Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління освіти Херсонської міської ради, директора загальноосвітньої школи № 8 [PERSON], вчителя загальноосвітньої шкоди № 8 [PERSON], в якому просила захистити порушене право [PERSON] шляхом відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що підставою для звернення до суду є порушення права [PERSON] на освіту, визначене ст. 28 Конвенції про права дитини. Так, зазначене право порушене: 1. Грубим поводженням під час навчального процесу вчителем української мови та літератури [PERSON], яка відкрито під час уроків надає принизливу оцінку розумовим здібностям [PERSON], підбурює інших учнів на створення конфліктних ситуацій з [PERSON], занижує оцінювання навчального процесу, грубо поводиться у спілкуванні з [PERSON] 2. Директором загальноосвітньої школи [PERSON], який відмовився прийняти відповідні заходи для усунення методів шкільної дисципліни, що принижують повагу та людську гідність дитини. Навпаки підтримав неналежне поводження з дитиною вчителем [PERSON] та змушував мати [PERSON] перевести його в іншу школу. 3. Управлінням освіти Херсонської міської ради шляхом незабезпечення школи № 8 керівником з належним педагогічним досвідом та відповідною кваліфікацією. Не здійсненням належного контролю за навчальним процесом у школі № 8, внаслідок чого стало можливим поводження з учнем, що принижує його гідність. Ухвалою суду від 27.04.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 8. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, зазначила, що так як неможливо визначити частку кожного відповідача при вчиненні порушення права дитини, то їх відповідальність має бути солідарною. Додатково пояснила, що школою не раціонально складено розклад занять, який має два уроки української мови та урок української літератури у пятницю, що створює велике навантаження на учнів, зокрема її онука, та не відповідає санітарним вимогам. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона викладає українську мову та літературу в школі № 8, зокрема і у класі онука позивачки. До [PERSON] вона має добре ставлення і ніколи його не ображала. [PERSON] хлопчик веде себе на уроках неадекватно, плескає в долоні, тупотить ногами, піднімає і опускає парту, так, що вона гримає на весь клас, ці дії призводять до зриву уроків. Коли він не робить домашнє завдання і вона зясовує причини цього він відповідає, що не хоче цього робити. У звязку із вказаними обставинами вона зверталася до класного керівника та шкільного психолога, однак вдіяти їй нічого не вдалося. Ставлення до хлопця у неї таке саме як і до інших учнів, коли він заслуговує на це, то вона ставить йому гарні оцінки, але бувають і одиниці. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов також не визнав, пояснив, що він ґрунтується лише на поясненнях та скаргах дитини, а сама позивачка жодного разу не була у школі. У нього є аудіо запис поведінки онука позивачки, на якому останній піднімає та опускає парту так, щоб вона гримала на весь клас, що призводить до порушення дисципліни та зриву уроків. Крім того, на уроках [PERSON] не працює, грає у мобільний телефон, на вимоги учителів не хоче надавати і не надає щоденник. Вчитель [PERSON] зверталася зі скаргами на [PERSON] до його класного керівника, а класний керівник викликав до школи мати хлопчика, проте вона не прийшла. Представник відповідача Управління освіти Херсонської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що [PERSON] у позові зазначає, що вчитель [PERSON] розмовляла з [PERSON] підвищеним та зневажливим тоном, допускала вислови, що принижують гідність. Однак при цьому не вказуючи звідки це стало відомо, дату та місце, які саме вислови застосовувалися та докази, які це підтверджують. Вважав, що вказані твердження позивача ґрунтуються на особистих доводах та міркуваннях. Крім того, висловлювання позивача, що матір ні разу не повідомили про наявність конфліктних відносин не відповідає дійсності. Класний керівник [PERSON] неодноразово звертався до матері [PERSON] з приводу порушення дисципліни та викликав її до школи, однак мати не зявлялася. На сторінках класного журналу 5 класу з предметів «Українська мова» та «Українська література» кількість пропущених уроків учня [INFO], зазначених на сторінці «Облік відвідування (пропусків занять)» цього журналу, що в свою чергу спростовує твердження позивача про навмисне виставлення відмітки «відсутність» учителем [PERSON] Крім того, відповідно до журналу обліку звернень та заяв громадян школи № 8 на імя директора скарг щодо дій вчителя [PERSON] не надходило. У звязку з цим, вважав твердження позивача, що мати [PERSON] зверталася до директора школи з приводу свого сина, як таке, що не відповідає дійсності. Посилання позивача на те, що [PERSON] завдано моральної шкоди не підтверджено доказами. Крім того, практичним психологом методичного кабінету при управлінні освіти Херсонської міської ради [PERSON] 20.03.2015 року проведено анкетування учнів 5-го класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 ХМР. Відповідно до результатів анкетування учитель [PERSON] створює умови для успішного засвоєння програмного матеріалу всіма учнями, враховує вікові та індивідуально психологічні особливості пятикласників, вимогливо ставиться до учнів та справедливо оцінює результати навчальної діяльності. Враховуючи означене вважав доводи позивача щодо некоректної поведінки та не толерантного ставлення до учнів 5 класу із боку вчителя [PERSON] є безпідставними та права [PERSON] не порушуються. Представник відповідача ЗОШ №8 в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що позивачка [PERSON] жодного разу не зявлялася в школі, ніколи не цікавилася ні у керівництва школи, ні у педагогічних працівників чи класного керівника про стан навчання та виконання обовязків учнем [PERSON] в школі та на заняттях. Його мама [PERSON] за весь час навчання всього двічі була присутня в школі. Вимоги та звинувачення в позовній заяві базуються на припущеннях, надуманості та переказі деяких зацікавлених осіб недостовірних даних. Посилання позивача, що матір ні разу не повідомили про наявність конфліктних відносин не відповідає дійсності. Від батьків інших учнів неодноразово надходили скарги на недопустимість поведінки на уроках учня [INFO], який заважав їхнім дітям нормальному процесу навчання. Класний керівник [PERSON] неодноразово звертався до матері [PERSON] з приводу порушення дисципліни та викликав її до школи, однак мати не зявлялася. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань...ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодуввання, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, зокрема, полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини… Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Судом встановлено, що згідно позовної заяви та матеріалів справи [PERSON] є учнем загальноосвітньої школи № 8 та у 2014-2015 навчальних роках навчався у 5 класі вказаного освітнього закладу. Українську мову та літературу у вказаний період часу [PERSON] викладала вчитель [PERSON], а директором школи був [PERSON] В підтвердження позовних вимог позивачкою надано табель за 2014-2015 навчальні роки на імя [PERSON], який має підтвердити заниження вчителем оцінок з української мови та літератури. Оглядом табелю встановлено, що дитина має невисокі оцінки з української мови (5 балів), української літератури (4 бали), світової літератури (4 бали), іноземної мови англійська (5 балів), іспанської мови (4 бали). В підтвердження своїх пояснень щодо того, що навпаки вчитель з математики має підхід до її неповнолітнього онука позивачем надані диплом, виданий [PERSON] як учаснику ІІ етапу Турніру юних математиків та учаснику міжнародного математичного конкурсу «Кенгуру-2015», де він показав добрий результат, про що свідчить відповідний сертифікат. Також в матеріалах справи містяться подяки на імя [PERSON] за успіхи у навчанні та активну участь у житті класу та на імя його матері за активну участь у житті класу та школи. Згідно довідки КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О Тропіних» [PERSON] спостерігається лікарями дитячої поліклініки № 2 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» з народження та 12.03.2015 року консультований неврологом з діагнозом: Синдром вегетативної дисфункції, астено-невротичний синдром. Згідно повідомлення з Головного управління держсанепідслужби у Херсонській області від 02.12.2015 року до початку навчального 2014/2015 року начальнику управління освіти Херсонської міської ради та керівникам загальноосвітніх закладів міста Херсонським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області були направлені листи з пропозиціями щодо підготовки закладів до початку навчального року, у тому числі щодо необхідності погодження з держсанепідслужбою міста Херсон режиму роботи та розкладу уроків на 2014-2015 навчальний рік. 18.09.2014 року до Херсонського міськрайонного управління надійшла заява від керівника Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 щодо погодження режиму роботи та розкладів уроків на 2014-2015 навчальний рік. Під час розгляду було встановлено, що розклад складено не раціонально та без урахування санітарних вимог, викладених у ДСанПіН 5.5.2.008-01 «Влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу». У звязку з цим, Херсонським міськрайонним управлінням режим роботи та розклад уроків не були погоджені, про що директору школи була надана відповідь з пропозицією по їх доопрацюванню в термін до 23.10.2015 року. Повторна заява щодо погодження режиму роботи та розкладу уроків на 2014-2015 навчальний рік не надходила. Свідок [PERSON], допитана за клопотанням позивача, суду пояснила, що вона працює вчителем математики у школі № 8 та її учнем є [PERSON]. Це другий учень в історії її практики, який не любить писати. Максим хоче бути кращим за всіх, добре знає навчальний матеріал. На уроці хлопчик може писати, а може і не писати, ображатися, тупотіти ногами. Про конфлікти між [PERSON] та вчителем [PERSON] їй нічого не відомо. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є мамою [PERSON]. Вона приймає активну участь у житті школи, організовує шкільні свята. Спочатку у [PERSON] у школі все було добре, проте, коли викладати українську мову до школи прийшла [PERSON], Максим не захотів ходити до школи. В обґрунтування своєї поведінки син їй пояснив, що [PERSON] кричить, ображає учнів, стучить книгою по столу. Через це у [PERSON] систематично болить голова, приходиться лікуватися у невропатолога. Вона зверталася з приводу поведінки вчительки до директора, проте він відповів, що за такі гроші ніхто працювати не хоче і вчительку він не звільнятиме. При зверненні до завуча з приводу дій [PERSON], завуч відповіла їй, що проблема ні у вчителі, а у її сині. Вона питала і учнів як до них ставиться [PERSON], а діти відповіли, що вона називає їх стадом баранів. Також вона стояла під дверима та слухала як проходить урок та чула, що [PERSON] кричить на учнів та стукає по столу. Особисто до вчительки вона не зверталася, оскільки мала побоювання, що остання звільниться і її зроблять у цьому винною. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], в присутності психолога пояснив, що йому не подобається українська мова, оскільки, коли учні погано себе поводять, вчителька кричить та стукає книгою, а ще ображає учнів стадом баранів. На уроці у нього виникає відчуття страху. Від страху він на уроці сидів у шафі. Боїться він лише вчителя [PERSON]. У школі він дружить з [PERSON], а з дівчатками ні. Сидить він сам, коли хтось сидить разом із ним йому не комфортно. Часто після уроків української мови у нього болить голова. До лікаря він не ходить та ліки не приймає. Вчителя української мови він пригощав цукерками задля того, щоб вона стала добрішою. Коли він штовхає парту йому стає легше. В підтвердження позову Чернишовою суду також надано диск із аудіозаписом уроків української мови, зроблений учнем [PERSON] При прослуховуванні аудіо запису уроку української мови, судом не було встановлено образливих висловів вчителя [PERSON] на адресу учнів, в тому числі безпосередньо на адресу [PERSON]. Із запису можна чути, що на уроці діти голосно звертаються до вчителя, вчитель намагається встановити порядок та тишу. Для зясування правильності методики проведення уроку вчителем Позюбановою судом була допитана в якості свідка вчитель-методист [PERSON], яка пояснила, що вона є вчителем вищої категорії, вчителем-методистом. Після прослуховування звукозапису, зробленого на уроці вчителя [PERSON], зазначила, що урок проведений згідно відповідної методики, а атмосфера уроку відповідає його завданню, а саме спільному обговоренню помилок, допущених учнями. Згідно методичних рекомендацій на уроці має бути атмосфера демократичності, невимушеності, що і вбачається зі звукозапису. Так, згідно загальних рекомендацій успішність самореалізації підлітків тісно повязана із мікрокліматом в учнівському колективі. Важливо, щоб вчителі-предметники створювали ситуації, які б дозволили учневі проявляти ініціативу, мати право на помилку, на власну думку, брати участь у спільній діяльності, працювати в умовах альтернативи, вибору, створювати демократичну, не авторитарну атмосферу навчання. Відповідно до Загальних методичних рекомендацій щодо організації навчально-виховного процесу у пятих класах загальноосвітніх навчальних закладів, що є Додатком 1 до листа Міністерства освіти і науки України від 24.05.2013 №1/9-368 перехід з початкової школи в середню пов'язаний із зростанням навантаження на психіку учня. Психологічні й психофізіологічні дослідження свідчать, що на початку навчання у пятому класі школярі переживають період адаптації до нових умов навчання, багато у чому подібний до того, що був характерний для початку навчання у першому класі. Вплив цих змін особливо посилюються на випускників шкіл І ступеня, які на навчання до 5-го класу переходять до іншої школи, іноді, навіть, в іншому населеному пункті. Різка зміна умов навчання, розмаїтість й якісне ускладнення вимог, що пропонуються школяру різними вчителями, і навіть зміна позиції «старшого» у початковій школі на «молодшого» у середній все це є досить серйозним випробуванням для психіки дитини. Також свідок [PERSON] суду пояснила, що на даний час вона є виконуючим обовязки директора школи, де навчається [PERSON], а до цього працювала заступником директора вказаної школи з навчально-виховної роботи. У звязку із зайняттям вказаної посади вона відвідувала уроки, які проводилися в школі, згідно із затвердженим графіком. У 2015 році вона була присутня на уроці української мови, який проводила вчитель [PERSON]. На уроці був присутній і [PERSON]. Зауважень до вчителя, як у заступника директора з навчально-виховної роботи, у неї не було. На всіх уроках, які вона відвідувала, а не лише на уроці української мови, [PERSON] привертав до себе увагу тим, що взагалі не був підготовлений до уроку, не мав зошита, грався мобільним телефоном, на зауваження вчителів та її зауваження не реагував. Тобто, його поведінка не відповідає поведінці учня у школі. На зауваження він реагує погано, може стукати партою, стати на стілець та стояти. Своєю поведінкою [PERSON] відволікає інших учнів від уроку. Вчитель іспанської мови запрошувала її на урок, оскільки [PERSON] погано себе поводив. У цьому році вчитель географії зверталася до неї з доповідною запискою про поведінку [PERSON]. З ним працює шкільний психолог. У минулому році на її запрошення мати хлопця відвідувала школу один раз, однак їй здається, що [PERSON] не взяла до уваги зауваження щодо поведінки сина. Також мати [PERSON] запрошував і шкільний психолог, однак вона відмовилася приходити. Сама мама ніколи не скаржилася, що до [PERSON] хтось з вчителів погано ставиться, коли вона (свідок) дізналася про позов, що розглядається у суді для неї це було відкриття. Їй відомо, що мати [PERSON] дзвонила іншим батькам та просила їй прийти до суду та дати пояснення щодо непрофесійного поводження на уроках вчителя [PERSON], зазначаючи, що у разі задоволення позову 3000 грн., які будуть стягнуті з відповідачів вона віддасть у фонд класу. Батьки на це не погодилися, оскільки діти скаржаться їм на поведінку [PERSON], особливо дівчата. У неї є письмові звернення учнів у звязку із поганою поведінкою [PERSON]. Після прослуховування звукозапису, зробленого на уроці вчителя [PERSON], зазначила, що у неї не має зауваження до такого порядку проведення уроку. Що стосується дисципліни дітей, то вона враховує, що це урок у 5 класі, тобто у дітей, які тільки-но перейшли з молодшої школи до школи середньої ланки і мають адаптаційний період. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є вчителем та класним керівником [PERSON]. Від викликав мати хлопчика до школи, оскільки на [PERSON] надходили скарги від вчителів. Так, вчитель [PERSON] скаржилася, що [PERSON] на уроці кидає парту, сидить у шафі. Він мав розмову з хлопчиком з цього приводу, однак останній відповів, що не знає навіщо він це робить. Буває він (свідок) залишає учнів після уроків на чергування, проте [PERSON] чергувати відмовляється, вибиває двері ногою та йде геть. [PERSON] скаржився йому, що вчителька української мови упереджено до нього ставиться, ставить погані оцінки. Діти з ним не спілкуються, навіть скаржаться на нього. Скаржаться і батьки дітей. Максим бє однокласників. При повторному допиті пояснив, що на даний час [PERSON] продовжує себе погано поводити. З цього приводу він викликав до школи його маму, однак вона не зявилася, звязувалася з ним лише по телефону. Крім того, він проводив виховні години та класні збори для обговорення поведінки [PERSON], але останній на них не приходив. Також з приводу поведінки хлопчика він звертався до шкільного психолога, який викликав до школи маму [PERSON], однак вона також не приходила. На даний час поведінка [PERSON] призводить до зриву уроків, зокрема 04.02.2016 року він вибивав двері ногами. Діти на нього реагують погано та дружити з ним не бажають. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є вчителем музичного та образотворчого мистецтва в школі, де навчається [PERSON]. На уроках [PERSON] не виявляє бажання працювати, він не співає, а грається мобільним телефоном, чіпляється до інших дітей. Малювати він також ніколи не бажав, за рік може намалювати лише 2-3 роботи. Коли вона робить йому зауваження, то він починає дратуватися, бє руками по парті. Вона зверталася до класного керівника з приводу поведінки [PERSON], говорила, що не поставить йому атестацію. Допитана в судовому засіданні в присутності батька неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона є однокласницею [PERSON]. [PERSON] була її вчителем української мови та у них нормальні стосунки. Вчителька однаково ставилася до всіх учнів. Максим зривав уроки, які проводила [PERSON], у звязку з чим його викликали до класного керівника і після бесіди з ним [PERSON] просив пробачення у всього класу. Максим тягав її за волосся, ображав, скидав її книжки з парти, проте вона не реагувала, а поскаржилася батькові, який з цього приводу мав розмову з [PERSON]. Спочатку діти з класу дружили з [PERSON], проте він всіх ображав. Коли до класу приходила вчителька [PERSON] ховався в шафі та казав, що не бажає вчитися. [PERSON] ніколи не ображала учнів. Як вбачається з акту перевірки фактів, що викладені у позовній заяві [PERSON], який складений комісією у складі працівників Управління освіти ХМР від 20.03.2015 року, вказаною комісією було здійснено перевірку ЗОШ № 8. В результаті перевірки виявлено таке. Зі слів вчителя української мови та літератури [PERSON] учень 5 класу [PERSON] має розумовий розвиток відповідно віку. У навчальному процесі не виявляє старанності, системності, працює тільки за бажанням, домашнє завдання виконує рідко, відмовляється вчити на пам'ять матеріал, не намагається виправити оцінки, поведінка на уроках залежить від настрою. На уроці може гратися телефоном, кричати, пересувати парту та стільці, стукати ногами. На зауваження реагує бурхливо. Проявляє ознаки невихованості у вигляді брутальних жартів. Вчитель неодноразово зверталась до класного керівника з приводу поведінки учня. Зі слів класного керівника 5-го класу [PERSON] матір учня [INFO], куди вона не зявлялася. На сторінках класного журналу з предметів укр. мови та літератури облік відвідувань учнем [PERSON] уроків співпадає з обліком загального відвідування. Відповідно до журналу реєстрації вхідної документації скарг щодо дій вчителя [PERSON] та адміністрації школи від матері учня [PERSON] не надходило. При співбесіді з класом виявлено, що діти доброзичливі, дружні, позитивно відносяться до школи, класного керівника, з повагою сприймають педагогів, однокласників. Крім того, при дослідженні інформації щодо результатів анкетування учнів 5-го класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 судом встановлено, що педагог української мови та літератури створює умови для успішного засвоєння програмного матеріалу всіма учнями, враховує вікові та індивідуально-психологічні особливості пятикласників, вимогливо ставиться до учнів та справедливо оцінює результати навчальної діяльності, але потрібно більше уваги приділяти слабо встигаючим учням. Впроваджуючи індивідуальні та групові форми роботи на уроці. Оскільки до акту від 20.03.2015 не долучалися матеріали перевірки судом було допитано свідка [PERSON], яка входила до складу зазначеної комісії, та яка пояснила, що вона є практичним психологом методичного кабінету при управлінні освіти. Вона анкетувала учнів 5-го класу та підписувала акт від 20.03.2015 року. Анкетування було викликано позовом бабусі [PERSON], що зараз розглядається. Вона зясовувала у дітей, чи висловлювали вчителі якісь образи на їх адресу, чи комфортно їм на уроках. Діти вказували, що образ в їх бік не було, а на уроках їм досить комфортно. Максим також приймав участь в анкетуванні, однак, що він відповідав їй невідомо, оскільки анкетування було анонімним. Здійснення систематичного контролю за дотриманням чинного законодавства у школі № 8 спеціалістами управління освіти вбачається у записах контрольно-візитаційної книги Херсонської [PERSON] ступенів № 8. У 2014-2015 навчальному році ЗОШ №8 відвідали: -13.11.2014 році [PERSON] методист методичного кабінету при управлінні освіти ХМР; -17.02.2015 року [PERSON] головний спеціаліст відділу загальноосвітніх начальних закладів управління освіти ХМР; -20.03.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] головні спеціалісти управління освіти ХМР та [PERSON] практичний психолог методичного кабінету при управлінні освіти ХМР; -29.03.2015 року [PERSON] головний спеціаліст управління освіти ХМР; -23.04.2015 року [PERSON] головний спеціаліст управління освіти ХМР; -22.05.2015 року [PERSON] методист методичного кабінету при управлінні освіти ХМР. Відповідно до записів Журналу обліку тимчасової відсутності працівників управління освіти у 2014-2015 навчальному році ЗОШ № 8 відвідали: -21.08.2014 року [PERSON] начальник відділу загальноосвітніх навчальних закладів управління освіти ХМР; -21.08.2014 року [PERSON] начальник відділу кадрів управління освіти ХМР; -25.09.2014 року [PERSON] головний спеціаліст управління освіти ХМР; -09.12.2014 року [PERSON] головний спеціаліст управління освіти ХМР; -23.03.22015 року [PERSON] спеціаліст управління освіти ХМР. Відповідно до журналу реєстрації в управлінні освіти звернень громадян за 2014 рік (номер згідно з номенклатурою справ 01-30), у 2014 році до управління не надійшло жодної скарги від громадян стосовно організації навчально-виховного процесу в ЗОШ № 8. Тому позапланові перевірки закладу у 2014 році управлінням освіти не проводились. У 2014-2015 навчальному році до управління освіти не надходили скарги від громадян стосовно порушень прав та інтересів [PERSON] під час навчально-виховного процесу у школі № 8. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що твердження позивача, що управлінням освіти не здійснено належного контролю за навчальним процесом у ЗОШ № 8 та не забезпечено заклад керівником з належним педагогічним досвідом та відповідною кваліфікацією, внаслідок чого стало можливим образливе поводження з [PERSON], не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, відповідно до п. 31 та 32 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. N778 (далі - Положення про ЗНЗ) навчально-виховний процес у закладі незалежно від його підпорядкування, типу і форми власності здійснюється відповідно до робочих навчальних планів, складених на основі типових навчальних планів, затверджених МОН. Робочі навчальні плани державного і комунального закладу затверджуються відповідним органом управління освітою. Відповідно до п. 95 Положення про ЗНЗ, керівник закладу: здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів; організовує навчально-виховний процес; забезпечує контроль за виконанням навчальних планів і програм, якістю знань, умінь та навичок учнів; відповідає за якість і ефективність роботи педагогічного колективу; створює необхідні умови для проведення виховної роботи; забезпечує реалізацію права учнів на захист від будь-яких форм фізичного або психічного насильства. Згідно з п. 2.1. посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу №8 [PERSON] одним з основних напрямів діяльності директора є організація освітньої (навчально-виховної) роботи закладу. Відповідно до п. 5.2.1 директор несе відповідальність за рівень кваліфікації працівників закладу, реалізацію освітніх програм у відповідності з навчальним планом і графіком навчального процесу, дотримання прав і свобод дітей і працівників у встановленому законодавством порядку. Отже, керівник закладу контролює навчально-виховний процес в закладі. Повноваження управління освіти закріплені в ст. 32 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні". Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження управління освіти конкретизовані у Положенні про управління освіти Херсонської міської ради, що затверджене рішенням Херсонської міської ради №1773 від 31.03.2015 року (далі - Положення). Відповідно до п. 3.1.4., 3.2.1. та 3.2.7. Положення, управління освіти здійснює в межах компетенції державне інспектування навчальних закладів, незалежно від типів і форм власності, що належать до сфери управління органів місцевого самоврядування, забезпечує гласність його результатів, контролює дотримання навчальними закладами усіх типів і форм власності законодавства у сфері освіти, державних вимог щодо змісту, рівня і обсягу освітніх послуг відповідно до рівня і профілю навчання, контролює дотримання чинного законодавства дошкільними, загальноосвітніми та позашкільними навчальними закладами міста при здійснення статутної діяльності, їх керівниками - при виконанні посадових обов'язків. Як встановлено судом, протягом 2014/2015 навчального року управлінням освіти виконувались повноваження, визначені чинним законодавством, а саме проводився належний контроль за дотриманням чинного законодавства у ЗНЗ №8 та інспектування закладу, що підтверджується наданими суду доказами. Крім того, у 2014/2015 навчальному році до управління освіти не надходили скарги від громадян стосовно порушень прав та інтересів [PERSON] під час навчально-виховного процесу. Що стосується компетентності відповідача [PERSON], як директора школи, то суд враховує таке. Управління освіти відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України „Про освіту" призначає керівників навчальних закладів, що є комунальною власністю міста Херсон. Відповідно до п. 92 Положення про ЗНЗ керівником закладу може бути: громадянин України, який має вищу педагогічну освіту на рівні спеціаліста або магістра, стаж педагогічної роботи не менш як три роки, успішно пройшов атестацію керівних кадрів навчальних закладів у порядку, встановленому МОН. [PERSON] працював вчителем історії у Херсонському центрі освіти молоді та дорослих Херсонської міської ради з 07.09.2010 року, згідно наказу управління освіти про призначення №1314-К від 07.09.2010 року. З 02.09.2013 року [PERSON] переведено з посади вчителя історії Херсонського центру освіти молоді та дорослих Херсонської міської ради на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи цього ж закладу згідно наказу управління освіти №1548-К від 02.09.2013 року. З 21 серпня 2014 року [PERSON] призначений на посаду директора Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 Херсонської міської ради на умовах контракту згідно наказу управління освіти №1048-К від 14.08.2014 року. Таким чином, [PERSON] має педагогічний досвід у закладах, що підпорядковані управлінню освіти, з 07.09.2010 року. На посаду директора школи №8 [PERSON] призначений 21 серпня 2014 року, тобто в наявності більше 3 років стажу педагогічної роботи, а отже п. 92 Положення про ЗНЗ не порушено. Що стосується тверджень позивача, що винні дії/бездіяльність [PERSON], [PERSON] та управління освіти призвели до стресового стану [PERSON], учня [INFO], то суд приходить до висновку, що доказів, що до такого стану дитини призвели саме відповідачі немає. Для роз"яснення наявного у неповнолітнього [PERSON] діагнозу, підтвердженого довідкою лікарської установи судом була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що вона є лікарем та деякий час була дільничним у [PERSON]. На даний час вона є завідувачем у лікарні. Пояснила, що синдром вегетативної дисфункції, астено-невротичний синдром, який спостерігається у [PERSON], не є захворюванням, а є саме синдромом, який може бути викликаний важким перебігом вагітності у матері, родовою травмою, великою кількістю негативної інформації, малорухомим образом життя. Проявляється цей синдром у швидкій втомлюваності, дратівливості, плаксивості, головних болях. У [PERSON] була родова травма, до року він спостерігався неврологом. Одним із проявів синдрому є страх дитини перед чимось. Астено-невротичний синдром є синдромом хронічної втоми, який характерний тим, що дитина дратівлива, має мінливий настрій, будь-які зовнішні подразники можуть викликати нервове збудження. Таким чином, судом встановлено, що стресовий стан [PERSON] міг бути викликаний фізичними (перехідний вік, гормональні коливання) та психологічними (набуті захворювання нервової системи) особливостями. До стресового стану [PERSON] могли призвести безліч підстав: захоплення хлопця комп'ютерними іграми, непорозуміння з однолітками, перехід у середню школу та нове середовище, проблеми і непорозуміння у родині та інше. Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів в судовому засіданні протизаконність дій/бездіяльності відповідачів, причинний зв'язок між шкодою і діяннями усіх відповідачів, що є підставою для відмови від позову. При оцінці доказів суд не може прийняти як беззаперечні докази покази в якості свідків неповнолітнього [PERSON] та його матері, оскільки вони є особами заінтересованими в результатах розгляду справи, бо їх покази спростовуються сукупністью інших вищезазначених доказів, що були надані суду. Окрім того, позовні вимоги [PERSON] щодо солідарного стягнення моральної шкоди з усіх трьох відповідачів, а також стягнення шкоди безпосередньою з працівників школи, під час виконання ними своїх службових обов"язків, не відповідають вимогам закону, а саме ст. 1190 та ст. 1172 ЦК України відповідно.

Outcome: dismissed