Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 10000,00 грн. та судового збору. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач надала у борг відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн., які тривалий час не повертаються. За даним фактом позивач була змушена звернутися з цього приводу до міліції по факту ознак злочину, передбаченого ст.190 КК України, тобто зловживання чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. У порушенні кримінального провадження було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Так, позивачем було неодноразово позичено відповідачу грошові суми, які досі не повернуті: 1500,00 грн. - за викуп прав відповідача в ДАІ м.Феодосія; 1500,00 грн. - боргу за гараж; 1200,00 грн. - борг за ремонт даху гаража; 6000,00 грн. - борг за покупку автомобіля (4000,00 грн. з яких повернуто); 400,00 грн. - борг за залізничні білети для двоюрідної сестри; 300,00 грн. - борг за оформлення групи стосовно здоров'я в лікарні м.Сімферополь АРК; 200,00 грн. - борг за бензин для поїздки в м.Сімферополь для зустрічі сестри з поїзду. Крім того, у травні 2012 року після смерті матері [PERSON] відповідачем отримано допомогу на її поховання 2000,00 грн., які також не повернуті. Через родинні стосунки (відповідач є рідним братом позивача) розписки позивач з відповідача не брала. Спір добровільно не вирішений, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав, що зазначені в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на його необгрунтованість та відсутність доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов задоволенню не підлягає. За матеріалами справи судом встановлено, що зобов'язання відповідача перед позивачем не підтверджені належними та допустимими доказами. Суду не представлено письмового договору позики, укладеного між сторонами, розписки, або інших документів, що засвідчують передачу визначеної грошової суми на користь відповідача. Відповідно до норми ч.2 ст. 1047 ЦК України в підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника, або інший документ, що засвідчує передачу визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.526,527 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін згідно з договором. Статтею 629 ЦК України регламентовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.10,11 ЦПК України, суди розглядають справи в межах заявлених в них вимог і на підставі наданих сторонами доказів і судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, де кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено порушення її прав, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Судові витрати розподілені відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України „Про судовий збір".

Outcome: dismissed