Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Рішенням Мар»їнського районного суду від 10 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] про усунення порушень та вчинення певних дій задоволено. Зобов'язано [PERSON] усунути порушення та знести господарські будівлі, які знаходяться за червоною лінією на землі, яка перебуває у приватній власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зробити відступ не менше 1 метру від забору позивача, який знаходиться на межі. В обґрунтування позову, позивач посилалася на те,що є власником домоволодіння,розташованого за адресою : [ADDRESS] , при цьому для обслуговування вказаного житлового будинку, господарчих споруд та ведення особистого підсобного господарств володіє земельною ділянкою площею 0,3261 гектарів. Вказана земельна ділянка по сусідству межує з земельною ділянкою, яка знаходиться в експлуатації позивача та відповідача. Господарські споруди, належні відповідачу розташовані на межі суміжних ділянок, деякі з яких взагалі знаходяться за червоною лінією безпосередньо на землі позивача. Такі дії відповідача, на думку позивача, обмежують її права власника В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Посилався на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що позивач самовільно без погодження з сільською радою збудувала нові господарські споруди замість старих на відстані 80 см, відступивши по боковій межі від сусідніх господарських споруд. Дії позивача спричинили порушення державних будівельних норм. Позивач володіє будинком на протязі більше 13 років, встановлену межу він визнав, що підтверджується наявністю паркану. До часу придбання будинку ніяких претензій позивач своїм колишнім сусідам не пред'являв це підтверджує, що сам провокує конфлікти. Позивач не надав суду достатніх доказів порушення правил добросусідства, а також розташування належних господарських споруд за межами червоної лінії. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду та вимог заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції виходив з того, що встановлено факт порушення прав [PERSON] як землевласника і погодився з посиланнями позивача про обов'язок відповідача зробити відступ не менше 1 метру від забору, який знаходиться на межі земельних ділянок, що буде відповідати державним будівельним нормам п. 3.25, Державних будівельних норм 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року. Разом з тим,такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права і не відповідає фактичним обставинам в справі. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. В п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку необхідно витребувати план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що в 1900 році побудовано житловий будинок в[ADDRESS], який в подальшому розділений на дві самостійні частини, з присвоєнням нумерації [ADDRESS] та [ADDRESS]. Домоволодіння [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 23 квітня 1999 року Красногорівською державною нотаріальною конторою. Для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення особистого підсобного господарства Галицинівською сільською радою передано в власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3261 гектарів, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ДН № 105874. Домоволодіння [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, нотаріально посвідченого 7 травня 2012 року. Житловий будинок відповідачем придбано разом з земельною ділянкою площею 0,2500 гектарів, наданою для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд. Після придбання житлового будинку будівництво нових споруд та перестроювання наявних господарських споруд нею не вчинялось. Листом Сільського голови від 3.09.2013 року,направленого на звернення [PERSON], надано рекомендації останній для звернення до компетентних органів для розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі,оскільки така документація у неї відсутня тому,що державний акт старого зразку. Згідно Акту обстеження та перевірки земельної ділянки від 6 лютого 2014 року комісією у складі депутата, землевпорядника, інспектора ВОС та секретаря Галицинівської сільської ради, юриста Управління Держземагенства у Мар'їнському районі, техніка ТОВ "Схід землеустрій" при перевірці фактичного розміру площі земельної ділянки були виявлені розбіжності з відомостями державного акту на землю, а саме 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель відповідача знаходиться на території позивача. При цьому вказано, що [PERSON] самовільно збудувала нові господарські споруди замість старих на відстані 80 см від сусідніх господарських споруд. [PERSON] рекомендовано виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Згідно зазначеного акту та схеми до нього вбачається що земельна ділянка ,яка належить [PERSON] накладається частково на земельну ділянку,що належить [PERSON]. Районне комунальне підприємство «Мар»їнське бюро технічної інвентаризації в своєму відклику зазначило,що державний акт на право власності на земельну ділянку,виданий [PERSON] не відображає дійсні розміри земельної ділянки. Згідно ст.158 ЗК України оформлення прав на землю (установлення межових знаків) та вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом. Оскільки позивачем не надано доказів встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), і зробити висновок де знаходиться червона лінія,на яку посилається суд в рішенні, не має можливості,то висновок суду про задоволення позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону,а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з тих підстав,що такі вимоги недоведені і заявлені передчасно.

Outcome: partial