Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що її батьку, [PERSON], належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Вищевказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1997 р., та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17.08.2011 р. за реєстровим номером № 1354. Звернувшись до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, отримала відмову в посвідчені нотаріальної дії, оскільки право власності за померлим не було внесено до Державного реєстру прав. У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказах, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.5 ). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 09.09.2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року /а.с.9 /. Спірна квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1997 р., та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17.08.2011 р. за реєстровим номером № 1354. /а.с. 11-12/. Відповідно до технічного паспорту КП «ДМБТІ», складеного 01 квітня 2011 року, квартира [ADDRESS] складається з: поз. 1- коридор, площею 3,4 м2; поз. 2- коридор, площею 7,6 м2, поз. 3- житлова кімната, площею 18,5 м2, поз. 4- кухня, площею 8,1 м2, поз. 5- туалет, площею 1,2 м2, поз. 6- ванна, площею 2,6 м2, поз. 7- коридор, площею 2,4 м2, поз. 8 - кладова, площею 3,8 м2, поз. 9- житлова кімната, площею 18,8 м2, поз. 10 - шафа, площею 0,5 м2, поз. І- лоджія, площею 2,5 м2, поз. ІІ- балкон, площею 0,8 м2, житловою площею 37,3 м2 , загальною площею 69,7 м2 /а.с.14-16/. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак згідно постанови завідуючого Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 05.03.2014 року позивачу відмовлено у посвідченні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17.08.2011 р. за реєстровим номером № 1354 не зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч. 5 ч. 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за законом за померлим неможливо, позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки прийняти спадщину в інший спосіб неможливо. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно зі ст.2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір по справі, сплачений позивачем при подачі позову до суду - не відшкодовувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved