Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до КС «Злагода» про розірвання договору та стягнення коштів, мотивуючи тим, що 12.07.2014 року між сторонами було укладено Договір № 7679Д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Позивач вніс внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності та платоспроможності в розмірі 2000,00 грн. на строк до 12.01.2016 року із встановленням процентної ставки в розмірі 26,5 % річних. Член кредитної спілки вносить внесок члена кредитної на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконав в повному обсязі, тому позивач звернулася до кредитної спілки із заявою та повідомила про намір достроково розірвати Договір. У звязку з тим, що відповідач відмовляється добровільно виплатити кошти, ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення грошових коштів, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.07.2014 року між сторонами було укладено Договір № 7679Д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Позивач вніс внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності та платоспроможності в розмірі 2000,00 грн. на строк до 12.01.2016 року із встановленням процентної ставки в розмірі 26,5 % річних (а.с. 10-13). Пунктом 3.3.3 договору передбачено право вкладника достроково в односторонньому порядку вимагати розірвання договору в тому числі шляхом пред"явлення письмової вимоги про повернення внеску та процентів за внеском попередньо повідомивши спілку в порядку та з урахуванням наслідків, передбачених договором. Відповідно до Додаткової угоди до договору № 7679Д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 13.10.2014 року, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 28,3 % річних. Процентна ставка фіксована (а.с. 17). Згідно із додатковою угодою до договору № 7679Д про залучення строкового внеску (вкладу), члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 11.02.2015, відповідно до якого, процентна ставка за внеском на період з 01.02.2015 року до 30.04.2015 року включно встановлюється у розмірі 2,5 % процентів річних з 01.05.2015 року до закінчення строку його дії у розмірі 21 % процентів річних (а.с. 16). Згідно із актом звірки розрахунку за депозитом виданої КС «Злагода», станом на 15.06.2015 року основна сума та відсотки згідно депозитного договору № 7679Д від 12.07.2014 року становить: основна сума - 17664,53 грн., відсоток 482,47 грн. Загальна сума виплати становить: 18147,00 грн. (а.с. 15). Отже позивач повідомила відповідача про дострокове розірвання договору та відповідач визначив розмір коштів, що підлягає поверненню. Так, відповідно до заяви від 08.12.2014 року, позивач через свого представника зверталася до КС «Злагода», з вимогою про розірвання договору вкладу та повернення внесених коштів (а.с. 8). про те на звернення відповідач не відреагував, вимоги позивача не виконав. Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. За розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно із ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що на вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача коштів за договором вкладу на загальну суму 18147,00 грн. та розірвання договору. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved