Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини, щомісячно до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. Позов обгрунтовує тим, що між сторонами не досягнуто в позасудовому порядку згоди з приводу способу виконання відповідачем батьківського обов»язку по утриманню сина. Відповідач [PERSON] на час звернення до суду із позовом ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов»язку утримувати дитину. Батько участі у матеріальному забезпеченні сина не приймає, не бере участі у його вихованні та догляді, не цікавиться його станом здоров»я та розвитком. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на своєму утриманні відповідач не має. Разом з тим, матеріальний стан позивача не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного розвитку. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 211 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, 31.10.2014 року сторони зареєстрували шлюб , який зареєстровано у відділі РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 6). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір"ю [PERSON], про що свідчить довідка форми №3, видана Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» №526 від 29.03.2017 року (а.с. 14). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що платник аліментів є особою працездатного віку, на його утриманні непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей не перебуває. При визначені розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина. Інших доказів про наявність у власності відповідача нерухомого або рухомого майна суду не надано. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дітей лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 11.04.2017 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved