Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення із відповідача кредитної заборгованості в сумі 21228,78 грн. та судового збору в подальшому уточнивши свої позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість у розмір 19741,70 грн. за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.03.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. З дати відкриття рахунку 25.03.2005 року до 26.09.2008 року відповідач вправно здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, тому банк збільшив кредитний ліміт по рахунку з 4400 до 9000 грн. Після цього відповідач призупинила регулярне погашення заборгованості по кредитній карті, тому банк поступово 18.03.2009 року зменшив кредитний ліміт до 4870 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку. 01.06.2011 року відповідачем було частково здійснене погашення заборгованості за кредитом у розмірі 50 грн., що є свідченням визнання існуючого боргу На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість - 19741,70 грн., яка складається з наступного: 4872,68 грн. - заборгованість за кредитом; 14869,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши вищенаведеним, просила позов задовольнити. Додатково пояснила суду, що згідно фінансових умов даного кредитного договору термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії платіжної карти, в даному випадку два роки з 25.03.2005 року по 25.03.2007 року. У 2007 році відповідач звернулася до банку із заявою про отримання нової картки та у відповідності до п.4.1.3 Правил користування платіжною карткою їй було надано платіжну карту з новим строком дії до 25.03.2009 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, дала письмові заперечення, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки він пропущений позивачем у зв'язку з тим, що останній платіж здійснювався нею особисто 24.02.2009 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості явно завищений, оскільки позивач незаконно застосував 72% ставку для простроченої заборгованості, оскільки умовами договору встановлена 36% ставка за користування кредитом. Крім цього надана позивачем виписка по особистому рахунку не відповідає розрахунку заборгованості за даним договором. Відповідач здійснила останню проплату заборгованості по кредиту 01.06.2011 року, проте вона це зробила не вона особисто, а банк самовільно списав кошти з її рахунку, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах , який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.03.2005 року на умовах договору SAMDN03 «Про відкриття й обслуговування платіжної картки», укладеному між позивачем та [PERSON] відкрито останній банковий рахунок і випущено Платіжну карту [NUMBER] з терміном дії до 25.03.2007 року. Відповідач [PERSON] здійснила свій особистий підпис в анкеті-заяві на одержання кредитної картки в підтвердження своєї згоди на те, що дана заява разом з умовами, викладеними в договорі та правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком кредитний договір, вступивши таким чином із позивачем в кредитні договірні правовідносини (а.с. 4, 62-66). Відповідно до вказаної вище заяви-анкети на отримання кредитних коштів, а також відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідачу [PERSON] встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 4000,00 (чотирьох тисяч) гривень. Договором передбачені також порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та періодичність погашення кредиту. Таким чином, у сторін між собою виникли зобов'язання: у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем щодо надання йому кредитних коштів та обслуговування кредиту, а у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, комісії тощо. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору повністю. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, що призвело до того, що станом на 31.12.2013 року виникла заборгованість на суму 19741,70 грн., яку відповідач в добровільному порядку не погашає. Внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язання, відповідач заборгував перед банком основний борг за кредитним договором в розмірі 4872,68 грн. (а.с. 9-13). З ч.2 ст. 536 цього Кодексу вбачається, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно п.6.3 правил користування платіжною картою, сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом нарахована відповідачу становить - 14869,02 грн. (а.с.9-13). Вказана заборгованість встановлена розрахунками позивача на а.с.9-13. Заперечуючи проти розміру позовних вимог, посилаючись на невірно зроблений позивачем розрахунок заборгованості, недотримання встановленої ставки нарахування відсотків за користування кредитом, відповідачем та її представником не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості, який би ставив під сумнів розрахунок заборгованості, наданий Банком. За таких обставин, суд вважає, що розрахунок позивача про розмір заборгованості відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Що стосується посилання відповідача та її представника на необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором було внесено особисто позивачем 24.02.2009 року, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з п.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, що регулюють спірні правовідносини, Держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку, відкритого у Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи (виписки з особового рахунку) останній платіж з метою погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 грн. здійснено 01.06.2011 року (а.с.59). Аналіз вищезазначеного положення кредитного договору свідчить про те, що кошти в сумі 50 грн. позивач вправі був списати з рахунку [PERSON] в односторонньому порядку, оскільки така згода відповідачем була надана і це вказує на визнання відповідачем свого боргу перед позивачем. Таким чином, позивач у даній справі звернувся за захистом свого права в межах, передбаченого законом трирічного строку позовної давності, після його переривання. У зв'язку з наведеним, суд вважає позовні вимоги банку доведеними та обґрунтованими. Враховуючи те, що [PERSON] не виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 19741,70 грн. на користь ПАТ «КБ «Приватбанк». Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243,60 грн. документально підтверджених витрат на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 256, 257 , ч.ч.1, 3 ст.264, ст. 526, ч.2 ст.536, ч.3 ст.549, ст. 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved