Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт за яким все своє майно на випадок смерті заповів позивачу. Після його смерті спадщину прийняв позивач як спадкоємець за заповітом та [PERSON] як непрацездатна дружина померлого. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлий [PERSON] за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати: - за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька - [PERSON] право власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] ; - за [PERSON] право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя та право власності на 1/8 частину в порядку спадкування після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 25 червня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 29 червня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 23 липня 2021 року. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 27 вересня 2021 року. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від в. о. завідуючої Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 44/2009 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з довідкою виданою старостою Дрімайлівського старостинського округу Зоценком В. І. № 120 від 08 лютого 2021 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною - [PERSON] , сином - [PERSON] , невісткою - [PERSON] та онукою - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі починаючи з 28 жовтня 1961 року (а.с.9). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1967 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За життя [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно на випадок смерті залишив сину - [PERSON] . Заповіт складений 24 грудня 2002 року, посвідчений секретарем Дрімайлівської сільської ради та виконкому Опанасенко Р. М., зареєстрований у реєстрі за № 76 (а.с. 19). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 44/2009 вбачається, що 19 лютого 2009 року [PERSON] звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON] (а.с.62). 19 лютого 2009 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України після померлого чоловіка - [PERSON] (а.с.62). [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), на майновий пай та на грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, які належали померлому [PERSON] . Частка [PERSON] у спадкову майні складає 3/4 (а.с.66,68). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), на майновий пай та на грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, які належали померлому [PERSON] . Частка [PERSON] у спадкову майні складає 1/4 (а.с.69,71). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивачі являються єдиними спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину. Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено. Згідно з повідомленням державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 25 травня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.17). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 14 від 22.01.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 18 ). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою Б-1, прибудова а-1, сараї в-1, В-1, гараж Г-1, ґанок а1-1, рік побудови - 1967 (а.с. 20-22). У виписках з погосподарських книг Дрімайлівської сільської ради на 1991-2005 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.11-13). У виписках з погосподарських книг Дрімайлівської сільської ради на 2006-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] ,є [PERSON] (а.с.14-16). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі, однак не можуть оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, що є підставою для визнання за позивачами права власності на вказане майно. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved