Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ Приватбанк " звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного 05.03.2006 року договору № DNH4KP94550508, [PERSON] отримав кредит у розмірі 6528,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з умовами. Проте, відповідач не виконав належним чином договірні зобов'язання щодо погашення заборгованості та повернення кредиту в обумовлені сторонами та визначені договором строки. Станом на 23.05.2013 року заборгованість відповідача відповідно до наданого розрахунку становить 75 375,76 грн. та складається з наступного: 6 052,29 грн. - заборгованість за кредитом; 19 005,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 46 252,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30 000,41 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 565,51 грн. - штраф (процентна складова). На теперішній час заборгованість не погашена, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача Піскун О.С. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, вважає, що згідно з п. 5.5 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором - 5 років, вважає що строк позовної давності не сплив. Окрім того пояснила, що відповідно до п. 3.3.5 Умов договору передбачено, списувати кошти з поточних рахунків позичальника, згідно з п. 3.2.5 цих Умов при настанні строків платежів, передбачених цими Умовами та Заявою, у межах належних до сплати банку сум. Відповідно до заяви позичальника № DNH4KP94550508 [PERSON] ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував. В судовому засідання взагалі заперечував факт отримання [PERSON] кредиту та наявність у нього будь яких зарплатних карток з яких могло проводитись безспірне списання мотивуючи це тим, що останній час відповідач ніде не працював та ні якої заробітної плати не отримував. В ході судового розгляду справи представник та відповідач від проведення експертизи підпису на кредитному договорі відмовились, зазначаючи, що це банк повинен довести ту обставину, що надав кредит відповідачеві та повинен провести експертизу. Представник відповідача зазначив, що це банк винен в утворенні такого великого боргу, тому як своєчасно не звертались до [PERSON] про повернення кредиту і взагалі не нагадували йому про існування боргу. Окрім того, представник відповідача наполягав на застосуванні строків позовної давності, зазначаючи, що термін позовної давності сплинув у березні 2013 р., а позов поданий тільки у вересні 2013 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він може і брав кредит для когось в ПАТ КБ «Приватбанк», однак зі спливом великого проміжку часу вже не пам'ятає про це. Прицьому відповідач не заперечував про існування у нього зарплатних карток ПАТ КБ «Приватбанк», тому як в 2011 р. дійсно працював в «Котломонтаж» і заробітку плату отримував через Приватбанк. При цьому пояснив, що коли він отримував заробітну картку, працівники Приватбанку повідомили йому про існування кредиту і він дав згоду на списання з його картки частини заробітної плати на погашення кредиту. При цьому пояснив, що за цей період йому видавалось декілька зарплатних карток у зв'язку з втратою. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного 05.03.2006 року договору № DNH4KP94550508, [PERSON] отримав кредит у розмірі 6528,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяця по 05.03.2008 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Зазначене підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом Банківської справи на [PERSON], при огляді якої [PERSON] підтвердив, що всі заяви виконані його почерком та містять його підпис. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в розмірі 349,85 грн. Відповідно до Заяви позичальника № DNH4KP94550508 [PERSON] ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Виразив свою згоду, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складання між ним та Банком кредитно-заставного договору. Підтверджує, що вся надана ним інформація достовірна. Він зобов'язується про всі зміни повідомляти Банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Відповідно до п. 3.2.5 Умов Позичальник доручає Банку списувати коштів із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти Кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Тобто своєю заявою [PERSON] надав дозвіл на договірне списання коштів з його рахунків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні добровільно позивачем не сплачено жодного платежу в погашення заборгованості за Кредитним договором, однак як свідчать виписки з рахунків які були відкриті на [PERSON] у зв'язку із видачею йому зарплатних карток з його рахунків на погашення заборгованості за кредитом всього списано 476,31 грн., а саме: 05.09.2011 р. - 0,73 грн. 12.10.2011 р. - 0,46 грн. 04.11.2011 р. - 4,61 грн. 07.12.2011 р. - 4,00 грн. 07.12.2011 р. - 263,70 грн. 09.12.2011 р. - 1,70 грн. 23.12.2011 р. - 1,03 грн. 04.01.2012 р. - 2,96 грн. 13.01.2012 р. - 170,00 грн. 08.02.2012 р. - 1,66 грн. 16.02.2012 р. - 22,79 грн. 25.02.2013 р. - 2,67 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 5.5 Умов договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафи за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 276 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності по щомісячним платежам починаючи з 05.04.2006 року по 05.08.2006 року включно сплинув 05.08.2011 року і банк не має права пред'явити позов в частині цих вимог, що складає 1749,25 грн. У зв'язку з тим, що з карткових рахунків [PERSON] було проведено договірне списання коштів розмірі 476,22 грн. починаючи з 05.09.2011 р. то суд вважає, що перебіг позовної давності з цього часу переривається і починається заново, тому тіло кредиту, яке підлягає стягненню становить 6 052,29 грн. -1 749,25 грн. = 4 303,04 грн. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. У той самий час, згідно з п.п. 5 4 та 5.5 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - за порушення строків поновлення дії договору страхування транспортного засобу, придбання за кредитні кошти. У зв'язку з викладеним, розмір процентів які підлягає стягненню з урахуванням строків позовної давності становить 17 993,84 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд бере до уваги, ту об ставнику, що відповідач на теперішній час не працює, має тяжке матеріальне становище, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, тому вважає за можливе зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 4 303,04 грн. Відповідно до п. 5.5 Умов договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню підлягають наступні суми: 4 303,04 грн. - заборгованість за кредитом; 17 993,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 303,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 330,00 грн. - штраф (процентна складова); Всього на суму 28 429,92 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, розмір судового збору стягується пропорційно розміру позовних вимог, а саме 284,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial