Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом,в якому зазначили,що їх баба -[PERSON] померла [INFO]. Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачам все своє майно. Однак при житті,їх баба право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєструвала,тому позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на спірний будинок. Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги змінили,просять визнати за ними право власності на 1/2 частину житлового будинку за [ADDRESS]. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачів,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що баба позивачів-[PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконкомом Краснобірської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 24.07.1997 року . Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачам все своє майно,до якого входить і спірний будинок. Житловий будинок належав померлій, на підставі записів в по господарській книзі, згідно якої [PERSON] була зареєстрована Головою двору до дня смерті. Дана обставина підтверджується довідкою Виконавчого комітету Краснобірської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того судом встановлено, що баба позивачів на момент смерті була зареєстрована та проживала у вищевказаному будинку. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті баби позивачі прийняли шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк,та шляхом доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100, 101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок,причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved