Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку №27 по вул.Космонавтів, в м.Виноградові, на підставі свідоцтва від 26.02.2015р., зареєстроване в реєстрі № 234 приватним нотаріусом [PERSON] Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що після придбання цього будинку в ньому протиправно та без його відома вселилися колишня власниця [PERSON] та її чоловік [PERSON], які чинять йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Відповідачі по справі були вселені до будинку за згоди попереднього власника [PERSON]. Оскільки позивач не бажає, щоб у його будинку проживали відповідачі, а у добровільному порядку виселитися з будинку вони не бажають, на прохання не реагують, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, а відтак просить суд виселити [PERSON], [INFO], мешканку м.Виноградів, вул.Космонавтів-27 та [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] із житлового будинку №27 по вул.Космонавтів у м.Виноградів Виноградівського району, а також судові витрати стягнути із відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, а відтак просив суд їх задоволити повністю. Представник відповідачів, якого підтримав і відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що вимоги позивача безпідставні, а відтак у їх задоволенні просив відмовити. Так, в обґрунтування своїх заперечень послався на те, що спірний будинок належить саме відповідачам, оскільки після електронних торгів 26.02.2015р. банк не отримав жодних коштів від [PERSON] за спірний будинок у м.Виноградів по вул.Космонавтів-27. Окрім того відповідач [PERSON] подав до Виноградівського районного суду позов про визнання прилюдних торгів недійсним та скасування свідоцтва про придбання спірного майна, на підставі яких [PERSON] набув право власності на спірний будинок, а відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про перегляд рішення Виноградівського районного суду від 07.05.2015р., яким було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1 га у м.Виноградів по вул.Космонавтів-27, а отже на даний час є передчасним розгляд даної справи у суді. Отже, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідачів щодо позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємов"язку, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказах встановлено, що позивач на підставі [PERSON] від 26.02.2015р., яке зареєстроване в реєстрі № 234 приватним нотаріусом [PERSON] \\а.с.4\\, є власником житлового будинку №27 по вул.Космонавтів, в м.Виноградові. Зокрема. [PERSON] було посвідчено приватним нотаріусом відповідно до ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого начальником відділу ДВС Виноградівського РУЮ. Отже, на час розгляду даної справи у суді, належними та достовірними доказами встановлено, що дійсним власником спірного будинку №27 по вул.Космонавтів в м.Виноградів є саме позивач [PERSON], який на підставі [PERSON], виданого 26.02.2015р. приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №234, у визначеному законом порядку набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою вул.Космонавтів-27 в м.Виноградів. Окрім того, на час розгляду даної справи у суді [PERSON], видане 26.02.2015р. приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №234, в законному порядку не скасоване, а відтак є законним та дійсним, чим самим спростовує заперечення відповідачів, що спірний будинок належить саме їм. Також матеріалами справи встановлено, що після придбання позивачем цього будинку в ньому протиправно та без відома позивача вселилися відповідачі [PERSON] та [PERSON], які чинять йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Ці обставини, зокрема, ствердженні: даними заяви позивача від 27.04.2016р. \\а.с.5\\, в якій він просить начальника Виноградівського відділення поліції прийняти міри до осіб, які без його відома вселились в його будинок №27 по вул.Космонавтів в м.Виноградів; даними витягу з ЄРДР за №1201607008000496 від 26.05.2015р. \\а.с.6\\, згідно якого [PERSON] та [PERSON] «всупереч установленому законом порядку вселились до будинку №27 по вул.Космонавтів в м.Винорадів, який відповідно до свідоцтва про право власності належить [PERSON]»; аналогічні обставини ствердженні і даними Висновку від 26.05.2016р. \\а.с.7-8\\. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд констатує, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами за своєю правовою природою є цивільно-правовими, регулюються положеннями ЦК України щодо права власності та захисту права власності та положеннями ЖК України. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ці положення кореспондуються і з вимогами Житлового кодексу України, зокрема, згідно із нормами ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В суді встановлено, що позивач бажає розпоряджатися своїм будинком №27 по вул.Космонавтів у м.Виноградові на власний розсуд та не бажає давати у користування будинок відповідачам, однак без виселення відповідачів, позивач позбавлений такої можливості. З матеріалів справи вбачається, що з моменту набуття права власності позивачем, останній не надавав згоди на проживання відповідачам та неодноразово наголошував останнім про те, щоб вони не чинила перешкоди у користуванні майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з врахуванням положень ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків а також інших осіб (ст.ст. 64, 65 ЖК України). Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] був членом сімї колишнього власника, проте на даний час не є членом сімї теперішнього власника- позивача по справі. Між тим, аналіз положень ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України свідчить про те, що право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів сімї на користування цим будинком. Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Оскільки право власності від [PERSON] 26.02.2015р. на підставі [PERSON], виданого 26.02.2015р. приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №234, згідно якого право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою вул.Космонавтів-27 в м.Виноградів перейшло до [PERSON], а відповідачі не є членами сімї власника, а відтак суд погоджується з доводами позивача, що останні втратили право користування будинком №27 по вул.Космонавтів в м.Виноградові Виноградівського. Так, згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України - власник майна має права вимагати захист свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, зокрема шляхом виселення, а власник сам визначає своє право володіння і розпорядження власністю. За загальним правилом, згідно з ст.109 ЖК України - виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом, а відтак, єдиним законним способом виселення осіб, які самовільно займають жиле приміщення, можливий тільки за рішенням суду. Так, обгрунтовуючи свої заперечення представник відповідачів послався на те, що спірний будинок належить саме відповідачам, оскільки після електронних торгів банк не отримав жодних коштів від [PERSON] за спірний будинок у м.Виноградів по вул.Космонавтів-27; відповідач [PERSON] подав до Виноградівського районного суду позов про визнання прилюдних торгів недійсним та скасування свідоцтва про придбання спірного майна, на підставі яких [PERSON] набув право власності на спірний будинок, а відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про перегляд рішення Виноградівського районного суду від 07.05.2015р., яким було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1 га у м.Виноградів по вул.Космонавтів-27, проте суд не може погодитись з такими доводами, оскільки такі належними та достовірними доказами, в порушення вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України, не доведенні, а також не спростовують встановлених судом обставин. Між тим, у відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК) Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, відповідно до положень ст.212 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідачки, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень від 07.06.2016р. \\а.с.1\\ позивач сплатив 551,20 грн. судового збору. Відповідно до вимог ст.ст.391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України та

Outcome: approved