Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа - Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної митної служби України в Харківській області, в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зобов'язати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам. За згодою позивачів 12.03.2013 року у вищезазначеній квартирі було зареєстровано [PERSON]. З 26.06.2013 року відповідач не мешкає за своїм місцем реєстрації, оскільки він виїхав до Російської Федерації у м. Челябінськ. Комунальні послуги [PERSON] не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачам перешкоди у користуванні своїм майном. У судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяву (вхідний № 1239 від 20.01.2015 року), в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, 19.01.2015 року до суду надійшла заява [PERSON] (вхідний № 926), в якій він визнав позовні вимоги позивачів та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 20.01.2015 року до суду надійшла заява (вхідний № 1258) від представника третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в якій вона просила суд розглянути справу за її відсутності, та просила вирішити спір на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення першого та другого відповідачів, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 65.0 кв.м, житловою площею 43.9 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1998 року Харківським міським Центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний номер 8-98-118100. Право власності зареєстроване за співвласниками 27.04.1998 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером П-8-15224 (а.с. 5-6). Згідно довідки Дільниці № 57 КП «Жилкомсервіс» № 2543 від 01.08.2014 року та відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 03.12.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], з 12.02.2013 року (а.с. 10, 32). Позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, що [PERSON] з 26.06.2013 року за адресою: [ADDRESS], не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачів, повідомили суду, що [PERSON] у червні 2013 року зібрав усі свої речі та виїхав з квартири [ADDRESS]. При цьому, свідки наголосили, що позивачі жодним чином не перешкоджали відповідачеві у проживанні у вказаній квартирі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація -внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.

Outcome: partial