Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з заявою про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька, відповідача по справі, вказавши, що з 26 липня 2008 року вона перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час син проживає разом з позивачем, за адресою [ADDRESS]. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Вона належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак з моменту фактичного розірвання шлюбних відносин стосунки між нею з відповідачем зіпсувалися, тому відповідач не погоджується надати дозвіл на виїзд сина за межі України. Без дозволу відповідача вона не має можливість вивезти сина за кордон для відпочинку та оздоровлення, духовного та культурного збагачення, оскільки виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку. Тому позивач просить надати їй дозвіл на виїзд їх сина за кордон без дозволу батька дитини до досягнення сином 16-річного віку. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, дала пояснення відповідно позову, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивача [PERSON] та підтверджує той факт, що відповідач не дає згоду на те, щоб дитина поїхала на відпочинок за кордон з матір»ю. Кожного разу як позивач його просить надати дозвіл він придумує різні умови , при виконанні яких надасть дозвіл. Кожного разу ставить інші умови та не дає дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, не дає змоги позивачеві оздоровити дитину на відпочинку. Вислухавши позивача, представника 3-ї особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 липня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 8 - свідоцтво про шлюб). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7- свідоцтво про народження дитини). На теперішній час син проживає разом з позивачем, за адресою [ADDRESS]. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 9 - рішення про розірвання шлюбу). Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», при відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, такий виїзд може бути дозволений на підставі рішення суду. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 p., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак з моменту розірвання шлюбних відносин стосунки між нею з відповідачем зіпсувалися, тому відповідач не погоджується надати дозвіл на виїзд сина за межі України. Без дозволу відповідача вона не має можливість вивезти сина за кордон для відпочинку та оздоровлення, духовного та культурного збагачення, оскільки виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд їх дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька.

Outcome: approved