Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась у суд позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та коштів на утримання. В заяві послалась на те, що з 22.08.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя та сім'ю. Відповідач дозволяв собі застосовувати фізичне насильство, що врешті призвело до припинення шлюбних стосунків. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. Оскільки дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку та понесені нею судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у ньому. Просила його задовольнити. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. За зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 23.09.2015 року. Рекомендований лист із документами повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» Окрім цього [PERSON] викликався у судове засідання на 19.10.2015 року та 17.11.2015 року. Рекомендовані листи із повідомленнями про виклик до суду також повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони з 22.08.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане виконавчим комітетом Соснівської міської ради, актовий запис № 57. Від подружнього життя у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їхнім інтересам. Що стосується позову в частині стягнення аліментів, то суд вирішив наступне. Як встановлено судом, позивач добровільно коштів на утримання дитини не дає, проживає окремо. Син проживає з позивачкою та фактично перебуває на її повному утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, як встановлено судом, позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови якщо чоловік може надавати таку допомогу. У зв'язку із неявкою відповідача у судові засідання, судом не встановлено його матеріального стану, проте він не звільний від обов"язку утримувати дитину та дружину. Враховуючи наведене, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір заявлених позивачкою вимог є завищений та належним чином необґрунтований, і з відповідача слід стягувати аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та кошти на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій про сплату судового збору , [PERSON] сплатила 243,60 грн. судового збору, які підлягають стягненню в її користь із відповідача. В силу вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial