Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 37 223,44 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20 грудня 2013 року близько 15-40 год. на нерівнозначному перехресті вул..Жуковського та вул.Паторжинського в м.Дніпропетровську, керуючи автомобілем БМВ, д/н [NUMBER] скоїла зіткнення з автомобілем Део, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою АНД районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2014 року її визнано винною у скоєнні даного ДТП. На момент його вчинення її автомобіль був застрахований за договором від 17.04.2013 року №05-00/00004625/1.1.2.00 з відповідачем, до якого вона звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування 23.12.2013 року. В той же день представником відповідача було здійснено огляд автомобіля, тобто виконано усі передбачені договором дії. Страховим актом від 11.02.2014 року визначено розмір збитків на рівні 38 973,44 грн. Цю суму вона перерахувала виконавцю робіт з ремонту її автомобіля - ПрАТ «АВТ Баварія - Дніпропетровськ» в грудні 2013 року, на сьогоднішній день автомобіль відремонтовано. Умовами договору страхування передбачено франшизу в розмірі 0,5% від страхової суми, що становить 1750 грн., отже на цю суму має бути зменшено розмір страхованого відшкодування, належного їй до виплати. Крайній строк виплати страхового відшкодування сплив ще 27 січня 2014 року, проте кошти їй не виплачені, чим порушується її право. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив в них відмовити, здійснивши розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є власником автомобіля БМВ, д/н [NUMBER]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2014 року позивача визнано винною у скоєні ДТП 20.12.2013 року на перехресті вул. Жуковського та вул. Паторжинського в м.Дніпропетровську, під час керування автомобілем БМВ, д/н [NUMBER], за участю автомобіля Деу, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана постанова суду набрала законної сили 28.01.2014 року. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 17.04.2013 року між сторонами укладено договір №05-00/00004625/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, відповідно якого забезпеченим транспортним засобом є БМВ, д/н [NUMBER], зі страховою сумою 350 000 грн., що відповідає дійсній вартості автомобіля, з розміром франшизи на випадок ДТП - 0,5%. 23.12.2013 року позивачем подано відповідачу заяву про страхову подію, що мала місце 20.12.2013 року. 23.12.2013 року представником відповідача складено акт огляду транспортного засобу №1, де встановлено перелік механічних пошкоджень автомобіля. 11.02.2014 року відповідачем затверджено страховий акт №00015991, відповідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля БМВ, д/н [NUMBER] складає 38 973,44 грн., а сума страхового відшкодування за мінусом франшизи (1750 грн.) та суми зниження відшкодування відповідно до умов договору, розмір якої становить 1 984 ,75 грн., складає 35 238,69 грн. 27.12.2013 року позивачем подано відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно квитанцій від 24.12.2013 року та 30.12.2013 року позивачем понесено фактичні витрати на ремонт автомобіля, який здійснено ПрАТ «АВТ Баварія - Дніпропетровськ» в сумі 38 973,44 грн. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України "Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність позивачем своїх матеріальних вимог, а тому вважає доцільним їх задовольнити, оскільки бездіяльність відповідача при визнанні події страховим випадком, породжує порушення майнових прав та інтересів позивача, які ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі. Вирішуючи розмір страхового відшкодування, належного до сплати, суд виходить з умов договору страхування, яким передбачено виплату без врахування зносу автомобіля, з врахуванням франшизи в розмірі 0,5%, що становить від вартості автомобіля 1 750 грн. При цьому, підстави нарахування в страховому акті від 11.02.2014 року суми зниження відшкодування у розмірі 1 984,75 грн. не наведені, тому суд відхиляє цю суму за недоведеністю, а позовні вимоги задовольняє в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved