Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.02.2013 року зареєстрував із нею шлюб у виконавчому комітеті Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №03, від якого у них [INFO] народився син [PERSON], що проживає разом із відповідачкою та на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до рішення суду. Сімейне життя із відповідачкою не склалось через те, що у їхня сімейне життя постійно втручалась її мати. Із серпня 2013 року вони стали проживати окремо, однак невдовзі відповідачка з дитиною знову повернулася до матері. Він намагався відновити стосунки із нею, однак це результату не дало. Півтора року сторони спільно не проживають. Відповідачка проживає із іншим мужчиною. За вказаних обставин вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки дальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Однак суду ствердила, що до припинення шлюбних стосунків призвело негативне ставлення позивача до сім"ї. З весни минулого року сторони спільно не проживають. Чотири місяці вона перебуває з іншим чоловіком у фактичних шлюбних стосунках. Миритися з позивачем наміру не має. Просила малолітнього сина залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області 14 лютого 2013 року, цього дня уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано тим же органом 30 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] народився 30 липня 2013 року та його батьками є сторони у справі [PERSON] та [PERSON].(а.с.5). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, більше ніж півтора року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. На утримання спільної дитини судом стягнуті з позивача аліменти. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та проживання відповідачки у фактичному шлюбі з іншим мужчиною. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved