Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], яка проживала в с.Піски Іванківського району Київської області. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що належав її покійному чоловіку [PERSON], який помер [INFO], спадщину після якого вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав у встановленому законом порядку. Спадщину після смерті батька його дружина ([PERSON]) прийняла, подавши заяву про її прийняття до Іванківської районної державної нотаріальної контори 25.08.2010 року (спадкова справа № 376/2010). Спадщину після смерті матері позивачі прийняли, подавши заяву про її прийняття до Іванківської районної державної нотаріальної контори 17.08.2016 року (спадкова справа № 270/2016). 20.09.2017 року позивачі звернулися в Іванківську районну державну нотаріальну контору з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але їм було відмовлено, оскільки не пред'явлено правовстановлюючого документу на нього. У 1962 році батьки позивачів побудували жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане домоволодіння вони побудували власними силами та за власні кошти, але ніяких правовстановлюючих документів не було оформлено. Документами, що підтверджують право власності на спадковий будинок є довідки Пісківської сільської ради (виписка з по господарської книги та виписка із земельно-кадастрової книги). Єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину та претендують на спадкове майно після смерті [PERSON], є позивачі - її діти. Інших спадкоємців немає. Вважаючи, що мають право на спадкове майно, вони просять визнати їх право власності на жилий будинок з господарськими будівлями в рівних частках кожному. Судові витрати згодні нести самі. У судове засідання позивачі не з*явились. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. При подачі позови написали заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позов підтримують повністю. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, написали лист про те, що позовні вимоги визнають, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд, вивчивши докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 21.07.1948 року. Після реєстрації прізвище обох - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.11.1950 року. У них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 02.11.1949 року та серії [NUMBER] від 11.12.1956 року. [PERSON] помер в с. Піски Іванківського району Київської області [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 16.03.2010 року. На день смерті [PERSON] належав жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується записом у погосподарській книзі № 1 Пісківської сільської ради за 2006-2010 роки, особовий рахунок [NUMBER] (довідка сільської ради № 623 від 20.09.2017 року) і був збудований ним згідно з даними Технічного паспорта на житловий будинок у 1962 році, господарські споруди протягом 1962-1970 років. Правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] за життя не оформив. Земельна ділянка, яка надана для обслуговування цього жилого будинку, не приватизована, що підтверджується довідкою Пісківської сільської ради № 486 від 05.08.2016 року. Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг. [PERSON] померла в с. Піски Іванківського району Київської області [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 05.08.2016 року. Згідно довідки Пісківської сільської ради № 626 від 20.09.2017 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] з [INFO] шляхом спільного проживання у спадковому будинку в [ADDRESS]. Крім того, вона вчасно - протягом 6 місяців з дня відкриття ([INFO]) спадщини подала заяву в Іванківську районну державну нотаріальну контору 25.08.2010 року (спадкова справа № 376/2010), тобто вчинила дії, передбачені ст.1269 ЦК України, але не оформила свої права на спадкове майно у передбаченому законом порядку. Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені у листі від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: у разі, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину ( ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( ст. 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації ( ст. 1299 ЦК). У зв*язку з тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину позивачам на спадкове домоволодіння у зв*язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, позивачі мають право на захист цього права в суді. Із встановлених судом фактів, викладених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки судом беззаперечно встановлено, що спадкодавець позивачів - [PERSON] - прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], якому належало домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], що підтверджено випискою сільської ради із погосподарської книги. Право на домоволодіння ввійшло до складу спадщини і після смерті [PERSON] Після смерті матері - [PERSON] ([INFO]) - позивачі (її сини), як спадкоємці за законом першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, прийняли спадщину, вчасно подавши у шестимісячний строк з дня її відкриття (17.08.2016 року)в заяву про прийняття спадщини Інших спадкоємців немає (спадкова справа № 270/2016), тобто вчинили дії, передбачені ст.1269 ЦК України. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину та претендують на спадкове майно після смерті [PERSON], є позивачі - її діти. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, постановою нотаріуса від 20.09.2017 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв'язку з чим позивачі не можуть оформити свої спадкові права на зазначене майно, хоча воно входить до складу спадщини. На даний час ніхто, крім них, на це майно не претендує. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю". На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1261, 1269, 1270, 1298 ЦК України,

Outcome: approved