Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У кінцевій редакції позову проти [PERSON], як до спадкоємця [PERSON] Банк просить стягнути заборгованість за кредитом та іншими платежами в сумі 7705 грн. 64 коп. і 243 грн. 60 коп. судових витрат. Позов мотивовано тим, що спадкодавець порушив умови договору. Представник Банку заяву підтримав. Відповідач та його представник просять застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, відмовивши в задоволенні позову. Дослідженим матеріалам справи відповідають зобов'язальні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог, на засадах змагальності та диспозитивності. 22.05.2006 між спадкодавцем та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, укладено договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8-9). У разі укладення кредитного договору банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). [INFO] [PERSON] помер ( а.с. 59). Спадкоємцем його майна є відповідач. (а.с.53-81). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із розрахунку вбачається, що спадкодавець здійснював нерегулярні платежі, в зв'язку з чим станом на 19.09.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 7705 грн. 64 коп., а саме: 1638 грн. 96 коп. - за кредитом, 6066 грн. 68 коп. - процентів за користування ним (а.с.104-105). У статтях 526, 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідач у запереченнях просить застосувати загальний строк позовної давності (а.с.114-115,137-139). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України). У даному випадку з 01.04.2007. Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Проте, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), яка є обов"язковою для суддів (ст.260-7 ЦПК). Останній платіж проведений спадкодавцем у лютому 2007 року, а наступний - 01.04.2007 не проведено (а.с. 104). Позов подано до суду 20.05.2014 (а.с. 3). Доказів про вчинення боржником в межах позовної давності будь-яких дій, що свідчать про визнання ним свого боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо), як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності, позивачем не надано, а тому відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності та визнання поважними причин її пропущення відповідно до ст.ст. 264, 267 ЦК України. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.31 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначив, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Строк позовної давності обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. За правилами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отже, спадкодавець порушив взяті зобов'язання перед Банком щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Однак, на час звернення до суду строк позовної давності сплив, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed