Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 07.04.2009 року в Радивилівському відділі РАЦС Рівненської області, актовий запис №22. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що в сім»ї не було взаєморозуміння, на протязі кількох останніх років сімейне життя погіршувалося, часті сварки привели до фактичного розпаду сім»ї. Шлюб існує лише формально. Просить розірвати шлюб, дитину передати їй на виховання, а з відповідача стягнути аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Показала, що стосунки з відповідачем погіршилися, відповідач пиячив, бився, спільно не проживають з квітня 2014 року. Причиною звернення до суду стало те, що відповідач в лютому 2014 року потрапив в ДТП, отримав важкі травми і тривалий час лікувався. Після виписки з лікарні подружні стосунки не поновляли і відповідач безпричинно підозрює її в подружній зраді. В зв»язку з лікуванням відповідача вона не мала змоги піклуватися про сина тому передала його тимчасово на виховання до сестри чоловіка в с. Комарівка Кременецького району Тернопільської області. З серпня 2014 року по даний час дитина проживає з батьком в с. Крупець Радивилівського району. Позивач спілкується з дитиною, відвідує сина в школі і просить передати дитину на виховання їй. З відповідача стягнути аліменти на утримання сина. Відповідач в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Позовні вимоги в частині передачі сина на виховання матері заперечує. Просить сина передати на виховання йому посилаючись на те, що позивач в період спільного проживання не дбала належним чином про дитину, а також подав зустрічний позов в якому просить стягнути з позивача на його користь аліменти на утримання дитини. Показав, що стосунки погіршилися після ДТП в яке він потрапив в лютому 2014 року. Коли він повернувся з лікарні додому і лікувався вдома, то позивач не дбала про нього і про дітей (вона має старшого сина від першого шлюбу), не готувала їжу. Поскільки позивач працює в барі в м. Радивилів, вона неодноразово поверталася додому в с. Барання Радивилівського району серед ночі в нетверезому стані. Це стало причиною припинення подружніх стосунків. В серпні 2014 року відповідач залишив позивачку, забрав сина і переїхав на проживання в будинковолодіння своєї матері в с. Крупець. З того часу син [PERSON] проживає разом з ним. Вважає що примирення та збереження сім»ї є неможливим. Просить сина залишити на проживання разом з ним поскільки в нього є всі умови для проживання і виховання дитини. На даний час дитина навчається в першому класі Крупецької ЗОШ, добре навчається, він піклується про сина, здійснює догляд, а в період його відсутності (перебування на роботі) дитиною опікується його мати. Вважає, що зміна місця проживання і навчання дитини не відповідає її інтересам. Крім того вважає, що розпорядок роботи позивача (вона працює в кафе в м. Радивилів з 11.00 год. до 24.00 год.) не дасть їй можливості належним чином дбати про дитину. Позивач зустрічний позов не визнала. Показала, що дійсно вона працює в м. Радивилів в приватному кафе, яке належить її батькам. Це їх сімейний бізнес. Розпорядок роботи її в кафе з 12 год. дня до 22-23 год. вечора. Після роботи, як правило, вона їздить додому в с. Бараннє, а інколи ночує в м. Радивилів в квартирі її батьків. Після передачі дитини на проживання їй вона постарається змінити частково розпорядок роботи. Також син після уроків зможе частково перебувати з нею на роботі або в квартирі її родичів в м. Радивилів. Представник органу опіки і піклування Радивилівської РДА Голуб Т.М. позовні вимоги в частині передачі дитини на виховання матері вважає безпідставними. Показала, що на вимогу суду орган опіки і піклування провів обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] по місцю його проживання разом з батьком та умови проживання матері дитини - позивача по справі. При обстеженні встановлено, що дитина по місцю проживання з батьком забезпечена всім необхідним, умови її проживання добрі. При спілкуванні з дитиною і вчителями Крупецької школи встановлено, що дитина доглянута, на заняття ходить підготовлена. Батьки обидвоє цікавляться дитиною, відвідують школу. Мама часто спілкується з дитиною в школі. По місцю проживання матері не створено належних умов для проживання дитини. Орган опіки і піклування вважає за доцільне залишити хлопчика на проживання з батьком. Заслухавши сторін, їх представників, свідка [PERSON], малолітнього [PERSON], повно, всесторонньо і об"єктивно дослідивши письмові докази і обставини справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково. Показами свідка [PERSON] встановлено, що позивач є рідною сестрою її чоловіка. Свідок з сім»єю проживає в квартирі батьків позивача. Позивач любить сина, дбає про нього, є доброю матрі»ю. [PERSON] проживав в даній квартирі в лютому-квітні 2014 року і свідок доглядала його в період коли відповідач перебував на лікуванні в Рівненській лікарні, а позивач доглядала чоловіка. Також показала, що позивач інколи ночує в їх квартирі коли після роботи не має чим доїхати до місця проживання в с. Бараннє. Шлюб між сторонами зареєстровано 07.04.2009 року в відділі РАЦС Радивилівського районного управління юстиції актовий запис №22. Дане доводиться свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO], що встановлено з свідоцтва про народження дитини, виданого Радивилівським РАЦС 18.01.2011 року(свідоцтво серія [NUMBER]). Сторони проживають окремо з серпня 2014 року. З квітня 2014 року тобто понад шість місяців не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторонам судом надавався термін на примирення, проте примирення не відбулося, подружні стосунки сторони не поновили, за наданий термін на примирення ніхто з них не зробив спроби зберегти сім»ю, а, навпаки, в судовому засіданні сторони обидвоє настоюють на розірванні шлюбу. Сім»я базується на добровільній згоді сторін на спільне проживання. Сторони не бажають надалі спільно проживати, про що неодноразово заявили в судовому засіданні. Вжиті судом заходи для збереження сім»ї наслідків не дали. Примусити сторони проживати спільно проти їх волі неможливо. При таких обставинах суд знаходить, що сім»я розпалася остаточно, збереження її неможливе, шлюб сторін носить формальний характер. При вирішенні питання про визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного: Дитина з серпня 2014 року по даний час проживає з батьком і знаходиться на його утриманні. [PERSON] навчається в першому класі Крупецької школи. Умови проживання дитини задовільні, дитині забезпечений належний догляд і виховання. Хоча [PERSON] з серпня 2014 року проживає разом з батьком мати не пориває зв»язків з дитиною, часто провідує сина в школі, спілкується з ним по телефону. В судовому засіданні встановлено, що батьки обидвоє люблять дитину, спілкуються з нею, беруть участь в її вихованні і утриманні, тобто належно виконують свої батьківські обов»язки. Однак на даний час сторони проживають окремо і не дійшли спільної згоди про місце проживання сина. Разом з тим в судовому засіданні достовірно встановлено, що дитина більш прихильно відноситься до батька. На даний час позивач забезпечена власним житлом - має власне будинковолодіння в [ADDRESS], працевлаштована - має постійну роботу і сталий заробіток, є фізично і психічно здорова. З Акта обстеження житлово-побутових умов сім»ї позивача [PERSON] від 18.12.2014 року встановлено, що будинок двокімнатний без зручностей, в будинку зареєстрована позивач і двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. В будинку чисто, однак для дитини не створено умови для проживання: відсутнє місце для сну, навчання і відпочинку. Відповідач власного житла не має, а проживає в ? частині будинковолодіння батьків в [ADDRESS] разом з матір»ю і малолітнім сином. Працює водієм в ТзОВ «Радивилівмолоко», має стабільний заробіток, позитивно характеризується по місцю роботи і проживання, фізично і психічно здоровий. З акту обстеження умов проживання відповідача встановлено, що будинок газифікований, в будинку є ванна, водопровід. Умови проживання дитини задовільні. З витягу з протоколу №16 засідання комісії з питань захисту прав дитини Радивилівської РДА від 28.11.2014 року встановлено, що комісія прийшла до висновку і рекомендує залишити малолітнього [PERSON], [INFO], на виховання батька [PERSON] із місцем проживання в с. Крупець. З цього витягу також встановлено, що батько створив належні умови для проживання сина, у [PERSON] є окреме місце для відпочинку та навчання, під час особистого спілкування [PERSON] повідомив, що хоче проживати з батьком. Представник органу опіки і піклування Голуб Т.М. підтримала даний висновок. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір»ю лише у винятковій ситуації. Виняткової ситуації, яка б давала суду підстави розлучити матір з сином в судовому засіданні не встановлено. Однак відповідно до ст..141 СК України мати і батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Ч.2ст.161 СК України передбачає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору виходячи з фактичних обставин справи суд враховує те, що проживаючи з батьком з серпня 2014 року по даний час в дитини склався установлений розпорядок дня, відповідні звички і відповідний спосіб життя. Передача дитини на проживання до матері змінить цей установлений розпорядок і спосіб життя, до якого дитина звикла на протязі останніх чотирьох місяців. Враховуючи вік дитини суд знаходить, що це може бути для дитини психологічною травмою. Суд також враховує особливості розпорядку роботи позивача і віддаленість її місця роботи (в м. Радивилів) від місця проживання (с. Бараннє Радивилівського району), що буде ускладнювати їй забезпечити належний догляд сина. При таких обставинах на даному етапі життя дитини суд знаходить за доцільне і таке, що відповідає інтересам дитини, передати малолітнього [PERSON] на проживання і виховання батька. Суд вважає, що позивач, як любляча мати, завжди знайде можливість побачитися і поспілкуватися з сином, взяти участь в його вихованні. Обов»язок батьків утримувати своїх малолітніх дітей. Відповідач подав зустрічний позов про стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Поскільки позивач на даний час має сталий дохід аліменти слід стягнути в частці до доходу. Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати підлягають до стягнення в межах задоволення позовних вимог.

Outcome: approved