Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11 жовтня 2002 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 244. Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді знаходиться справа за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. З 31 березня 2016 року вона разом з дітьми переїхали мешкати до своїх батьків, оскільки мешкати за місцем реєстрації разом з відповідачем вони не мають можливості. Вважає, що права та обов'язки батьків відносно дітей є рівними, тому відповідач повинен надавати їй щомісячну матеріальну допомогу на утримання синів до досягнення найстаршим повноліття в розмірі 750,00 грн. щомісячно на кожного, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 750 гривень 00 копійок щомісячно на кожного сина, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, додатково зазначила, що у зв"язку з вимушеним переїздом на постійне місце проживання разом з дітьми до батьків у м. Мелітополь Запорізької області вона на даний час не має місця роботи, що також впливає на визначення розміру аліментів та матеріальний стан її родини. В обґрунтування заявленої суми аліментів також зазначила, що в період часу проживання у шлюбі з відповідачем однією сім'єю їх сукупний дохід становив 4500,00 грн., тобто з розрахунку більше ніж 1000,00 грн. на кожного члена сім'ї, а тому заявлена нею сума аліментів є співмірною та адекватною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання синів не заперечував, але заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 750,00 грн., щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що діючим законодавством України передбачено стягнення аліментів на утримання 2-х дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку платника аліментів. А тому, просив суд позовні вимоги задовольнити частково та ухвалити рішення, яким стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини щомісячно від усіх видів його заробітку. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 11 жовтня 2002 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 244.. (а.с. 9) [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 366. (а.с. 8) [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 446. (а.с. 7) На даний час в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання синів на підставі судового рішення. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що відповідач [PERSON] офіційно не працює та має нерегулярний, мінливий та незначний дохід, а тому в повній мірі не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник податку має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника та одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналізуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст. 180, 182, 184 СК України, та у відповідності до принципу адекватності, співмірності та розумної достатності аліменти на утримання неповнолітніх синів позивача та відповідача - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],, з відповідача [PERSON] слід стягувати в розмірі 750,00 грн. щомісячно на кожного сина, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 31 березня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторона відповідача не надала суду жодного доказу в обґрунтування своєї позиції, на підставі чого, суд вважає доводи відповідача неспроможними, у зв'язку з чим не приймає їх до уваги. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved