Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У серпні 2015 року представник позивача [PERSON] за довіреністю від 24 вересня 2013 року ( а.с. 4 ) [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, свої вимоги мотивувавши тим, що Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року по справі № 753 / 16037 / 13 - Ц було прийнято рішення, яким визнано за [PERSON], право власності на автомобіль Ford Focus д .н. з. [NUMBER], чорного кольору, 2007 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 15 жовтня 2014 року , рішенням Апеляційного суду м. Києва було скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року та прийнято нове рішення. 21 січня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 pоку, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року залишено в силі. Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду автомобіль Ford Focus д .н. з. [NUMBER], чорного кольору, 2007 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] належить [PERSON] на праві приватної власності. Проте, [PERSON] користуючись тим, що під час перебування в шлюбі з [PERSON] на її ім'я Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], незаконно користується належним [PERSON] автомобілем. Таким чином, [PERSON] фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому автомобілем Ford Focus д .н. з. [NUMBER], чорного кольору, 2007 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з позовом до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю від 24 вересня 2013 року ( а.с. 4 ) [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю від 09 вересня 2014 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року по справі № 753 / 16037 / 13 - Ц провадження № 2 / 753 / 606 / 14 було прийнято рішення, яким визнано за [PERSON], право власності на автомобіль [NUMBER], чорного кольору, 2007 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] ( а. с. 15, 16, 17, 18, 19 ) . 15 жовтня 2014 року рішенням Апеляційного суду м. Києва було скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року та прийнято нове рішення. ( а .с. 10, 11, 12, 13, 14 ) 21 січня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 pоку, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 р. залишено в силі. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, станом на сьогоднішній день, автомобіль [NUMBER], чорного кольору, 2007 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. І статті 316, ч. І статті 317 Цивільного кодексу України правом власності право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, яким при зверненні до суду понесені судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп., то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 316, 317, 321, 387, ЦК України і

Outcome: approved