Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, однак у зв`язку з зростанням цін зросли витрати на утримання дітей. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, офіційно працевлаштований монтером у Республіці Польща, де отримує заробітну плату у розмірі 3000 злотих, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб, а тому, на її думку, таке майнове становище відповідача дозволяє йому брати участь у матеріальному забезпеченні дітей. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Також вказує, що з часу припинення спільного проживання відповідач жодним чином не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, хоча вона неодноразово зверталась до нього із такою вимогою, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за останній рік в грошовій сумі по 5000 грн. на дитину. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із матір`ю. Із змісту позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що з травня 2018 року сторони припинили спільне проживання і з того часу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей в добровільному порядку. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із копії трудового договору від 08 лютого 2019 року, відповідач офіційно працевлаштований в Республіці Польща на посаді монтера із заробітною платою 3000 злотих у місяць (а.с.11). В той же час, позивачка є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1497 грн., що підтверджується довідкою сервісного центру Коломийського відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України від 23 липня 2019 року (а.с.7). Позивачка заявила до відповідача дві вимоги про стягнення аліментів на дітей на майбутнє та за минулий період - за останній рік. Стосовно другої вимоги, то суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Судом встановлено, що позивачкою вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з 03 листопада 2018 року, про що свідчить роздруківка смс-повідомлень позивачки на мобільний номер телефону відповідача із проханням передати кошти на утримання дітей. Такі повідомлення, із негативним реагуванням з боку відповідача, направлялися 3 та 9 листопада 2018 року і 9 січня 2019 року (а.с.57-59). Суд зважаючи на те, що відповідач на той час уже знаходився за межами держави на роботі у Польщі, де згідно Трудового договору від 09 жовтня 2018 року, починаючи з 10 жовтня 2018 року і по 22 лютого 2019 року, отримував заробітну плату у розмірі 2 500 польських злотих (що по курсу до гривні України складало приблизно 15 000 гривень), тому такий вид звернення за матеріальною допомогою на дітей слід рахувати належним доказом, а відмову відповідача в наданні допомоги безпідставною. Проте суд рахує доцільним суттєво зменшити розмір аліментів за вказаний проміжок часу. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів починаючи з часу звернення з позовом до суду і на майбутній період, суд виходить із того, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, має постійне місце праці в Республіці Польща. Із адресованого ним зобов"язання на адресу відповідачки видно, що він згідний щомісячно добровільно перераховувати допомогу на дітей у розмірі 1 000 польських злотих ( що по курсу до гривні України складає дещо більше 6 000 гривень). Із копії трудового договору відповідача з польським працедавцем видно, що починаючи з 23 лютого 2019 року і по 22 лютого 2022 року він за умовами праці отримуватиме 3 000 злотих щомісяця. За даних обставин, з врахуванням витрат на найм житла, відповідач на думку суду, матиме змогу здійснювати оплату алментів у розмірі по 3 000 грн. на місяць на кожну дитину, що буде об"єктивним і справедливим. На підставі наведного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 70, 150, 160, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial