Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП Міське будинкоуправління заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4666 грн. 20 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідач користується послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок станом на 01 серпня 2015 року заборгував 4666,20 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснюючи тим, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачем належним чином не надавалися та укладений договір ним розірваний. Просить у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 14 грудня 2006 року між КП «Міське будинкоуправління» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який на даний час є чинним, оскільки належних доказів про його розірвання у встановленому порядку позивачем не представлено, а відповідач такі обставини заперечує (п.10.1 договору). Згідно пунктів 2.1, 4.1 вказаного вище договору споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки, розрахунковим періодом є календарний місяць та у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги відповідач не вносить, внаслідок чого станом на 01 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4666,20 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. А згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів та їх технічне обслуговування. З укладених між КП «Міське будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м.Здолбунів Рівненської області) та підрядниками ПАТ «Рівнеліфт», КП «Здолбунівводокнал», КП «Здолбунівкомуненергія», КП «Здолбунівський відділ профдезінфекції», ПАТ «Рівнеобленерго» договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, дератизації, подачі електричної енергії тощо, у тому числі у будинок по вул.Шевченка, 202 у м.Здолбунів Рівненської області, що підтверджується актами виконаних робіт. Обставини користування послугами указаних вище комунальних підприємств відповідачем не заперечуються та доказів неналежного виконання взятих позивачем зобовязань щодо надання послуг з утримання будинку по вул.Шевченка, 202 у м.Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ним не представлено. А згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). З умов укладеного 14 грудня 2006 року між КП «Міське будинкоуправління» та [PERSON] договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій договору, вбачається, що відповідач зобовязаний оплачувати послуги щомісяця не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. З висловленої у постанові Верховного Суду України (справа №6-116цс13) правовій позиції перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу щомісячними платежами починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позов до суду предявлений 31 серпня 2015 року, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в межах строку позовної заяви, тобто з 01 вересня 2012 року, а тому виникла заборгованість по кредиту станом на 01 серпня 2015 року в сумі 2893,18 грн. (4666,20 - 1773,02 грн. боргу, що виник станом на 01 серпня 2012 року з урахуванням платежу, який підлягав сплати до 10 числа поточного місяця) підлягає стягненню з відповідача. У решті вимог позивачу слід відмовити за спливом строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем у судовому засіданні шляхом подання письмової заяви. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved