Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що вона 26 квітня 1999 року уклала договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Матросова, б. 45, який був посвідчений Лозівською філією Харківської товарної біржі. Після підписання договору всі істотні умови були сторонами виконані. На даний час позивач має намір провести відчуження даного домоволодіння, в звязку з чим вона звернулася до нотаріуса, але їй в цьому було відмовлено, оскільки договір був посвідчений товарною біржею. Іншим шляхом ніж судовим позивач не може вирішити даний спір, оскільки продавці відмовляються посвідчити даний договір в нотаріальному порядку, а тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Матросова, б. 45, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі 26 квітня 1999 року, реєстраційний номер - 126. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на земельній ділянці 600,00 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Матросова, б. 45, згідно технічного паспорту станом на 25 серпня 2016 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та нею, який зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі 26 квітня 1999 року, реєстраційний номер - 126 Відповідачі в судове засідання не зявилися, але надали суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за відсутності представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу № 126 від 26.04.1999 року був укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі. Сторони за договором визначили у ньому свою волю, прийшли згоди по всіх найважливіших умовах угоди, що підтверджується змістом самого договору. Договір у письмовій формі затверджений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, підписаний сторонами, засвідчений в.о. директора біржі [PERSON], зареєстрований на біржі за № 126. До теперішнього часу законність даного договору ніким із сторін не оспорювався. [PERSON] 26 квітня 1999 року придбала у відповідачів по справі житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600,0 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м з надвірними побудовами, а саме: погріб літ. «В», деревяна вбиральня літ. «Г», деревяний сарай літ. «Д», деревяний сарай літ. «Б», деревяний сарай літ. «Л», колодязь літ. «1/2 частина», деревяні ворота літ. «N», розташований за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Матросова, б. 45, який належав їм на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу № 126 від 26.04.1999 року, та був зареєстрований в Лозівській товарній біржі. Згідно домовленості позивач [PERSON] внесла гроші за придбане нерухоме майно, однак на даний час позивач позбавлена можливості розпорядитись своїм майном та посвідчити спірний договір нотаріально, оскільки відповідачі по справі відмовляються від нотаріального посвідчення даного договору. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитись придбаним на законних підставах нерухомим майном у звязку з відсутністю документів, які були б належним чином оформлені та юридично підтверджували її право власності на придбану нерухомість. Відповідно до ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в даному випадку сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання вказаного договору: покупець вніс повну вартість майна, продавець передала майно у власність покупцю. При цьому вказаний договір був направлений на реальне настання правових наслідків, однак не був нотаріального засвідчений. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1999 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Outcome: approved