Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач - ТДВ «СК «Індіго» звернулося до відповідача - [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 7404,89 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 11 серпня 2012 року в м. Київ на вул. Стеценка/Щербакова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТДВ «СК «Індіго» автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вина відповідача визнана постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 року. 11 листопада 2009 року між ТДВ «СК «Індіго» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-П0287-09, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Mitsubishi» д.н. [NUMBER]. 12 серпня 2010 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, на підставі Страхового акту №13438/206 від 23.03.2012 року, Рахунку-фактури №00010295/2 від 06.09.2010 року та розрахунку суми страхового відшкодування перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 32904,89 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 23.03.2012 року. У зв'язку з тим, що на момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Ford» д.н. [NUMBER] була застрахована за полісом серія ВВ№7388993 в ПрАТ «СК «Провідна», позивач звернувся з вимогою до страховика цивільно-правової відповідальності. Отже, до ТДВ «СК «Індіго», в порядку ст. 1191 ЦК України, перейшло право зворотної вимоги (регресу). Сума страхового відшкодування складає 32904,89 гривень. Страховик цивільно-правової відповідальності винної особи, у відповідь на вимогу, відшкодував позивачеві суму страхового відшкодування в розмірі 25500,00 гривень, чим виконав свої зобов'язання, але не повністю, тому борг перег перед позивачем складає 7404,89 гривень страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки зазначена сума відповідачем так і не була відшкодована, представник позивача у заяві підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, стягнути вказану суму з відповідача, як з винної особи, просив розглянути справу у його відсутність і не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України і вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 22, 30-31). Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 11 серпня 2012 року в м. Київ на вул. Стеценка/Щербакова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТДВ «СК «Індіго» автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вина відповідача визнана постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 року (а.с. 12). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 11 листопада 2009 року між ТДВ «СК «Індіго» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-П0287-09, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Mitsubishi» д.н. [NUMBER]. 12 серпня 2010 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. ТДВ «СК «Індіго» на виконання умов договору страхування, на підставі Страхового акту №13438/206 від 23.03.2012 року, Рахунку-фактури №00010295/2 від 06.09.2010 року та розрахунку суми страхового відшкодування перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 32904,89 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 23.03.2012 року. У зв'язку з тим, що на момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Ford» д.н. [NUMBER] була застрахована за полісом серія ВВ№7388993 в ПрАТ «СК «Провідна», позивач звернувся з вимогою до страховика цивільно-правової відповідальності. Отже, до ТДВ «СК «Індіго», в порядку ст. 1191 ЦК України, перейшло право зворотної вимоги (регресу). Сума страхового відшкодування складає 32904,89 гривень. Страховик цивільно-правової відповідальності винної особи, у відповідь на вимогу, відшкодував позивачеві суму страхового відшкодування в розмірі 25500,00 гривень, чим виконав свої зобов'язання, але не повністю, тому борг перег перед позивачем складає 7404,89 гривень страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, оскільки постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 рокувідповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, недоплачене страхове відшкодування страховика у розмірі 7404 (сім тисяч чотириста чотири) гривень 89 копійок повинен відшкодувати відповідач. Таким чином, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved