Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , який накладений на підставі постанови ВДВС Сосницького РУК) про арешт майна боржника б/н, від 03.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження: 8771693). Позов мотивує тим, що 12.05.2009 року Сосницьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області на підставі виконавчого листа №2-190 від 20.04.2009 року виданого Н.-Сіверським районним судом, про стягнення [PERSON] (прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі рішення Сосницького районного суду від 09.06.2015р. у справі [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 9091,87 грн. заборгованості було відкрито виконавче провадження. У рамках зазначеного виконавчого провадження ВДВС Сосницького РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника б/н, від 03.06.2009 р. Згідно вказаної постанови був накладений арешт на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Згідно відповіді Сосницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 11.06.2019р. зазначене виконавче провадження, закінчено 19.06.2012р. на підставі п. 8, ч. 1, ст. 49 (фактичне повне виконання рішення) Закону України «Про виконавче провадження». Проте арешт майна, накладеного Сосницьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області на підставі постанови про арешт майна боржника б/н від 03.06.2009р. не знято. На даний час через бездіяльність Сосницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області на належне позивачці майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2009 року Сосницьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області на підставі виконавчого листа №2-190 від 20.04.2009 року виданого Н.-Сіверським районним судом, про стягнення [PERSON] (прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі рішення Сосницького районного суду від 09.06.2015 р. у справі [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 9091,87 грн. заборгованості було відкрито виконавче провадження. У рамках зазначеного виконавчого провадження ВДВС Сосницького РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника б/н, від 03.06.2009 р. Згідно вказаної постанови був накладений арешт на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Виконавче провадження закінчено 19.06.2012р. на підставі п. 8, ч. 1, ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Арешт майна, накладеного Сосницьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області на підставі постанови про арешт майна боржника б/н від 03.06.2009р. не знято. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи встановлені обставини та їх правове регулювання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки накладення арешту на майно позивача порушує права позивача визначені ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися спірним майном. У відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 384,20 грн., та повертає позивачу з державного бюджету 384,20 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved