Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 19 листопада 2012 року померла [PERSON], жителька с.Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка, на яке вона є спадкоємцем за заповітом, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на дане майно втрачений, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї немає, а тому і звертається до суду. Позивачка [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 19 листопада 2012 року померла [PERSON], жителька с.Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ №197709, після смерті якої залишилось спадкове майно - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,29 га, яка розташована на території Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області , право власності на яке посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯГ №972142 від 17 квітня 2008 року. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем на вказане майно за заповітом від 26 серпня 2008 року, посвідченим секретарем Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованим в реєстрі за №194, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, подавши заяву нотаріусу, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, що видно із матеріалів спадкової справи №63-2013, яка була заведена після смерті [PERSON] Відповідно до постанови приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Люзняка від 29 листопада 2017 року [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка залишилась після смерті [PERSON], яка померла 19 листопада 2012 року, відмовлено, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ №972142 від 17 квітня 2008 року, який посвідчує право власності на землю, втрачений та визнаний недійсним, що підтверджується оголошенням в газеті «[PERSON] вісник» №33 (10941) від 17 серпня 2017 року. З архівного витягу із розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 02 серпня 2007 року №818/2007-р м.Дунаївці "Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) громадянам на території Лисецької сільської ради видно, що [PERSON] було виділено у на турі земельну частку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лисецької сільської ради за межами населеного пункту с.Лисець, як власнику сертифіката ХМ №0354139 на земельну частку (пай) №164 площею 1,29 га (ріллі). Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] як за спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку, як на спадкове майно після смерті [PERSON]

Outcome: approved