Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказав, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], але не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Малолітній [PERSON] влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини за заявою відповідачки в зв'язку зі складними життєвими обставинами. Дитина потребує постійного нагляду лікаря-невролога, оскільки має затримку психо-моторного та психо-мовного розвитку. Відповідач схильна до вживання спиртних напоїв, має власне житло, ніде не працює. За місцем проживання відповідач характеризується посередньо, у неповному обсязі здійснює контроль за вихованням дитини, не займається його фізичним та духовним розвитком. З відповідачкою неодноразово проводилися бесіди щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків, вона попереджалася про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. На даний час закінчився граничний термін перебування малолітнього [PERSON] в Миколаївському обласному будинку дитини. За час перебування дитини в дитячому закладі відповідачка жодного разу не відвідувала дитину, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги, не виявляє жодного інтересу до дитини. Відповідачки перебувала під соціальним супроводом Баштанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, але, незважаючи на проведену з нею роботу щодо необхідності належного виконання своїх батьківських обов'язків, продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. Питання невиконання відповідачкою батьківських обов'язків неодноразово розглядалося 22.08.2016 року, 26.10.2016 року, 01.03.2017 року, 05.04.2017 року та було прийнято висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. На підставі викладеного, в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач просив винести рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь закладу, де буде утримуватися дитина. Представник позивача - Баштанської райдержадміністрації Миколаївської області (органу опіки та піклування) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вказав, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого сина. Відповідач до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області вважав, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, проте відповідач дійсно не приділяє належної уваги та цікавості до своєї дитини, яка перебуває у будинку дитини, хоча на вжиті заходи щодо виховання іншої дочки відповідача, яка проживає з нею, відповідач реагує та змінює свою поведінку, а тому є сподівання, що відповідач змінить своє ставлення і до виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина вразі вжиття до неї відповідних заходів. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON]; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 26.07.2016 року; повідомлення Баштанського ВП від 11.05.2017 року № 3036/55-2017; копію розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 07.03.2017 року № 83-р; акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.04.2017 року; характеристику Старогороженської сільської ради Баштанського району на [PERSON] від 04.04.2017 року; повідомлення Баштанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.04.2017 року № 206; довідки Управління соціального захисту населення від 03.05.2017 року №№ 253 та 254; довідку Старогороженської сільської ради Баштанського району про склад сім'ї [PERSON] від 16.05.2017 року; виписку з історії розвитку [PERSON] від 22.05.2017 року; характеристику на [PERSON]; висновок органу опіки та піклування Баштанської райдержадміністрації від 16.05.2017 року № 01-17/13-17; повідомлення Миколаївського обласного будинку дитини від 28.02.2017 року № 03-217-04; копію заяв [PERSON] від 07.07.2016 року та 01.03.2017 року; протокол № 10 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській райдержадміністрації від 26.10.2016 року; витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській райдержадміністрації від 28.10.2016 року № 01-20/29; протокол № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській райдержадміністрації від 01.03.2017 року; подання про прийняття мір адміністративного впливу від 23.09.2016 року № 01-33/619-01), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], який з серпня 2016 року влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини за заявою відповідачки. Дитина потребує постійного нагляду лікаря-невролога, оскільки має затримку психо-моторного та психо-мовного розвитку. З часу перебування сина в будинку дитини, відповідач жодного разу не відвідувала його, а, отже, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Обставин, які б об'єктивно перешкоджали відповідачу здійснювати свої батьківські обов'язки судом не встановлено. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. З роз'яснень п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. В судовому засіданні позивачем в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не доведено достатніх підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей, оскільки протягом останнього року до відповідача жодних передбачених законом заходів впливу (в тому числі в частині притягнення до відповідальності) не застосовувалось, а вказані в позові засідання комісій від 22.08.2016 року, 26.10.2016 року, 01.03.2017 року, 05.04.2017 року або ж стосувались заяв відповідача про влаштування сина до будинку дитини, або ж стосувались здійснення відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до іншої дитини, безпосередньо ж щодо здійснення відповідачем батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO], будь-яких дієвих заходів не вживалось взагалі. Проте, підтверджені в суді факти неналежної поведінки відповідача, яка жодного разу не відвідувала малолітнього сина в будинку дитини, а, отже, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, є свідченням ухилення відповідача від обов'язків, передбачених ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, тому в задоволенні позову про позбавлення відповідача її батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON], [INFO], слід відмовити, проте відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина та піклування про нього і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків, а малолітнього сина відібрати у відповідача без позбавлення батьківських прав, передавши його органу опіки та піклування, що відповідатиме найвищим інтересам дитини та мінімізує наявні ризики для здоров'я дитини, її розвитку та нормального морального виховання. Згідно з ч.4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України оскільки пред'явлений органом опіки та піклування позов про позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню - судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 170 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved