Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29, в будинку №10 на проспекті [PERSON] в м.Рівне. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира №29 в будинку №10 на проспекті [PERSON] ([PERSON]), що в м.Рівне належить на праві спільної часткової власності 2/3 [PERSON], 1/3 належить [PERSON], що підтверджується правовстановлюючими документами. Станом на 22.05.2018 року у вищевказаній квартирі зареєстровано четверо осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], одна позивачка фактично проживає одна у зазначеній квартирі, співвідповідачі переїхали за кордом до Греції на постійне місце проживання, відповідно витрат на утримання квартири не несуть, комунальні послуги відповідачі не сплачують. Відповідно із вищевикладеним позивач була змушена звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Представник позивача вимоги своєї довірительки підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з"явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~статті 280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Від представника Органу опіки та піклування до суду 23 серпня 2018 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Також надійшов з висновок органу опіки та піклування №08-1337 від 22.08.2018 року, відповідно до якого розглянувши на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 15 серпня 2018 року надали згоду на зняття з реєстрації за адресою м.Рівне, вул.Генерала Безручка 10\\29 неповнолітнього [PERSON] Георгіоса [INFO] Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідачі не мешкають у квартирі №29, що знаходиться в м.Рівне, на проспекті [PERSON], буд.10., відповідно фінансової чи іншої участі в утриманні квартири не несуть, всі витрати по сплаті комунальних послуг несе позивач самостійно. Заслухавши позивач та її представника, допитавши свідків та\~ дослідивши матеріали справи, зокрема висновок органу опіки та піклування, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено що право власності позивача підтверджується дослідженими судом документами, а саме, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна №54858899 від 10.03.2016 року (а.с.83), копією договору міни від 21.06.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.81) та договором дарування від 08.12.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори (а.с.82). Відповідно до відомостей зазначених в адресній картці м.Рівне ВІД 19.05.2018 року, в будинку №10, кв. №29 по проспекту Генерала Безручка в м.Рівне, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи\~ на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі створює перешкоди позивачу у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідачів на користування спірною квартирою підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~ проживання в Україні» та п. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів»( затв. Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077) підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved