Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк золоті ворота» звернулася\~\~\~ до суду з вказаним позовом в інтересах публічного акціонерного товариства «Банк золоті ворота"\~ до [PERSON], про стягнення заборгованості за додатковою угодою №1 від 03.07.2013 року до договору №89838/02 від 20.05.2013 року, в якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за додатковою угодою станом 24.07.2015 року в сумі 5\~888,57 грн та судових витрат в сумі 487,20 грн (а.с. 3). Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість за договором станом на 24 липня 2015 року у розмірі 5 тис. 888 грн 57 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення позивач згоден. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що до умов Додаткової угоди від 03.07.2013 №1 до договору №89838/02 від 20.05.2013 ПАТ «Банк золоті ворота»\~\~[PERSON], було надано кредит у формі овердрафту: з 20.05.2013 по 02.07.2014, Банк зобовязався здійснювати списання коштів з карткового рахунку Позичальниці понад їх залишок в межах ліміту 4\~190,00 грн., а Позичальниця зобовязалася повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені Графіком платежів, але в будь-якому випадку не пізніше 02.07.2014 та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 20% річних на визначених Угодою умовах. \~\~ В результаті неналежного виконання Позичальницею умов Угоди утворилася заборгованість за кредитом та відсотками\~ станом на 24.07.2015 року 5\~888,57 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом: 3\~313,39 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками : 964,27 грн.; - пеня: за прострочення кредиту: 1\~378,63 грн.; - пеня: за прострочення відсотків: 232,28 грн.\~ Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, сумнівів щодо його правильності не викликає та [PERSON] не спростований (а.с. 3, 11). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.2 ст. 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: - укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; - заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені ст. 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду. Виконавчою дирекцією Фонду 04 грудня 2014 року прийнято рішення № 781 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «[PERSON] Ворота» і призначено уповноважену особу для вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком (а.с.21). Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 24 липня 2015 року складає загальний розмір 5 тис. 888 грн 57 коп., в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом: 3\~313,39 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками : 964,27 грн.; - пеня: за прострочення кредиту: 1\~378,63 грн.; - пеня: за прострочення відсотків: 232,28 грн.\~ Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, сумнівів щодо його правильності не викликає та відповідачкою не спростовано. Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved