Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 05.01.2018 р. об 11 год. 10 хв. на перехрестку вул. Молдавська-Музики у м. Львові з вини водія [PERSON] , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «УАЗ», д.н.з. [NUMBER] (власник т.з. ЛМКП «Львівводоканал»), пошкоджено автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , належний громадянину Республіки Польща [PERSON] , яким володів та користувався на підставі довіреності позивач. Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення. Просить врахувати, що згідно ремонтної калькуляції № 712-12712-s від 02.02.2018р. вартість ремонту складає 45\~029,77 грн. Оскільки [PERSON] являється працівником ЛМКП «Львівводоканал» і на час ДТП був при виконанні своїх безпосередніх трудових обов`язків, то у відповідності до ст. 1172 ЦК України, де зазначено що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, вважає, що ЛМКП «Львівводоканал», як власник автомобіля «УАЗ», д.н.з. [NUMBER] , повинно відшкодувати завдані збитки. Також просить стягнути заподіяну моральну шкоду, оскільки було порушено звичайний уклад життя, неможливість продовження активного громадського життя, пошук коштів на ремонт автомобіля. Тому просить позов задоволити. Крім того просить стягнути судові витрати по справі. У підтвердження вимог покликається на ремонтну калькуляцію, копію постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.01.2016р., інші долучені до справи документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали по наведеним вище мотивам, просять позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] .В [PERSON] , проти позову заперечив. Вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», тому позивач повинен звертатись з вимогою про стягнення страхового відшкодування саме до страхової компанії, а отже позовні вимоги до ЛМКП «Львівводоканал» є безпідставними та необґрунтованими. Тому просить вимоги відхилити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав пояснення представника відповідача, вважає що позивач повинен звертатись з вимогою про стягнення страхового відшкодування саме до страхової компанії. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що 05.01.2018 р. об 11 год. 10 хв. на перехрестку вул. Молдавська-Музики у м. Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «УАЗ», д.н.з. [NUMBER] (власник т.з. ЛМКП «Львівводоканал»), під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , належного громадянину Республіки Польща [PERSON] , яким володів та користувався на підставі довіреності Шнайдера Т.Ф., внаслідок якої дві автомашини отримали технічні пошкодження. Пунктом 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Отже вказане не суперечать висновком, викладеним Верховним Судом України №6-1365цс17 у постанові від 11 жовтня 2017 року, на яку посилається заявник в своїй заяві. З представленої суду копії постанови судді Личаківського районного суд м. Львова від 21 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. (а.с.9) Дана постанова набрала законної сили. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «УАЗ», д.н.з. [NUMBER] (власник т.з. ЛМКП «Львівводоканал»), за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» (а.с. 14) (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2224580). З долученої до матеріалів справи заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 43) вбачається, що [PERSON] звертався до ПрАТ «Київський страховий дім» щодо виплати йому відшкодування шкоди в результаті ДТП, однак у виплаті такої йому було відмовлено (а.с. 39-41). Згідно ремонтної калькуляції № 712-12712-s від 02.02.2018р. вартість ремонту складає 45\~029,77 грн. (а.с. 10-13) Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Верховного суду України від 14.02.2018 року по справі №754/1114/15-ц завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із чч.1 та 4 ст. 636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про\~відшкодування цієї\~шкоди,\~або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та\~в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі\~003">й частково відшкодувала шкоду згідно\~зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, у спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача ЛМКП «Львівводоканал» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 45029,77 грн. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то такі слід задоволити частково. Слід визнати обґрунтованими мотиви спричинення такої шкоди позивачу, оскільки останній, керуючи автомобілем, зазнав страждань внаслідок пошкодження транспортного засобу та порушення нормальних життєвих зв`язків, оскільки було порушено звичайний уклад життя, неможливість продовження активного громадського життя, пошук коштів на ремонт автомобіля. Однак, на думку суду слід визнати необхідною і достатньою суму моральних збитків у розмірі 30 000 грн. за спричинену моральну шкоду. При цьому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ЛМКП «Львівводоканал» на користь держави слід стягнути суму судового збору у зв`язку з тим, що позивача, згідно чинного законодавства, звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial