Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати в сумі 19510,21 гривень і 5000 гривень відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та зобов'язати відповідача із суми 19510,21 гривень перерахувати відповідні податки на користь держави. В обґрунтування вимог посилалася на те, що з 22 березня 1996 року вона знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. 11 квітня 2014 року була звільнена з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. В порушення норм ст.116 КЗпП України відповідач розрахунок з нею у день звільнення та на наступний день не зробив, відмовившись виплатити таку заборгованість у зв'язку з відсутністю коштів. Невиплатою заробітної плати їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевному хвилюванні за її матеріальний стан, відсутністю коштів на утримання, необхідністю позичати гроші у сторонніх осіб, прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Такими діями відповідача була принижена її честь та професійна гідність як працівника. Моральну шкоду вона оцінила у 5000 гривень. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач свого представника в судове засідання повторно не направив, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Із заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталися. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 22 березня 1996 року знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. Наказом № 814/к від 11.04.2014р. позивач звільнена з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства з 11 квітня 2014 року. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, установи, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений законом термін виплатити неоспорювані суми. Згідно з наданою ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" довідкою №50400-78 від 26.06.2014р. заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 26.06.2014р. складає 19510,21 гривень. Крім того, суд вважає частково обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування заподіяної порушенням його трудових прав на оплату праці моральної шкоди, що передбачено ст.237-1 КЗпП України. З урахуванням характеру страждань позивача, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, мотивів дій відповідача та обставин вчинення допущених порушень суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією моральною шкоди є сума у розмірі 500 гривень. Що стосується вимоги про зобов'язання відповідача із заробітної плати позивача перерахувати відповідні податки на користь держави, то суд зауважує, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових утримань є обов'язком роботодавця. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, в сумі 243,60 гривень за позовні вимоги майнового характеру та 243,60 гривень за вимоги про стягнення моральної шкоди, а всього 487,20 грн.

Outcome: partial