Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 13.04.2021 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із вказаною заявою, у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] являється за національністю німцем за народженням по своїй матері [PERSON] . Обґрунтовуючи заяву, [PERSON] вказує, що має намір виїхати на постійне місце проживання до Німеччини та збирає всі необхідні документи для можливого подальшого отримання громадянства Німеччини. Відповідно до свідоцтва про народження від 05.12.1978 серії [NUMBER] [PERSON] народився у м. Білгороді-Дністровському Одеської області [INFO] . Заявник після укладення шлюбу взяв прізвище дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14.02.2002 серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області. Батько заявника - [PERSON] за національністю росіянин та мати [PERSON] за національністю німкеня. В свою чергу мати [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) народилась у Карагандинській області у м. Карапганда Казахської РСР [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.1942 серії [NUMBER] , виданого Карагандинським РАЦС. В свою чергу батьки матері заявника [PERSON] за національністю німець та [PERSON] за національністю полька. Як вбачається з листа інформаційно-аналітичного центру Департаменту внутрішніх справ Карагандинської області МВС Республіки Казахстан дід Заявника [PERSON] був уродженцем Саратовської області та був за національністю німець. Заявник вказує, що встановлення цього факту, йому необхідно для переїзду до Німеччини та прискорення отримання громадянства Німеччини. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначене судове засідання по справі на 19.05.25021 року. Заявник та його представник, в судове засідання не з`явилися, адвокат Гафійчук С.Д., який діє в інтересах [PERSON] надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, не надав заперечень проти задоволення заяви. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 05.12.1978 серії [NUMBER] , заявник [PERSON] ( [PERSON] ) народився у м. Білгороді-Дністровському Одеської області [INFO] . (а.с. 7) Після укладення шлюбу заявник взяв прізвище дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14.02.2002 серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області. (а.с. 10) Батько заявника - [PERSON] за національністю росіянин та мати [PERSON] за національністю німкеня. В свою чергу мати [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) народилась у Карагандинській області у м. Карапганда Казахської РСР [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.1942 серії [NUMBER] , виданого Карагандинським РАЦС. (а.с. 8, В свою чергу батьки матері заявника [PERSON] за національністю німець та [PERSON] за національністю полька. Як вбачається з листа інформаційно-аналітичного центру Департаменту внутрішніх справ Карагандинської області МВС Республіки Казахстан дід Заявника [PERSON] був уродженцем Саратовської області та був за національністю німець. (а.с. 11) Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України). Згідно із ч.2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі статтею 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства; права корінних народів і національних меншин; засади регулювання демографічних та міграційних процесів. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року № 2494XII передбачене право громадян України вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Згідно зі статтею 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Неправомірність обмеження права громадянина на внесення даних про його національність (етнічне походження) до паспорта громадянина України або іншого документа, що видається від імені держави Україна і посвідчує особу громадянина або призначений для будь-якої іншої ідентифікації громадянина (наприклад, Свідоцтво про народження дитини, в частині даних про національність/етнічне походження батьків дитини), випливає також з правового аналізу вимог Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року № 2058-III. Так, згідно зі статтею 11 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», респонденти зобов`язані безоплатно у повному обсязі за встановленою формою і у визначені терміни подати достовірні первинні (персональні) дані, передбачені програмою Перепису населення. Відповідно до частини 2 статті 5 Закону «Про Всеукраїнський перепис населення» в програму Перепису населення, крім інших, входять дані про етнічне походження респондента. Відсутність можливості респондента належним чином підтвердити інформацію про власне етнічне походження суперечить вимогам щодо достовірності первинних (персональних) даних, які встановлені частиною 1 статті 3, частиною 2 статті 11, абзацом 4 частини 2 статті 12 Закону «Про Всеукраїнський перепис населення". Оцінка Суду. Таким чином, зважаючи на вищезазначені норми законодавства, беручи до уваги встановлені по справі фактичні обставини, суд вважає, що наявні відомості про батьків та діда заявника із зазначенням їх національності, є підставою для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] являється за національністю німцем за народженням по своїй матері [PERSON] . На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявником були доведені обставини, на які він посилається у своїй заяві, обґрунтовуючи її у зв`язку із чим заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved