Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її вітчим [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла, оскільки постійно з ним проживала з грудня 1999 року до дня його смерті. Організацією поховання також займалася вона. Спадкове майно складається з 11/18 часток двохкімнатної квартири загальною площею 45,2 кв. м, житловою площею 31,8 кв. м, яка складається з: коридор 1-4,7 кв. м, туалет 2-0,9 кв. м, ванна 3-2,2 кв. м, кухня 4-5,3 кв. м, житлова кімната 5-18,1 кв. м, шафа 6-0,3 кв. м, житлова кімната 7-13,7 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS] . Власниками на момент смерті [PERSON] були: [PERSON] : - 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1993р., виданого згідно з розпорядженням органу приватизації №205 від 15.04.1993р.; - 1/9 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку АЕА №211161 від 24.05.2001 року; [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожний: - 7/18 часток на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕА №211162 від 24.05.2001 року. Після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вона переїхала жити до вітчима, оскільки він на той час був людиною похилого віку, часто хворів і за ним потрібен був постійний догляд. Разом вони проживали з грудня 1999 року і до дня його смерті. На теперішній час вона проживає в цій же квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно вирішували, на які потреби спрямовувати спільні доходи, які продукти харчування закуповувати, який сезонний одяг потребує змін, які витрати по комунальним послугам вони несли щомісяця, за рахунок спільних коштів оплачували лікування вітчима та її в період хвороб, спільно вирішували всі інші побутові потреби, тобто фактично проживали однією сім`єю як батько з донькою. Після смерті вітчима у неї залишилися всі оригінали документів, які посвідчують право власності на квартиру, в якій вони спільно проживали. Таким чином, вважає, що наявні всі підстави для встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю з грудня 1999 року до дня його смерті [INFO] . Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [INFO] [PERSON] необхідно їй для вирішення питання щодо прийняття спадщини після його смерті на підставі ст.1264\~ЦК України як особи, яка проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Дітей у померлого [PERSON] не було, інших близьких родичів, які могли би претендувати на спадщину-також. Як їй відомо, з питання прийняття спадщини після смерті вітчима ніхто не звертався. Проте, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом. Оскільки вона на час смерті вітчима постійно проживала разом з ним, про відмову від спадщини не заявляла, в силу ч. 3 ст. 1261 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. В зв`язку з чим просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з грудня 1999 року по день смерті [PERSON] [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 11/18 часток двохкімнатної квартири загальною площею 45,2 кв. м, житловою площею 31,8 кв. м, яка складається з: коридор 1-4,7 кв. м, туалет 2-0,9 кв. м, ванна 3-2,2 кв. м, кухня 4-5,3 кв. м, житлова кімната 5-18,1 кв. м, шафа 6-0,3 кв. м, житлова кімната 7-13,7 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з викладених у позові підстав. Повноважний представник відповідача Територіальна громада м Покров в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Факт спільного проживання позивача з [PERSON] , ведення ним спільного господарства підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що [PERSON] проживала з батьками. Після смерті матері доглядала за вітчимом, фактично жила з ним, він хворів, помер давно. На даний час [PERSON] мешкає в цій квартирі. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] вона знає давно. Вона жила з батьками. Мати померла давно. [PERSON] жила з вітчимом з того часу по день його смерті. Вітчим помер в 2011 році, він хворів. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ст. 55 Конституції України\~зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 5 ст. 273 ЦПК від 18.07.1963 року, суд розглядає справи про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського стану не може бути зареєстрований внаслідок смерті одного з подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з грудня 1999 року по 27.03.2011 року, тобто по день смерті [PERSON] проживали однією сім`єю. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.1993 року Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, квартира по [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] та [PERSON] порівну (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , якому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку, виданого 24.05.2001 року завідуючою Орджонікідзевської державної нотаріальної контори В.В.Панченко, спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , був її чоловік [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 1/9 частини 2-хкімнатної квартири розміром житлової площі всієї квартири 31,8 кв.м, загальної площі всієї квартири 45,2 кв.м, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.1993 року Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе та зареєстрованого в Нікопольському бюро технічної інвентаризації 26.04.1993 року в реєстровій книзі №3 за реєстровим №205. Відносно 7/18 частин вище вказаного майна видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я голова тюк [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.15). Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне позивачу для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] , враховуючи, що відповідно до ст. 1264 ЦК України\~вона може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців за законом, так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю як батько з донькою більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65087174 від 08.06.2021 року, виданої приватним нотаріусом Бойко Л.П., за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268\~ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Статтею 315\~ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Дітей у померлого [PERSON] не було, інших близьких родичів, які могли би претендувати на спадщину-також, з питання прийняття спадщини після смерті вітчима ніхто не звертався. Проте, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом. Оскільки позивач на час смерті вітчима постійно проживала разом з ним, про відмову від спадщини не заявляла, в силу ч. 3 ст. 1261 ЦК України суд вважає її такою, що вона прийняла спадщину. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ч.5 пункту 9 Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності, тому я звертаюсь до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, як спадкоємця четвертої черги за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України - Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини". Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт проживання [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] з грудня 1999 року до 27.03.2011 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, а саме оформлення спадщини, і встановити його іншим шляхом неможливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved