Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом і зазначає, що відповідач є її батьком і сплачував аліменти на її утримання до повноліття. В даний час вона навчається в вищому учбовому закладі, є студенткою національного педуніверситету ім.Драгоманова, однак проживає разом з матір»ю, яка має невелику заробітну платню, тому потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, харчування , кошт для проїзду з Києва до Коростеня, тощо . Просила стягнути з відповідача аліменти, на час її навчання по 1/4 частині його доходу щомісячно до закінчення навчання. Позивач ці вимоги підтримала і просила задоволити (л.с.18,19). Відповідач - проти позову заперечив, мотивуючи такі заперечення тим, що має іншу сім"ю, в якій двоє малолітніх дітей і непрацююча дружина та мати - пенсіонерка, його заробітна плата є невеликою, він хворіє, власного житла не має, винаймає його у приватних осіб за власні кошти, тому не має можливості сплачувати аліменти позивачу (л.с.20-35). Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які витікають з сімейних правовідносин і врегульовані СК України. Відповідач є батьком [PERSON] (л.с. 5,6). В даний час позивач є студенткою 1 курсу Національного педуніверситету ім. Драгоманова термін закінчення навчання 30.6.2017 року (л.с.74). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Виходячи цієї норми, підставою для виникнення обов»язку батьків щодо утримання таких повнолітніх дітей є склад ряду юридичних фактів, а саме: докази родинного зв»язку дитини і батьків, продовження дитиною навчання, потреба повнолітньої дитини, в зв»язку з навчанням в матеріальній допомозі та здатність батьків таку допомогу надавати. З справи видно, що позивач навчається в вищому учбовому закладі на платній основі, проживає з матір»ю в м. Коростень і має оплачувати вартість проїзду з Коростеня до Києва і в зворотному шляху, придбання харчування, тощо, тому має потребу в матеріальній допомозі. Вимоги позову, передбачені ст.199 СК України і обгрунтовані поданими доказами. Разом з тим, законом передбачено, що стягнення аліментів можливо за умови, що відповідач об"єктивно може надавати таку матеріальну допомогу. Суд встановив, що відповідач має іншу сім"ю, в якій двоє малолітніх дітей і непрацююча дружина та мати - пенсіонерка, якій він надає допомогу (л.с.32), його заробітна плата є невеликою і іншого джерела доходу сім"я не має (л.с.29), відповідач хворіє (л.с.20-24), власного житла не має, винаймає його у приватних осіб за власні кошти, що потребує певних витрат (л.с.30), він має потребу в забезпеченні нормального існування своєї сім"ї . Суд визнає, що посилання відповідача на повну неможливість сплати аліментів позивачці не є переконливими, а вимога позову про сплату щомісячно по ? част. доходу відповідачем не є обґрунтованою, з врахуванням обставин справи, майнового та сімейного стану кожної з сторін, суд стягує аліменти з відповідача в розмірі 1/10 частини його доходів, щомісячно. В решті вимог позову - відмовляє за необґрунтованістю.

Outcome: approved