Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обгрунтуваня позову зазначила, що вона з 2003 року без реєстрації проживає у житловому будиноку за адресою: [ADDRESS] , здійснює поточні ремонти та догляд за домоволодінням з усією прилеглою територією, підтримує в належному стані домоволодіння, сплачує всі комунальні послуги. Позивачка зазначає, що за час проживання у зазначеному будинку, претензій або скарг щодо використання вказаного приміщенняні відкого не надходило. Враховуючи викладені обставини, позивачка, звертається до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Гірської міської ради - у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до початку судового розгляду надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо поданого позову не надано. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Так, згідно ст.10,12,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, відповідно до положень статті 344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи визначені правові положення , суд зазначає. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.11.1997 року, саме житловий будинок , що є предметом судового розгляду, за адресою: [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] та [PERSON] ( а.с.30-31). При цьому: Згідно відомостей Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області в архіві відділу по м.Попасна та Попаснянському району перевіркою первинних та поновлених актових записах та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть стосовно гр. [PERSON] та [PERSON] - не виявлено. Згідно інформації державного нотаріуса Попаснянської державної нотаріальної контори до майна [PERSON] та до майна [PERSON] спадкові справи не заводились, будь-хто із спадкоємців померлих з будь-якими заявами відносно їх майна до нотаріальних органів станом на 30 серпня 2019 року не звертався. Позивачка вказує, що відкрито, безперервно володіє домоволодінням, а тому є підстави, передбачені ст.344 ЦК України для визнання права власності за нею на будинок. Однак, в матеріалах справи містяться відомості про те, що житловий будинок, якйи предметом судового розгляду не є чужим, має власника і відомості про смерть, про наявність правонаступнитків або спадкоємців - відсутні, що протирічить умовам, передбаченим ст.344 ЦПК України та іншим діючим закодонавчим актам, що регулюють порядок набуття права власності за набувальною давністю. Також суд звертає увагу на те, що в позовній заяві позивачка взагалі не зазначає інформації про обставини заволодіння житловим будинком та будь-якох інформаціїї про попередніх власників, натомість додає документи, які свідчать про наявність власників житла, на яке позивачка бажає набути право власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку подана позовна заява не грунтується на вимогах закону, в зв"язку з чим позивачці необхідно відмовити у задоволенні поданого позову. На підставі викладеного, ст.344 ЦПК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»

Outcome: dismissed