Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про виселення, свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та [PERSON] . є власниками квартирир [ADDRESS] м. Києва. Право власності на вказану квартиру зареєстрвоано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 17 квітня 2007 року № 1 - 1279 в розмірі 2 / 3, та за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 1994 року - в розмірі 1/3 квартири. В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON], та з 17 липня 2012 року відповідач [PERSON]. В спірній квартирі відповідач [PERSON] поселився за згодою позивачі та згодом був зареєстрований за вказаною адресою . У зв"язку з тим, що проживання з відповідачем стало не можливим, через зловживання ним алкогольними напоями, та постійними сварками, просять останнього виселити з квартири [ADDRESS] м. Києва без надання іншого житла. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, пояснивши суду, що він є співмешканцем позивачки [PERSON] та вели спільне господарство, він сплачував за комунальні послуги, поселився та був зареєстрований у спірну квартиру за згодою власників квартири, іншого житла він не має, працює у батальйоні " Золоті ворота" та приймає участь у громадському житті Дарницького району м. Києва є волонтером у ГО " Дарницька громадська варта", громадський порядок не порушує, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на вказану квартиру зареєстрвоано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 17 квітня 2007 року №1-1279 в розмірі2/3, (а.с.6) та за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 1994 року - в розмірі 1/3 квартири. (а.с . 5) В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON], та з 17 липня 2012 року відповідач [PERSON] ( а. с. 16). Щодо виселення, то ст. 157 ЖК України встановлює, що членів сім'ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 cт. 116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частина 1 cт. 116 ЖК України визначає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виходячи з аналізу змісту наведеної норми ст. 116 ЖК України вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення: а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення; б) використання його не за призначенням; в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку. У всіх трьох випадках до винних осіб мають попередньо вживати заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача ( незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселенн я). Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 12 квітня 1985 pоку, такими заходами є, зокрема, міри попередження, застосовувані судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також міри суспільного впливу, прийняті на зборах мешканців будинку або членів ЖБК, трудових колективів та інших громадських організацій за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих указівок щодо можливого виселення). Позивачі не надали суду доказів того,що відповідач систематично руйнує чи псує житлове приміщення, чи використовує його не за призначенням,також не надали суду доказів того,чи застосувувалися до відповідача заходи попередження і суспільного впливу з приводу його протиправної поведінки,які виявилися безрезультатними (наприклад,його поведінка була предметом розгляду органів міліції, прокуратури, суду, громадських організацій, незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення відповідача з будинку) останній продовжував антигромадське поводження, і така поведінка відповідача носила систематичний характер (або хоча б двічі він був притягнутий до відповідальності за подібні дії ). Таким чином, законодавством встановлений чіткий порядок для виселення інших осіб, які проживають разом із власниками житла, і в даному випадку власники житла не довелим наявність підстав для виселення відповідача.

Outcome: dismissed