Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачкою подано до суду позов до відповідача про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимоги мотивуються тим, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судове засідання позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] не з"явилися. Представником позивачки [PERSON] подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача відшкодування судового збору. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про день і час розгляду справи повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1998 року (актовий запис за №591 від 25 вересня 1998 року Центрального відділу реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому). Від шлюбу є діти: син, [PERSON], [INFO] та дочка, Наталія, [INFO]. В письмовій розписці [PERSON] від 06 травня 2011 року зазначено, що за відплатним договором купівлі-продажу [PERSON] набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями за № 18 по вул. Набережна у с. Олександрівка та передав у власність [PERSON] за нерухоме майно грошову суму - 14000.00 грн. Згідно матеріалів справи, договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами нотаріально не посвідчено, відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В матеріалах справи відсутні письмові документи про державну реєстрацію сторонами розірвання шлюбу. В письмовій розписці [PERSON] від 28 серпня 2015 року зазначено, що за відплатним договором купівлі-продажу [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок з господарським будівлями за № 18 по вул. Набережна у с. Олександрівка та прийняв від нього за нерухоме майно грошову суму - 15000.00 грн. Згідно матеріалів справи, договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами нотаріально не посвідчено, відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, під час шлюбу згідно письмової розписки [PERSON] від 06 травня 2011 року, за відплатним договором купівлі-продажу, набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями за № 18 по вул. Набережна у с. Олександрівка. За відплатним договором купівлі-продажу [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок з господарським будівлями за № 18 по вул. Набережна у с. Олександрівка та прийняв від нього за нерухоме майно грошову суму - 15000.00 грн. При встановлених обставинах, позовні вимоги в частині поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - грошової суми 15000.00 грн. підлягають задоволенню, так як дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст.69 СК України), у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст70 СК України). [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1998 року (відсутня державна реєстрація про розірвання шлюбу), від якого є діти: син, [PERSON], [INFO] та дочка, Наталія, [INFO]. За судовим рішеням [PERSON] зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Згідно довідки-розрахунку державного виконавця відділу ДВС Устинівськоого районного управління юстиції у Кіровоградській області від 03 вересня 2015 року, у боржника [PERSON] за виконавчим документом борг по аліментам на користь стягувача [PERSON] станом на 03 вересня 2015 року складає 27054.56 грн. При встановлених обставинах, коли неповнолітні діти перебувають на утриманні [PERSON], розмір аліментів, які сплачує [PERSON] недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей, борг по аліментам становить 27054.56 грн., з врахуванням майнового стану платника аліментів, який не працює, позовні вимоги в частині про збільшення частки майна дружини підлягають задоволенню частково відповідно до ч.3 ст. 70 СК України, так як за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позовні вимоги в частині зменшення розміру боргу по аліментам на суму збільшення частки майна дружини задоволенню не підлягають відповідно до ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", так як розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Судові витрати по справі, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial