Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому росить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований Житомирським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Житомирській області 14.05.2016 року; малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити на проживання та виховання з позивачем; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у частці 1/4 від його доходу щомісячно до досягнення сином трьох років; зобов"язати відповідача надати суду відомості про його доходи. Позивач зазначила, що взаємовідносини з чоловіком погіршились, протягом останнього часу проживають окремо, спільне життя стало неможливим. Оскільки син проживає з позивачем, остання просить стягнути з відповідача аліменти. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 19). Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Кравець А.Й. надійшла заява про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог покладалась на розсуд суду (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14.05.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №507, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи, що позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Положення статей 180, 181 СК України визначають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку утримання дитини, оскільки відповідач нарівні з матір'ю зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/3 від усіх видів його доходів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial