Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач - ПАТ «Альфа-Банк» 01.11. 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2632/0608/45-011 від 27.06.2008 року, в розмірі 976122,82 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову позивач вказує, що 27.06.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], укладено кредитний договір № 2632/0608/45-011. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит у сумі 121500 доларів США та зобов»язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом. 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом 10.10.2013 року має заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 117593,22 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 939922,6 грн., заборгованість по відсотках - 4400,51 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 35173,28 грн., пеня - 128,48 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1026,94 грн. Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 27.06.2008 р. уклали іпотечний договір 2632/0608/45-011-Z-1, відповідно до якого [PERSON] передала банку в іпотеку майно: квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі права власності. Відповідно до с.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст..12 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що позивачем не доведена сума заборгованості, в наданому розрахунку відображені не всі платежі, здійснені відповідачем. Крім того послався на те, що в спірній квартирі [ADDRESS] разом з відповідачем постійно проживають та зареєстровані малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тому звернення стягнення на дану квартиру порушить їх права. При цьому також вказав на те, що з 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки прямо суперечать нормам даного Закону. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено, що 27.06.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], укладено кредитний договір № 2632/0608/45-011. Відповідно до п.1.1, 1,3 договору банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 121500 доларів США на строк по 27.06.2038 р. на умовах, передбачених у договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,4 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Пунктом 1.4 договору визначено, що кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Відповідно до п.3.1.1 кредитного договору починаючи з 11.08.2008 р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 договору, шляхом здійснення фіксованих платежів в сумі 1193,94 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2632/0608/45-011, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 27.06.2008 р. уклали іпотечний договір 2632/0608/45-011-Z-1, відповідно до якого [PERSON] передала банку в іпотеку майно: квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27.06.2008 р. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки, дорівнює 485715 грн. 00 коп. 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до наданого розрахунку позивачем станом на 10.10.2013 р. відповідач [PERSON] має поточну заборгованість в сумі 5000,88 доларів США, яка складається з: прострочена заборгованість по тілу кредиту- 471,89 доларів США, прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 4400,51 доларів США, пеня - 128,48 доларів США. Відповідно до п.9.1 кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких зобов»язань за договором та/або умов договору іпотеки, та/або порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1, 3.3 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов»язаний виконати зазначене зобов»язання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього договору. Відповідно до п.9.3 договору, у випадку невиконання позичальником письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п.9.2 договору, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки. 23.10.2013 р. позивачем відповідачу була надіслана вимога про дострокове повернення кредиту в сумі 122122,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 976122,82 грн. в строк 30 календарних днів з моменту надіслання вимоги. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору № 2632/0608/45-011 від 27.06.2008 року, в неї утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 10.10.2013 р. в розмірі 976122,82 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 117593,22 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 939922,6 грн., заборгованість по відсотках - 4400,51 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 35173,28 грн., пеня - 128,48 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1026,94 грн. Для забезпечення погашення заборгованості, що утворилась перед банком, позивач звернуся до суду із позовом у якому просить звернути стягнення на належну відповідачу квартиру. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до довідки форми № 3 виданої 31.10.2014 року Центром обслуговування споживачів № 2 Комунальне підприємтсво "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» в квартирі [ADDRESS] в м.Києві зареєстрована відповідач [PERSON] та малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Отже, зважаючи на те, що квартира відповідачем передана в забезпечення виконання зобов»язань по поверненню отриманого кредиту від позивача в іноземній валюті, беручи до уваги, що договір по якому отримані кредитні кошти є споживим, враховуючи, що позивачем не доведено наявність у власності відповідачів іншого нерухомого майна, суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Таким чином зважаючи на дію мораторію щодо звернення стягнення на майно, що є забезпеченням кредитних зобов»язань у іноземній валюті, суд вважає, що у позові слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed