Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

позивач звернулась до cуду з позовом до ТОВ «Глобал Фітнес Україна» та ФОП [PERSON], в якому просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку кошти, сплачені згідно договору про надання спортивних послуг від 03.12.2013 року № РРС/КЛ 000040 у сумі 1600 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2013 р. між позивачем та ТОВ «Глобал Фітнес Україна» і ФОП [PERSON], укладено договір про надання спортивних послуг. Категорія клубної картки «Platinum+ басейн». Відповідно до п. п. 1.1., 1.4. яких ТОВ «Глобал Фітнес Україна» як виконавець зобов'язувався надати кожному, як клієнтам, комплекс фізкультурно-спортивних послуг, зокрема, з користування басейном, в фізкультурно-оздоровчому комплексі «[INFO]», розташованому на [ADDRESS] а вона зобов'язалась оплатити дані послуги та дотримуватись всіх умов даного договору та додатків до нього. У відповідності до умов договору послуги були оплачені ФОП [PERSON], в розмірі 1600 гривень. Згідно з п. 5.4.1 Договору клуб зобов'язувався забезпечити послугами в обсягах та в строки відповідно до умов останніх. Строк дії клубної карти - один рік. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили, що клуб з басейном відкриється не пізніше першого кварталу 2014 року, що також гарантувала реклама клубу, проте, і до цього часу клуб не розпочав надавати передбачені договорами послуги. Оскільки на день звернення до суду відповідачі ухиляються від виконання договорів позивачі просили стягнути з них солідарно сплачені кошти. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність і ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись за місцем реєстрації юридичних осіб, судові повістки повернулись за закінченням терміну їх зберігання. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.12.2013 року між [PERSON], ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18 жовтня 2013 року у ТОВ «[INFO] ГРУП» та ФОП [PERSON], що діяла на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення №1 від 21.10.2013 року, укладено договір про надання спортивних послуг № РСС\\КЛ 000040. Пунктом 2.1 Договорів про надання спортивних послуг визначено, що вартість комплексу послуг за договором становить 1600 грн. Відповідно до п. 3.3 Договорів активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування Клубу. Періодом же активації клубної карти визначено два календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття клубу. Як вбачається з товарного чеку від 03.12.2013 року на рахунок ФОП [PERSON] позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 1600 грн. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, й замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач не виконав свої зобов»язання у визначенні договором строки. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно з ст.10 зазначеного Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначила, що всупереч договору про надання спортивних послуг клуб не розпочав надавати їх у передбачені договорами строки, і відкриття клубу не відбуломь Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги те, що з боку відповідачів суду не надано жодних доказів на спростування обставин, зазначених позивачем, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі в дохід держави.

Outcome: approved