Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.1996 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON]. 29.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, шлюб між позивачем та відповідачем по справі було розірвано. Позивач зазначила, що до вересня 2016 року вона отримувала аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. З 01.10.2016 року їхня донька досягла повноліття, а від так виплата аліментів припинилася. З метою здобуття освіти, їхня донька, [PERSON], поступила до Київського кооперативного інституту бізнесу і права, за спеціальністю «Ресторанне обслуговування», денної форми навчання. Позивач наголосила, що одній утримувати та навчати доньку дуже важко, а тому враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], права і обовязки щодо піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття освіти, є рівними, відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу своїй доньці на період навчання. Угоди щодо надання добровільної матеріальної допомоги на період навчання доньки між сторонами не досягнуто. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. 29.05.2009 року шлюб між сторонами розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 26.01.2010 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу, серія 1-ОК № 063922, актовий запис № 235. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження, серія ІІ-БК № 251648, видане 03.12.1998 року Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 21, батьком якої зазначено позивача та відповідача по справі. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до абз. 1 п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 199 СК України\~передбачає що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи між позивачкою та навчальним закладом Київським кооперативним інститутом бізнесу і права 01.09.2014 року було укладено договір про надання освітніх послуг № 085/14-Т, а також укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання освітніх послуг від 01.09.2014 року № 085/14-Т. Одержувачем освітніх послуг є [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, а також те, що доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову від 13.10.2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення донькою 23-х річного віку. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки задоволення їх в повному обсязі може спричинити порушення прав відповідача в частині погіршення його матеріального становища. Враховуючи наведене та

Outcome: partial