Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно Договору дарування, посвідченого 06 січня 2012 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою, зареєстрованого в реєстрі за № 309, є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . У вказаному будинку крім неї зареєстровані також : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка тривалий час в будинку не проживає. Вказує, що, відповідачка вже кілька років в будинку не проживає, житлом не турбується, будь-які її особисті речі в даному житлі відсутні, місце її перебування не відоме, жодних засобів зв`язку з нею немає. Реєстрація відповідачки у вказаному будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачка тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для неї таким, що необхідне для проживання просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування ним. В судове засідання позивачка не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялась у встановленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, згідно Договору дарування, посвідченого 06 січня 2012 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою, зареєстрованого в реєстрі за № 309, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно довідки Підгайчиківської сільської ради Коломийсьокго району № 1049 від 11 вересня 2018 року в будинку за вищевказаною адресою, окрім позивачки зареєстровані : дочка [PERSON] , 1998 року народження, племінник [PERSON] , 2005 року народження та сестра [PERSON] , 1976 року народження (а.с.8). На даний час в зазначеному житловому будинку відповідачка не проживає, до будинку не поверталась, витрат на його утримання не несе. Навені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , завіреними секретарем Підгайчиківської сільської ради Коломийського району 07 вересня 2019 року, згідно яких відповідачка з 2010 року в будинку позивачки не проживає з 2010 року (а.с.10, 11). Із відомостей акту обстежання житлового будинку від 12 жовтня 2018 року, складеного комісією у складі сільського голови Марусяка, депутата Хащевської в присутності свідків та власника будинку, вбачається підтвердження посилання позивачки про те, що відповідачка по місцю реєстрації не проживає (а.с. 9). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачки у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а будинок в якому відповідачка продовжує бути зареєстрованою покинутий нею добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved