Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 22.08.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 44. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто на грунті особистих неприязних відносин виникали сварки, які негативно впливали на здоров'я позивачки, малолітньої дитини, в даний час проживають окремо та фактично разом не проживали, оскільки відповідач проживав у м. Києві і тільки час від часу приїзджав, спільного господарства не вели та не ведуть, шлюбних відносин не підтримують тому вона вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає, однак зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того відповідач неодноразово заявляв, що забере дитину, тому позивачка просить визначити місце проживання малолітньої дитини з нею. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також повідомила, що бажає залишити прізвище „[PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду телеграму де вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання малолітньої дитини визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище [PERSON]), в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити прізвище „[PERSON]". Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю, оскільки це повністю буде відповідати інтересам дитини, яка не досягла двох річного віку, що також визнав відповідач. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментної плати суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, що відповідає вимогам ст. 182 СК України. Згідно матеріалів справи, батьком малолітньої дитини є відповідач, що підтверджує свідоцтво про народження сина [PERSON]. Малолітня дитина знаходиться на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює у ПП «[PERSON]», має регулярний дохід, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки кошти для утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Визнання відповідачем заявленого позову не порушує права і обов'язки інших осіб, охоронюваних законом інтересів держави, власності. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка в частині позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому та у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи наведене, на підставі ч.ч. 4-6 ст. 19, ч. 1 ст.24, ч. ч. 1, 4 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 160, ч.ч. 1, 2 ст. 161, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11,60, 197 ч. 2, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved