Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 57 227, 04 грн. , посилаючись на невиконання умов кредитного договору, укладеного 05.09.2011 року, між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] , № ВLаЖГА00070326 за яким Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, з терміном повернення по 12 вересня 2014 року, зі сплатою 15% річних, 1,75% від суми кредиту - комісія за управління кредитом. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, позивач просить стягнути на його користь суму баргу тасудові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та дату судового засідання. Разом з тим, від відповідачки до суду надійшло заперечення на позовну заяву , яке вона просила суд врахувати при винесенні рішення. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представників сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Так, 05 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00070326 за яким Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, з терміном повернення по 12 вересня 2014 року, зі сплатою 15% річних, 1,75% від суми кредиту - комісія за управління кредитом. Згідност.526 ЦК України,загальною умовою виконання зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в даному випадку - кредитного договору. Відповідач, як позичальник, згідно умов вказаного Договору зобов'язувався точно в строки, обумовлені Договором, повернути кредит , своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3 Загальної частини Кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно п.4.3 Кредитного договору у випадку прострочення Позичальником виконання грошових зобов'язань позивач має право вимагати від позивальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», вказані у п.9 Спеціальної частини Договору. Як встановлено в судовому засіданні відповідач дані зобов'язання не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 05.08.2015 року склала 57227,04 грн., з яких7375,95 грн. заборгованість за кредитом, 2665,33 грн плата за пропуск платежів. Відповідно до ч. 3ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що розмір плати за пропуск платежів, нарахований позивачем, значно перевищує розмір збитків ПАТ «ВіЕйБі Банк», а саме: заборгованість за тілом кредиту складає 7375,95 грн., а розмір плати за пропуск платежів 42460,76 грн. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч. 3 ст.509, ч. ч. 1, 2 ст.627 ЦК Українизасадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприятикраїнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3ст. 551 ЦК України. Крім того, у позовній заяві визначено плату за пропуск платежів, проте законодавством не передбачено такого виду відповідальності у випадку неналежного виконання зобов"язань боржником чи позичальником. Отже, суд вважає, що до стягнення підлягає лише сума основного боргу, в решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимогч.3ст. 88 ЦПК Україниякщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням меж задоволених позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 233,40 грн.

Outcome: approved