Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда було видано виконавчий лист № 2/1111/2138/12 від 30. 11. 2012 року відповідно до якого, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 чистини з всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19.10.2012 року по 01.09.2026 року. Однак, внаслідок ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо участі в утриманні спільної дитини, відсутності офіційної постійної роботи та небажання працевлаштуватись, відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надавав та не надає. Внаслідок протиправних дії відповідача, систематичного ухилення від оплати аліментів, не вжиття заходів щодо погашення існуючої заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилася внаслідок ухилення відповідача від батьківського обов'язку брати участь в утриманні дитини, сума боргу по сплаті аліментів станом на 01.07.2014 року відповідно до довідки - розрахунку № 41158 від 16.07.2014 року становить 15228,98 грн. Враховуючи ті обставини, що відповідач навмисно ухиляється від сплати аліментів та повністю винен в утвореній заборгованості, вважає, що неустойка підлягає стягненню в повному обсязі. За її розрахунками у період з 10.11.2012 року по 10.07.2014 року сума неустойки становить 53527,44 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку від суми несплачених аліментів в розмірі 53527,44 грн. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час, місце та дату розгляду справи ,на адресу суду заяв про відкладення розгляду справи не надходило, про причини неявки суд не повідомлено. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у ній доказів та ухвалив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19 жовтня 2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 01.09.2026 року (а.с. 3). Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з утримання дитини, аліменти не сплачує, тому станом на 01.07.2014 року існує заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], за період з 19.10.2012 року по 01.07.2014 року становить 15228,98 грн.,що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (а.с. 5). Як вбачається з поданої позивачем довідки про доходи № 120 від 25 серпня 2014, вона працює біологом у Комунальному закладі «Кіровоградський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» і її заробітна плата за період з березня 2014 року по серпень 2014 року становить 18652,54 грн. (а.с. 7). Згідно з ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, стягувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач надав до суду власний розрахунок заборгованості неустойки (пені), на підставі якого просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 10.11.2012 року по 10.07.2014 року в розмірі 53527,44 грн., проте суд вважає, що розрахунок суми заборгованості позивачем проведено неправильно. Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом проведено власний розрахунок відповідно до якого встановлено, що заборгованість відповідача по неустойкі (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2012 року по 01.07.2014 року становить 4609,40 грн. Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість з неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 19.10.2012 року по 01.07.2014 року в сумі 4609,40 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв"язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial