Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно з договором № б/н від 05.10.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на отримання кредиту при вказаних умовах, про що підписала заяву разом з Умовами надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою. Свої зобов'язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 р. утворилась заборгованість на загальну суму 15976,17 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки в примусовому порядку, а також судовий збір у розмірі 229,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та стягнути заборгованість в сумі 15976,17 грн. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтвердила, що отримувала кредит в банку, однак вона не має заборгованості за кредитом, оскільки всі суми нею сплачені, а 25.01.2010р. спеціалістом банку кредитна картка була розрізана як погашена. Вважає, що у банка відсутнє право на звернення до суду з цим позовом, оскільки порушені терміни загальної позовної давності, а тому просила застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з кредитного договору № б/н від 05.10.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31.10.2013р. відповідачка має заборгованість в сумі 15976,17 грн., яка складається з наступного: - 4999,58 грн.- заборгованість за кредитом; - 9739,63 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом; - 7304,55 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 736,96 грн. - штраф (процентна складова). Однак суд не погоджується з нарахуванням фіксованої частини штрафу в розмірі 500 гривень, оскільки такий розмір штрафу зазначений в пункті 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які викладені в новій редакції цього документу. За попередньою редакцією Умов, що діяли на момент укладення кредитного договору, пунктом 5.10 Умов було визначено, що клієнт за порушення строків платежу зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5 % від суми позову (а.с.40). Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає штраф (фіксована частина) в розмірі саме 250 гривень, а не 500 гривень, як того просить позивач. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Із заявою про закриття карткового рахунку, як то передбачає п.3 Умов та правил, відповідач до банківської установи не звертався, а отже вказаний кредитний договір є пролонгованим. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з урахуванням зменшеного розміру фіксованого штрафу до 250 гривень, та вважає, що позов підлягає задоволенню на загальну суму 15726, 17 гривень. Що стосується заяви відповідачки про застосування до позовних вимог строків позовної давності, суд не знаходить підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з Правил користування платіжною карткою, яка є складовою частиною кредитного договору, пунктом 5.12 обговорено, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредиту, винагороди, неустойки- пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю в 5 років. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по погашенню відсотків був здійснений відповідачкою 26.08.2010р. в розмірі 4,28 грн., перед цим в розмірі 8,17 грн. - 20.07.2010р., та в більшому розмірі -150 грн. здійснено 31.05.2010р., що свідчить про визнання боргу за вказаною кредитною карткою та її подальшу дію, і спростовує доводи відповідачки щодо знищення вказаної кредитної картки 25.01.2010р. З урахуванням встановлення сторонами збільшених строків позовної давності до 5 років та останнього платежу 26.08.2010р., суд вважає, що строки позовної давності позивачем не пропущені, а отже підстав для застосування наслідків їх пропуску судом не встановлено. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 229,40 гривень.

Outcome: partial