Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства УкрСибБанк звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного підприємства Автотехнологія про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2006 року № 11033153000 та Договором поруки від 29 серпня 2006 року № 37336. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2006 року між АТ УкрСибБанк та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11033153000, за яким останній отримав кредит в розмірі 6000000,00 (шість мільйонів) грн. зі строком повернення до 28.08.2017 року. Однак, боржник взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, а тому Банк направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, яка виконана не була. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, було укладено два договори поруки - між АТ УкрСибБанк та [PERSON], між АТ УкрСибБанк та ПП Автотехнологія. Враховуючи, що борг так і не погашений ні основним боржником, ні поручителями, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту від 29.08.2006 року в розмірі 13387698,71 грн., неустойку у розмірі 500,00 грн., пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 89946,99 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1700,00 грн. та 120,00 грн. 07 жовтня 2013 року представник АТ УкрСибБанк подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій зі списку відповідачів виключив [PERSON], так як рішенням суду визнано договір поруки № 37335 від 29.08.2006 року припиненим. 11 березня 2014 року ухвалою Рівненського міського суду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ПП «Автотехнологія» на користь ПАТ «Укрсиббанк» залишено без розгляду. 24 травня 2016 року представник ПАТ «Укрсиббанк» подав до суду заяву про уточнення прозовних вимог в якій просив стягнути на користь ПАТ «Укрсиббанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11033153000 від 29.08.2006 року у розмірі 1\~748\~688,24 швейцарських франків, заборгованість по пені, що становить 1\~901\~512 грн. та та понесені судові витрати у розмірі 3\~654 грн. [PERSON] подав до суду позов, який був обєднаний із первісним позовом, до публічного акціонерного товариства УкрСибБанк про визнання припиненим кредитного договору, обґрунтовуючи тим, що 29.08.2006 року між ним та АТ УкрСибБанк укладено Кредитний договір № 11033153000. У липня 2008 року Банк збільшив відсотки за користування кредитом із 8,99 % до 10,99 %. Таким чином, в односторонньому порядку внесені відповідачем зміни до Кредитного договору, а, отже кредитний договір та договір іпотеки є припиненим. Просив визнати Кредитний договір № [NUMBER] від 29.08.2006 року та іпотечний договір № 11033153000 від 30.08.2006 року укладений між публічним акціонерним товариством УкрСибБанк та [PERSON], а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір. В судове засідання представник позивача-відповідача АТ УкрСибБанк не з"явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, заяву про перенесення розгляду справи не подавав. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29 серпня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСибБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство УкрСибБанк, та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № 11033153000, що підтверджується копією вказаного договору, що наявна в матеріалах справи. Згідно п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 1466769,96 (один мільйон чотириста шістдесят шість тисяч сімсот шістдесят девять швейцарських франків 96 сантимів) швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 6000000,00 (шість мільйонів грн.) гривень за курсом Національного Банку України на день укладення цього договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В судовому засіданні достовірно встановлено, що Банк взяті на себе зобовязання виконав повністю, надав Позичальнику кредитні кошти, що [PERSON] не оспорюється, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вказане не підлягає доказуванню. Пункт 1.2. Кредитного договору встановлює, що надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 29 серпня 2006 року по 28 серпня 2017 року. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 28 серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору. З метою забезпечення належного виконання Боржником [PERSON] умов Кредитного договору № 11033153000 від 29.08.2006 року, між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСибБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство УкрСибБанк (Кредитор), та [PERSON] (Поручитель) 29 серпня 2006 року укладено Договір поруки № 37335, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно п. 1.1. Договору Поруки, Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № [NUMBER] від 29 серпня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Рішенням Рівненського міського суду 07 червня 2013 року, що залишене без змін Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано припиненим договір поруки № 37335 від 29 серпня 2006 року укладений між АКІБ УкрСибБанк в особі відділення № 461 АКІБ УкрСибБанк та [PERSON] та визнано недійсною додаткову угоду № 2 до договору поруки № 37335 від 29 серпня 2006 року укладену між ПАТ УкрСибБанк в особі Рівненського управління Подільського регіонального департаменту АТ УкрСибБанк та [PERSON] від 29 липня 2010 року. Також, метою забезпечення належного виконання Боржником [PERSON] умов Кредитного договору № 11033153000 від 29.08.2006 року, між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСибБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство УкрСибБанк (Кредитор), та приватним підприємством Автотехнолоігя, в особі директора [PERSON] (Поручитель) 29 серпня 2006 року укладено Договір поруки № 37336, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно п. 1.1. Договору Поруки, Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № [NUMBER] від 29 серпня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2011 року, що залишена в силі Постановою Вищого господарського суду України від 28 листопада 2011 року, відмовлено в задоволенні позову приватного підприємства Автотехнологія до публічного акціонерного товариства УкрСибБанк про визнання припиненим договору поруки № 37336 від 29.08.2006 року. Так, при прийнятті рішення суд прийшов до висновку, що обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Тобто, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобовязання, забезпеченого порукою. Згідно п. 2.2. Договору Поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по Кредитному договорі Кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковим до виконання на 3 день з моменту невиконання своїх зобовязань Позичальником про Кредитному договору. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового погашення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 15 червня 2011 року позивачем було направлено на адресу відповідачів рекомендованим листом Вимогу щодо погашення простроченої заборгованості та її виконання на протязі 30 днів з моменту отримання даної Вимоги. Зазначена Вимога та існуюча заборгованість відповідачами не погашена. Таким чином, відповідачем [PERSON] порушено умови договору, сума заборгованості станом на день подачі позову перед банком становить 1246807,82 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 13387698,71 грн., неустойка в розмірі 500,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 64807,21 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 25139,78 грн. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно о звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Стаття 544 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги АТ УкрСибБанк є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] до АТ УкрСибБанк, суд виходив з наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСибБанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство УкрСибБанк (Іпотекодердатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладеного Іпотечний договір № 11033153000, у відповідності до якого Іпотекодавець з метою забезпечення зобовязань по Кредитному договорі № 11033153000 від 29.08.2006 року, передає в іпотеку Іпотекодердателю будівлю з комунікаціями до них загальною площею 11344,9 кв.м., що є власністю Іпотекодавця та знаходиться за адресою: м. Рівне, пр. Робітничий, 1. Основною підставою визнання припиненим Кредитного та Іпотечного договорів у поданій позовній заяві [PERSON] вказує односторонню зміну умов кредитного договору Банком, а саме: зміна відсоткової ставки без його відому. Однак, у матеріалах справи наявні листи: № 36935ДР від 09.06.2008 року, яким повідомлено основного боржника [PERSON] про збільшення відсоткової ставки; № 79799ДР від 17.07.2008 року, яке він отримав особисто 29 липня 2008 р., яким повторно повідомлено [PERSON] про збільшення відсоткової ставки; № 40504ДР від 09.06.2008 року повідомлено ПП Автотехнологія про збільшення відсоткової ставки; № 79800ДР від 17.07.2008 року, яке отримано 29 липня 2008 р., яким повторно повідомлено ПП Автотехнологія про збільшення відсоткової ставки. Належними та допустими доказами в судовому засіданні доведено, що при укладенні вищевказаного договору іпотеки була надана згода дуржиною - [PERSON] - [PERSON] Вказаним спростовується твердження відповідача-позивача [PERSON] про те, що йому не було відомо про збільшення розміру відсоткової ставки за Кредитним договором. Крім того, рішенням Рівненського міського суду від 21 квітня 2016 року по справі №569/7136/14-ц у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору № 11033153000 від 29.08.2006 року, визнання пунктів 1.3.1; 9.2; 9.12 кредитного № 11033153000 від 29.08.2006 року договору недійсними відмовлено. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3 654 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При задоволенні позову, суд виходить з загальних засад цивільного законодавства, а саме вимог справедливості, добросовісності та розумності. При цьому суд виходить з вимог Конституційного суду України у рішенні від 2 листопада 2004 року, де вказано, що справедливість є одним із загальнолюдських вимірів права. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 1052, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved