Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], який потім уточнювала. В уточненій позовній заяві позивачка посилається на те, що на підставі ордеру № 691 від 21.07.1978 року вона являється наймачем квартири [ADDRESS]/в в м. Дніпрі. У вказаній квартирі, окрім позивачки, зареєстрований її син, відповідач по справі, [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації з 2000 року. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачці повною мірою користуватися квартирою та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв'язку з викладеним, просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, буд. 12/в, кв. 41, та зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтіна Г.О. від 18 січня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавав, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Виконкому [PERSON] районної у м. Дніпрі ради у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 липня 1978 року [PERSON], у складі сімї із чотирьох осіб (дружина [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON]І.) Виконавчим комітетом [PERSON] народних депутатів міста Дніпропетровська було видано ордер № 691 на право заняття трьохкімнатної квартири № 41, житловою площею 43,2 кв.м., в будинку № 12-в по вул. Г. Корольової в м. Дніпропетровську. 21 травня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-КИ № 221948. Згідно Рішення виконавчого комітету [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради від 17.10.2008 року № 644 у звязку із смертю [PERSON] змінено умови договору найму та особовий рахунок на трикімнатну квартиру № 41, житловою площею 43,2 кв.м., в будинку № 12-в по вул. Г. Корольової в м. Дніпропетровську відкрито на [PERSON] складом сімї з двох осіб, в тому числі сина [PERSON]. Згідно Довідки № 17303 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29 листопада 2018 року у спірній квартирі,окрім позивачки, зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], [INFO]. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2000 року, що підтверджується актом від 01.02.2019 року, складеним за участю свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченим головою ОСББ «Гулі Корольової» [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк, збереження права користування ним, поважних причин не проживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивачки про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, буд. 12/в, кв. 41, є обґрунтованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Що стосується вимоги позивачки про зобов'язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial