Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

У грудні 2019 року представник [PERSON] - адвокат Бибик В.А. звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на гараж № [NUMBER] ряд «3», обладнаний погрібом літ. «г», який побудований в обслуговуючому кооперативі «Автогаражний колектив «Сади», що знаходиться у [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно і позивач у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що посвідчують право власності на гараж. Разом з тим, за життя спадкодавець вчинив усі необхідні дії для набуття права власності на гараж, однак не встиг оформити правовстановлюючий документ, тому позивач вимушена звернутися до суду про визнання права власності на нього в порядку спадкування. 28 грудня 2019 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та визначено дату підготовчого судового засідання. Витребувано з Четвертої полтавської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 31 січня 2020 року до суду надійшла копія спадкової справи. 10 лютого 2020 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відзив на позовну заяву від територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради до суду не надходив. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - обслуговуючого кооперативу «Автогаражний колектив «Сади» - до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки усі учасники справи до суду не з`явились. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 червня 1982 року зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, видане повторно 26 лютого 2010 року, згідно з яким після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13) Згідно з рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів № 356 від 21 липня 1987 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва гаражів» дозволено будівництво капітального гаражу в автоколективі « Сади » серед інших і [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] (а.с.5-8). Згідно з довідкою обслуговуючого кооперативу "Автогаражний колектив «Сади» Кульбака Л.С. є членом кооперативу, який розташований : [ADDRESS], замість померлого [PERSON] , і має у володінні гараж № [NUMBER] в 3 ряду, який померлий самостійно збудував у 1989 році на підставі рішення Октябрського виконкому № 356 від 21 липня 1987 року. Заборгованості по сплаті пайових внесків, встановлених платежів і за використання електроенергії немає. (а.с.16) [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть від 12 липня 1999 року ( а.с. 12 ). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12) Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» викладена правова позиція, відповідно до якої, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: як реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. 20 грудня 2019 року [PERSON] , як спадкоємець майна померлого за заповітом, звернулась до Четвертої державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на гараж після смерті [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності померлого на спадкове майно (а.с. 17) Згідно даних технічного паспорта на гараж [ADDRESS] , у 3 ряду, виготовленого 29 листопада 2010 року, гараж збудований у 1987 році розміром 2,60 м х 23,9 м з погребом розмірами 2,70 м х 23,9 м. (а.с.14-15) Згідно з висновком про оціночну (ринкову) вартість гаража, проведеним ТОВ «Юридична компанія «ПРАВО.ЮА», проведеним на замовлення позивача, його оціночна (ринкова) вартість становить 60 925 грн (а.с. 18) Статтею 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, чинного на час виникнення спірних відносин, передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Судом установлено, що за життя спадкодавець, перебуваючи у складі кооперативу «Сади», побудував гараж № [NUMBER] , ряд 3, площею 23,9 кв.м, обладнаний погребом площею 23,9 кв.м., заборгованості по сплаті пайових внесків та встановлених платежів і за використання електроенергії не мав, вчинив усі необхідні дії для набуття права власності на спірний гараж та набув у встановленому законом порядку право власності на нього, однак не встиг оформити правовстановлюючий документ. Отже, даний гараж є спадковим майном та може бути успадкованим позивачем. Однак, у позивача виникли перешкоди у реалізації права на спадкування з причин відсутності правовстановлюючих документів на гараж, у зв`язку з чим державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після померлого чоловіка, відповідач не спростував обставини, на які він посилається як на підставу позову, оформити своє право в позасудовому порядку позивач не може, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. За таких обставин позов потрібно задовольнити та визнати за позивачем право власності на гараж № [NUMBER] ряд «3», літ. «Г-1» обладнаний погрібом літ. «г», який побудований в обслуговуючому кооперативі «Автогаражний колектив «Сади», що знаходиться у [ADDRESS] . в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved