Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» і з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила стягнути страхове відшкодування в розмірі 51439,42 гривні, пеню в сумі 684,71 гривні, інфляційні збитки в розмірі 25575,34 гривні та 3% річних від суми відшкодування в сумі 2054,14 гривень, а також судові витрати у справі, що складаються з суми судового збору та витрат на оплату проведення експертизи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником транспортного засобу Ford Fiesta, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 19 червня 2014 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007 та підписано акт, яким сторони договору зафіксували відсутність пошкоджень у транспортного засобу. Предмет договору: майнові інтереси Страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням(пункт 2.1 Договору); Страхова сума: 127 000,00 гривень (пункт 1.3 Договору); Франшиза : 1%, але не менше 100 евро (пункт 1.3 Договору); Позивач зазначає, що вранці, 22 вересня 2014 року, її чоловік припаркував зазначений автомобіль на вулиці Терьохіна 14Б та пішов у своїх справах. Після повернення виявив ушкодження транспортного засобу з лівого боку, про що повідомив органи МВС та повідомив по телефону відповідача про настання страхового випадку. Після того як ТЗ оглянув страховий комісар Відповідача, місце пригоди було оглянуто органами МВС України, якими була складена довідка № 9441049 про дорожньо-транспортну пригоду та пізніше - висновок про результати розгляду повідомлення щодо дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб, який завдав пошкоджень, зник з місця пригоди. 23 жовтня 2014 року позивачем було отримано листа № 6692 від 23.10.2014 року, в якому Відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на надання неправдивих відомостей про настання страхового випадку. Зазначену відмову позивач вважає неправомірною, оскільки вона належним чином виконала свої зобов»язання щодо повідомлення Страхової компанії та уповноважені органи про настання дорожньо-транспортної пригоди, повідомила всі відомі обставини, надала на огляд автомобіль, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов»язання щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на висновок спеціаліста, який складений без повідомлення позивача, без дослідження всіх пошкоджень транспортного засобу, без врахування пояснень свідків, є передчасним і необґрунтованим. З огляду на викладене, посилаючись на положення Закону України «Про страхування» та положення Договору добровільного страхування, укладеного між сторонами, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі завданих їй збитків, пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань, а також застосувати положення ст.625 ЦК України та стягнути з Страхової компанії інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на неправомірність відмови Страхової компанії у виплаті страхового відшкодування. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що при повідомленні Страхової компанії про настання страхового випадку позивач повідомила неправдиві відомості про обставини пошкодження належного їй транспортного засобу, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, представник відповідача посилався на відсутність належних доказів на підтвердження причин утворення пошкоджень на автомобілі «Форд» д.н. [NUMBER], а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Представник третьої особи - ПАТ «Піреус Банк МКБ» в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Ford Fiesta, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 19 червня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007 та підписано акт, яким сторони договору зафіксували відсутність пошкоджень у транспортного засобу. Предмет договору: майнові інтереси Страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. Вигодонабувачем за даним Договором є ПАТ «Піреус Банк МКБ». Як встановлено судом, 22 вересня 2014 року транспортний засіб «Форд» д.н.[NUMBER] був залишений [PERSON] на вулиці Терьохіна 14Б. Після повернення до автомобіля було виявлено його ушкодження з лівого боку, про що повідомлені у належний спосіб органи МВС та Страхова компанія про настання страхового випадку. За результатами повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди інспектором ВДАІ з обслуговування Поділського РУ ГУ МВС України в м.Києві складено висновок, відповідно до якого 22.09.2014 р. на адресу управління поліції надійшло повідомлення [PERSON] про те, що він припаркував на прибудинковій території транспортний засіб «Форд Фієста» д.н. [NUMBER], і повернувшись близько 12 год. 20 хв., виявив пошкодження автомобіля, а саме: пошкодження переднього бампера, переднього лівого крила, обох лівих дверей, заднього лівого крила, заднього бампера, лівого порогу та дзеркала заднього виду. Працівниками ВДАІ вживались заходи щодо виялвення особи, причетної до вказаної пригоди, однак зазначені заходи результатів не дали. Оскільки в ході проведення перевірки не було встановлено ознак кримінального правопорушення, перевірка була завершена. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] підтвердив зазначені обставини щодо пошкодження транспортного засобу. Крім того, в ході судового розгляду судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], що стали очевидцями пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, які повідомили, що 22.09.2014 р. в період часу з 11 год. 30 хв до 12 год. 15 хв бачили припаркований транспортний засіб «Форд» салатового кольору по вул. Терьохіна, 14-б, а також спортивний автомобіль марки «Ніссан» червоного кольору з чорними полосами, який їхав в зустрічному напрямку по відношенню до припаркованого автомобіля, хоча рух по даній вулиці є одностороннім. Зазначений спортивний автомобіль червоного кольору зіткнувся злівого боку з автомобілем «Форд», водій автомобіля «Ніссан» вийшов оглянув пошкоджений автомобіль, одразу сів за кермо, розвернувся і залишив місце пригоди. Крім того, свідок [PERSON] повідомила, що зіткнення сталось в зв»язку з тим, що на зустріч автомобілю «Ніссан» їхав вантажний автомобіль, і оскільки дорога передбачала рух лише в одному напрямку, а транспортний засіб «Нісан» рухався з великою швидкістю, він не встиг пригальмувати і вимушений був змінити напрямок руху, щільно прижавшись до автомобіля «Форд», внаслідок чого і відбулось пошкодження. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] узгоджуються між собою, не суперечать обставинам, встановленим в ході проведення перевірки працівниками органів ВДАІ після отримання повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. В ході судового розгляду судом була призначена судова комісійна транспортно-трасологічна експертиза, відповідно до висновку якої за № 12423\\16-52 від 12.10.2016 р. встановлено, що виходячи з обсягу наданих на дослідження матеріалів, немає технічно обґрунтованих підстав виключати, що пошкодження деталей лівого боку автомобіля «Форд Фієста» д.н. [NUMBER], дійсно могли утворитись при зіткненні з ним автомобіля моделі «Ніссан 350Z" або «Ніссан GTR», з кузовом червоного кольору, з певними зовнішніми елементами чорного кольору, який перед настанням пригоди рухався назустріч нерухомому автомобілю «Форд», що не суперечить обставинам пригоди, наведеним у поясненнях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., та в заяві про страховий випадок. Отже суд вважає доведеним факт і обставини пошкодження автомобіля «Форд Фієста» д.н. [NUMBER], що належить позивачу. На підставі положень п.3.1 Договору добровільного страхування на транспорті від 19.06.2014 р, укладеного між сторонами, дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком. Пунктом 6.1.3 Договору передбачено обов»язок Страховика при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки. Згідно з п. 7.1 Договору страхування визначені дії Страхувальника у разі настання страхового випадку, що були виконані позивачем і дані обставини не оспорювались відповідачем, а тому в силу положень ст..61 ЦПК України не підлягають доказуванню. На підставі п. 8.1 Договору Страхове відшкодування, що має бути сплачене за договором сплачується Вигодонабувачу в рахунок погашення простроченої, поточної та дострокового погашення існуючої заборгованості Страхувальника за кредитним договором, якщо на інше не було надано письмової згди вигодо набувача. Частина страхового відшкодування. Що перевищила загальну заборгованість Страхувальника, сплачується Страхувальнику. Розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих транспортному засобу, розрахованого відповідно до умов Договору (п.8.2 Договору). Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення такого страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування зазначаються при укладенні договору відповідно до законодавства. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов»язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов»язковий для виконання сторонами. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «УНІКА» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. посилаючись на положення п.1113 Договору і право Страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі, якщо Страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Висновок Страховика щодо надання [PERSON] неправдивих відомостей ґрунтується на дослідженні, проведеному Українсько-німецьким підприємством «ДЕКАР Експерт», відповідно до якого форми, характер та локалізації пошкоджень на автомобілі «Форд» д.н. [NUMBER] виключають можливість їх утворення за заявленим [PERSON] варіантом розвитку подій (при нерухомому стані досліджуваного автомобіля) і носять характер накопичувальних пошкоджень, що вказує на недостовірність наданої інформації щодо обставин пошкодження цього автомобіля. Зазначеник висновок № ДА\\39-14 від 16.10.2014 р. не може бути взятий судом до уваги, оскільки складений за відсутності всіх об»єктивних даних про настання дорожньо-транспортної пригоди, без врахування показів свідків, матеріалів перевірки, проведеної органами ВДАІ, без проведення моделювання даної транспортної пригоди. Даний висновок не узгоджується із дослідженими судом доказами, і спростовуюється висновком комісійної транспортно-трасологічна експертиза за № 12423\\16-52 від 12.10.2016 р., проведеної на підставі ухвали суду про призначення експертизи експертами Київського науково-дослідного інстутиту судових експертиз, які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. З врахуванням викладеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування [PERSON] є неправомірними, факт пошкодження і обставини пошкодження транспортного засобу «Форд Фієста» д.н. [NUMBER], на які зазначала позивач, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому відповідач зобов»язаний виконати умови Договору добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007, укладеного з позивачем, і виплатити суму страхового відшкодування. Зазначені виплати підлягають сплаті на користь саме [PERSON], оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди всі зобов»язання за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Піреус Банк МКБ», який є вигодо набувачем за договором страхування, були виконані, що підтверджується відповідною довідкою Банку від 22.09.2014 р. Визначаючи розмір страхового відшкодування суд ґрунтується на висновку судової транспортно-трасологічної та авто товарознавчої експертизи від 18.11.2015 р. № 12246\\15-52\\12247\\15-54, відповідно до якої вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Форд» д.н. [NUMBER] становить 59199,56 гривень, а вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу, станом на день настання страхової події та з врахуванням середньо регіональних розцінок на ремонті роботи в регіоні реєстрації транспортного засобу складає 53173,12 гривень. За вирахуванням франшизи, передбаченої Договором добровільного страхування, сума страхової виплати становить 51439,42 гривні, яка підлягає сплаті на користь позивача. Пунктом 12.3 Договору страхування сторони погодили, що за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування Страховик сплачує пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності, що становить 684,71 гривня. Зазначені вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст.ст.549, 611, 612 ЦК України. Розрахунок пені, проведений позивачем, відповідає положенням чинного законодавства щодо порядку нарахування пені, а тому суд може прийняти його до уваги. Крім того, звертаючись до суду позивач просить застосувати до правовідносин сторін положення ст..625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу виплати страхового відшкодування на підставі Закону України «Про страхування» на підставі Договору добровільного страхування на транспорті. В даному випадку, потерпіла є стороною договору страхування, а тому наділяється правами за цим договором на отримання суми страхового відшкодування. Тобто, зазначені правовідносини є грошовими, ґрунтуються на положеннях договору, а тому на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 24.10.2014 р. по 31.01.2016 р. становить 25575,34 гривні, а 3% річних 2054,44 гривні. Наведений розрахунок відповідає порядку нарахування зазначених виплат і не спростований відповідачем. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, доведеним, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а розмір вимог доведений належними і допустимими доказами, а тому зазначений позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, а саме суму судового збору та витрат на проведення судової експертизи.

Outcome: approved