Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачі у листопаді 2017 р. звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2016 року, близько 01 годині 35 хвилин, на вулиці Кільцева дорога в м. Києві за участю транспортних засобів: автомобіля «Тоуоta Land Cruiser Prado» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, [PERSON] та автомобіля «ГАЗ3102» д.н.з. [NUMBER] з причепом «ПГМФ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія, [PERSON] , в салоні якого перебувала пасажир, [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Зазначили, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року було встановлено, що в результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ГАЗ-3102» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , батько позивачів, та пасажир цього автомобіля, [PERSON] , мати позивачів, отримали тілесні ушкодження різного ступеню важкості та були госпіталізовані до Київської міської клінічної лікарні № 17, де [INFO] їх батько, [PERSON] помер. Смерть [PERSON] настала від сполучної травми тіла (численних переломів кісток з ушкодженням внутрішніх органів та м`яких тканин), що призвело до розвитку шоку, жирової емболії та крововиливів у наднирники. Між тілесними ушкодженнями та настанням його смерті існує прямий зв`язок. Згідно висновку експерта № 1794/Е від 28.10.2016 року встановлено, що у [PERSON] мали місце такі ушкодження: відкрита черепно-лицева травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня з формуванням геморагічних вогнищ-розчавлення в обох лобних частках, травматичний субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, розриви твердої мозкової оболонки, фрагментарний перелом лобної кістки зі зміщенням в порожнину черепа, лінія перелому якого поширюється на мозкову поверхню обох орбіт, перелом скроневої кістки зліва з переходом на піраміду та наявністю крововиливу в комірках, уламкових переломів, стінок обох гайморових пазух, верхньої щелепи, дуги виличної кістки зліва, латеральної стінки обох орбіт, голівки нижньої щелепи зліва зі зміщенням, носової перетинки, кісток носа, забійних ран лобної ділянки з переломом на верхню губу, верхньої губи, підборіддя; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 2-6 ребер справа, забою обох легень; закрита травма правого стегна у вигляді косого уламкового перелому стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитись в термін та за обставин вказаних у постанові, тобто 29.07.2016 року при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався при зіткненні його з перешкодою). Вищевказана відкрита черепно-лицева травма відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з підпунктом б) пунктом 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно підпункту в) пункту 2.2.1 та пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Зазначають, що через ДТП, яка сталася з вини відповідача, мати стала інвалідом першої групи, не могла самостійно себе обслуговувати, в подальшому була визнана недієздатною та [INFO] померла. Позивачі також зазначили, що їх батьки до ДТП були життєрадісними,здоровими людьми, працювали та отримували достойну заробітну плату, якої вистачало їм не тільки на своє утримання, а ще й давало змогу допомагати наймолодшому синові з навчанням. Батьки були для них опорою в житті, давали їм поради та оберігали від всіх незгод та негараздів. Втрата батьків для позивачів призвела до непоправних наслідків, суттєвих змін в житті, психологічних страждань тривалого характеру, які не можливо відновити, з урахуванням зазначеного, просили стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000 000 грн., як компенсацію за тривалість їх страждань, пов`язаних з втратою батьків через дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася з вини відповідача. В подальшому позивачі збільшили розмір моральної шкоди до 3 240 000 грн. по 1 620 000 грн. кожному, пославшись на висновок судової психологічної експертизи та просили покласти на відповідача витрати за її проведення. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали посилаючись на те, що у повному обсязі відшкодували як матеріальну, так і моральну шкоду позивачам, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою про отримання коштів. Вважають, що позивачами розмір моральної шкоди не доведений, а судова експертиза проведена з порушенням чинного законодавства та є неналежним доказом у справі. В засіданні, допитані свідки зазначили, що гроші в якості компенсації передавалися позивачам. Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року по справі № 759/15445/16-к вбачається, що 29 липня 2016 року на вулиці Кільцева дорога в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Тоуоta Land Cruiser Prado 120» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, [PERSON] та автомобіля «ГАЗ3102» д.н.з. [NUMBER] з причепом «ПГМФ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія, [PERSON] . В результаті вищевказаної ДТП постраждали батьки позивачів: [PERSON] , який помер [INFO] та їх мати, [PERSON] . Відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності. (а.с.6-9). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року вирок Святошинського районного суду від 03 липня 2017 року відносно [PERSON] змінено в частині вирішення цивільних позовів. Виключено з мотивувальної частини вироку рішення про закриття провадження по справі за позовними заявами потерпілих [PERSON] та [PERSON] , у звязку з відмовою від позову потерпілих, у звязку з добровільним погашенням їм збитків, та доповнено резолютивну частину вироку рішенням про залишення цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] без розгляду. В решті вирок залишено без змін (а.с. 10-15). Згідно листа Державної установи «Кагарлицької виправної колонії № 115» відповідач [PERSON] був звільнений 06 вересня 2018 року умовно достроково від відбування покарання (а.с. 157). Згідно виписки з історії хвороби (а.с. 18) мати позивачів [PERSON] після ДТП потрапила до Київської міської клінічної лікарні № 17 з діагнозом: Поєднана травма, ЗЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням вогнищ забою-розчавлення в обох лобних ділянках, пневмоцефалія. Вдавлений фрагментарний перелом лобної кості. Перелом голівки н/щелепи зліва з зміщенням. Перелом дуги виличної кості зліва. Лінійний перелом скронової кості зліва з переходом на піраміду. Перелом латерних стінок обох орбіт. Перелом стінок обох в/щ пазух. Уламковий перелом кісток носа. Уламковий перелом в/щелепи. Множинні забійні рани обличчя. Тетрапарез, сенсамоторна афазія, порушення функції тазових органів, виражені статико-динамічні порушення. ЗТГ. Перелом II-VI ребер зправа. Забій та розрив правої легені . Правосторонній пневмоторакс. Закритий уламковий перелом правої стегнвої кістки в середній 1/3 з зміщенням уламків. Анізокорія, травматичний мідріаз, енофтальм лівого ока. Часткова атрофія здорових нервів, ангіопатія сітківки обох очей. Вторинний гнійно-обструктивний бронхіт. Стан після біфронтальної РДТЧ (29.07.16), вентрикулоперитонального шунтування (22.09.16). Незаміщений після операційний кістковий дефект черепа в обох лобних ділянках (15.0*8,0см). Наслідком важкої ВЧМТ з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, вираженими афатичними порушеннями, повною втратою навичок самообслуговування. Трахеостома. Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року [PERSON] встановлено першу групу інвалідності (а.с. 21). Судом встановлено, що з 22 грудня 2016 року вона перебувала на індивідуальній програмі реабілітації (а.с. 22). Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої заяви про відшкодування збитків від 24 січня 2017 року (а.с.31) позивачам було відшкодовано збитки на загальну суму 1 200 000 грн., які складалися з вже отриманої суми на лікування батьків 467 696 грн. 33 коп., збитків на поховання 13 764 грн. 50 коп. одного з батьків, шкоди, пов`язаної із знищенням автомобіля в розмірі 89 556 грн. 67 коп. та решта в розмірі 628 982 грн. 33 коп. була призначена для подальшого лікування матері позивачів. При цьому, даною заявою було передбачено, що отримана сума у 1 200 000 грн. не є остаточною, але була достатньою на день підписання цієї заяви. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 218-ц від 13 грудня 2017 року [PERSON] страждала на слабоумство внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми та потребувала сторонньої допомоги (а.с. 127-128). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2018 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено опікуном її сина, [PERSON] .(а.с. 126) Судом встановлено, що мати позивачів померла [INFO] (а.с. 203). Для встановлення розміру моральної шкоди за клопотанням представника позивача судом було призначено психологічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення перед експертами було поставлено питання чи є ситуація по даній справі психотравмуючою та чи спричинені особам, позивачам по справі, страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується у справі, якщо так, то чи була заподіяна моральна шкода та який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) для кожного з позивачів. За результатами проведення судової психологічної експертизи № 1273/19-61 від 03 грудня 2019 року відносно позивача [PERSON] (а.с. 116) встановлено, що внаслідок обставин, які повязані з смертю батька [PERSON] , отриманням тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , присвоєнням їй інвалідності першої групи у звязку з повною втратою навичок самообслуговування, трьохрічною реабілітацією та смертю у вересні 2019 року позивач [PERSON] мав тривалі порушення в основних сферах своєї життєдіяльності, що протягом тривалого часу унеможливлювало його повноцінне соціальне функціонування та спричинило суттєвий психотравмуючий вплив. Ситуація по даній справі є психотравмуючою для [PERSON] , [INFO] , та спричинила йому страждання (моральну) шкоду. В результаті цієї ситуації була заподіяна моральна шкода, орієнтований еквівалент грошової компенсації за завданні страждання (моральну шкоду) складає 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с. 172). За результатами проведення судової психологічної експертизи № 20237/18-61 від 18 грудня 2019 року відносно іншого позивача, [PERSON] (а.с. 175) встановлено, що внаслідок обставин, які повязані з смертю батька [PERSON] , отриманням тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , присвоєнням їй інвалідності першої групи у звязку з повною втратою навичок самообслуговування, трьохрічною реабілітацією та смертю у вересні 2019 року позивач [PERSON] також мав тривалі порушення в основних сферах своєї життєдіяльності, що протягом тривалого часу унеможливлювало його повноцінне соціальне функціонування та спричинило суттєвий психотравмуючий вплив. Ситуація, що досліджувалася експертом, мала психологічно деструктивний характер та призвела до змін в емоційній сфері підекспертного, створивши суттєві перешкоди для реалізації його оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачання ресурсів задля подалання наслідків ДТП. Орієнтований еквівалент грошової компенсаціїї, завданої [PERSON] , [INFO] моральної шкоди складає 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с. 180). Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В зв"язку з вищезазначеним, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, про відшкодування позивачам моральної (немайнової) шкоди, яка увійшла до суми 1 200 000 грн. 00 коп., оскільки такі дані заява від 24 січня 2017 року не містить (а.с.31) Суд вважає, що позивачам завдано значних моральних страждань тривалого характеру, які пов`язані з втратою їх батьків. Порушення права на повноцінну сім`ю, якою для них були батько та мати, не може бути відновлено чи компенсовано в повному обсязі і в грошовому еквіваленті. Ця психологічна травма залишиться для них на все життя. При цьому суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння позивач моральних страждань підтверджується зібраними по справі доказами. Позивачами оцінена моральна шкода у 1 620 000 грн. 00 коп. кожному. Відповідачем доказів про його майновий стан чи інші обставини, які б слугували до зменшення даної суми компенсації не надано. А тому суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги представника відповідача про неналежність як доказу судової психологічної експертизи та зазначає, що у відповідності до вимог ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Однак, даний висновок експерта було здійснено на підставі Науково-Медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень з використанням експертом Методик, які передбачають відповідні процедури проведення яких в судовому засіданні є недоцільним. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей. Отже, висновок судового експерта є належним та достатнім доказом по даній справі. Одночасно суд зазначає, що відповідач та його представник не були позбавлені можливості заявити клопотання про допит експерта або свідків в судовому засіданні або просити суд про призначення іншої експертизи. Таким чином, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути в користь позивачів витрати за проведення судової експертизи.

Outcome: approved