Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просила стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 18 413 грн. 02 коп. і на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200 грн. та стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 300 грн. Вимоги мотивує тим, що 23 березня 2012 року у м. Києві по вул. Генерала Карбишева в районі будинку № 12 у м. Києві близько 11 год. 55 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Мазда 3, н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Шевроле Такума, н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] ДТП сталася під час обгону автомобілем Мазда 3 автомобіля Шевроле Такума у зв»язку зі зближенням та контактуванням транспортних засобів внаслідок порушення [PERSON] вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, що встановлено висновком судової автотехнічної експертизи від 31.03.2013 року № 10676/12-52, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Відсутність вини водія Мазда 3 у ДТП також встановлена постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року та Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2013 року. Внаслідок ДТП автомобіль Мазда 3 отримав механічні пошкодження. Так як цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована СТзДВ «Гарантія», згідно поліса від 26.10.2011 року, представником позивача до страховика двічі подавались заяви та необхідні документи для виплати страхового відшкодування у зв»язку з настанням страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу Шевроле Такума, однак жодної відповіді отримано не було. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 17.04.2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Мазда в результаті його пошкодження в ДТП станом на 23.03.2012 року складає 18 413, 02 грн. Також через пошкодження її майна їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях; автомобіль був майже новий - 2008 року, для його придбання довго збирала кошти, тому через ДТП дуже розхвилювалася, втратила душевний спокій, крім того, не мала змоги в достатній мірі володіти та розпоряджатися своїм майном, витрачаючи свій час та зусилля на проведення експертної оцінки, пошук спеціалізованих установ, що можуть здійснити ремонт авто, що вплинуло на звичайний спосіб її життя, змінило його та відобразилося на душевному спокої і моральній напрузі. Також переживання та стрес викликала відмова відповідачів здійснити виплату коштів, необхідних для ремонту. В ході розгляду справи представником позивачки [PERSON] подавались заяви з уточненими та збільшеним розміром позовних вимог, у останній редакції яких представником позивача заявлені вимоги до відповідача [PERSON], третя особа Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», відповідно до яких просить стягнути з [PERSON] на користь позивачки матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 15 145 грн. 26 коп., втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 3 267 грн. 76 коп., витрати на проведення автотехнічної експертизи у розмірі 2 942 грн. 40 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200 грн., моральну шкоду у розмірі 1 500 грн. та судовий збір (а.с. 104, 105). У зв»язку зі зміною заявлених вимог протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було виключено із числа відповідачів Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» та залучено його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов зі зміненими вимогами та обставини, викладені у заявах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, суду подав заперечення проти позову з проханням відмовити у задоволенні вимог у яких зазначив про те, що винність його дій у скоєнні ДТП не встановлена жодним документом повноважного органу або суду, також відносно нього не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення щодо порушення ним Правил дорожнього руху; крім того, підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі є непред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика. Відповідачем [PERSON] також було подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із зайнятістю його представника [PERSON] в іншому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що провадження у даній справі відкрите 09.12.2013 р. та вимоги закону щодо строків розгляду справ, враховуючи, що справа до розгляду призначалась на 13.01.2014 р., на 12.02.2014 р., на 13.03.2014 р. та на 08.04.2014 року, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, при цьому двічі подавав заяви про відкладення розгляду справи, тому суд визнає причини неявки відповідача та його представника в судове засідання неповажними та вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з урахуванням поданих останнім заперечень проти позову. Представник третьої особи Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля Мазда 3, реєстраційний номер [NUMBER], являється позивачка (а.с. 9). Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року, [PERSON] 23 березня 2012 року об 11 год. 55 хв., керуючи автомобілем Мазда, н.з. [NUMBER], у м. Києві по вул. Карбишева, при виникненні перешкоди для руху завчасно не вжив заходів щодо безпечного об»їзду перешкоди, здійснив поворот із перехрещування проїзних частин таким чином, що транспортний засіб опинився на смузі зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Шевролет, н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та до пошкодження транспортних засобів і порушення п. п. 12.3, 10.5 Правил дорожнього руху України. Даною постановою суду провадження у справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв»язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та копію адміністративного матеріалу повернуто до Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно винної особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 10, 11). Таке рішення було прийняте судом на підставі проведеної за постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2012 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз судової автотехнічної експертизи за складеним висновком № 10676/12-52 від 31.01.2013 року якого встановлено, що за встановлених обставин зближення і контактування транспортних засобів (удар лівою передньою частиною автомобіля Шевроле в праву бокову частину автомобіля Мазда) водій автомобіля Мазда [PERSON] міг бути позбавлений технічної можливості своєчасно виявити маневр автомобіля Шевроле ліворуч та відповідно технічної можливості уникнути даної ДТП. Відтак, у даному випадку в причинному зв»язку з виникненням ДТП з технічної точки зору знаходяться дії водія автомобіля Шевроле [PERSON], які не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху (а.с. 11, 16-21). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2013 року постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року змінена, а саме виключено з резолютивної частини постанови вказівки суду про повернення копії адміністративного матеріалу до Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно винної особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, в решті постанова залишена без змін (а.с. 12-15). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи із зазначеного, з урахуванням тих обставин, що подія дорожньо-транспортної пригоди 23.03.2013 року відбулася за участі двох транспортних засобів, а саме: автомобіля позивачки Мазда під керуванням [PERSON] та автомобіля Шевроле під керуванням відповідача, при цьому факт відсутності вини водія [PERSON] у скоєнні ДТП встановлено постановами суду, якими приймались до уваги вищевказаний висновок судової автотехнічної експертизи КНДІСЕ від 31.01.2013 року, також суду апеляційної інстанції надавав пояснення судовий експерт Борщевський П.Г., який підтвердив висновок, який на момент розгляду даної справи є чинним, відповідачем не оскаржувався та будь-якими доказами з боку останнього не спростований, тому суд не може прийняти до уваги заперечення [PERSON], як підставу для відмови у задоволенні позову, ті обставини, що вина його у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відсутня, оскільки відносно нього не складалося протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та з приводу цього постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності не виносилася. Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження, перелік яких зазначено в довідці ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 23). Майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 17.04.2013 року, складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Мазда 3, р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП станом на 23.03.2012 року складає 18 413, 02 грн. (а.с. 24-30). На момент скоєння ДТП був чинний укладений між відповідачем та СТзДВ «Гарантія» договір страхування - Поліс № АВ/0382753 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно якого забезпеченим транспортним засобом являвся автомобіль Шевроле Такума, н.з. АА6950ІМ, термін дії поліса обумовлювався з 28.10.2011 року до 27.10.2012 рік (а.с. 52). Судом встановлено, що про подію дорожньо-транспортної пригоди відповідач страховика, який є третьою особою у справі, не повідомляв, що підтверджується заявою про надання інформації СТзДВ «Гарантія» від 04.03.2014 року у якій останнє зазначило про те, що [PERSON] не звертався до СТзДВ «Гарантія» з повідомленням про настання випадку, що має ознаки страхового (а.с. 97). Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Представник позивачки та позивачка подавали заяви до СТзДВ «Гарантія» від 04.05.2012 року та від 01.07.2013 року про виплату страхового відшкодування, однак кошти сплачені не були (а.с. 53-55). Як роз»яснено в пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Отже, за викладених обставин належним відповідачем у даній справі є [PERSON], з якого підлягає стягненню на користь позивачки заподіяна їй у зв»язку з пошкодженням в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля матеріальна шкода у розмірі 18 413 грн. 02 коп. (а.с. 30). Також з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 2 942 грн. 40 коп. та автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200 грн., що підтверджується відповідно квитанцією № 9072860 від 13.12.2012 року (а.с. 90) та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 0153 від 16.04.2013 р. (а.с. 51). Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вислухавши пояснення представника позивачки, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивачки, заподіяних їй, як власнику транспортного засобу, щодо неможливості у зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися автомобілем за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих зв"язків позивачки та істотності вимушених змін у її житті, автомобіль по даний час не відновлений, крім того, позивачка витрачала час на звернення до працівників ДАІ, експертів, пошук підприємств для ремонту автомобіля, до суду за захистом порушених прав та з урахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. за вимоги майнового характеру та судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. за моральну шкоду.

Outcome: partial