Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про повернення надмірно сплачених коштів, зазначивши наступне. Позивач - [PERSON] є власником квартири №162 в будинку №34 у місті Запоріжжя. За зазначеною адресою в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її ім'я відкрито особовий рахунок №113307512 та укладено договір про користування електричною енергією від 06.08.2012 року. Приблизно в жовтні 2017 року позивач дізналась про наявність заборгованості по сплаті за електричну енергію в розмірі 616,99 грн., і у зв'язку з чим звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу реструктурувати борг. В подальшому, позивач звернула увагу, що фактичний обсяг спожитої електричної енергії та відмінні, а саме, в період з 2013 року по 2016 рік позивачем спожито вдвічі менше ніж обліковано приладом. Починаючи з вересня 2016 року, позивач взагалі не мешкає за зазначеною адресою та жодних електричних приладів під'єднаних до мережі не було, відтак споживання електричної енергії не було, проте прилад обліку, за невідомих обставин, продовжував нараховувати неіснуюче споживання. Беручи до уваги викладене, починаючи з листопада 2017 року в усній формі, а вже 01.12.2017 року позивач письмово звернулась до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з проханням вирішити питання щодо руху обліку електричної енергії за відсутності електроспоживачів, однак заяву було проігноровано, та 11.12.2017 року позивач звернулась до відповідача зі скаргою щодо відсутності дій спрямованих на вирішення мого питання. 12грудня 2017 року за адресою квартири позивача прибули співробітники ПАТ «Запоріжжяобленерго» нібито для вирішення проблеми яка склалась. Обстеживши квартиру на наявність приладів живлення а також незаконних під'єднань поза приладом обліку електричної енергії, електромонтери не виявили жодних порушень, проте в усній формі погодились про те, що прилад обліку все ж таки продовжує рух. За результатами огляду лічильника було складено Акт встановлення / заміни / технічної перевірки/ контрольного огляду /збереження пломб вузла обліку, встановленого на об'єкті Споживача від 12.12.2017 року, в якому зафіксували недолік: фаза в III клемі, пере підключили прилад обліку відповідно до схеми підключення. На прохання надати пояснення щодо самовільного руху приладу обліку було відмовлено. 13грудня 2017 року позивач знов звернулась до відповідача з заявою в якій вимагала звіт працівників які склали вищезгаданий акт щодо виконаної роботи, а також причин неправильного руху приладу обліку. Окрім цього просила замінити прилад обліку електроенергії протягом трьох днів. Наприкінці грудня на поштову адресу позивача надійшов лист від ПАТ «Запоріжжяобленерго» в якому окрім загальних посилань на правила користування електричною енергією для населення які затвердженні постановою Кабінету міністрів України №1357 від 26.07.1999 року зазначено, що представники ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно розпорядження на виконання робіт №754 провели технічну перевірку засобу обліку, обстежили поверхову щитову та побутову електроустановку, під час перевірки засіб сфазовано, порушень не виявлено. Додатком до листа був Детальний стан розрахунків за спожиту електроенергію за період з 22.01.2013 року по 01.01.2018 року. Щодо розміру переплаченої суми позивач зазначала, що починаючи приблизно з 21.06.2013 року та 01.09.2016 року вона мешкала у своїй квартирі та використовувала електричну енергію, проте не в тому обсязі який надає в детальному розрахунку відповідач, а вдвічі менше. Та з 01.09.2016 року по час звернення до суду із позовом Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, 02 січня 2018 року позивач знов звернулась з заявою, в якій поставила до відома останнього, що з 23.06.2016 року по 31.12.2017 року усі електроприлади в квартирі були вимкнені, проте за цей період, згідно приладу обліку показання з 3475 збільшилось до 5014. 22 січня 2018 року позивач написала листа, в якому запропонувала варіант вирішення конфліктної ситуації шляхом заміни або демонтажу приладу обліку влаштованого на той час. Повторно повідомила про те, що не мешкала в квартирі з 23.06.2016 року по 31.12.2017 року та всі прилади були вимкненні, проте прилад обліку продовжував рахувати кіловати електроенергії та відповідно сума до сплати складала 1001,14 грн., яка була сплачена та запропонувала залишити її на особовому рахунку №113307512 до тих пір поки її можливо буде використати. 19 лютого 2018 року працівниками відповідача було відключено засіб обліку про що складено Акт встановлення /заміни /технічної перевірки /контрольного огляду / збереження пломб вузла обліку, встановленого на об'єкті Споживача від 19.02.2018 року. Згідно детального стану розрахунку за спожиту електроенергію: за період з 21.06.2013 року по 01.09.2016 року (період проживання в квартирі) було сплачено 1040,37 грн., за період з 01.09.2016 року по 01.01.2018 року (період, який позивач не проживала в квартирі) було сплачено 103,84 грн. Беручи до уваги, що нарахування та сплату за період з 21.06.2013 року по 01.09.2016 року позивач визнає лише на половину, так як вважає, що прилад обліку неправильно рахував, та період з 01.09.2016 року по 01.01.2018 року взагалі не визнає, сума переплати становить: (1040,37 /2) + 103,84 = 624,02 грн., яку просить суд стягнути з відповідача як надмірно сплачені кошти, а також стягнути моральну шкоду у розмірі, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, у сумі 12000 грн. Ухвалою судді від 20.03.2018 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору та прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON], відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного провадження. 20.04.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено неправильну роботу лічильника, а також не доведено факту заподіяння позивачу моральної шкоди та її розміру. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали із підстав викладених у ньому та просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] є власником квартири №162 в будинку №34 у місті Запоріжжя. За зазначеною адресою в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її ім'я відкрито особовий рахунок №113307512 та укладено договір про користування електричною енергією від 06.08.2012 року №113307512. 01.12.2017 року письмово [PERSON] звернулась до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з проханням вирішити питання щодо руху обліку електричної енергії за відсутності електроспоживачів. 11.12.2017 року позивач звернулась до відповідача зі скаргою щодо відсутності дій спрямованих на вирішення мого питання. 12.12.2017 року представниками енергопостачальника було проведено технічну перевірку засобу обліку за вищезазначеною адресою. Під час перевірки технічного стану точки обліку, до облікових та після облікових відгалужень рейдовою бригадою засіб обліку сфазовано, перепломбовано, перевірено кількість імпульсів за певний проміжок часу, порушень Правил користування електронною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357 (з наступними змінами та доповненнями - далі по тексту ПКЕЕН) не виявлено, про що свідчить складений акт технічної перевірки від 12.12.2017р., в якому споживач відмовилась від підпису. \~ \~ \~ \~ В ході\~перевірки встановлено,\~що засіб\~обліку НІК\~2102-02\~М2\~№4893141\~класа точності\~1,\~встановлений в\~частині поверхового\~крила за\~самовільно встановленими\~дверима працює\~без порушень,\~які б\~впливали на\~обсяг спожитої\~електричної енергії\~в класі точності. Згідно паспорта лічильника електричної енергії періодичність повірок даного типу засобу обліку складає 16 років, тобто підключення електроустановки Позивача повністю відповідає вимогам правил улаштування електроустановок . 15 грудня 2017 року, позивач знов звернулась до відповідача з заявою в якій вимагала звіт працівників які склали вищезгаданий акт щодо виконаної роботи, а також причин неправильного руху приладу обліку. Окрім цього просила замінити прилад обліку електроенергії протягом трьох днів. Наприкінці грудня на поштову адресу позивача надійшов лист від ПАТ «Запоріжжяобленерго» в якому, окрім загальних посилань на правила користування електричною енергією для населення, які затвердженні постановою Кабінету міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, зазначено, що представники ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно розпорядження на виконання робіт №754 провели технічну перевірку засобу обліку, обстежили поверхову щитову та побутову електроустановку, під час перевірки засіб сфазовано, порушень не виявлено. Додатком до листа був Детальний стан розрахунків за спожиту електроенергію за період з 22.01.2013 року по 01.01.2018 року. 02 січня 2018 року позивач знов звернулась з заявою, в якій поставила до відома останнього, що з 23.06.2016 року по 31.12.2017 року усі електроприлади в квартирі були вимкнені, проте за цей період, згідно приладу обліку показання з 3475 збільшилось до 5014. 22 січня 2018 року позивач адресувала відповідачу листа, в якому запропонувала варіант вирішення конфліктної ситуації шляхом заміни або демонтажу приладу обліку влаштованого на той час. Повторно повідомила про те, що не мешкала в квартирі з 23,06.2016 року по 31.12.2017 року та всі прилади були вимкненні, проте прилад обліку продовжував рахувати кіловати електроенергії та відповідно сума до сплати складала 1001,14 грн., яка була сплачена та запропонувала залишити її на особовому рахунку №113307512 до тих пір поки її можливо буде використати. В лютому 2018 року на адресу позивача надійшов лист №55/46-706 від 07.02.2018 року в якому ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомило про регулювання відносин між ними, загальну інформацію щодо приладу обліку електричної енергії та порядок його перевірки шляхом проведення експертизи за рахунок позивача. 08 лютого 2018 року ознайомившись з листом №55/46-706 від 07.02.2018 року, позивач повідомила, що враховуючи те, що відділ субсидії повернув 76,63 грн. то на особовому рахунку №113307512 повинно залишитись переплата по оплатам за невикористану електроенергію на 01 березня 2018 року в сумі 1510,65 грн. 19 лютого 2018 року працівниками відповідача було відключено засіб обліку про що складено Акт встановлення/заміни/технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку, встановленого на об'єкті Споживача від 19.02.2018 року. Пунктом 1 ПКЕЕН визначено, що ці правила обов'язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Пунктом 16 ПКЕЕН передбачено, що у разі сумніву побутового споживача правильній роботі засобу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи. Після оплати побутовим споживачем вартості робіт енергопостачальник протягом 20 днів проводить експертизу. У разі підтвердженні неправильної роботи засобу обліку енергопостачальник відшкодовує побутовому споживачу всі витрати, пов'язані з проведенням експертизи. Виходячи з зазначеного. Позивач може звернутися до енергопостачальника для отримання квитанцій про сплат, вартості робіт, пов'язаних з проведенням незалежної експертизи. З боку енергопостачальника було проведено усі дії, для виявлення недоліків, які могли б впливати на роботу приладу обліку електричної енергії за адресою [ADDRESS], за місцем реєстрації Позивача по справі, а саме проведені неодноразові обстеження поверхових щитових та побутових електроустановок, перевірено технічний стан точки обліку, дооблікових та післяоблікових відгалужень. Жодних порушень не виявлене. Так як споживачем неодноразово заявлялося у своїх зверненнях про сумніви з роботі лічильника, ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно п. 16 ПКЕЕН листом 07.02.2018р. запропонувало Споживачу звернутися до Енергопостачальника із заявою про проведення експертизи. Проте Позивач не виявив бажання звернутися із відповідною заявою до проведення експертизи, не проведена така експертиза і на час розгляду даної справи. Таким, чином Позивач, посилаючись на неправильну роботу лічильника, жодним допустимим та належним доказом цього факту не довів. Посилання позивача в своїй позовній заяві на те, що нібито прилад обліку електричної енергії після вимкнення всіх електричних приборів продовжував нараховувати неіснуюче споживання жодним належним і допустим доказом не підтверджені. Відповідно до п. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 2 зазначеної статті визначено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Отже позивачем не надано жодного належного доказу на підстав позову щодо надміру сплачених Відповідачу коштів у сумі 624,02 грн. за спожиту електричну енергію. Покази свідків, які допитані у судовому засіданні в цій частині не є належними доказами. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією. Пунктом 9.5 Договору визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно та повному обсязі оплачувати спожиту електричну енергію. \~ \~ \~ \~ Пунктом 42 ПКЕЕН визначено, що побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил користування електричною енергією ддя населення. Пунктом 19 ПКЕЕН визначено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Пунктом 21 ПКЕЕН передбачено, що знімання засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Якщо знімання показань проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Для визначення стану розрахунків споживача за період з 28.01.2013р. по 01.01.2018р. відповідачем надано суду детальний розрахунок обсягу спожитої електричної енергії, в якому відображено на підставі яких показів засобу обліку здійснювався щомісячний розрахунок спожитої електричної енергії, який виставлявся споживачу до сплати. Більш того, 18.10.2017р. позивач звернулася до енергопостачальника за реструктуризацією суми заборгованості, яка утворилася на момент звернення в розмірі 616,99 грн. з проханням розстрочити борг строком на 3 місяці з щомісячним платежом у розмірі 189,00 грн., з внесенням початкового внеску у розмірі 50,00 грн. що свідчить про визнання позивачем як розміру заборгованості, так і її наявності. Окрім того, матеріали справи також не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували доводи позивача про те, що з 21.06.2013 року та 01.09.2016 року позивач мешкала у своїй квартирі та використовувала електричну енергію, проте не в тому обсязі, який надає в детальному розрахунку відповідач, а вдвічі менше, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, заявленої, як вбачається із заяв про збільшення позовних вимог через порушення прав споживача, то вони не підлягають задоволенню з огляду на таке. Правовідносини, які виникли між сторонами підпадають під дію Закону України „Про захист прав споживачів". Ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дійсно передбачена можливість відшкодування споживачу не тільки матеріальної, а й моральної шкоди. Однак, ст. 4 цього ж Закону було передбачено( у редакції, яка діяла до 19 травня 2011 року), що споживачі мають право на відшкодування завданої їм моральної (немайнової) шкоди тільки у тому випадку, коли вона заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. В редакції Закону від 19 травня 2011 року відшкодування моральної шкоди передбачено у разі завдання її внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. З системного аналізу змісту Закону України "Про захист прав споживачів" випливає, що ст. 22 даного Закону, яка декларує можливість відшкодування шкоди споживачам, є загальною нормою права по відношенню до ст. 4 цього Закону, яка визначає підстави для відшкодування даної шкоди. Згідно діючого законодавства при наявності загальної та спеціальної норми права має застосовуватися саме спеціальна норма права. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, крім спеціальних законів, регулюються Законом України від 12.05.1991 р. «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, визначено механізм їх захисту, врегульовано відносини між споживачами послуг та підприємством, установою чи організацією, які виконують роботу чи надають послуги, передбачено обовязки та права споживачів.. На відносини, які виникли між [PERSON] та ПАТ «Запоріжжяобленерго» як надавачем послуг і споживачем цих послуг поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Пункт 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до Закону. В інших випадках стягнення моральної шкоди, в тому числі за ненадання чи неякісне надання послуг, згаданим Законом не передбачено. Між тим наведені у позові [PERSON] обставини не є підставою для стягнення моральної шкоди у розумінні п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, суд зазначає, що між позивачем та відповідачем діяли договірні правовідносини, які регулюються\~ЦК України, а договір між позивачем та ПАТ «Запоріжжяобленерго», яким би передбачалась відповідальність надавача послуг за ненадання чи надання послуг неналежної якості у виді стягнення моральної школи, в матеріалах справи відсутній, а тому підстав для стягнення моральної шкоди немає. Підсумовуючи вищенаведене та аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed