Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступне. Згідно з п. 1.10 договору № 002-07973-250214 від 25.02.2014 відповідач прийняв для свого використання кошти в розмірі 1248,70 грн., за що зобов'язався згідно ст. 1058 Цивільного Кодексу України нарахувати та сплатити грошові кошти у розмірі 22,5 % річних у строк до 02.03.2015 року включно. Відповідач з 02.03.2015 р. зарахував та тримає на поточному картковому рахунку № 26204701513926 ПАТ «Дельта Банк», яку позивачу надано не було, грошові кошти у розмірі 1408,99 грн. (смс від 28.02.2015 08:24 час.) Відповідач повинен був згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦКУ видати грошові кошти на першу вимогу позивача або забезпечити безперебійне і якісне надання послуг з їх використання. Але протягом з 02.03. 2015 р. до часу подання позову та й розгляду у суді, відповідач послуг з використання грошових коштів не надає. Згідно з п. 11 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення зобов'язання по договору відповідач (або інша особа за дорученням відповідача) несе відповідальність перед позивачем у розмірі 100 % вартості наданої послуги (пп. 1.9 та 1.10 договору № 002-07973-250214 від 25.02.2014) або 1408,99 грн. За час використання грошових коштів відповідачем або іншими особами (установами) з 02.03.2015 р. по час їх повернення ці кошти знецінюються із-за індексу інфляції. Так, тільки станом на 03.05.2015 р. нарахована сума знецінилась на 26,31% (інфляція в березні - 110,8 %. квітні-114%, разом: 100*110,8*114=126,31%) або на суму 370,73 грн. (1408,99 грн.* 126,31% -1408,99 грн.), а з урахуванням очікуваної інфляції у травні та червні не менш ніж 110 % станом на 02.07.2015 р. збитки по знецінюванню коштів очікуються не менш ніж 744,48 грн. (час на розгляд справи у суді та дії з боку ПАТ «Дельта Банк» або іншої особи (установи)). Відповідач надавав гарантій повернення коштів у випадку банкрутства або введення тимчасової адміністрації за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб бо сума незначна. Але відповідач гарантії порушує, і згідно з ст. 618 ЦКУ відповідає за дії інших осіб, на яких було покладено його виконання (установа, регулятор НБУ). Позивач просить суд: Стягнути з відповідача на його користь вклад разом з нарахованими процентами згідно договору № 002-07973-250214 від 25.02.2014 у розмірі 1408,99 грн., що зараховано на платіжну картку № 26204701513926 ПАТ «Дельта Банк». Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за несвоєчасне повернення бор грошових коштів за вкладом згідно договору № 002-07973-250214 від 25.02.2014 року відповідно індексів інфляції з березня 2015 року до часу стягнення вкладу або станом на 02.07.2015 р. у розмірі 744,48 грн. Стягнути з відповідача на його користь як споживача штраф за несвоєчасне повернення боргу - грошових коштів за вкладом згідно договору № 002-07973-250214 від 25.02.2014 року розмірі 1408,99 грн. Стягнути з відповідача на його користь відшкодування за поштові послуги, канцелярію витрати у сумі 66,00 грн.. Звільнити його від сплати судових витрат. В процесі розгляду справи позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнив свої вимоги та остаточно просив суд : Стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за несвоєчасне повернення боргу грошових коштів відповідно індексів інфляції з березня 2015 року до 22.06.2015 року у розмірі 453,50 грн. Стягнути з відповідача на його користь як споживача штраф за несвоєчасне повернення боргу грошових коштів у період з 03.03.2015 року по 22.06.2015 року у розмірі 1558,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 4676,67 грн. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача заперечував проти позову, надав суду письмове заперечення в якому вказує, що на підставі рішення № 51 від 02.03.2015 року прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація. Виплати гарантованої суми за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії якої закінчився на час запровадження тимчасової адміністрації та за договорами банківського рахунку розпочались 11 червня 2015 року через ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач 22.06.2015 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав виплату за договором в розмірі 1405,65 грн. Відповідно до п.3 ч.5 ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено депозитний договір № 002-07973-250214 від 25.02.2014 року за яким позивач вніс суму вкладу у гривнях в розмірі 1248,70 грн. Банк зобов'язався нарахувати та сплатити грошові кошти у розмірі 22,5 % річних у строк до 02.03.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 з 03 березня 2015 року у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. З інформації про виплату коштів вбачається, що позивач 22.06.2015 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав виплату за договором № 002-07973-250214 від 25.02.2014 в розмірі 1405,65 грн (а.с. 21). Даний факт позивачем було підтверджено в судовому засіданні. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 1\~статті 1060 ЦК України\~передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.2\~ст.1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до п.3 ч.5\~ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. При цьому пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону\~передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. \~\~\~Згідно\~ст.46 ч.1, ч.2 п.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього\~Закону\~та приступає до виконання своїх обовязків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. \~\~\~Суд вважає необхідним відмовити в частині позову щодо стягнення штрафу та інфляційних витрат, у звязку з тим, що розпочата процедура ліквідації банку, запроваджено тимчасову адміністрацію, тому не здійснюється звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. При вирішенні питання про розмір компенсації завданої моральної шкоди виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що у позивач не надав доказів зміни його побуту, настання душевних страждань та інших незручностей, зміну психологічного стану, суд вважає, що моральна шкода не підлягає стягнення у зв'язку з її необґрунтованістю. \~

Outcome: dismissed