Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц Іванна Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2007 року, виданого державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори Трембіцьким В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №890. Вказує, що 20 квітня 2018 року від її імені була надана довіреність, яку посвідчила приватний нотаріус Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. та зареєструвала в реєстрі за №399, якою було уповноважено [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] бути її представником в усіх державних та інших формах власності підприємствах, установах та організаціях, в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої спрямованості, у тому числі у відповідній міській, селищній, сільській раді, БТІ, в Секторах державної реєстрації та у відповідних його структурних підрозділах, інших відповідних реєструючих органах, Центрах надання адміністративних послуг, Центрі державного земельного кадастру, у відповідному управлінні Держземагенства, експертних установах, в органах нотаріату, в фінансових (банківських) установах, в садових товариствах, перед фізичними та юридичними особами тощо з питань виготовлення технічної документації, державної реєстрації на її ім`я (права оренди) та продажу належних їй житлового будинку з надвірними будівлями (належний їй на праві приватної власності) та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі даної довіреності, гр. [PERSON] було виготовлено технічну документацію на належну позивачу земельну ділянку в [ADDRESS] та зареєстровано право власності на ім`я [PERSON] . Рахує, що вказана довіреність укладена шляхом обману, вона не надавала дозволу від її імені на укладання правочину по купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . 25 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. було оформлено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та договір купівлі-продажу земельної ділянки. Дані договори зареєстровано в реєстрі відповідно за №№1121 та 1122. Продаж житлового будинку та земельної ділянки, які належали позивачу здійснювався довірителем [PERSON] , а саме: [PERSON] , який мав відповідні повноваження. Рахує, що вказаний договір договору купівлі-продажу житлового будинку слід визнати недійсним, оскільки він укладений шляхом обману, даним правочином було порушено її права. Сторона відповідача ввела її в оману, коли вона перебувала вдома у відповідача, родина останнього споювала її алкогольними напоями, правочин вчинений проти її справжньої волі внаслідок застосування психічного тиску. Відбулось зловживання довірою збоку відповідача. Для договору потрібна була інша персона, що посвідчує це, тобто була зловмисна домовленість гр.. [PERSON] , який діяв за довіреністю від імені позивача. Крім того стверджувала, що при посвідченні договорів повинен був бути дозвіл органу опіки та піклування, оскільки співвласником будинку був її неповнолітній син. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовну вимогу підтримала в повному обсязі, вважає її законною і обґрунтованою та доведеною, просила суд її задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах справи. Додатково пояснили, що подала скаргу на дії приватного нотаріуса, правочин був зареєстрований після 20 год. ввечері, що додатково підтверджує неможливість укладення такого правочину. Представник відповідача, адвокат Оніщук М.А. заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказувала, що до позовної заяви не додано жодного належного доказу, що підтверджує факт недійсності правочину купівлі-продажу житлового будинку. Всі розрахунки до підписання договорів були проведені з позивачем в повному обсязі. При зустрічах позивача із відповідачем було добровільно обумовлено умови продажу житлового будинку та оплату. Продаж було здійснено за 4.000 доларів США, що і підтверджується позивачем у позовній заяві, а саме, те що вона отримала 3000 доларів США та 27 000 гривень. Відповідно до п.2.2 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що продаж будинку за домовленістю вчиняється за 49320 грн., а відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки продаж земельної ділянки проводиться за 60509 грн., дана сума на момент посвідчення договорів була еквівалентна 4000 доларів США. Вважає, що права позивача даними правочинами порушені не були. Відповідачем та представником по довіреності також було повністю проведено оплату податків та інших обов`язкових платежів за даними договорами, що підтверджується самим позивачем та квитанціями. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, рахує, що позовні вимоги є безпідставними. Із позивачем погодженні умови продажу житлового будинку та оплати. Продаж було здійснено за 4.000 доларів США, що і підтверджується позивачем у позовній заяві, вона отримала 3000 доларів США та 27 000 гривень. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц Іванна Вікторівна в судовому засіданні, яке відбулося 12.02.2020 року пояснила, що 20.04.2018 року до неї в нотаріальну контору з`явилась особисто громадянка [PERSON] з приводу продажу належного їй житлового будинку в [ADDRESS] . Вона надала їй консультацію з приводу необхідних документів, оглянула їх та роз`яснила, що згідно з діючим законодавством житловий будинок з надвірними будівлями не може продаватись без земельної ділянки, яка має або перебувати у власності або на праві оренди. Тоді громадянка [PERSON] видала довіреність на гр. [PERSON] виготовити документацію на земельну ділянку, провести її державну реєстрацію, виготовити оцінку нерухомого майна і продати належне їй майно. Ця довіреність дійсна, не скасована і на сьогоднішній день. В подальшому її представник [PERSON] , виконав всі ці дії, подав необхідні документи і 25.10.2018 року нею було посвідчено договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між представником продавця і покупцем [PERSON] В подальшому ці договори були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, 13.02.2019 року до неї в нотаріальну контору повторно з`явилась громадянка [PERSON] , щоб посвідчити справжність підпису на її заяві про проведення повністю всіх розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна і про відсутність будь-яких претензій до покупця [PERSON] Оцінка нерухомого майна - будинку та земельної ділянки повністю співпадає із сумою коштів, які вона отримала від гр. [PERSON] Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений, просила в задоволенні відмовити. Додатково вказала, що на кожній стадії підписання позивачем документів в нотаріуса, їй було роз`яснено її права та обов`язки передбачені законодавством, а також наслідки укладання правочинів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 20.04.2018 року він разом із, відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] поїхали в м.Березне до нотаріальної контори, щоб оформити договір куплі-продажу житлового будинку. Спочатку заїхали до нотаріуса Трембіцького В.Я. , оскільки була обідня перерва, даний нотаріус їх не прийняв. Тоді вони поїхали до нотаріуса Куц І.В. , яка перевірила документи та повідомила, що будинок продається разом із земельною ділянкою. Документи на будинок всі були, а земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, що унеможливлювало в той день оформити договори купівлі-продажу. Тоді позивач [PERSON] надала довіреність на його ім.»я, щоб оформити документи на земельну ділянку, а в подальшому продати будинок та землю [PERSON] . Довіреність вона давала добровільно, без будь-якого примусу. Після того він завіз [PERSON] на вокзал, бачив як [PERSON] надавав їй грошові кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є мамою відповідача, а [PERSON] є їх родичем. Вони дізналися, що [PERSON] має намір продати свій житловий будинок, тому вирішили придбати його для сина. При зустрічі з [PERSON] обумовлювались умови продажу. [PERSON] хотіла продати будинок за 7000 доларів США, однак, оскільки будинок старий, потребує значної перебудови, вони просили зниження ціни. Тоді [PERSON] погодилася на 4 (чотири) тисячі доларів США. Спочатку віддали їй 3.000 доларів США, пізніше 27.000 гривень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача. 20.04.2018 року [PERSON] перебувала у них дома, домовлялись за продаж житлового будинку. Домовились за 4 000 доларів США. Після домовленості позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та його батько [PERSON] поїхали в м.Березне до нотаріальної контори. Всі розрахунки з позивачем були проведені в повному обсязі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Березнівського районного суду від 11.11.2019р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Березнівського нотаріального округу Куц Іванна Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та присадибної земельної ділянки, надання правової оцінки приватизації відповідачем присадибної земельної ділянки було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 02.12.2019 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 26.12.2019 року. До суду 12.12.2019 року надійшов відзив від представника відповідача,адвоката Оніщук М.А. в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 26.12.2019р. від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц І.В. надійшли письмові пояснення. До суду 03.01.2020 року надійшла відповідь на відзив від позивача, в якому посилаються на безпідставність обставин викладених у відзиві. Ухвалою суду від 08.01.2020р.було вирішено судове засідання у справі за позовною заявою [PERSON] , призначене на 12 год. 00 хв. 21 січня 2020 року провести в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 21.01.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 12.02.2020 року. Ухвалою суду від 26.02.2020р. було вирішено судове засідання у справі за позовною заявою [PERSON] , призначене на 12 год. 00 хв. 02 березня 2020 року провести в режимі відеоконференції. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін встановив, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2007 року, виданого державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори Трембіцьким В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 890. 20 квітня 2018 року позивач [PERSON] надала довіреність, яку посвідчила приватний нотаріус Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. та зареєструвала в реєстрі за № 399, якою уповноважила [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] бути її представником в усіх державних та інших формах власності підприємствах, установах та організаціях, в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої спрямованості, у тому числі у відповідній міській, селищній, сільській раді, БТІ, в Секторах державної реєстрації та у відповідних його структурних підрозділах, інших відповідних реєструючих органах, Центрах надання адміністративних послуг, Центрі державного земельного кадастру, у відповідному управлінні Держземагенства, експертних установах, в органах нотаріату, в фінансових (банківських) установах, в садових товариствах, перед фізичними та юридичними особами тощо з питань виготовлення технічної документації, державної реєстрації на її ім`я (права оренди) та продажу належних їй житлового будинку з надвірними будівлями (належний їй на праві приватної власності) та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Дана довіреність була дійсною, не скасованою, не відкликаною позивачем, особисто нею підписана. На підставі даної довіреності гр. [PERSON] було виготовлено технічну документацію на належну позивачу земельну ділянку в с.Поляни та зареєстровано право власності на ім`я [PERSON] 25 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. було оформлено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та договір купівлі-продажу земельної ділянки. Дані договори зареєстровано в реєстрі відповідно за № 1121 та 1122. Продаж житлового будинку та земельної ділянки, які належали позивачу здійснювався довірителем [PERSON] , а саме: [PERSON] , який мав відповідні повноваження. Продаж було здійснено за 4.000 доларів США, що і підтверджується позивачем у позовній заяві, а саме, те що вона отримала 3000 доларів США та 27 000 гривень. Відповідно до п.2.2 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що продаж будинку за домовленістю вчиняється за 49320 грн., а відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, продаж земельної ділянки проводиться за 60509 грн., дана сума на момент посвідчення договорів була еквівалентна 4000 доларів США. 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. було нотаріально посвідчено заяву [PERSON] про проведення із нею розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна і про відсутність будь-яких претензій до покупця [PERSON] Позивач зазначає, що договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] укладений шляхом обману, вона не надавала дозволу від її імені на укладання правочину по купівлі - продажу житлового будинку. Посилаючись на викладене та користуючись своїм правом просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Їх невиконання є підставою для визнання правочинів недійсними. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, 20.04.2018 р. позивач [PERSON] надала довіреність, яку посвідчила приватний нотаріус Куц І.В., якою уповноважила Ващика О.М. бути її представником в усіх державних та інших формах власності підприємствах, установах та організаціях та ін. органах з питань виготовлення технічної документації, державної реєстрації на її ім`я (права оренди) та продажу належних їй житлового будинку з надвірними будівлями (належний їй на праві приватної власності) та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Дана довіреність була дійсною, не скасованою, не відкликаною позивачем, особисто нею підписана. Позовної вимоги про визнання недійсною даної довіреності позивачем не заявлено. На підставі даної довіреності гр. [PERSON] було виготовлено технічну документацію на належну позивачу земельну ділянку в с.Поляни та зареєстровано право власності на ім`я [PERSON] (а.с. 108-113). 25 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Куц І.В. було оформлено договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та договір купівлі-продажу земельної ділянки. Дані договори зареєстровано в реєстрі відповідно за №№1121 та 1122. Продаж житлового будинку та земельної ділянки, які належали позивачу здійснювався довірителем [PERSON] , а саме: [PERSON] , який мав відповідні повноваження. Всі розрахунки по даним договорам відповідачем до підписання договорів були проведені позивачу в повному обсязі. При зустрічах позивача із відповідачем було добровільно обумовлено умови продажу житлового будинку та оплату. Продаж було здійснено за 4.000 доларів США, що і підтверджується позивачем, а саме, те що вона отримала 3000 доларів США та 27 000 гривень. Також самим позивачем додано до позову нотаріально посвідчену заяву від 13.02.2019 року, якою вона сама, добровільно своїм підписом підтвердила те, що отримала від відповідача грошові кошти за договором купівлі-продажу та підтверджує відсутність будь-яких матеріальних та інших претензій. Просила відмовити в задоволенні позову (а.с. 13). Суд приходить до переконання, що зазначені позивачем обставини на визнання договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с.Поляни в позові не наведені та в ході судового розгляду справи встановлені не були. Усі вони зводяться виключно до незгоди позивача із вартістю проданого будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що у разі сплати відповідачем додаткових коштів на її користь, жодних позовних вимог в останньої до [PERSON] не буде. Суд рахує, що позивач надаючи довіреність від 20.04.2018 р., яку посвідчила приватний нотаріус Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. та зареєструвала в реєстрі за № 399 на ім`я гр. [PERSON] , діяла добровільно та розуміючи значення своїх дій, попередньо будучи ознайомлена нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладену нею довіреність, на підставі якої було здійснено правочини. Підписавши вищевказану довіреність, а представник по довіреності оспорювані договори, позивач підтвердила, що їх умови повністю відповідають її волевиявленню, також вказано про повні розрахунки за проданий будинок та земельну ділянку. Крім того, вказана довіреність від 20.04.2018 р., зареєстрована в реєстрі за № 399 на ім`я гр. [PERSON] , не є предметом спору у вказаній справі. При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14). Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Також не заслуговує на увагу твердження позивача на те, що правочин вчинений проти її справжньої волі внаслідок застосування психічного тиску та помилки, оскільки відповідно до роз`яснень, викладених в п. 19Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06 листопада 2009 року, правочин вчинений під впливом помилки відповідно до ст. 229 ЦК України, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилялась сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Договір купівлі-продажу житлового будинку був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, оскільки як до підписання договору так і після його підписання позивач не залишилася проживати у спірному будинку, оскільки проживає у Львівській області, а відповідач мав намір вселитись та на даний час проживає у будинку. Дана обставина визнана сторонами по справі, тому не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що під час укладання вказаних правочинів, позивачу було роз`яснено права обов`язки та наслідки їх укладання. Позивач чітко виразила своє волевиявлення, щодо продажу нерухомого майна, отримала від відповідача кошти. Вказані обставини наводять суд до переконання, що позивач чітко розуміла свої права, обов`язки вчиненого правочину, бажала настання наслідків по укладеному договору, а саме переходу права власності на об`єкти нерухомого майна. Щодо твердження позивача про те, що при посвідченні договорів повинен був бути дозвіл органу опіки та піклування, оскільки співвласником будинку є також її неповнолітній син, то дана обставина також не відповідає дійсності, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори Трембіцьким В.Я. 24.04.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №890 позивач є спадкоємцем цілої частки житлового будинку [ADDRESS] . Твердження позивачки у відповіді на відзив про те, що її неповнолітній син мав обов`язкову частку у спадщині незалежно від заповіту, не відповідає дійсності, оскільки саме позивач була спадкоємцем по заповіту, а внук не належить до першої черги спадкоємців. Син позивача навіть не був зареєстрований в даному будинку. Відмітка в закордонному паспорті сина позивача про його місце проживання в спірному будинку не є належним доказом його реєстрації в будинку саме на момент укладення договору купівлі-продажу, оскільки термін дії даного паспорта, який позивач долучила до матеріалів справи завершився ще 09.10.2006 року. Належним доказом про те, що на момент посвідчення договорів в будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований є довідка сільської ради, яка наявна в матеріалах до договорів купівлі-продажу в нотаріуса. Також самим позивачем додано до позову нотаріально посвідчену заяву від 13.02.2019 року, якою вона сама добровільно своїм підписом підтвердила те, що отримала від відповідача грошові кошти за договором купівлі-продажу та підтверджує відсутність будь-яких матеріальних та інших претензій. Щодо тверджень позивача у відповіді на відзив, що відбулось зловживання довірою з боку відповідача та була зловмисна домовленість гр.. [PERSON] , який діяв за довіреністю від імені позивача, суд рахує за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18) зроблено висновок по застосуванню статті 232 ЦК України та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють». Укладення договору купівлі-продажу, в ситуації коли від імені продавця діє представник, саме по собі не свідчить, що мала зловмисна домовленість представника із іншою стороною - покупцем. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року №554/10202/13-ц., постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18), постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06 листопада 2009 року, постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14. Аналізуючи вище вказані норми права, встановлено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав із наслідками, передбаченими законом для визнання угоди недійсною і суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. З досліджених матеріалів справи суд не вбачає наявності таких обставин, щоб визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 25 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В. зареєстрованого в реєстрі відповідно за № 1121 нікчемним та недійсним. Жодна підстава в позові не наведена і в ході судового розгляду справи встановлена не була. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги вважаються безпідставними, такими що не підлягають до задоволення. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed