Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 03 липня 2012 року знаходилася у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 08 вересня 2015 року. З жовтня 2016 року відповідач проживає окремо у м. Сімферополі, ухиляється від належного виконання свого батьківського обов"язку, а саме: з донькою не спілкується, зовсім не цікавиться життям та розвитком дитини, не забезпечує її матеріально, контакту не шукає, не бере участі у її вихованні. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та змінити призвіще з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує , просить задовольнити з підстав , викладених в позові. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Департаменту та надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено. що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 08 вересня 2015 року, актовий запис № 1775. Відповідно до довідки, виданої Комунальним закладом «Дошкольний навчальний заклад (ясли-садок) №178 Харківської міської ради» від 03.10.2019 року про те, що [PERSON] відвідує садок з 01.09.2017 року. Дитину постійно приводить та забирає лише мама [PERSON] .. Вона відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами доньки, бере активну участь у житті групи, відвідує святкові ранки. Батько [PERSON] жодного разу у дитячому садку не з`являвся, дитиною не цікавився, не відвідував батьківські збори, не підтримував зв`язків з донькою. Як зазначила в позові позивач з часу припинення шлюбних відносин з жовтня 2016 року, донька проживає з неї, знаходиться на повному її забезпеченні, відповідач життям доньки не цікавиться та з дитиною не спілкується. Факт проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю підтверджується довідкою про склад сім`ї від 17.08.2018 року. Відповідно до висновку Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради від 19.11.2019 року №718, який був наданий в судове засідання, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , Департамент вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУкраїни, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з донькою не робив, він не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд доходить висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати доньку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved