с.8). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що право власності на земельну ділянку , що у м. Полтава по вул. Вузька, 4г, гараж №2, кадастровий номер 5310136700:16:004:0213, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0026 га, зареєстроване за [PERSON] ( а.с. 11-12). Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою , яка здійснила самочинне будівництво, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно висновку експерта № 18-18 від 13.03.2018 року гараж, який розташований за адресою м. Полтава, вул. Вузька, земельна ділянка, 4г, не суперечить ДБН В.2.3-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі легкових автомобілів» в частині обємно планувального рішення та ДБН 360- «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських селищ» в частині розташування гаражу по відношенню до будівель та споруд іншого призначення. Технічний стан гаража, який розташований за адресою Полтавська область, м. Полтава вул. Вузька, земельна ділянка 4г, гараж 2 задовільний. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved