Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (надалі - Позивач) суму матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 20 000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] наказом від 23 листопада 2010 року за № 44 була прийнята на посаду бухгалтера 1 категорії Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (ПРСДВСКН). Відповідно до посадової інструкції відповідач була наділена повноваженнями по здійсненню, прийманню та контролю звітів первинної документації за авансовими звітами на відрядження та господарські потреби, веденням прибуткових та видаткових ордерів касової книги. Здійсненням операцій з прийомки, обліку, видачі та зберігання грошових коштів з обов'язковим дотриманням правил, направлених на їх збереження. Звірянням фактичної наявності грошових коштів із залишками та інше. 15 березня 2011 року з [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, в якому зазначено, що працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення, і зберігання всіх переданих їй матеріальних цінностей. З 19.11.2012 року по 30.11.2012 року та з 31.01.2012 року по 12.02.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області (далі ДФІ), на підставі направлення від 16.11.2012 року № 1549-12, виданого виконуючим обов'язки начальника ДФІ [PERSON], головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів ДФІ в Дніпропетровській області [PERSON], було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ПРСДВСКН за період з 01.07.2010 року по 01.11.2012 року. За результатами проведеної ревізії складений Акт від 19 лютого 2013 року № 07-23/32, за висновками якого встановлено допущення фінансових порушень ПРСДВСКН, що призвели до збитків, на загальну суму 3 560 329,23 грн., які виникли внаслідок незаконної видачі коштів з каси ПРСДВСКН, допущеної відповідачем [PERSON] на суму 20 000,00 грн., 04.04.2013 року ПРСДВСКН, отримала вимогу ДФІ від 29.03.2013 року № 04-07-05-15/3983 про вжиття заходів, щодо усунення та недопущення виявлених ревізією порушень. 20 вересня 2013 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення по адміністративній справі за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до ПРСДВСКН про зобов'язання виконати вимоги щодо відшкодування суми 3 560 329,23 грн. Відповідно до постанови від 20 вересня 2013 року ПРСДВСКН зобов'язано виконати вимоги ДФІ від 29.03.2013 року № 04-07-05-15/3983 про вжиття заходів, щодо усунення та недопущення виявлених ревізією порушень на загальну суму 3 560 329,23 грн. Так, відповідно до зазначеної вище вимоги ДФІ, одним з шляхів її виконання є відшкодування заподіяної матеріальної шкоди установі поданням позову у тому числі до винних у скоєнні порушень осіб. Відповідно до вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 29.03.2013 року № 04-07-05-15/3983, одним із шляхів її виконання є відшкодування заподіяної матеріальної шкоди (збитків) установі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, у тому числі з винними у скоєнні порушення особами. При цьому, посилалися на ст.ст. 134,135-1 КЗпП України, ч.1 ст.1166 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. Під час розгляду справи позивач уточнила зміст позовних вимог, навела їх обґрунтування та зазначила, що доказами завдання підприємству матеріальної шкоди є факт того, що відповідач була наділена повноваженнями по здійсненню, прийманню та контролю звітів первинної документації за авансовими звітами на відрядження та господарські потреби, веденням прибуткових та видаткових ордерів касової книги. Здійсненням операцій з прийому, обліку, видачі та зберігання грошових коштів з обов'язковим дотриманням правил, направлених на їх збереження. Звірянням фактичної наявності грошових коштів із залишками та інше. 15 березня 2011 року з [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, в якому зазначено, що працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення і зберігання всіх переданих їй матеріальних цінностей. Також зазначено, що відповідно до акту ревізії фінансово-господарчої діяльності придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та на державному кордоні та транспорті за період з 01.07.2010 року по 01.11.2012 року від 19.02.2013 року № 07-23/32. У розділі 3 [PERSON] касових операцій. Розрахунки з підзвітними особами, в тому числі щодо видатків на відрядження - визначено: "Відповідно до касової книги та видаткових касових ордерів від 17.03.2011 року та 01.07.2011 № 7 та № 26 [PERSON] було видано готівку з каси на юридичні послуги в сумі 20 000,00 грн. та 10\~000,00 грн. відповідно, проте жодних первинних документів, а саме: Договорів , актів виконаних робіт, будь яких інших документів, які б підтверджували отримані Службою юридичні послуги, відсутні. Порушення допущені бухгалтером 1 категорії-касиром [PERSON], яка здійснила видачу готівки з каси. Відповідно до касової книги на 2011-2012 pp., зазначено, що 17 березня 2011 року саме [PERSON] отримала готівку з каси Придніпровської РСДВСКН в сумі 40 000,00 грн. Отримання готівки з каси Придніпровської РСДВСКН також підтверджується | прибутковим касовим ордером від 17.03.2011 року № 2, який засвідчений підписами головного бухгалтера [PERSON] і бухгалтером 1 категорії - касиром [PERSON], а також закріплений гербовою печаткою Придніпровської РСДВСКН. Відповідно до видаткового касового ордеру № 7 від 17.03.2011 року, зазначено що бухгалтером 1 категорії - касиром [PERSON] було видано готівку з каси Придніпровської РСДВСКН громадянину [PERSON] за юридичні послуги (додаток - 6). Отже, ревізорами ДФІ було виявлено порушення бухгалтером 1 категорії касиром [PERSON], на суму 20 000,00 гри., яка не маючи законних підстав видала (бюджетні кошти) з каси Придніпровської РСДВСКН за нібито надані юридичні послуги. Юридичні послуги [PERSON] Придніпровській РСДВСКН не надавались. Враховуючи наведене просили позов задовольнити та стягнути суму матеріальної шкоди з Відповідача. Відповідач надала заперечення на позов та зазначила, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими, позов не визнає у повному обсязі. Оскільки, в дійсності, вона працювала в Придніпровській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, 23 листопада 2010 року була прийнята на посаду бухгалтера 1 категорії, 15 березня 2011 року вона була переведена на посаду бухгалтера-касира 1 категорії, 01 квітня 2011 року була переведена на посаду бухгалтера 1 категорії, із середини червня 2011 року по 15 липня 2015 року вона фактично не працювала на даному підприємстві, 15 липня 2015 року була звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Фактично в її посадові обовязки входило направлення наданих їй звітів до податкової служби, до пенсійного фонду, соціальних фондів, набір платіжних доручень, завірення їх у головного бухгалтера та начальника Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та направлення їх до Державного казначейства Ленінського району, отримання зарплатних карток та карток на відрядження, а також направлення відомостей на виплату заробітної плати та витрат з відряджень працівників підприємства у відділенні Приватбанку. Позивач стверджує, що відповідно акту ревізії від 19 лютого 2013 року, нею 17 березня 2011 року було видано готівку з каси в сумі 20 000,00 грн. за юридичні послуги, однак доказів щодо даного факту не надано. Вона заперечує проти цього, оскільки готівку з каси вона не видавала, гроші з каси для здійснення касових операцій не отримувала, ведення каси нею не здійснювалося. Також, позивач стверджує, що для надання пояснень [PERSON] було надіслано запрошення від 07.02.2013 року №04-07-05-15/1870, але вона не отримувала жодного запрошення, листа або повідомлення з даного підприємства. Навіть, коли вона звільнялася з підприємства 15.07.2015 року працівник відділу кадрів, в присутності юриста прийняв у неї заяву про звільнення та видав їй трудову книжку, жодних питань стосовно її трудової діяльності не було. Представник третьої особи - Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області надав суду письмові пояснення та зазначив, що ДФІ в Дніпропетровській області підтримує позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими та просить задовольнити у повному обсязі. В поясненнях зазначили, що на виконання п 1.2.5.4 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (ДФІ в Дніпропетровській області) на IV квартал 2012 року, на підставі направлення від 16.11.2012 р. № 1549 - 12, виданого в.о. начальника ДФІ в Дніпропетровській області [PERSON], головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів ДФІ в Дніпропетровській області [PERSON] (з 19.11.2012 по 30.11.2012 та з 24.01.2012 по 12.02.2013 - 24 робочих дні) проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності в Придніпровській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (ПРСДВСКН) за період з 01.07.2010р. по 01.11.2012 р. Відповідно до акту ревізії від 19.02.2013р. № 07-23/32 встановлено, що відповідно до касової книги та видаткових касових ордерів від 17.03.2011 та 01.07.2011 №7 та № 26 [PERSON] було видано готівку з каси на юридичні послуги в сумі 20 000,00 грн. та 10 000,00 грн. відповідно, проте жодних первинних документів, а саме: договорів, актів виконаних робіт, будь-яких інших документів, які б підтверджували отримані ПРСДВСКН юридичні послуги, відсутні. Отже, вищезазначене призвело до зайвого відшкодування витрат ПРСДВСКН в березні, липні 2011 року у сумі 30 000,00 гривень, що є порушенням п.п. 2.11, 3.4 Положення № 637 (КЕКВ 1134, КПКВ 2802030, спецфонд, 10000,00 грн., загальний фонд - 20000,00 грн.). Відповідні операції в бухгалтерському обліку відображені в м/о №8 «Накопичувальна відомість за розрахунками з підзвітними особами» за період з 01.03.2011р. по 31.03.2011р. за дебетом рахунку 801 «Видатки загального фонду на утримання установи» або 811 «Видатки спеціального фонду» та кредитом рахунку 362 «Розрахунки з підзвітними особами», що призвело до завищення фактичних видатків за КЕКВ 1134 «Оплата послуг (крім комунальних)». Порушення допущені бухгалтером 1 категорії - касиром [PERSON] (відповідно до виданих 20 000,00 грн.), яка згідно з посадовою інструкцією здійснювала видачу готівки з каси, та [PERSON], яка за вказаний період видавала та оформляла видачу готівки з каси (відповідно до виданих 10 000,00 гривень). Для надання пояснень [PERSON] та [PERSON] відправлені запрошення від 07.02.2013 року № 04-07-05-15/1870 та № 04-07-05-15/1869 відповідно. Проте, вони не з'явилися для надання пояснень. Внаслідок допущених порушень у формі 4-Ід «Звіт про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги» за 2011 рік касові та фактичні видатки за КПКВ 2802030 КЕКВ 1134 «Оплата послуг (крім комунальних)» завищено на 10 000,00 грн., що є порушенням п. 1.2 «Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів», затвердженого наказом Державного казначейства України від 05.01.2011 № 2, та п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 XIV. Внаслідок допущених порушень у формі 2-д «Звіт про виконання загального фонду кошторису установи» за 2011 рік касові та фактичні видатки за КПКВ 2802030 КЕКВ 1134 «Оплата послуг (крім комунальних)» завищено на 20 000,00 грн., що є порушенням п. 1.2 «Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів», затвердженого наказом Державного казначейства України від 05.01.2011 № 2, та п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 - XIV. В ході ревізії порушення не відшкодовано. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позов та надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити, надала пояснення аналогічні запереченням. Представник третьої особи - Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги та просив суд їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що наказом Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті №44 від 23 листопада 2010 року [PERSON] з 23 листопада 2010 року прийнята на посаду бухгалтера 1 категорії з двомісячним випробовувальним терміном з окладом штатного розпису, без виплати премій та інших заохочень, які передбачені Колективним договором на термін випробовування (а.с.7). Судом встановлено та цей факт не оспорюєтьсч сторонами, що 15 березня 2011 року вона була переведена на посаду бухгалтера-касира 1 категорії, яку займала до 01 квітня 2011року. Оскільки вказані факти визнаються сторонами вони не підлягають доказуванню, що відповідає приписам ч. 1 ст. 61 ЦПК України. 15 березня 2011 року відповідач [PERSON] була ознайомлена з посадовою інструкцією бухгалтера І категорії-касира Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженої 15 березня 2011 року, про що свідчить її підпис на вказаній посадовій інструкції (а.с.8-9). Згідно вказаної посадової інструкції, на [PERSON] були покладені наступні посадові обовязки: 2.1. Виконання роботи по здійсненню встановленої статистичної звітності в установлені терміни; 2.2. Щомісячно здійснювати звірку виданих податкових накладних по кожному пункту державного ветеринарно-санітарного контролю з даними оплати з банківських виписок; 2.3. Складання податкового звіту по податку на додану вартість; 2.4. Здійснення, приймання та контроль первинної документації за аванс звітами на відрядження та господарські потреби; 2.5. Ведення на підставі прибуткових та видаткових ордерів касової книги; 2.6. Здійснення операції з прийомки, обліку, видачі та зберіганню грошових коштів з обов'язковим дотриманням правил, направлених на їх збереження; 2.7. Звіряння фактичної наявності грошових коштів із залишками; 2.8. Своєчасно доповідати головному бухгалтеру або заступнику бухгалтера про всі обставини, які погрожують забезпеченню збереження довірених йому цінностей; 2.9. Ніколи та ні за яких обставин не розголошувати відому йому інформацію про операції із збереженням цінностей, їх переміщенню, а також службових доручень по касі; 2.10. Виконувати окремі службові доручення свого безпосереднього керівника; 2.11. Брати участь: в проведенні економічного аналізу господарсько-фінансової діяльності підприємства згідно даних бухгалтерського обліку та звітності з визначення внутрішньогосподарських резервів, введенню режиму економічних заходів із вдосконалення документообігу; в проведенні інвентаризацій грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей, розрахунків та платіжних зобов'язань; 2.12. Стежити за збереженням бухгалтерських документів, оформлювати у відповідності до встановленого порядку для передачі в архів (а.с.8). 23 листопада 2010 року з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей між Придніпровською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та бухгалтером І категорії - [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.10). 15 березня 2011 року між Придніпровською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та бухгалтером І категорії касиром [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.11). В цей же день 15 березня 2011 року між Придніпровською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та бухгалтером [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.12). 19 лютого 2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті за період з 01 липня 2010 року по 01 листопада 2012 року, за результатами якої було складено відповідний акт № 07-23/32 від 19 лютого 2013 року (а.с.75-189). У вказаному акті, в розділі 3 «[PERSON] касових операцій. Розрахунки з підзвітними особами, в тому числі щодо видатків на відрядження» на 30-й сторінці (а.с. 93) зазначено, що відповідно до касової книги та видаткових касових ордерів від 17.03.2011 року та 01.07.2011 року № 7 та № 26, [PERSON] було видано готівку з каси на юридичні послуги в сумі 20 000,00 грн. та 10 000,00 грн. відповідно, проте жодних первинних документів, а саме: договорів, актів виконаних робіт, будь-яких інших документів, які б підтверджували отримані Службою юридичні послуги, відсутні. Порушення допущені бухгалтером І категорії-касиром [PERSON] (відповідно до виданих 20 000,00 грн.), яка згідно з посадовою інструкцією здійснювала видачу готівки з каси, та [PERSON], яка за вказаний період видавала та оформляла видачу готівки з каси (відповідно до виданих 10 000,00 грн.). Для надання пояснень [PERSON] та [PERSON] відправлені запрошення від 07.02.2013 року № 04-07-05-15/1870 та № 04-07-05-15/1869 відповідно. Проте, вони не зявилися для надання пояснень. (а.с.93-94). 29 березня 2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області за № 04-07-05-15/3983 начальнику Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті [PERSON] надіслано вимогу про вжиття заходів щодо усунення та недопущення виявлених ревізією фінансових порушень (а.с.13-16). При цьому, у п.2 вказаної вимоги зазначено, що у ході ревізії питання оприбуткування, стану збереження та використання придбаних (в т.ч. безкоштовно отриманих) нематеріальних активів, основних засобів, інших необоротних активів та товарно-матеріальних цінностей встановлено, що в порушення вимог п. 3, 6.2 Інструкції з обліку основних засобів та інших необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 17.07.2000 р. №64, виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1\~404 661,90 грн.. у звязку з чим слід провести експертну оцінку розміру збитків від недостачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 року №116 та відшкодувати до державного бюджету за кодом бюджетної класифікації 21080600 «Суми стягнення з винних осіб, за шкоду, заподіяну державі, підприємству, установі, організації» суму визначеного розміру збитків; відшкодувати вартість втраченого майна шляхом повернення зазначених коштів установі матеріально-відповідальними особами, якими допущено дане порушення: [PERSON] на суму 1\~333 015,90 грн., [PERSON] на суму 27 250,00 грн., [PERSON] на суму 44 396,00 грн., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з зазначеними особами (а.с.13). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року Придніпровську регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті зобовязано виконати п.п.2,3,4,5,6,7,8,9,12, 13,14,15 вищевказаної вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області за № 04-07-05-15/3983 від 29.03.2013 року в частині усунення порушень, виявлених у ході проведення ревізії на загальну суму 3\~560 329,23 грн. шляхом, вказаним у вимозі (а.с.17-19). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Згідно п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. 08 лютого 2016 року Придніпровська регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті звернулася з позовом суду про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 20 000,00 гривень. При цьому в якості доказів посилалися, на посадову інструкцію [PERSON], договір про повну матеріальну відповідальність, укладений між підприємством та [PERSON], на акт ревізії фінансово-господарчої діяльності підприємства, на касові книги, на прибутковий касовий ордер від 17.03.2011 року, на видатковий касовий ордер № 7 від 17.03.2011 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно копії касової книги на 2011-2012 р.р., за 17 березня 2011 року у графі «надходження» зазначено: 40\~000,00 грн., від кого отримано [PERSON]; у графі «видаток» зазначено: 20 000,00 грн., кому видано [PERSON]; 20 000,00 грн., кому видано [PERSON], залишок на кінець дня - 0,00. На вказаному бланку зазначені: касир [PERSON], бухгалтер - [PERSON], при цьому підписи вказаних посадових осіб відсутні (а.с. 65-67). Згідно копії прибуткового касового ордеру № 2 від 17 березня 2011 року встановлено, що від [PERSON] прийнято сорок тисяч гривень, підстава - повернення. Вказаний ордер підписаний головним бухгалтером та касиром, однак прізвища даних посадових осіб також не зазначені (а.с.69). В копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 також зазначено, що від [PERSON] прийнято 40 000,00 гривень 17 березня 2011 року. У вказаній квитанції є підписи головного бухгалтера та касира, однак прізвища даних посадових осіб також не зазначені (а.с.69). Згідно Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України. Прибутковий касовий ордер\~\~первинний документ, застосовується для оформлення надходжень готівки до каси підприємств (юридичних осіб). Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами засвідчує відривна частина прибуткового касового ордеру, що завіряєтьсяа підписом головного бухгалтера, касира та печаткою\~ видається особі, що внесла готівкові кошти. Основна частина прибуткового касового ордеру\~ без відривної частини\~ з підписами касира та головного бухгалтера є первинним документом, що свідчить про факт здійснення господарської операції на підприємстві, тобто про надходження готівкових коштів. З наведеного очевидним є висновок про те, що 17 березня 2011 року до каси підприємства було прийнято від [PERSON] грошові кошти у розмірі 40\~000,00 грн., підставою внесення яких зазначено «возврат» (мовою оригіналу). Факт отримання цих коштів саме від [PERSON] підтверджується прибутковим касовим ордером та записом у касовій книзі за 2011-2012 роки. В цей же день, 17 березня 2011 року, згідно копії видаткового касового ордеру № 7 від 17 березня 2011 року [PERSON] на юридичні послуги було видано 20 000,00 грн., про що свідчить його підпис. Також, у даному видатковому касовому ордері знаходиться підпис головного бухгалтера та підпис касира, при цьому прізвища вказаних посадових осіб в ордері відсутні (а.с.68). Видатковий касовий ордер\~- це\~первинний документ, що застосовується для оформлення видачі готівки з каси підприємств (юридичних осіб). Видатковий касовий ордер повинен бути підписаний керівником, головним бухгалтером підприємства (або особою, уповноваженою керівництвом). У реквізиті "Видати" видаткового касового ордера зазначається прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, яка отримує кошти. Касир повинен перевірити\~паспорт\~або\~документ, що його замінює, у особи, що отримує\~кошти, перед тим як видати їй готівку. Реквізити документа, що посвідчує особу одержувача\~готівки, заносяться до ВКО касиром. Отримання коштів особа - одержувач засвідчує своїм підписом та зазначенням суми прописом на видатковому касовому ордері. Касир\~видає кошти за ВКО, що має дозвільні підписи керівництва. До видаткового касового ордера можуть додаватися заявки на\~видавання\~грошей, рахунки, платіжні (розрахунково-платіжні) відомості, довіреність та інші документи. Видаткові\~документи\~відразу ж після видавання грошей підписуються касиром, а додані до них документи погашаються відтиском штампа "Оплачено" або аналогічним написом з вказанням дати (число, місяць, рік). З наданого Позивачем видаткового касового ордеру в обгрунтування своїх вимог жодним чином не вбачається, що грошові кошти були видані Відповідачем по справі - [PERSON] За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що 17 березня 2011 року від касира [PERSON] до каси підприємства надійшло 40\~000,00 грн., підставою надходження грошових коштів було вказано повернення, та в цей же день 20\~000,00 грн. були видані іншій особі [PERSON] на юридичні послуги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала факт видачі нею грошових коштів, та заперечувала факт того, що на наданих позивачем касових ордерах міститься її підпис. З метою встановлення особи, яка підписала видатковий та прибутковий касовий ордери ухвалою суду від 15 квітня 2016 року була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої бюули поставлені наступні запитання: 1) чи виконано підпис на оригіналі видаткового касового ордеру № 7 від 17.03.2011 року [PERSON], чи його підписано іншою особою? 2) чи виконано підпис на оригіналі прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року [PERSON], чи його підписано іншою особою? 3) чи зроблений рукописний текст у оригіналі видаткового касового ордеру № 7 від 17.03.2011 року [PERSON]? 4) чи зроблений рукописний текст у оригіналі прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року [PERSON]? 5) чи зроблений рукописний текст у оригіналі касової книги Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті за 2011-2012 роки за 17 березня 2011 року [PERSON]? 21 грудня 2012 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 2262-16 від 14.12.2016 року (а.с. 213-238). Згідно вказаного висновку експерта № 2262-16 від 14.12.2016 року експертом надані наступні відповіді на поставлені судом запитання: 1.Підписи, які розміщені в графах: «Головний бухгалтер» та «Касир» видаткового касового ордеру № 7 від 17.03.2011 року виконані не [PERSON], а іншою особою. 2.Підписи, які розміщені в наступних документах: а) в графах «Головний бухгалтер» та «Одержав касир» прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року; б) в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. 3.Цифрові та літерні рукописні записи, якими заповнені графи видаткового касового ордеру № 7 від 17.03.2011 року, - виконані [PERSON]. 4.Цифрові та літерні рукописні записи, якими заповнені графи прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 17.03.2011 року , - виконані не [PERSON], а іншою особою. 5.Цифрові та літерні рукописні записи, якими заповнені графи касової книги Придніпровської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті за 2011-2012 роки за 17.03.2011 року, - виконані не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин слід дійти висновку про те, що відповідачем [PERSON] було заповнено видатковий касовий ордер № 7 від 17.03.2011 року, у звязку з тим, що за змістом своїх службових обовязків вона мала право оформлювати ці бухгалтерські документи, оскільки на той час займала посаду бухгалтера-касира 1 категорії. Вказаний факт також було підтверджено самим відповідачем у судовому засіданні. При цьому у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що [PERSON] підписала видатковий касовий ордер та видала грошові кошти у сумі 20\~000,00 грн. [PERSON], оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, а висновок проведеної судової почеркознавчої експертизи свідчить про те, що [PERSON] не підписувала вказаний документ. У п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України зазначено, що, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. За загальним правилом у трудових правовідносинах вина працівника в заподіянні шкоди доводиться роботодавцем. Вимагаючи відшкодування шкоди, роботодавець повинен довести, що в діях працівника були ознаки трудового правопорушення, а також, що вказане правопорушення спричинило заподіяння шкоди та причинний зв'язок між ними. Згідно\~ст. 10 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~ Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що Придніпровській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті матеріальна шкода спричинена протиправними діями відповідача, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 130, 134, 135-1, 138 КЗпП України, Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», та

Outcome: dismissed