Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач систематично влаштовує сварки та конфлікти, ображає її брутальною лайкою, тому вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, термін для примирення призначати не потрібно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов спочатку визнав у повному обсязі, пояснивши, що сварки дійсно відбуваються в родині на підставі важкого фінансового становища, так як дружині не вистачає грошей, вважає, що сім'я існує формально, однак в подальшому вказав, що позов не визнає, при цьому не зміг обґрунтувати свою позицію. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 12.10.2002 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1638 (а.с.7). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO] (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені, відновити їх дане подружжя не бажає і позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу.

Outcome: approved