Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №3002 від 14.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 45 045,77 грн та витрат на вчинення виконавчого напису в сумі 930,00 грн; стягнути з відповідачів судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказано, що в момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нормативно-правовий акт, кий допускав вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, без визнання такого боргу боржником, був визнаний не чинним, згідно рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року №826/20084/14. Позивач вказує, що приватний нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не могло бути надано доказів згоди або факту повідомлення позивача про існування заборгованості, нотаріусу не було подано оригінал кредитного договору, оскільки позивач його не підписував, а надана довідка, складена кредитором, не може вважатись випискою по рахунку. Позивач стверджує, що відсутність у неї електронного цифрового підпису вказує на те, що кредитний договір не міг бути підписаний, а тому нотаріус не мав змоги достовірно встановити умови кредитного договору. [PERSON] не визнає нарахованих відповідачем комісій, процентів та неустойки, оскільки не погоджувала їх розміру, власного екземпляру договору у неї не було. [PERSON] переконана, що в даному випадку має місце прострочення кредитора. оскільки ним не було повідомлено позичальника про перехід права вимоги за кредитним договором, що, на думку позивача, звільняє боржника від обов`язку виконання зобов`язання, сплати процентів, неустойки за період прострочення кредиту. Ухвалою суду від 19.05.2021 року вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення щодо виконання виконавчого напису №3002 від 14.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 45 045,77 грн та витрат на вчинення виконавчого напису в сумі 930,00 грн, в виконавчому провадженні № 65087444. Ухвалою суду від 20.05.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 17.06.2021 року від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, де вказано, що між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 07.09.2019 року було укладено кредитний договір №1910171, згідно якого позивачу було надано у тимчасове платне користування кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн, проте, позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконала, грошові кошти не повернула. На підставі Договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20.02.2020 року відповідач набув право вимоги за кредитним договором №1910171 від 07.09.2019 року та у зв`язку з чим позивачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання. Відповідач зауважив, що після переходу права вимоги за кредитним договором №1910171 від 07.09.2019 року відповідачем не нараховувалось жодних нових сум щодо стягнення заборгованості. 04.01.2021 року відповідачем, з дотриманням усіх вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, подано приватному нотаріусу Баршацкому І.В. заяву про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, тому, відповідач стверджує, що процедуру отримання виконавчого напису дотримано та просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Крім того, відповідач вказав на необґрунтованість вимоги позивача про стягнення витрат по оплаті послуг надання професійної правничої допомоги з огляду на те, що даний спір не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, значного часу на вивчення обставин справи, а також у зв`язку з відсутністю документального підтвердження витрат на правову допомогу (а.с. 63-67). Позивач копію відзиву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримала 22.06.2021 року, відповіді на відзив не надходило (а.с. 128). Від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Баршацького І.В. відзиву на позовну заяву не надходило. Направлені судом копія ухвали про відкриття провадження, матеріали позовної заяви повернулись до суду не врученими адресату з відміткою поштою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 120) Крім того, ухвалою суду від 20.05.2021 року постановлено, зокрема, витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином засвідчені копії виконавчого напису № 3002 від 14.01.2021 року. 25.08.2021 року судом отримано відповідь начальника управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Нестеренко В. про те, що з 01.02.2021 року нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Баршацького Ігоря Вікторовича припинено з 01.02.2021 року, станом на 16.08.2021 року документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Баршацького І.В. не передані на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 125). Третя особа старший держаний виконавець Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Паламарчук Т.Я. пояснень на позовну заяву не надавала, копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позову отримала. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 07.09.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №1910171, згідно якого позичальник отримує кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн строком на 15 днів та зобов`язалась повернути кошти, сплатити комісію, проценти за користування кредитом. Згідно пункту 6 кредитного договору №1910171, цей кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створений на веб-сайті ТОВ «Мілоан» (а.с. 71-75). 20.02.2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ та згідно Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20.02.2020 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №1910171 від 07.09.2019 року, де боржником виступає [PERSON] та загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 45 045,77 грн (а.с. 76-81). 14.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис №3002 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 45 045,77 грн та витрат на вчинення виконавчого напису в сумі 930,00 грн (а.с. 32). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р. (в редакції від 07.04.2017 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Відповідно до статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем - та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 року передбачалась можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Поряд з викладеним, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 27.11.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило [PERSON] претензію з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №1910171 від 07.09.2021 року у розмірі 45 045,77 грн з роз`ясненням, що в іншому випадку справу буде передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису (а.с. 84-86). 04.01.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 45045,77 грн, до заяви, зокрема, долучено кредитний договір №1910171 від 07.09.2021 року; копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості (а.с. 82). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично не заперечує тієї обставини, що нею було отримано кредитні кошти, при цьому, як вже встановлено, кредитний договір укладено в електронному вигляді, відповідно, нотаріально не засвідчений. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Спірний виконавчий напис вчинено 14.01.2021 року. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Проте, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Нотаріально посвідчений договір не був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовільняє їх у повному обсязі. Крім того, щодо пред`явлення позовних вимог до співвідповідача приватного нотаріуса Баршацького І.В., суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року в справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) зазначено, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 28). На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що витрати на правову допомогу становлять 10000,00 грн. Згідно частин 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, до позовної заяви не долучено жодних доказів, які б свідчили про те, що позивачем було укладено договір про надання правової допомоги, визначено суму гонорару адвоката, обсяг робіт, вчинених адвокатом, а тому суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: partial