Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] . просить стягувати із [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно , починаючи з дня подання заяви та до її повноліття. В мотивування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із 21.12.2008 року по 09.09. 2014 року. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] , котра проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка посилається на те, що відповідач матеріально не допомагає в утриманні дочки, не цікавиться її здоров»ям та життям, не приймає участі у його вихованні. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила суду, що спільно не проживають із лютого 2014 року., відповідач забрав свої речі і переїхав поживати в [ADDRESS], а вона із дочкою залишилась проживати біля своїх батьків. В червні 2014 року відповідач передав дочці 1000 грн. і з того часу ніякої допомоги на утримання дочки не надає. Позивачка вказала, що проживає із своїми батьками, котрі є пенсіонерами, допомагає їм по господарству. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6 років і перебуває на обліку в Заставнівському РЦЗ, як безробітна. Позивачка вказала, що під час їх спільного проживання відповідач не офіційно працював на СТО в ПП [PERSON] ремонтував автомобілі в приватного підприємця , отримував заробітну плату від 1500 грн. до 4000 грн. в місяць. Їй відомо, що і на даний час він працює там же, вказане можуть підтвердити свідки. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду , що 11.11.2014 року зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від спільного проживання дітей не мають , дружина перебуває у декретній відпустці. Починаючи із вересня 2014 року працює в ТОВ «Чернівціавтотранс» прибиральником території , отримує в середньому 843 грн.. Визнав, що під час перебування в шлюбі із позивачкою дійсно працював на СТО, був зареєстрований як ПП, і в 2013 році знявся із обліку. Відповідач вказав, що на даний час у зв»язку із станом здоров»я не може виконувати тяжку роботу. Заперечив проти тих обставин, що продовжує працювати слюсарем на СТО. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає відповідача, як колишнього чоловіка позивачки. Вона особисто бачила, що [PERSON] працює в ПП [PERSON] на СТО по ремонту автомобілів. Свідок [PERSON] вказала суду , що є сусідкою позивачки. Протягом шести місяців була декілька разів на СТО у ПП [PERSON], відповідач [PERSON] постійно працював там. Він в робочому одязі, був зайнятий роботою в боксі. Крім того свідок вказав, що багато їх односельчан ремонтують в нього свої автомобілі. Свідок [PERSON] вказала суду , що являється матір»ю позивачки. Коли внучці було п»ять років, відповідач залишив сім»ю. Під час спільного проживання із позивачкою відповідач кожної суботи приносив додому гроші в сумі від 1500 грн. і більше. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі із 21.12.2008 року по 09.09.2014 року. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивачки, котра перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не перебуває на обліку в РЦЗ як безробітня. Крім цього перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і одержує компенсаційну виплату по догляду за престарілою особою 80-го віку [PERSON] із січня 2015 року, отримує 16 грн. в місяць. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред"явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює техпрацівником в ТОВ «Чернівціавтотранс» отримує заробітну плату в середньому 843 грн.. Крім того встановлено, що відповідач працює у ПП на СТО без офіційного прийняття на роботу займається ремонтом автомобілів, має регулярні доходи, що підтвердилось поясненнями свідків в судовому засіданні. Будь-яких інших стягнень із відповідача за судовими рішеннями не проводиться. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу сину, однак самостійно не може повноцінно утримувати його, оскільки несе інші витрати пов'язані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що відповідач є працездатним чоловіком, може забезпечити матеріальне утримання своєї неповнолітньої дочки за своїм матеріальним станом, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved