Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди покликаючись на те, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області останнього зобов'язано усунути перешкоди в користуванні квартирою, що розташована по вул. Шептицького 1/62 в м. Червонограді, шляхом виселення. [PERSON] добровільно не бажав звільнити житлове приміщення, постійно чинив перешкоди у користуванні ним, через що було порушено їх нормальний спосіб життя так як вони вимушені були докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Відтак, вважають, що їм було заподіяно моральної шкоди розмір якої оцінюють у 10000 грн. та просять такий стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, зіслалась на обставини викладені в позові. Додала, що відповідач добровільно не бажав звільняти житлове приміщення, постійно скандалив. В результаті нанесення їй тілесних ушкоджень був притягнутий до кримінальної відповідальності. Вважає позов підставним та просить такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що позивачі не представили суду жодних документів заподіяння їм моральної шкоди. Відповідач протягом кількох років оплачував комунальні послуги, а позивачі не платили. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги позивачів не підлягають до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з виписки з рішення Червоноградського міського суду від 26.10.2000 р. позов [PERSON] до [PERSON] про виселення було задоволено та останнього виселено з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 2.12.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з участю третьої особи [PERSON] про визнання права проживання та користування житловим приміщенням, такий задоволено в повному обсязі та за [PERSON] визнано право на проживання та користування квартирою № [ADDRESS]. Крім того, як встановлено з ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 28.07.2014 р., заяву [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду від 17.03.2014 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третіх осіб на стороні позивача: [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, задоволено та відстрочено виконання рішення про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] терміном на чотири місяці до 29.03.2015 р. На підставі ухвали Червоноградського міського суду від 8.02.2013 р. кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] в учиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України було закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленум у Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань , або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Проаналізувавши викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи не доведено обставин, які порушують особисті немайнові права позивачів, останні не надали суду об'єктивних, беззаперечних доказів на підтвердження фактів і обставин, з якими вони пов'язують заподіяння їм моральних і фізичних страждань, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed