Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 липня 2001 р. Відділом реєстрації актів цвільного стану Куйбишевського районного управління м.Донецька. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім'ю, сімейні цінності та несумісністю характерів. Протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Також позивач просила при реєстрації розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище - «[PERSON]». Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, шлюб розірвати, оскільки збереження сім»ї та подальше спільне проживання неможливе. Відповідач в судове засідання не з»явився, надіславши відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2001 р. року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цвільного стану Куйбишевського районного управління м.Донецька, про що складено актовий запис № 226. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, окремо проживають та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Відповідач мешкає в м.Донецьку за місцем своєї реєстрації. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї і примирення сторін є неможливим, сім»я існує формально. Однак, не підлягають задоволенню вимоги про залишення позивачу прізвища «[PERSON]» з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі ст.16 зазначеного Закону, державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо визначення її прізвища після розірвання шлюбу, оскільки, в даному випадку це не відноситься до компетенції суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial