Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , яка постійно та на день смерті проживала у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою, в тому числі Ѕ частину якого [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка та батька позивачів [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачам. Вони, як спадкоємці за заповітом прийняли спадщину, подавши заяви до нотаріуса у визначений законом строк та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , у нотаріуса не можуть через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на будинок. Тому позивачі вимушені звертатися до суду та просять визнати за кожним з них право власності по Ѕ частині на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачі та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачі позов підтримують та просять його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської радипозовні вимоги визнає. Відзиву на позов не подавали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та 29.07.1991 року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть, були батьками [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджено відповідними свідоцтвами (а.с.15,16,17,18,19). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після померлої [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,6732 гектарів, що розташована на території Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] (а.с.20-21). Станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] мешкали [PERSON] - голова двору та його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою від 07.05.2021 року №78 виданою відділом «ЦНАП» Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (а.с.24). З інформації, що міститься у довідках від 07.05.2021 року №79 та 80 виданих відділом «ЦНАП» Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, видно, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , яка фактично після смерті чоловіка прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживав та був зареєстрований її син [PERSON] . Спадкодавцем 11.05.1995 року було складено заповіт (а.с.22-23,25). Довідкою № 346 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 18.05.2021 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.26). Згідно постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 02.06.2021 року, [PERSON] та [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , в якому Ѕ частка у праві власності належала [PERSON] який помер [INFO] , спадкоємцем після смерті якого була його дружина [PERSON] , що прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав та Ѕ частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки за життя спадкодавець не провів реєстрацію права власності на будинок. В матеріалах справи міститься заповіт, яким заповідачка [PERSON] заповідала все своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не можуть, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцем не отримувався, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивачів на спадщину неможливо, а набуття позивачами права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved