Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить житловий будинок [ADDRESS]. 12.07.2001 року вона надала [PERSON] дозвіл на проживання в її будинку та зареєструвала його в ньому. Восени 2012 року відповідач залишив будинок позивачки і став проживати в м. Тульчині. В кінці січня 2013 року [PERSON] забрав останні свої речі і з 01.02.2013 року жодного дня в її будинку не проживав, але з реєстраційного обліку не знявся і значиться зареєстрованим в даному будинку, де не проживає понад один рік. Позивачка запропонувала [PERSON] знятися з реєстрації в належному їй будинку, оскільки, через те, що він зареєстрований в її будинку, вона не може отримати соціальні пільги в повному обсязі, на які має право як пенсіонерка. Однак, [PERSON] відмовляється знятися з реєстраційного обліку в будинку позивачки, тому за захистом своїх вона змушена звернутись до суду. В зв'язку з цим, просить суд, постановити рішення, яким визнати втрату права користування жилим приміщенням, усунути порушення його права власності та зобов'язати відповідачів виписатись з належного йому будинку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 26 від 24.04.1990 року, позивачці належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки №407 від 23.07.2014 року, виданої Богданівської сільською радою Тульчинського району, [PERSON] з лютого 2013 року фактично не проживає в її погосподарському дворі (а.с.6). Як вказано в копії домової книги, [PERSON] прописаний в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач продовжує рахуватись зареєстрованим в будинку позивача, однак, там не проживає з лютого 2013 року. Таким чином, позивачу на праві власності, яке підтверджено належним чином оформленим та зареєстрованим правовстановлюючим документом, належить житловий будинок, в якому залишається бути зареєстрованим відповідач у справі. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власників, пов'язані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач добровільно не змінює реєстрацію місця проживання, то ним порушено право власності позивачки і її право вимоги захисту порушеного права є законними. Тому перешкоди, які створені цією реєстрацією мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням . Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. [PERSON] майже рік проживає в іншому місці, а зареєстрований в будинку позивачки, чим порушує її права і є таким, що втратив право на користування житлом, в якому його зареєстровано. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст.71, 72 ЖК України, судом не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, тому є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, як особа, що тривалий час понад шість місяців в ньому не проживає. Згідно ст. 107 ЖК України, [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн, а також сплачені нею при зверненні до суду витрати на правову допомогу в розмірі 150,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved