Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 7 721,75 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що позивач надає воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію споживачам м. Запоріжжя. [PERSON] користується зазначеними послугами у квартирі [ADDRESS] . Однак, відповідач оплату за послуги КП «Водоканал» вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, позивач не має можливості своєчасно розрахуватися за свої зобов`язання, що приводить до значного зростання кредиторської і дебіторської заборгованості, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивачаПармузін А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та у додаткових письмових поясненнях, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що у разі сплати споживачем більшої суми, чим нарахована у поточному місяці, залишок грошових коштів зараховується у минулу заборгованість, якщо така мається. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд застосувати строк позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 76,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем води і послуг каналізації, що надаються комунальним підприємством «Водоканал». Згідно з розрахунку суми заборгованості, відповідач має заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2010 року по 30.11.2019 року у розмірі 7 721,75 грн. Відповідно до п. 2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 06.03.2018 року розпорядженням Запорізького міського голови, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень. На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від жовтня 1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст. ст. 19-23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Послуги з централізованого водопостачання і водовідведення відносяться до комунальних послуг. Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», а також Правилами. Як вбачається з матеріалів справи за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За умовами ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. КП «Водоканал» надавав відповідачу як споживачу, за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Водночас, суд враховує заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З огляду на те, що у сторін є договірні відносини, тобто визначений термін внесення платежів до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Оскільки у жовтні 2016 року [PERSON] було здійснено оплату за послуги водопостачання та водовідведення, то відповідно строк позовної давності перервався, через що згідно із ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення КП «Водоканал» до суду (26.12.2019 року), обов`язок сплати за спожиту воду і послуги водовідведення наступного місяця, переривання строку позовної давності в наслідок внесення [PERSON] у жовтні 2016 року платежу за спожиті послуги з водопостачання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення заборгованості за період з жовтня 2013 року по листопад 2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Всього за вказаний період було нараховано 5 279,20 грн. (1520,64 грн. - за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року та 3 758,56 грн. - за період з січня 2019 року по листопад 2019 року) При цьому суд приймає до уваги, що за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року споживачем [PERSON] внесено платежі у розмірі 2335 грн., якими було погашено заборгованість, яка виникла в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 1520,64 грн. Крім того, споживачем [PERSON] у період з березня 2019 року по листопад 2019 року було внесено платежі у розмірі 1110 грн., з яких 397,69 грн. зараховано в часткове погашення поточної заборгованості за березень, жовтень, листопад 2019 року та 712,31 грн. - на погашення заборгованості за минулий період (січень-вересень 2019 року). Також, суд враховує, що з листопада 2015 року по травень 2018 року споживачу [PERSON] була надана субсидія на загальну суму 973,72 грн. Отже, з урахуванням субсидії та сплачених [PERSON] грошових коштів за погашення поточної та минулої заборгованості, стягненню підлягає заборгованість у розмірі 1 674,13 грн. (5 279,20 грн. - 1 520,64 грн. - 397,69 грн. - 364,5 грн. - 347,81 грн. - 973,72 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 21,68 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 416,47 грн. (1921х21,68/100).

Outcome: partial