Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2014 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен», державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Форд», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який визнаний винним у вчинені даної пригоди. У результаті вчинення ДТП автомобілю [PERSON] нанесено механічні пошкодження, вартість яких відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості складає 104 103,67 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ СК «Скайд» за страховим полісом АІ 3465943 від 20.03.2014 року. 08 жовтня 2014 року ПАТ СК «Скайд» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 48 755 грн. Позивач зазначає, що у відповідність до ст. 1192 ЦК України він має право стягнути із відповідача неоплачену страховою компанією матеріальну шкоду у розмірі 55 348,67 грн. Крім того, позивач зазначає, що так як його автомобіль у результаті вчинення ДТП було значно пошкоджено, йому завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у 15000 грн. Моральна шкода виразилася в тому, що внаслідок пошкодження автомобіля позивача, було порушено нормальний ритм та спосіб життя позивача. Крім того, відповідач повністю відмовився у добровільному порядку відшкодувати моральну шкоду. У зв'язку із вищевикладеними обставинами, позивач просить стягнути на свою користь із відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 55 348,67 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та кошти, сплачені позивачем за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 500 грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП об'єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами [PERSON] В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що 20 серпня 2014 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен», державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Форд», державний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], однак під час скоєння ДТП перебував під його керуванням. У зв'язку із тим, що [PERSON] знехтував правилами безпеки руху в дорожній обстановці, тобто не дотримався мінімальних вимог уважності та обережності, які повинні виконуватися кожним учасником дорожнього руху, а відтак допустив грубу необережність в результаті якої трапилося дане ДТП при якій автомобілю [PERSON] завдано матеріальної шкоди, розмір якої складає 15 381,80 грн. З огляду на вищевикладені обставинами [PERSON] вважає, що ДТП трапилося з вини [PERSON], тому останній має сплатити на його користь завдану матеріальну шкоду, розмір якої складає 15 381,80 грн., а також кошти, витрачені за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, у розмірі 2000 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Проти задоволення зустрічних вимог заперечив у повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] проти задоволення первісного позову у повному обсязі заперечував. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник ПАТ СК «Скайд» та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання надали заяви, у яких просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2014 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен», державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Форд», державний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], однак під час скоєння ДТП перебував під керуванням [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Із матеріалів справи вбачається, що 20.03.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Скайд» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 3465943, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Форд», державний номер [NUMBER] Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень статті 34.1 Закону, страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків. Згідно статті 34.2 Закону, якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явилися, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Згідно копії платіжного доручення за № 2642 від 07 жовтня 2014 року ПАТ СК «Скайд» сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. На обґрунтування доводів позову, позивач посилається на Звіт за № 1436 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Citroen C-Elysse, д.н.з [NUMBER], від 29.08.2014 року, який виготовлений на замовлення [PERSON], де розмір матеріального збитку становить 104 103,67 грн. Однак, суд не може взяти до уваги вищевказаний звіт, так як в ньому містяться розбіжності у розрахунку матеріальної шкоди, а саме, на аркуші 17 даного звіту у таблиці вказано, що вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості складає 104 103,67 грн. Всупереч цьому, із наведеного нижче висновку звіту вбачається, що вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості складає 104 103,67 грн. Такі розбіжності не дають можливість взяти до уваги висновки, зроблені даним звітом для розрахунку матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача. Із розрахунку визначення розміру виплати страхового відшкодування, який міститься на аркуші справи 122 та якій суд бере до уваги вбачається, що розмір матеріального збитку згідно звіту авто товарознавчого дослідження складає 94 533 грн. Розмір суми страхового відшкодування, який ПАТ СК «Скайд» виплатило на користь [PERSON] складає 49 000 грн. За таких обставин, розмір невідшкодованої [PERSON] у результаті вчинення ДТП матеріальної шкоди складає 45 533 грн. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1194 ЦК України , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, законодавством передбачено, що особа, яка визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, повинна сплачувати позивачу заподіяну шкоду лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди. З огляду на викладене вбачається, що цивільна відповідальність [PERSON], на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "Страхова компанія «Скайд», що підтверджується матеріалами справи, а саме полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 3465943, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Форд», державний номер [NUMBER], ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 1000 грн. За таких обставин, розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який підлягає стягненню на користь позивача із відповідача становить - 45 533 грн. Позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За змістом ст. 23 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування потерпілому моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідність до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, посилаючись на завдану діями відповідача моральну шкоду, зазначає, що зазнав моральні та душевні страждання. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 2 000 грн. Виходячи з викладених вище обставин, позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача коштів, сплачених за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 500 грн. задоволенню не підлягають. У зустрічному позові [PERSON] посилається на те, що [PERSON] знехтував правилами безпеки руху в дорожній обстановці, тобто не дотримався мінімальних вимог уважності та обережності, які повинні виконуватися кожним учасником дорожнього руху, а відтак допустив грубу необережність в результаті якої трапилося дане ДТП при якій автомобілю [PERSON] завдано матеріальної шкоди, розмір якої складає 15 381,80 грн. У зв'язку із чим просив при визначені матеріальної шкоди врахувати положення ч. 2, 4 ст. 1193 ЦК України. Разом з тим, такі доводи є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. За змістом ч. 2 та 4 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Так, із постанови Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року вбачається, що вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про винність [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, що підтверджується доказами, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях учасників ДТП, схеми місця ДТП. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, всі посилання відповідача на наявність в діях [PERSON] вини у скоєнні ДТП, яка відбулася 20.08.2014 р. не заслуговують на увагу, оскільки неправомірність дій та вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою суду, яка має преюдиційне значення для розгляду даного спору. Крім того, посилання відповідача на те, що його матеріальне становище дає підстави для зменшення розміру завданої матеріальної шкоди є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами у судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість зустрічних позовних вимог [PERSON], у задоволенні яких необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial