Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка,посилаючись на те,що в свій час була власником квартири за [ADDRESS],в силу свого віку тяжко захворіла і подарувала частину згаданої квартири своєму сину - [PERSON],маючи на меті укласти Договір довічного утримання. Право власності на зазначену квартиру обдарований оформив у встановленому порядку,зареєстрував своє право власності на частину квартири в БТІ,отримав Витяг з права власності на нерухоме майно за реєстра-ційним №7457337 від 14 січня 2005 року,а враховуючи те,що син підмовив її відчужити на його користь частину квартири,хоча вона мала на меті укласті Договір довічного утримання,маючи захворювання очей Договір не читала Договір,перебувала на той час в складних життєвих обставинах,в порушення вимог Закону не вчинила всіх необхідних та істотних дій що б свідчили про те,що відбулася передача подарованої частини квартири від власника до обдарованого так як вона і в подальшому продовжувала проживати в згаданій квартирі,користуватися нею та володіти нею,тому просила суд з цих підстав визнати Договір дарування 2/3 ід. частин квартири за [ADDRESS] від 02 грудня 2004 року,укладеному між [PERSON] з одної сторони та [PERSON],з другої сторони,визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності обдарованого на нерухоме майно та визнати за нею право власності на нерухоме майно,а саме на спірну частину жилої квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за письмовою довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримали,при цьому надали суду відповідні пояснення на підтримання позову та зазначили обставини на які вони опиралася як на підставу своїх вимог під час обгрунтування позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причину неявки не зазначив,заяв не надіслав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу та винести рішення на підставі доказів,досліджених в судовому засіданні. Суд вислухавши пояснення позивачки,її представника у справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено,що 02 грудня 2004 року між [PERSON] з однієї сторони та її рідним сином - [PERSON] з другої сторони був укладений Договір дарування 2/3 (двох третіх) ід. частин квартири під [ADDRESS]. Договір був посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області за реестром № 3365.Вартість цілої зазначеної квартири визначена органом ВТІ в розмірі 4616,00 грн. Раніше,до укладення зазначеного Договору,в згаданій частині спірної квартри фактично проживали: [PERSON],тобто позивачка, її чоловік - [PERSON] та її син - [PERSON]. 25 травня 1995 року зазначена квартира була приватизована і належала в рвних частках (по 1/3 частин )кожному : [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір,що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового харак-теру, не є договором дарування. Статтею 718 ЦК України встановлено,що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. У відповідності до ч 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (передачі). У відповідності до ч.2 ст.724 ЦК України обдаровуваний має право у будь-який час до прийняття дарунку на підставі Договору дарування з обов»язком передати дарунок у майбутньому відмовитися від нього. Статтею 203 ЦК України передбачено,що особа,яка вчиняє правочин,повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,які встановлені ст.203 ЦК України.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена Законом але одна із сторін або інша заінтере-сована особа заперечує його дійсність на підставах,встановлених Законом,такий правочин може бути визнаний судом недійсним -(оспорюваний правочин). У відповідності до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин,які мають істотне значення,такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце,якщо сторона заперечує наявність обставин,які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" визначено,що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин,які впливають на вчинення правочину.Наявність умислу в діях відповідача,істотність значення обставин,щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа,яка діяла під впливом обману,при цьому обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Приймаючи до уваги викладене,суд приходить до висновку про те,що в судовому засіданні представник позивача - [PERSON] надав докази того,що на момент укладання договору Дарування частини жилої квартири його довірителька діяла під впливом обману і зазначив підстави щодо того,що обдарований ввів в оману довірительку щодо подальших обов»язків по її утриманню та догляду,а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині. Як встановленому судом - син позивачки - [PERSON] помер [INFO] в м.Радомишлі Житомирської області у віці 35 років. У зв'язку зі смертю однієї сторона за правочином - [PERSON], переговори і зміна умов договору вже не можлива. По тій же причині неможливо дійти згоди. Тому визнання договору недійсним по цим підставам необхідна і повинно бути вирішена тільки у судовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає,що позивачкою та її представником надані необхідні та достатні докази права [PERSON] на спірну частину жилої квартири,а тому суд і вцій частині задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved