Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом „Про стягнення одноразової страхової виплати та відшкодування моральної шкоди", в обґрунтування своїх вимог вказував , що працював на шахті ім..Карла Маркса виробничого об»єднання « Орджонікідзевугілля » . При виконанні трудових обов'язків отримав профзахворювання , внаслідок чого за висновком МСЕК від 07.11.2013 року була встановлена втрата працездатності 35 % вперше по профзахворюванню - пневмоконіоз та хронічна двустроння туговухість . Вважає, що внаслідок ушкодження здоров'я переживає моральні страждання, які оцінив у 15 000 грн. і просив вказану суму стягнути з відповідача . Представник відповідача - ДП « Орджонікідзевугілля » у судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд , вислухав позивача , дослідив матеріали справи , дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно працював на шахті ім. Карла Маркса виробничого об»єднання « Орджонікідзевугілля » . При виконання трудових обов'язків одержав профзахворювання , відповідно за висновком МСЕК від 07.11.2013 року , яким було встановлено 35 % втрати професійної працездатності вперше по профзахворюванню . Згідно ст.237-1 КЗПП України позивач має право на відшкодування вчиненої моральної шкоди, яку забов*язаний відшкодувати відповідач , оскільки порушення його прав призвело до моральних страждань . Позивач внаслідок професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Відповідно до ст. 2 КЗпП України позивачка , працюючи у відповідача мала право здорови та безопасні умови праці , має право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.95р., з наступними змінами та доповненнями, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя. Суд задовольняє позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у грошовій сумі 9 000 гривень і бере до уваги втрату професійної працездатності , обгрунтовану висновком МСЕК від 07.11.2013 року , яким було встановлено вперше 35 % втрати працездатності по профзахворюванню. Посилання позивача на те, що ушкодженням здоров'я йому заподіянні моральні страждання є обґрунтованими і підтвердженні доказами. Втрата часткової працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов'язків, що свідчить про те, що роботодавець не створив нешкідливі умови праці. Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода умовами виробництва внаслідок втрати ним частково професійної працездатності через те, що його непокоять болі, які він усуває за допомогою ліків , вимушений періодично лікуватися, що обмежує умови праці та порушує нормальні життєві зв'язки. Дана моральна шкода підлягає відшкодуванню. Позивач раніше не звертався до суду з позовами про відшкодування моральної шкоди через часткову втрату професійної працездатності, оскільки незабаром після встановлення йому часткової втрати професійної працездатності Законом України від 23 вересня 1999 р. "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в ст.21 вже не була передбачена грошова компенсація за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому та обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди вже не покладався на установи Фонду, оскільки ці положення були скасовані Законом України від 23 лютого 2007 р. №717-У,а рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 р. №20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок работодавця. На погляд суду, належить відшкодуванню тільки моральні страждання потерпілого. Причому відшкодування моральної шкоди повинно відповідати конкретним заходам реабілітації по усуненню моральної шкоди. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з втратою ним частково професійної працездатності, враховуючи, що втрату часткової працездатності позивач одержав працюючи на підземних роботах, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково: на користь позивача за заподіяну моральну шкоду має бути стягнено з відповідача 10 500 грн., а в решті позову слід відмовити за його необґрунтованістю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 р. №3674-У1, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial