Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що 25.01.2017 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повного розрахунку. Відповідач не виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі, посилаючись на відсутність грошових коштів. У зв'язку з тим, що позивачці при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, вона змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 20174,11 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., яку вона обґрунтовує тим, що відповідач порушив трудове законодавство, позбавив її можливості реалізувати свої життєві потреби. До початку судового засідання від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій він уточнив позовні вимоги позивачки і просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19028,46 грн., та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Від стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати відмовився, оскільки 22.11.2017 року Товариством була сплачена заробітна плата на розрахунковий рахунок позивачки у розмірі 20174,11 грн. Справу просив розглянути без його участі та без участі позивачки. 22.11.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника відповідача за довіреністю [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він вказав про те, що кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивачки необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року № 75, які на 22.11.2017 року склали 121 робочий день. Сума середньоденного заробітку позивачки складала 157,26 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 19028,46 грн. Справу просив розглянути у його відсутність. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та наказом по підприємству № 716/вк від 24.01.2017 року її було звільнено 25.01.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. 22.11.2017 року Товариством була сплачена заробітна плата на розрахунковий рахунок позивачки у ПАТ КБ «Пприватбанк» у розмірі 20174,11 грн., що підтверджується довідкою ТАП КБ «Приватбанк» від 28.11.2017 року. Відповідно до довідки №16-07/1457 від 15.11.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 157,26 грн. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов"язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19028,46 грн. з розрахунку: 157,26 грн. (середньоденна заробітна плата) х 121 (кількість робочих днів), без урахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., посилаючись на те, що їй були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що вона була позбавлена джерела існування, можливості реалізувати свої життєві потреби, був порушений її стан життя. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідач не довів відсутність вини в несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, характер і тривалість цих страждань, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, а саме: стягнути з публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання на користь [PERSON] 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial