Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 16 жовтня 2010 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №37. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу їх взаємовідносини з відповідачкою значно погіршились. На даний час вони проживають окремо, практично не спілкуються, спільно не ведуть домашнє господарство, матеріально - кожний утримує себе самостійно, допомоги один одному не надають. Між позивачем та відповідачкою втратились почуття взаємної поваги та кохання. Їхнє подальше спільне життя стало неможливим. Сім"я фактично припинила своє існування та існує тільки формально на папері і тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вважає, що дитина після розірвання шлюбу може залишатися проживати з мамою. В зв"язку з вищенаведеним, позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 16 жовтня 2010 року відділом РАЦС Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №37; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], лишити на виховання матері. В судове засідання позивач не з"явився, належним чином був повідомлений про час та місце його проведення, в позовній заяві просить слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення. Надіслала письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі. Щодо розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та з"ясувавши на умовах змагальності всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та ті письмові докази, що були подані ними до суду, суд приходить до висновку, що пред'явлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: - правовідносини сторін регулюються ст.ст.51, 104-105, 110-112 СК України; - з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сім'ї; - подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з письмових пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, сторони уклали шлюб 16 жовтня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №37 від 16.10.2010 року (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.08.2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання, спільне проживання подружжя припинено, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити їх інтересам. Згідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, інтереси дітей щодо місця проживання, суд визначає його при матері. Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved