Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач, товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 1000, 00 грн. як компенсацію суми франшизи та 243,60 грн. судових витрат, посилаючись на те, що 01.10.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС №008352 ( надалі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Ford Fiesta» д/н [NUMBER]. 01.11.2013 року на вул.Уборевича, в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода ( надалі - ДТП) за участю вказаного застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автобуса «Богдан А09212» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначив, що постановою Святошинського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року відповідача було визнано винним у вказаній ДТП. [PERSON] 22.01.2014 року звернулася із заявою до позивача про виплату страхового відшкодування. 11.02.2014 року позивач на підставі страхового акту від 29.01.2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування, виходячи з рахунку від 08.11.2013 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 4 339,89 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі ПАТ «УОСК») за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6096053, згідно якого вказана страхова компанія взяла на себе обов'язок відшкодувати третім особам шкоду, заподіяну з вини відповідача під час ДТП. Даним полісом передбачено франшизу в розмірі 1 000,00 грн. Оскільки ПАТ «УОСК» 27.06.2014 року здійснила виплату страхового відшкодування позивачу за вирахуванням франшизи в розмірі 1000, 00 грн., а відповідач на неодноразові вимоги позивача добровільно не відшкодував недоотриману суму страхового відшкодування, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила письмова заява в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що не має ніяких зобов"язань перед позивачем. Суд оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. 01.11.2013 року на вул.Уборевича, в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Fiesta» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автобуса «Богдан А09212» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року відповідача було визнано винним у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача у пошкоджені застрахованого автомобіля встановлена судовим рішенням та не підлягає додатковому доказуванню. В результаті ДТП застрахований автомобіль марки «Ford Fiesta» д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] (а.с.17), отримав механічні ушкодження бокової лівої частини (бампер, переднє крило), що підтверджується довідками ДАІ від 01.11.2013 р. та 04.11.2013 р. (а.с.18-20). Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, майнові інтереси власника автомобіля марки «Ford Fiesta» д/н [NUMBER], [PERSON], пов'язані з його володінням, користуванням і розпорядженням, на час ДТП були застраховані у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», про що свідчить Договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 008352 від 01 жовтня 2013 року (а.с. 4-16). Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, ДТП, яка сталася 01.11.2013 року та внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки \~«Ford Fiesta» д/н [NUMBER], є страховим випадком, що підтверджується страховим актом позивача від 29.01.2014 року №КР-007544 (а.с.23-24). На підставі заяви [PERSON] від 22 січня 2014 року (а.с. 22), Страхового акту від 29.01.2014 року №КР-007544 (а.с.23-24), розрахунку суми страхового відшкодування зробленого до нього (а.с.25), рахунку №Адс-00012287 від 08.11.13 р. ( а.с.26), акту виконаних робіт №АДСА-0012141 від 08.04.2014 р. (а.с.27) [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4339,89 грн., шляхом перерахування на рахунок ТОВ «ВіДі Край Моторз» за відновлювальний ремонт автомобіля, про що свідчить платіжне доручення № 380 від 11 лютого 2014 року (а.с 28). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки. При цьому, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім того, положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», серед іншого, передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронна-страхова компанія», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6096053, згідно якого вказана страхова компанія взяла на себе обов'язок відшкодувати третім особам шкоду, заподіяну з вини відповідача під час ДТП. Даним полісом передбачено франшизу в розмірі 1 000,00 грн.(а.с.29). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами відшкодувати недоотриману суму страхового відшкодування (а.с.30-34), проте відповідачем проігноровані дані звернення. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача невідшкодованої суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved