Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач обгрунтовує позов тим, що відповідно до кредитного договору, укладеного 26.07.2013 року № SE00GІ0040300007, відповідач отримала кредит у розмірі 250000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, на термін до 26.07.2033 року. Позивач стверджує, що згідно кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за вищевказаним договором. Таким чином, порушуючи умови кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконувала належним чином. У зв`язку із порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.03.2019 року утворилася заборгованість на загальну суму 538277,23 грн, яка складається з: 206471,88 грн. заборгованість за кредитом; 163608,31 грн. заборгованість по відоткам за користування кредитом; 168197,04 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] частину заборгованості в розмірі 370080,19 грн., яка складається з: 206471,88 грн. заборгованість за кредитом, 163608,31 грн. заборгованість по відоткам за користування кредитом та сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 5551,20 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що грошові кошти, платіжки яких надано відповідачем, дійсно отримані банком в рахунок погашення блоргу за договором. Проте, банк не укладав жодних угод щодо реструктуризації по даному активу. Гарантійний лист, на який посилається відповідач не підписаний уповноваженою особою. Щодо наявності реквізитів банку на зазначених паперах пояснити не змогла. Шахбаз"яна, як співробітника банку, не знає. До правоохоронних органів щодо підробки документів за цим кредитом, щодо його погашення, вона або банк не зверталися.Ті ж самі заперечення викладені письмово у відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що довідка від 02.11.2016 року була надана відповідальним співробітником банку у місті Дніпро та направлена «Новою Поштою» на адресу відповідача. Згідно розрахунку, заборгованість доданого до відповіді на заперечення, 01.11.2016 року було здійснено внесення готівкових коштів у розмірі 105500,00 грн. згідно Гарантійного листа від 01.11.2016 року. Після чого банк був зобов`язаний зробити списання залишку боргу. Згідно погодженої службової записки була надана Довідка № 20.1.0.0.0/7- 184359-1 від 02.11.2016 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу позовних вимог, посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору № SE00GІ0040300007 від 26.07.2013 року, укладеного між позивачем, - АТ КБ«ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] , внаслідок чого, станом на 29.03.2019 року, виникла заборгованість (а.с.8-11), а саме 538277,23 грн, яка складається з наступного: 206471,88 грн. заборгованість за кредитом; 163608,31 грн. заборгованість по відоткам за користування кредитом; 168197,04 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.6-7). Згідно з приписами ст.509 ЦК УКраїн зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Суд, при вирішенні справи по суті, бере до уваги надані відповідачкою докази реструктуризації та погашення за нею кредиту, які мають реквізити Приватбанку і, на переконання суду, не спростовані Банком. Так, згідно копії гарантійного листа від 01.11.2016 року позивач повідомив відповідачу проте, що остання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору «Ипотека через ГИУ» договір № SE00GІ0040300007 від 26.07.2013 року має заборгованість у сумі 373555,25 грн. На підставі прийнятого рішення Кредитного комітету ПАТ КБ «Приватбанк» Головний Банк схвалив можливість проведення реструктуризації по цьому договору, при умові погашення до 02.11.2016 року суми в розмірі 109966,86 грн. наступним чином: 105500,00 грн. на кредит № 29092063181781 та 4466,86 грн. на рахунок № [NUMBER] . За фактом внеесення вищезазначених сум, співробітниками Банку буде здійснено списання залишку заборгованості по кредиту № SE00GІ0040300007 від 26.07.2013 року по відсоткам, пеням та штрафам в повному обсязі. (а.с.38). [PERSON] виконала запропоновану реструктуризацію Банку та 01.11.2016 року сплатила суми в розмірі 109966,86 грн. наступним чином: 105500,00 грн. на кредит № 29092063181781 та 4466,86 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.39). Про що, за підписом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано довідку № 20.1.0.0.0/7-184359 від 02.11.2016 року, в якій зазначено, що справжнім - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджую, що [PERSON] , дата народження [INFO] , ІПН [NUMBER] песпорт серія [NUMBER] , виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській обл., дата видачі 31.05.2006р. за кредитним договором № SE00GІ0040300007 від 26.07.2013., 2-кімнатна квартира загальною площею 52.00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.03.2014р. ніяких заборгованостей перед Банком не мала. Кредит погашено в повному обсязі (а.с.37). Вимогу суду надати оригінал іпотечного договору № SE00GI0040300007 від 29.07.2013 року, оригінал договору про іпотечний кредит № SE00GI0040300007 від 26.07.2013 року; належним чином завірену копію Службової записки №20.1.0.0.0/7-184359-1 від 02.11.2016року; належним чином завірену копію Наказу про технологію реструктуризації іпотечних кредитів, оформлених в Автономній Республіці Крим, Банк не виконав, пославшись на відсутність таких (а.с.109). Тому, суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не укладав жодних угод щодо ресструктуризації з [PERSON] , і що вказаної відповідачем довідки не існує. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Отже, з урахуванням досліджених доказів та заперечень сторін, у суда відсутні підстави вважати, що відповідач - [PERSON] не виконала умови ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо умов реструктуризації та в неї є наявною заборгованість перед позивачем. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону, - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed