Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 11 липня 2013 року померла мати позивачки [PERSON], (батько помер в 1983 році), останнє місце проживання матері було с. Черна, вул. Дружби, 58 (бувший № 44), Виноградівського району Закарпатської області. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Черна по вул. "Дружби, № 58 (бувший № 44), Виноградівського району. За життя мати позивачки залишила заповітне розпорядження, завірене секретарем Чернянської сільської ради Виноградівського району від 28.02.1984 року, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла мені - дочці [PERSON] (уроджена [PERSON]) [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Крім позивачки, спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON] - син померлої, який є рідним братом позивачки, що проживає в Росії, який претензій до спадкового майна не ставить, він є працездатний і обов'язкова доля із заповіту йому не положена. Крім цього, до 6-ти місяців після смерті матері у державного нотаріуса відповідач [PERSON] написав відмову в користь позивачки [PERSON] Спору щодо спадкового майна між нами немає. Позивачка [PERSON], як спадкоємниця за заповітом не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду про визнання за мною права власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за заповітом. Спадкове майно відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла так як у вказаний законодавством 6-ти місячний строк позивачка подала заяву до державного нотаріуса на прийняття спадщини після померлої матері, про що свідчить її відмова.. Таким чином, спадщину я прийняла і вступила у фактичне володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2013 року померла мати позивачки [PERSON], (батько помер в 1983 році), останнє місце проживання матері було с. Черна, вул. Дружби, 58 (бувший № 44), Виноградівського району Закарпатської області. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Черна по вул. "Дружби, № 58 (бувший № 44), Виноградівського району. За життя мати позивачки залишила заповітне розпорядження, завірене секретарем Чернянської сільської ради Виноградівського району від 28.02.1984 року, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла мені - дочці [PERSON] (уроджена [PERSON]) [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Крім позивачки, спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON] - син померлої, який є рідним братом позивачки, що проживає в Росії, який претензій до спадкового майна не ставить, він є працездатний і обов'язкова доля із заповіту йому не положена. Крім цього, до 6-ти місяців після смерті матері у державного нотаріуса відповідач [PERSON] написав відмову в користь позивачки [PERSON] Спору щодо спадкового майна між нами немає. Позивачка [PERSON], як спадкоємниця за заповітом не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду про визнання за мною права власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за заповітом. Спадковий будинок, який побудований в 1964 році в цілому рахується за померлою матір'ю [PERSON], що стверджується наступними документами: - технічним паспортом на будинок, виданим 17.09.2015 року довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації від 30.09.2015 року № 410, довідкою виконкому Чернянської сільської ради про дані погосподарської книги № 10, особового рахунку № 0468-1, довідкою про розмір земельної ділянки площею 0,1500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, довідкою про склад сім'ї померлої, довідкою про зміну номерного знака на будинок з № 44 на № 58. Спадкове майно відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла так як у вказаний законодавством 6-ти місячний строк позивачка подала заяву до державного нотаріуса на прийняття спадщини після померлої матері, про що свідчить її відмова.. Таким чином, спадщину я прийняла і вступила у фактичне володіння спадковим майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Outcome: approved