Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Додає, що внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 011/0606/12-043 від 08.06.2006 року, позичальником згідно якого є [PERSON]. 12.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 011/0606/12-043 Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати Боржнику кредити у сумі 38 500,00 доларів США, а боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. В свою чергу, відповідачка неналежно виконує взяті на себе зобов»язання, чим порушує істотні умови Основного договору, в результаті чого станом на 01.07.2015 р. має прострочену заборгованість: - за кредитом - 37531,00 Євро, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає -882081,34 грн.; - по відсотках - 32384,50 Євро, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 761124,48 грн.; -пеня - 80207,66 Євро, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає -1885099,78 грн., Пеня за останні 12 місяців - 26068,52 Євро, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 612681,65 грн. Тому на переконання представника позивача, зважаючи на невиконання відповідачкою зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з [PERSON] заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмір 2255887,47 грн., яка складається із 882081,34 грн. - заборгованість за кредитом, 761124,48 грн. - заборгованість по відсотках т а 612681, 65 грн. - заборгованість по пені. У судові засідання, належним чином повідомлений представник позивача не з»явився. Однак, представником позивача були подані до суду клопотання ,в яких просить розглянути і вирішити справу по суті позовних вимог за його відсутності. Представник відповідачки позовні вимоги не визнала, з підстав, викладених у запереченні. Крім того, стверджувала , що поданий позивачем розрахунок не відповідає правовим взаємовідносинам сторін. Зокрема 30.10.2007 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці задоволено позов АКБ «ТАС-Комерцбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту з жовтня 2006 року в сумі 37531 євро , що становить або 261439,82 грн.; 2618,05 євро -відсотків, які не сплачувались з березня 2007 року, що становило 18237,26 грн. та пеню в сумі 11442,36 грн., тобто з [PERSON] стягнуто по кредитному договору від 08.06.2006 року заборгованість в загальній сумі 291119,44 грн. Оскільки позивач набув право вимоги заборгованості, яка виникла на час існування вищезазначеного банку, правонаступником вимог якого став позивач, вважає , що розрахунок не відповідає дійсності . Вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~ Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом\~\~встановлено, що 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 011/0606/12-043 від 08.06.2006 року, що укладений між АКБ "" Комерцбанк", правонаступником якого є " Сведобанк" та позичальником [PERSON]. ( а.с. 5-9,32-40). Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати Боржнику кредити у сумі 38 500,00 євро, а боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Згідно приписів ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 626\~ч.1,\~627,\~628\~ч.1\~ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). На переконання представника позивача, , відповідачка неналежно виконує взяті на себе зобов»язання, чим порушує істотні умови Основного договору, в результаті чого станом на 01.07.2015 р. має прострочену заборгованість: - за кредитом - 37531,00 Євро, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає -882081,34 грн.; - по відсотках - 32384,50 Євро, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 761124,48 грн.; -пеня 80207,66 Євро, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає -1885099,78 грн., Пеня за останні 12 місяців - 26068,52 Євро, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 612681,65 грн. В підтвердження даних фактів надає розрахунок заборгованості , що міститься у матеріалах справи на 43 аркуші. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1,2 ст 58 цього ж Кодексу \~- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, з метою з»ясування обставин справи, судом витребовувалось із банку розрахунок основного боргу, відсотків та пені за кредитним договором № 011/0606/12-043 від 08.06.2006 року; кредитний договір № 011/0606/12-043 від 12.03.2008 року , укладений між ВАТ « Сведбанк» та [PERSON]; Реєстр заборгованості, який є додатком до факторингового договору від 28.11.2012 року та Розрахунок заборгованості [PERSON] по договору № 011/0606/12-043\~ від 08.06.2006 року у збільшеному зображенні.\~ Дані вимоги суду були проігноровані позивачем. Ухвала про витребування доказів залишилась не виконаною . На підставі наявних у справі доказів, випливає, що 30.10.2007 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці задоволено позов АКБ «ТАС-Комерцбанк» про дострокове повернення кредиту та сплату процентів, стягнувши з [PERSON] заборгованість по кредиту в сумі 37531 євро , що становить або 261439,82 грн.; 2618,65 євро відсотків, що становило 18237,26 грн. та пеню в сумі 11442,36 грн., тобто з [PERSON] стягнуто по кредитному договору від 08.06.2006 року заборгованість в загальній сумі 291119,44 грн. /а.с. 74/. \~Відповідно до ч.3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.\~\~\~\~ Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526. 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі , зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України банк не заявляв. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) позовна заява має містити зазначення доказів, якими особа обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed