Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 23 березня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишились проживати разом з нею та вона її повністю утримує. Батько дитини не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться станом її здоров`я, не дбає про її утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не проявляє будь-якої батьківської турботи, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки та не виявляє щодо неї батьківського піклування. У зв`язку з цим просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Сідорової І.А. надійшла на адресу суду заява в якій просить справу слухати у її відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити з підстав наведених у позові, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням наведеного та за згодою позивачки суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин та приходить до наступних висновків. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 23 березня 2010 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] ». З довідки про склад сім`ї №301/08-11 від 14 травня 2020 року вбачається, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , [INFO] , дочка позивачки [PERSON] , [INFO] . З довідки № 49 від 18 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у сьомому класі Волинського ліцею імені Нестора Літописця, проживає з матір`ю. Батько [PERSON] , за час навчання дитини у закладі освіти вихованням та навчанням не цікавиться. З розрахунку державного виконавця Кременецького МВ ДВС Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції по заборгованості по сплаті аліментів №22139 від 18 серпня 2020 року вбачається, що заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01 травня 2020 року становить 42 363, 75 грн. З заяви від 16 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] 16 червня 2020 року на ім`я голови Кременецької міської ради власноручно написав заяву в якій не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , оскільки її утриманням та вихованням не займається. З висновку виконавчого комітету Кременецької міської ради Тернопільської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради 23 червня 2020 року № 1955 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та розвиток дочки, оскільки не спілкується з нею, зв`язків не підтримує, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, крім того він не з`являвся у судові засідання, не висловив своє ставлення до позову, не намагався спростувати позовні вимоги, що свідчить про його байдуже ставлення до дочки. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності його піклування про її фізичний та духовний розвиток, навчання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved