Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Суворовська районна адміністрація Одеської міської Ради звернула з позовом до [PERSON] про демонтаж малої архітектурної форми. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Так, згідно наданих матеріалів КП „ЖКС „Пересипський" Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради, відповідно доповідної записки № 673/1 /исх. від 20.10.2016р. стало відомо, що [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] самочинно без дозвільних документів встановила металевий паркан площею - 70,0 кв.м.. 17.10.2016року майстром дільниці № 7 КП „ЖКС „Пересипський" було вручено припис [PERSON] про надання дозвільних документів на встановлення огорожі. 17.10.2016р. складено протокол № 002341 про порушення ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з яким [PERSON] ознайомилась та розписалась. Припис та протокол гр. [PERSON] було проігноровано. 16.11.2016року Суворовською районною адміністрацією було винесено розпорядження № 916р. «Про демонтаж огорожі та звільнення та звільнення земельної ділянки,, належної до прибудинкової території житлового будинку комунальної власності територіальної громади міста, що розташований за адресою: [ADDRESS]». (гр. [PERSON]. ) Станом на момент подачі позову вказане розпорядження не виконане. Позивач стверджує, що відповідач в порушення вимоги ст. 1,4, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-V, ст.ст. 12,13,14,25 Закону України Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року N 2807-IV самочинно встановила паркан на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS], чим перешкоджає іншим мешканцям. Представник позивача в судове засідання подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В той же час, відповідачка направила до суду відзив, згідно якого заперечувала проти задоволення позову. Так відповідачка у своїх запереченнях посилається на те, що вона доглядає за своїм [PERSON], який є інвалідом, у зв'язку з розладами психічного здоров'я. За станом здоров'я її син не має можливості самостійно пересуватись, а також контролювати свої дії. В зв'язку з чим, відповідачка залишає на прогулянці свого сина біля її квартири у спеціальній зоні, яку огороджує паркан. Сусіди позивачки не заперечують проти існування вищевказаної огорожі, однак Суворовська районна адміністрація на її прохання залишити паркан у її користування не реагує. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно наданих матеріалів КП „ЖКС „Пересипський" Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради, відповідно доповідної записки № 673/1 /исх. від 20.10.2016р. стало відомо, що [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] самочинно без дозвільних документів встановила металевий паркан площею - 70,0 кв.м. 17.10.2016р. року майстром дільниці № 7 КП „ЖКС „Пересипський" було вручено припис [PERSON] про надання дозвільних документів на встановлення огорожі. 17.10.2016р. складено протокол № 002341 про порушення ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з яким [PERSON] ознайомилась та розписалась. Припис та протокол гр. [PERSON] було проігноровано. 16.11.2017року Суворовською районною адміністрацією було винесено розпорядження № 916р. «Про демонтаж огорожі та звільнення та звільнення земельної ділянки,, належної до прибудинкової території житлового будинку комунальної власності територіальної громади міста, що розташований за адресою: [ADDRESS]». (гр. [PERSON]. ) Станом на момент подачі позову вказане розпорядження не виконане. Суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати наступні норми законодавства. Стаття 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-УІ ( далі по тексту ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-УІ) передбачає, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Згідно ст. 4 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-УІ» об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Частина 5 ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)затвердження проектної документації; 4)виконання підготовчих та будівельних робіт; 5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Відповідно до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. Статтею 12 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства. Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», прибудинкова територія є об'єктом у сфері благоустрою населених пунктів. Статтею 14 зазначеного, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року N 2807-IV, передбачено використання об'єктів благоустрою до їх функціонального призначення, для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Посилаючись на п.1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року N 2807-IV», на об'єктах благоустрію забороняється виконувати роботи без дозволу, в разі, якщо обов'язковість отримання такого дозволу передбачена законом. Статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року N 2807-IV, передбачено утримання та благоустрій прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків, утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідальність за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів зазначено у статті 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та згідно пункту 3, порушення встановлених законодавством екологічних , санітарно- гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об'єктів благоустрою. Згідно з ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та їх Інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим Законом. Відповідно до ст. 18 Закону України „Про основи містобудування" будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Це право Ради можуть делегувати відповідним виконавчим органам. Суворовська районна адміністрація є виконавчим органом Одеської міської ради і створена нею для виконання чітко визначених функцій місцевого самоврядування. В своїй діяльності районна адміністрація зобов'язана керуватись «Положенням про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради» затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1328-VII, в якому визначені всі повноваження районної адміністрації. У відповідності з Положенням, районна адміністрація здійснює контроль за недопущенням самочинного будівництва у районі і звертається з відповідним позовом до суду. Земельний кодекс України від 25.10.2001 р. № 2768-III передбачає, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Частина 3 ст. 212 Земельного кодексу України «Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду». Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 1 ст. 376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Суд вважає, що встановлення паркану відповідачкою на прибудинкової території будинку є самочинним будівництвом, оскільки жодного дозволу на встановлення паркану відповідачкою не надано. З матеріалів справи також вбачається, що мешканці будинку № 305 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі звертались до дільниці № 7 КП «ЖКС Пересипський» зі скаргами на дії відповідачки, яка зайняла частину прибудинкової території. (а.с. 13) Під вирішення справи, суд приймає до уваги особливий сімейний стан відповідачки, необхідність догляду за сином, який потребує стороннього догляду, а також наявність інтересів інших мешканців суміжного будинку, тобто наявністю балансу інтересів приватного інтересу фізичної особи, а також інтересів суспільства. Суд вважає, що оскільки під час встановлення паркану відповідачка не зверталась до органів місцевого самоврядування з приводу надання їй можливості його облаштування, а також що дане питання не було вирішено шляхом отримання згоди всіх мешканців будинку, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved