Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, оскільки мати на її ім»я склала заповіт на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року, яке залишене без змін 10.04.2013 року колегією суддів Апеляційного суду м. Києва, їй було визначено додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] 15.05.2013 року вона подала заяву до Десятої Київської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке заповіла їй мати, проте у видачі свідоцтва було відмовлено листом від 02.07.2013 року у зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа про належність майна спадкодавцю. Правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у її сестри [PERSON], яка категорично відмовляється їх надати, не реагує на листи нотаріуса, до державного нотаріату їх не надає, туди не з»являється та, взагалі, не бажає ні з ким спілкуватися, чим перешкоджає реалізації її права на отримання спадщини. Через це змушена звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у заяві, додатково пояснив, що з відповідачкою та її представником вони намагалися вирішити питання з приводу оформлення спадщини в позасудовому порядку, однак позитивних результатів це не дало. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, у зв"язку з чим з урахуванням думки представника позивачки суд вважає за можливе, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві повідомлено не було, третя особа [PERSON] суду подала заява з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] 27.01.2007 року склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] заповіла на ім»я [PERSON], а у разі, якщо [PERSON] помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунена від права на спадкування, то вищевказану частину квартири заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 1у-57. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкова справа № 185/2011 після смерті [PERSON] була відкрита 16.02.2011 р. Десятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі поданої заяви відповідачки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року, позивачці було визначено додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] р. [PERSON], перебіг якого рахується з дня набрання рішення законної сили. Із заявою про прийняття спадщини позивачка до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернулася 15 травня 2013 року, тобто в межах визначеного судом строку. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, на адресу відповідачки Десятою Київською державною нотаріальною конторою надсилались листи від 15.05.2013 року та від 07.06.2013 року з повідомленнями про особисту явку, відповідно, до 30 травня 2013 року та до 24 червня 2013 року до нотаріальної контори для вирішення питання оформлення спадщини по заповіту [PERSON] з правовстановлюючими документами на квартиру та іншими документами. При цьому відповідачка заявою від 27.05.2013 року повідомляла Десяту Київську державну нотаріальну контору про те, що 30.04.2013 року нею була подана касаційна скарга на вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва. В подальшому будь-які повідомлення від відповідачки до Десятої Київської державної нотаріальної контори не надходили, правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно нотаріусу [PERSON] надано не було. За результатами розгляду наданих [PERSON] документів для оформлення спадщини державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори листом від 02.07.2013 року було відмовлено позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири за адресою [ADDRESS] у зв»язку з тим, що відсутній оригінал Свідоцтва про право власності на житло на вказану квартиру, та запропоновано звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За повідомленням представника позивачки, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2012 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва. Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1999 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 07.02.2000 р. у реєстрову книгу за № 679, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON] та [PERSON], загальна площа квартири становить 61,62 кв.м. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За викладених обставин суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі у зв»язку з ненаданням відповідачкою правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, яким є 1/3 частка квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 1 300 грн.

Outcome: approved