Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач у червні 2017 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.03.2006 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №014/9408/74/30007, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 53 829,00 дол. США, терміном до 23.03.2026, зі сплатою 12% річних. В порушення умов кредитного договору позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим, станом на 08.06.2017 заборгованість по кредиту становить 45 679,21 дол. США (1 197 042, 61 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 7 050,79 дол. США (184 768,87 грн.), відсотки 19 705,88 дол. США (516 400,74 грн.). З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму та судовий збір. 27.07.2017 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова відкрито провадженні у справі, призначено попереднє судове засідання (а.с. 43). 17.10.2017 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 66-67). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2017 справу прийнято до провадження судді Шум Л .М. (а.с.73). 18.04.2018 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів щодо розміру наданих кредитних коштів в рамках встановленого ліміту, документи не підтверджують видачу коштів відповідачу, не встановлюють його розмір, відсутні докази направлення коштів на рахунок відповідача. Виписка по рахунку, додана до матеріалів справи, не підтверджує факту отримання відповідачем грошових коштів, не містить основних реквізитів документу. Відповідач зобов`язання за договором виконував належним чином. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 77-81). Ухвалою суду від 25.04.2018 розпочато та відкладено підготовче судове засідання (а.с. 87-88). 25.04.2018 банк подав відповідь на відзив, зазначив, що надання кредитних коштів проводилось відповідно до умов кредитного договору та підтверджується випискою по рахунку, яка містить відтиск печатки та підпис посадової особи. На рахунок відповідача перераховано кошти, які в подальшому було ним отримано. Банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту. Доказів підтвердження належного та повного виконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту, до суду надано не було. Строки позовної давності не підлягають застосуванню, оскільки останній платіж відповідачем здійснено 03.04.2014, вимога про дострокове виконання зобов`язання отримана відповідачем 31.08.2015, а тому саме з цієї дати відраховується 60 днів на виконання. Позивач має право звернутись до суду із позовом до 03.08.2017. Тому доводи відповідача, зазначені у відзиві, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не підлягають прийняттю до уваги (а.с.91-92). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, почилаючись на обставини, викладені у позові, відповіді на відзив. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав необгрунтованості та безпідставності позовних вимог, вимоги, викладені у відзиві підтримав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.03.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено крtдитний договір №014/9408/74/30007 (а.с. 13-14). В силу п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 53 829,00 дол. США. Кредит надається 23.03.2026 р. (п. 1.2). Процентна ставка за користування кредитом складає 12,00 % річних (п. 1.4 договору). Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування (п. 3.1 договору). Пунктом 4.1 договору передбачено, що кредитор зобов`язується на умовах цього договору відкрити позичальнику позичковий рахунок №221 та надати позичальнику кредитні кошти, за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту. Позичальник зобов`язаний щомісячно до 28 числа кожного місяця наступного за місяцем отримання кредиту здійснювати часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору, остаточне погашення отриманого кредиту до 23.03.2026 та сплату відсотків (п. 5.1). У пункті 6.5 договору зазначено, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору. Протоколом засідання кредитного комітету АППБ «Аваль» від 20.03.2006 вирішено надати кредит [PERSON] по програмі «Житло в кредит на 20 років на вторинному ринку» в сумі 53 829,00 дол. США (а.с.189). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в сумі 53 829,00 дол. США, що підтверджується особовим рахунком, меморіальним ордером, випискою по рахунку (а. с. 120-172, 187-188). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 08.06.2017р. заборгованість за кредитом становить 45 679,21 дол. США (1 197 042,61 грн.), в тому числі просрочена заборгованість за кредитом 7 050,79 дол. США (184 768,87 грн.), заборгованість за відсотками 19 705, 88 дол. США (516 400,74 грн.). Загальна сума боргу становить 65 385,09 дол. США (1 713 443,35 грн.) (а.с. 6-12). 18.08.2015р. банк надіслав на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 16). 31.08.2015 позичальник отримав вказану вимогу відповідно до рекомендованого повідомлення (а.с. 17). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 65 385,09 дол. США (1 713 443,35 грн.), що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. Посилання сторони відповідача на відсутність належних та допустимих доказів щодо розміру отриманих кредитних коштів в рамках встановленого ліміту, відсутність доказів напрвалення коштів на рахунок відповідача, виписки та рахунки, які надав позивач, не є належними доказами, оскільки не містять основного рахунку позивача, суд не приймає до уваги виходячи з наступного. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженного Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 року №566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на первинному носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованного первинного документа. Згідно з пунктом 5.4. цього Положення, основні рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, пунктом 5.6 Положення визначено, що виписка з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка з особового рахунка клієнта банку може слугуватм як документ, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково-касового обслуговування, підтвердження видачі та погашення кредиту, за умови зазначення в ній інформації про надання банком таких послуг, сум операцій та заповнення обов"язкових реквізитів. Отже, інформація з автоматизованої банківської системи (банківські виписки) є належним доказом факту укладання та виконання кредитного договору. Оскільки у виписці з особового рахунку відповідача міститься інформація про видачу йому 23.03.2006 року 53829, 00 дол. США доводи представника відповідача про неотримання цих коштів в повному обсязі не знайшли свого підтвердження. В матеріалах справи міститься також копія меморіального ордеру № MIG35366 від 24.07.2008 року, з якого вбачається, що 24.07.2008 року відбулась міграція кредитів- перенесення залишку по позичковому рахунку з рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] в сумі 51534, 84 дол. США. Проаналізувавши виписки по рахункам, відкритим для обслуговування кредитної заборгованості та розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в якому відображено суми фактичної оплати позичальником заборгованості, суд приходить до висновку про те, що Банком було видано кредит [PERSON] в сумі 53829,00 дол. США. Такого висновку суд дійшов, склавши суму, яка була перенесена на рахунок № [NUMBER] з рахунку № [NUMBER] внаслідок міграції рахунків та суми, які відповідачем сплачувалися в період з дати видачі кредиту до дати міграції вказаних вище рахунків. З виписок по рахунках, які містяться в матеріалах справи також вбачається, що позичальник здійснював часткове погашення заборгованості також після 24.07.2008 рокуаж до 2014 року, тобто , після міграції рахунків. Операції щодо погашення заборгованості також відображено в розрахунку заборгованості, який є додатком до позовної заяви. Також, суд приймає доводи представника позивача і стосовно того, що відповідач. після отримання в 2015 році вимоги про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, в якому вказана сума виданого кредиту згідно умов Кредитного договору- 53829, 00 дол. США не звертався до Банку з претензіями щодо зазначення Банком іншої, ніж отримувалась Позичальником, суми. Також, поставивши свій підпис під платіжним календарем, який є додатком до Кредитного договору та оригинал якого досліджувався судом в судовому засіданні, [PERSON] погодився з порядком погашення заборгованості та сумою виданих реквізитів. Пред`явлення банком 18.08.2015 вимоги до відповідача про дострокове повернення кредиту, що отримана останнім 31.08.2015, змінено строк виконання зобов`язань з 23.03.2026 на 31.10.2015. До суду з позовом банк звернувся у червні 2017 р., тобто в межах строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial