Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період з 01.10.2014 року по 28.02.2018 року надав послуги з централізованого опалення, та гарячого водопостачання у житлове приміщення яке розташовано за адресою: [ADDRESS], власником якого є відповідач, який належним чином не здійснював оплату за отримані послуги, у зв'язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 9500,15 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 16.04.2018 року позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги зменшив до суми стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без фіксації судового процесу, відповідно до якої не заперечує проти стягнення з нього судових витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Департамету реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання від 10.10.2018 року. Згідно довідки Концерну «Міські теплові мережі» та розрахунку заборгованості, за період з 01.10.2014 року по 28.02.2018 року відповідачу нараховано заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 9 500,15 гривень. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов'язаний оплачувати комунальні послуги. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров'я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Враховуючи зміни, внесені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства віх 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду від 22.11.2005 року № 4» «Про затверджена порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення те постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», відключенню від мереж централізованого опалення підлягають лише окремі житлові будинки. Відключення окремих приміщені житлового будинку не передбачено чинним законодавством. Факт надання послуг є безспірним та беззаперечним. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов'язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Через канцелярію суду 18.09.2018 року відповідачем суду подано квитанцію № 0071291 0060306 від 15.09.2018 року на загальну суму 1 578,40 гривень та рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за серпень 2018 року. З поданих відповідачем доказів встановлено, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг погашена. Враховуючи подану представником позивача письмову заяву про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем факт погашення заборгованості під час розгляду справи судом підтверджено, тому підстави для її стягнення з відповідача на думку суду відсутні. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах " (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 року), якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи, визнання відповідачем позову щодо стягнення з нього судових витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, розмір яких, відповідно до платіжного доручення № 732 від 31.01.2018 року, становить 1 762 гривень.

Outcome: partial