Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що фактично сімейно-шлюбні стосунки, ведення спільного господарства з відповідачем вони припинили з липня 2018 року. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з несумісністю характерів, в зв`язку з чим виникали сварки та непорозуміння. Відновлювати сімейно-шлюбні стосунки не бажає, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, спір про поділ майна буде вирішуватись в окремому порядку. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 березня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито, призначено підготовче засідання. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в підготовче засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище шлюбне « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд ухвалив провести розгляд справи у підготовчому засіданні без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №62 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Неморозької сільської ради 20.03.2019 року №306, копія якої наявна в матеріалах справи /а.с.8/, [PERSON] - [INFO] проживає разом з дітьми: сином [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім`ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки, більше їх не відновлювали і відновлювати не бажають. Судом не встановлено наявності спору щодо виховання і проживання дитини. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] буде проживати разом з матір"ю [PERSON] . Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя та утримання неповнолітньої дитини сторонами в даному позові не зазначено. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити шлюбне « [PERSON] ». Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з наведеним, та враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384,20 гривень (768,40/100*50=384,20). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 384,20 грн. сплаченого нею судового збору та понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 500 гривень. На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved