Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини та про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Виклад позиції позивача. Просить суд виключити про нього відомості, як про батька, з актового запису № 283 від 10 серпня 2012 року про народження дитини [PERSON] [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області. Та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтуванні заяви зазначає, що влітку 2008 року він познайомився з відповідачкою [PERSON] (після укладення шлюбу відповідач має прізвище [PERSON] ) покохали один одного та почали періодично зустрічатись. У червні 2011 року він поїхав до міста Києва, де працював водієм, але продовжував відносини з відповідачкою. У другій половині травня 2012 року відповідачка повідомила про те що вона вагітна та чекає від нього дитину. В липні 2012 року він повернувся з Києва в місто Світловодськ, періодично зустрічався з [PERSON] , бачив як проходила її вагітність. У першій половині серпня відповідачка народила дитину. Він, під впливом радісної звістки, що став батьком дитини, добровільно разом з відповідачкою звернулися із заявою про визнання батьківства відносно дитини до ВДРАЦС, на підставі якої був складений актовий запис про народження та видане свідоцтво про народження дитини, де він записаний батьком. Проте, нещодавно він дізнався, що відповідачка вела аморальний спосіб життя, мала статеві стосунки не лише з ним , а тому він переконаний, що не є біологічним батьком дитини, а тому просить суд виключити відомості про нього, як про батька вказаної дитини з актового запису про її народження. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Виклад позиції відповідача. У відзиві на позовну заяву та поясненнях під час судового розгляду відповідачка та її представник заперечили проти позову, просили відмовити у його задоволенні, з огляду на те, що факти, викладені у позовній заяві спотворені та не відповідають дійсності. Заперечення мотивовані тим, що, позивач [PERSON] за станом свого здоров`я не міг мати дітей, а тому у період його відрядження вона мала статеві зв`язки з донором, від якого завагітніла. Коли [PERSON] дізнався, що вона має народити дитину, дуже зрадів цій новині і вони створили сім`ю. Подаючи разом з нею заяву про визнання батьківства відносно дитини до ВДРАЦС, позивач [PERSON] достеменно знав, що не є біологічним батьком дитини. З позивачем вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2008 року по 06 жовтня 2014 року. [PERSON] займався вихованням дитини, водив його до дитячого садка. Після розірвання відносин з позивачем, останній припинив надавати будь-яку допомогу дитині. Але вона не вимагала такої допомоги від позивача, оскільки розуміла, що він не є батьком дитини. Позивач же, використовуючи те, що записаний батьком дитини чинив їй перешкоди у реалізації оздоровлення дитини за кордоном, а саме не надавав дозволу на перетин кордону разом з дитиною. Саме у зв`зку із цим нею була подана заява про стягнення аліментів з позивача. (а.с.40-45) Виклад позиції третьої особи. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що наявний актовий запис про народження дитини [PERSON] Актовий запис складено на підставі спільної заяви батьків, засвідченої їх власноручними підписами. Сама заява вже знищена, оскільки зберігається 5 років, проте підписи батьків наявні в актовому записі. Заяви та клопотання сторін. До суду надійшло клопотання позивача [PERSON] від 23.03.2020 року про призначення судової біологічно-генетичної експертизи. (а.с. 25-28) Процесуальні рішення ухвалені судом. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 13.04.2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 24.06.2020 року у справі призначено судову біологічно-генетичну експертизу крові з використанням аналізу ДНК, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 02.10.2020 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 10.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 24.11.2020 року. Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які склалися між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.03.2016 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ».( а.с. 13) З дослідженої у судовому засіданні копії заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від 10.08.2012 року встановлено, що [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] . (а.с.170) На підставі вказаної заяви складено актовий запис про народження № 283 від 10.08.2012 року [PERSON] [INFO] . (а.с.171) Свідоцтво про народження дитини отримав [PERSON] , що підтверджується його підписом у відповідному журналі (а.с. 172) Відповідно до висновку експерта № 694 від 24.06.2020 року громадянин [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Тобто батьківство [PERSON] та [PERSON] виключається. ( а.с. 95-96). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача [PERSON] , суду повідомила, що їй відомо, що у її чоловіка [PERSON] були стосунки з іншою жінкою від якої у нього є син. Про те, що він не є біологічним батьком дитини, він дізнався від свого товариша у лютому. До цього він вважав себе батьком дитини. Інколи вони забирали [PERSON] до себе. У них з чоловіком є спільна дитина. Допитана у судовому засіданні, свідок [PERSON] , про допит якої заявлено стороною позивача, суду повідомила, що знала позивача [PERSON] - це її друг, а відповідачку [PERSON] як його цивільну дружину. Їй відомо, що вони є батьками неповнолітньої дитини. В період 2012-2013 років [PERSON] з [PERSON] проживали у м. Кременчук, а вони приїжджали до них та спілкувались. Допитаний у судовому засіданні, свідок [PERSON] , про допит якого заявлено стороною позивача, надав суду аналогічні свідчення. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, про допит якої заявлено стороною відповідача, повідомила, що її донька зустрічалася з позивачем, він був її зятем. Коли її донька [PERSON] навчалася у Харкові, то зустріла там хлопця на ім`я [PERSON] , від якого завагітніла. На час реєстрації народження дитини [PERSON] було відомо, що дитинна не від нього, але він дуже любив її доньку і був хорошим батьком для дитини. Таким чином із наведених обставин вбачається, що спір між сторонами виник із сімейних відносин, які є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиноюсуд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологійвідповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давністьне застосовується. Отже, закон позбавляє можливості оспорювати батьківство особу, яка на момент подання заяви знала, що не є батьком дитини, але свідомо, добровільно визнала своє батьківство щодо цієї дитини. В такому разі його право не вважається порушеним, оскільки у даному випадку особа приймала виважене рішення і змінити його вона уже не має можливості. Законодавче закріплення таких правових гарантій спрямоване, передусім, на захист прав дитини. Разом з тим у заяві матері та батька дитини про визнання батьківства від 10.08.2012 року, яку подали позивач [PERSON] та [PERSON] , відсутні будь-які застереження щодо обізнаності [PERSON] про відсутність кровного споріднення з дитиною. Таким чином зі змісту поданої заяви вбачається, що визначення біологічного походження дитини від батька презюмується, а відтак може оспорюватись у загальному порядку. З огляду на приписи статті 136 СК України щодо позбавлення права на оспорювання батьківства, у даних спірних правовідносинах, доведенню підлягає факт обізнаності батька про відсутність кровного споріднення з дитиною на момент реєстрації себе її батьком. Вказаний факт, зокрема, може бути підтверджений обставинами, які б виключали можливість зачаття дитини від особи, яка визнала себе батьком, а саме неможливість фізичного контакту між чоловіком та жінкою за певних обставин, стану здоров`я чоловіка, який унеможливлював зачаття дитини у певний період, тощо… Відповідачка [PERSON] , заперечуючи проти позову, не надала суду належних та допустимих доказів з приводу того, що [PERSON] не міг бути біологічним батьком дитини, знав про це, та свідомо визнав своє батьківство щодо дитини. Отже, суд не може покласти в основу рішення пояснення відповідача про неможливість позивачем мати дітей за станом здоров`я, за відсутності відповідних письмових доказів на підтвердження зазначеного. Суд також критично оцінює показання свідка [PERSON] , матері відповідачки, яка стверджує про обізнаність позивача про відсутність кровного споріднення з дитиною, оскільки вони базуються виключно на інформації отриманої від доньки та є похідними від неї. При вирішення даної справи, суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувикладений у постанові від 06.05.2020 року у справі №201/11183/16ц, провадження № 61-23601св18 стосовно того, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.При цьому Верховним Судом був врахований висновок Європейського суду з прав людини, а саме що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34)". З огляду на викладене суд вважає, що за відсутності інших доказів, позивач [PERSON] міг отримати достовірні дані щодо свого біологічного батьківства відносно [PERSON] , лише після отримання висновку молекулярно-генетичної експертизи ДНК. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Беручи до уваги встановлені обставини, а саме те, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , а такж відсутність належних та допустимих доказів того, що він знав про цей факт у момент подання заяви про визнання батьківства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про виключення з актового запису відомостей про нього, як батька неповнолітнього [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2469 грн. 85 коп., які підтверджені документально. Вирішуючи питання, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення судової біологічно-генетичної експертизи крові з використанням аналізу ДНК, суд бере до уваги, те що відповідачка [PERSON] визнала факт того, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком її дитини, а тому не наполягала на проведенні зазначеної експертизи. З огляду на викладене, витрати на проведення судової біологічно-генетичної експертизи крові з використанням аналізу ДНК суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного та 126,135,136 СК України,

Outcome: approved