Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до вимог ст. ст. 180 - 184, 192 СК України просить суд: змінити розмір аліментів що утримуються з [PERSON] на її користь за рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2016 року на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наступним чином: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь витрати за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів були задоволені частково, стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дні подання позовної заяви, а саме з 05 жовтня 2015 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] ; на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 05.10.2015 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , в решти позовних вимог було відмовлено, стягнутий з відповідача на користь держави судовий збір. Визначений в 2016 році розмір аліментів у сумі 600 грн на кожну дитину з врахуванням віку та потреб дитини є недостатнім та суперечить мінімальному розміру аліментів в теперішній час. Відповідач є працездатною людиною, не має на утриманні інших осіб, може і повинен допомагати їй в забезпеченні дітям належний рівень їх існування. На підставі вищевикладеного, вона і вимушена звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 15.04.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було увалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей були задоволені частково. Змінено розмір аліментів що утримуються з [PERSON] за рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2016 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] наступним чином: Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2218 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2218 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 02.06.2020 року, у якій вказуючи на неналежне його сповіщення про розгляд справи та не з`ясуванні усіх фактичних обставин справи, просив його скасувати. На підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2020 року, заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задоволено. Заочне рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2020 по цивільній справі №495/735/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву, згідно якої вона позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно якого заяви про розгляд справи у відсутність, просив розглядати справу з урахуванням заперечень, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. При цьому проводити розгляд справи без його часті та участі його представника. Су розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що дійсно від спільного шлюбу позивача з відповідачем в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . /л.с. 7-8/ На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів були задоволені частково, стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дні подання позовної заяви, а саме з 05 жовтня 2015 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] ; на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 05.10.2015 року та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , в решти позовних вимог було відмовлено, стягнутий з відповідача на користь держави судовий збір. /л.с. 12-16/ Як зазначає позивач у своїх позовних вимогах, визначений в 2016 році розмір аліментів у сумі 600 грн на кожну дитину з врахуванням віку та потреб дитини є недостатнім та суперечить мінімальному розміру аліментів в теперішній час. Відповідач є працездатною людиною, не має на утриманні інших осіб, може і повинний допомагати їй в забезпеченні дітям належний рівень їх існування. Не погодившись із викладеним, відповідач зауважив, що 21.02.2017 року на підставі рішення суду про стягнення аліментів та виконавчого листа № 495/7215/15-ц від 08.11.2016 року було відкрито виконавче провадження № 53457009 щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів а утримання їх дітей у сумі по 600 грн на кожного щомісячно. Відповідач наполягає, що жодного разу не порушив свої зобов`язання з належної оплати аліментів на утримання дітей. При цьому оплату аліментів здійснював самостійно в розмірах, що були не менше сум, встановлених судом у справі. Докази виконання ним своїх зобов`язань він регулярно надавав державному виконавцю в електронному вигляді на електронну адресу. З урахуванням позиції ВСУ у справі № 632/580/17 та належного виконання ним своїх обов`язків із сплати аліментів, виходячи із відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, лише за обставин зміни законодавства щодо мінімального розміру аліментів, просив відмовити у задоволенні позову. Нормативне обґрунтування. За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», встановлено з 01.01.2021 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1921 гривень, з 6 років - 2395 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Разом з тим, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку із змінами згідно Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII мінімального розміру аліментів. Також, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Крім того, відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року, висловленій у справі № 755/10947/17, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів. У висновку ВСУ, викладеному у його постанові від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначає, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Вказаним спростовуються ствердження позивача про необхідність збільшення розміру аліментів за підстав змін у законодавстві. З урахуванням усього вищевикладеного, а саме того, що позивачем не приєднано доказів зміни матеріального стану відповідача у бік покращення, не надано жодного доказу достатнього одержання доходів відповідачем, його офіційного працевлаштування, виходячи з відсутності доказів погіршення матеріального чи сімейного стану отримувача аліментів чи стану здоров`я дітей, прийнявши до уваги, що зміна в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення такого в судовому порядку шляхом винесення нового рішення, адже законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, а отже суд, з огляду на викладене, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, не знайшов правових підстав для необхідності збільшення розміру аліментів, встановленому за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2016 року, а отже приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішення питання щодо судових витрат З огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, судові витрати та витрати на правову допомогу, понесені позивачем не підлягають відшкодуванню з боку відповідача та відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed