Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 лютого 2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісність характерів. Постійні непорозуміння та сварки, які виникали між сторонами з приводу побудових питань, розподілу сімейних обов'язків, спричиняли напружені відносини в сім'ї та негативно впливають на психологічний стан їхніх неповнолітніх доньок. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство; мають окремий бюджет. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе у зв'язку з втратою між ними почуття любові та відсутністю взаєморозуміння, застосуванням з боку відповідача фізичного та психологічного насилля. Відповідач та його представник в ході судового розгляду вимоги про розірвання шлюбу визнали, однак заперечили проти викладених позивачем обставин, посилаючись на те, що з боку позивача наявні випадки застосування фізичного насилля і саме вона з власної ініціативи залишила сім»ю. Вислухавши сторони, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 23 лютого 2013 р. між сторонами у справі був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 101. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет. На час розгляду справи сторони окремо проживають. Сторони категорично заперечують проти подальшого існування даного шлюбу в зв»язку з існуванням постійного конфлікту між ними, застосуванням фізичного і психологічного насилля, відсутністю поваги та взаєморозуміння. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, позицію сторін з приводу пред»явленого позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в зв»язку з втратою між сторонами взаєморозуміння, почуття любові, поваги та взаєморозуміння, відсутністю бажання на примирення.

Outcome: approved