Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 9 липня 2016 року, який зареєстровано Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 422. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що через два місця після укладення шлюбу подружжя виїхало в Грузію, де і проживало до вересня 2018 року. 12 вересня 2018 року позивачка повернулася до України, відповідач залишився в Грузії, наміру проживати на території України він не має. Шлюбні стосунки припинені з вересня 2018 року, спільне господарство не ведеться. На протязі тривалого часу мешкають окремо, мають протилежні погляди на питання шлюбу та сім`ї. Спільних дітей сторони не мають. Позивач вважає, що подальше подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. Ухвалою судді від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позову наполягали, а також надали згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв не надав. У визначений судом відповідно до ст. ст. 191, 278 ЦПК України строк відзив на позов не подано. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого. Відповідач є громадянином Грузії. 14 травня 2020 року судом у встановленому ст. ст. 498, 499 ЦПК України порядку направлено міжнародне доручення на адресу компетентного суду Республіки Грузії на виконання окремих процесуальних дій, а саме: вручення відповіддачу за місцем проживання останнього за адресою: [ADDRESS] , копії позову та доданих до нього документів, а також з"ясування питань, чи визнає відповідач позов, чи бажає прийняти участь у судовому розгляді позову. Як випливає з інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Міінстерства юстиції (м. Дніпро), відомостей від Міністерства юстиції Грузії про виконання вказаного доручення станом на 1 травня 2021 року не надходило. Станом на дату ухвалення рішення судове доручення про надання правової допомоги до іноземного суду не виконано. Відповідно до ч.ч.\~1, 2 ст.\~3 ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із п.2 ч.1 ст. 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем , особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 2 Закону № 2709-ІУ цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом. Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV. Зокрема, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. За ч.\~1 ст.\~61 вказаного закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Крім того відповідно до ч.2 ст. 16 вище вказаного Закону якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Оскільки позивач мешкає на території України, застосуванню підлягає саме законодавство України. В силу ч. 3 ст. 131 ЦПК УкраїниУчасники справи зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, в противному випадку вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка є учасником справи, про судовий розгляд, проте [PERSON] , нехтуючи обов`язком своєчасно з`являтися до суду за викликом, жодного засідання не відвідав, про причини неявки судді не повідомив. Означені обставини не можуть кореспондуватися з посяганням на право особи на отримання судового захистуупродовж розумного\~строку незалежним\~і безстороннім\~судом,\~ гарантоване\~статтею6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отриманню ефективного, без будь-яких обмежень, судового захисту і підпорядковане завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. За вказаних обставин за згодою позивача, висловленою нею в письмовому зверненні до суду, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 09 липня 2016 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 422. (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Позивач є громадянкою України. Відповідач є громадянином Грузії. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде вста-новлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України вбачається суду недоцільним. У відповідності до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище [PERSON] . Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявила вимог щодо стягнення з відповідача судового збору, суддя приходить до висновку, що позивач бажає самостійно нести ці видатки, тому не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їй правом на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: approved