Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» (далі - ТОВ «ФК «РАНТЬЕ») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором №Р24.950.72920 від 05.05.2014 року у розмірі 22 789,69 грн. та 1 378 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.05.2014 між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», та відповідачем було укладено кредитний договір №Р24.950.72920, згідно якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 22 972 грн. зі сплатою 10 % річних, строком на 30 місяців. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 22 789,69 грн., яку позивач просить стягнути, а також судовий збір в сумі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві представником позивача Качмар А.І. зазначено про можливість розгляду справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, причин своєї неявки не повідомила, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується певернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 05.05.2014 між ПАТ «Ідея Банк», яке відступило право вимог за зобов'язаннями по кредитному договору на підставі договору факторингу №31/12-1 від 31.12.2015 р. ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.950.72920, згідно якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 22 972 грн. зі сплатою 10 % річних, строком на 30 місяців на поточні потреби. Відповідно до ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ «Ідея Банк» умови кредитного договору виконано та відповідач отримав кредит, однак, остання взяті на себе зобов'язання не виконує, а тому згідно з розрахунком позивача, станом на 30.03.2016 р., утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22 789,69 грн., з яких: 16 532,44 грн. - тіло кредиту; 6 257,25 грн. - нараховані та несплачені відсотки та комісії. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що позовні вимоги підставні та обґрунтовані, ґрунтуються на укладеному між банком та відповідачем кредитному договорі, а відтак, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 789, 69 грн., а позов задовольнити повністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved