Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач - ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 21 140, 50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 20.01.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір №490931334. Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту - 16 862,87 грн.; процентна ставка за користування кредитом 39,9 % річних; тип процентної ставки - фіксована; дата останнього повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 21.01.2020 року. Відповідно до умов Договору, Позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 16 862,87 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Позичальника. У порушення умов Договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті утворилася заборгованість. Станом на 21.02.2016 року прострочена заборгованість, згідно розрахунку заборгованості, за кредитом становить 16 538,40 грн.; за відсотками 2 802,10 грн. У зв'язку з систематичним порушенням Позичальником своїх зобов'язань останньому, відповідно до умов Договору, була нарахована неустойка. Станом на 21.02.2016 року, згідно розрахунку, розмір неустойки (штраф) становить 1 800,00 грн. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання повернення кредиту. На виконання умов Договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка відповідачем не була виконана, що і стало підставою для звернення до суду. В судове засіданні представник позивача не з'явився, неодноразово направивши письмові заяви про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з наведених у мотивувальній частині позовної заяви підстав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пред'явив зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, просить визнати недійсним Кредитний договір №490931334 від 20.01.2015 року, зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» прийняти у нього - [PERSON] суму залишкової заборгованості у розмірі 12 157,87 грн. у терміни, які передбачені для погашення кредиту. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що Банком порушені вимоги, встановлені Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Позичальнику в письмовому вигляді не було надано інформації, передбаченої ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; договір і додаток до нього надрукований шрифтом з малим кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, а також існує злиття кольору шрифту з кольором фону, що порушує вимоги ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; незаконним є встановлення у п.2.8. кредитного договору оплати щомісячної комісійної винагороди банку, - за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь; п. 6 кредитного договору, який містить третейське застереження, порушує вимоги п. 14 ч. 1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», яким заборонено розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів; умовами договору двічі за одне і те ж порушення умов договору передбачено штраф, що свідчить про подвійну відповідальність за невиконання зобов'язання, що прямо заборонено ст. 61 Конституції України. Оскільки в момент укладення кредитного договору порушено ряд норм встановлених Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про третейські суди», Закону України «Про банки і банківську діяльність», є підстави, згідно доводів позивача за зустрічним позовом, для визнання його недійсним в цілому згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до п. 1. ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивач за зустрічним позовом, таким чином, має повернути відповідачеві за зустрічним позовом (Банку) суму наданого кредиту, а саме - 12 157,87 грн., а Банк має повернути позивачеві отримані платежі в рамках обслуговування кредиту (за період часу з 21.02.2015 року і на момент подачі позову сплачено 4 705,00 грн.; отже, 16 862,87 грн. - 4 705,00 грн. = 12 157,87 грн. і є сумою, вимога щодо якої міститься у зустрічному позові. В судове засідання відповідач, який є позивачем за зустрічним позовом, не з'явився, однак, неодноразово направляв до суду письмові заяви, в яких підтримав зустрічний позов, просив відмовити у задоволенні первісного позову Банку, а розгляд справи здійснити у його відсутність. Оцінивши наведені сторонами доводи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №490931334. Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 Розділу №1 договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту - 16 862,87 грн.; процентна ставка за користування кредитом 39,9 % річних; тип процентної ставки - фіксована; дата останнього повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 21.01.2020 року (а.с. 4-6). Згідно з п. 1. Розділу №1, - цей договір складається з двох розділів, Розділ № 1 "Базові умови кредитування" та Розділ № 2 "Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ " Альфа-Банк", які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору. Використання в подальшому тексті терміну «Договір» означає Розділ № 1 та Розділ № 2 у сукупності, а також всі додатки до нього. Відповідно до п.2.6 Розділу № 1, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та є його невід'ємною частиною. Згідно п. 2.8 договору, - за управління кредитними грошовими коштами без ПДВ - 0,0 % від суми Кредиту. У випадку якщо згідно з умовами цього пункту у будь-якому періоді користування Кредитом передбачена сплата Комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами, сплата такої винагороди здійснюється позичальником щомісячно, протягом відповідного періоду користування кредитом, що визначений цим пунктом, не пізніше 21 числа кожного місяця періоду, що передбачає сплату позичальником комісії, що передбачена цим пунктом. Пунктом 4 Розділу № 1 договору передбачено, що позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором (прострочення платежу) сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором визначені сторонами у Розділі № 2 цього договору. Згідно з умовами п. 12 Розділу № 2 Кредитного договору , - нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка з них настане раніше): (а) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в розділі № 1 цього Договору, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або (б) фактичного повернення заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до дати припинення нарахування процентів за користування кредитом, що вказана в договорі. Відповідно до п.13 Розділу № 2 Договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування, та/або комісії, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та /чи інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором. У разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф згідно п.4 Розділу № 1 договору. Як підтверджується наданими позивачем доказами і не оспорюється відповідачем, Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав своєчасно і належним чином, надавши відповідачеві (Позичальнику) кредит у сумі 16 862,87 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 11). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач свої зобов»язання за кредитним договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до п. 11 умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання повернення кредиту. На виконання умов Договору та ст. 1050 ЦК України, - 18.03.2016 року відповідачу була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредиту № 25451-102 б/б, яка залишилася невиконаною (а.с. 12). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Тому, при вирішенні спору у даній справі суд враховує положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходить з того, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до п.17 Розділу № 2 Договору погашення заборгованості за договором здійснюється у такій черговості: прострочені проценти та/або комісій (за їх наявності); прострочена сума кредиту (за її наявності); штраф за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій (за їх наявності); строкові проценти та/або комісій (за їх наявності); строкове повернення кредиту; дострокове повернення кредиту. Згідно з п.15 Розділу №2 Договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього договору. Внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилася заборгованість, яка, згідно наданого суду розрахунку станом на 21.02.2016 року, становить: 16 538,40 грн. заборгованість за кредитом; 2 802,10 грн. заборгованість по відсоткам; неустойка (штраф) у розмірі 1 800,00 грн., всього - 21 140,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно п. д) ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту, зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Як убачається з наявних у справі доказів, зокрема, з п. 5 Розділу № 1 Кредитного договору з підписанням цього договору позивач підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартості кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, види та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення, що він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами рефінансування кредитної картки в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №1577 від 10.06.2014 року, які оприлюдненні на Інтернет сторінці Банку за електронною адресою: alfabank.com.ua, які йому роз'яснені зрозумілі та з якими він погоджується. Відповідно до п. 2.7 Розділу №1 Кредитного договору, сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх сукупних послуг визначена в Додатку №1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною. Згідно з п. 7 Розділу № 1 Кредитного договору сторони визначили, що цей договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами Розділу №1 Договору та скріплення його печаткою банку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач, маючи свободу вибору контрагентів, мав можливість вступити у договірні відносини з метою отримання споживчого кредиту з іншими фінансовими установами та на інших умовах. Згідно з п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов Кредитного договорупідтверджується підписанням Кредитного договору, додатку №1 до Кредитного договору «Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супутніх послуг», що свідчить про те, що позивач за зустрічним позовом - [PERSON] вільно та свідомо погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов'язання. Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору Розділ №1, Комісійна винагорода Банку: - за управління кредитними грошовими коштами без ПДВ - 0,0 % від суми Кредиту. У випадку якщо згідно з умовами цього пункту у будь-якому періоді користування Кредитом передбачена сплата Комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами, сплата такої винагороди здійснюється позичальником щомісячно, протягом відповідного періоду користування кредитом, що визначений цим пунктом, не пізніше 21 числа кожного місяця періоду, що передбачає сплату позичальником комісії, що передбачена цим пунктом…; - за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно - технічного комплексу самообслуговування (надалі - ПТКС) агентів Банку, без ПДВ становить 1,8% від суми переказу, без ПДВ. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується Позичальником кожного разу під час здійснення будь-яких платежів за цим Договором із використанням ПТКС; - за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах Банку, що сплачується у випадку, якщо сума платежу становить до 4000 грн. (включно) - 35 грн.; Комісійна винагорода, що вказана у цьому підпункті сплачується Позичальником за здійснення розрахункового обслуговування Позичальника в операційних касах банку; - за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» (банкомат з функцією cash-in), що сплачується у випадку, якщо сума платежу становить до 4000 грн. (включно) - 15 грн. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі, тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», під послугою розуміється діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно із ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до п. 1.37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами; Враховуючи те, що п. 2.8 Розділу №1 Кредитного договору комісійна винагорода Банку за управління кредитними грошовими коштами без ПДВ встановлена у розмірі - 0,0 % від суми Кредиту, крім цього, даний факт зазначається в п. 5 Графіку платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, та в графі «Комісія» розрахунку заборгованості за кредитом, де в зазначених графах розмір комісії визначений у розмірі 0,00 грн., це, в сукупності, свідчить про відсутність щомісячної комісійної винагороди банку за дії, які супроводжують кредит. Крім цього, визначені в абзацах 2 - 4 п. 2.8 Розділу №1 Кредитного договору дії є послугами банку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. 4 Розділу № 1 Договору , - позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором (прострочення платежу) сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором визначені сторонами у Розділі № 2 цього договору. З п. 4 Розділу №1 Кредитного договору, таким чином, вбачається, що розмір штрафу не передбачений за одне і теж порушення двічі, а в залежності від строку, на який Позичальником допущено прострочено виконання зобов'язання, передбачені його різні розміри. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. У п. 6, п. 10 Розділу № 1 кредитного договору № 490931334 від 20.01.2015р. міститься третейське застереження (третейська угода) про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з даним Кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними Кредитного договору, не виключний перелік яких визначений розділом № 2 цього Договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цього договору ознайомлені та згодні. . Інші умови цієї третейської угоди викладено в п. 23 Розділі № 2 цього Договору. Згідно з п. 23 Розділу №2 Договору, сторони цього договору погодились, що розгляд спорів, що можуть виникнути у зв'язку із цим Договором підлягають розгляду та вирішенню Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Розгляду і остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до Регламенту підлягають в тому числі, але не виключно, спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання ) Кредитного договору, припинення (розірвання) Кредитного договору, стягнення неустойки, зміна умов Кредитного договору, відшкодування завданих порушенням Кредитного Договору збитків, недійсність Кредитного договору, не укладення Кредитного договору, відновлення становища, яке існувало до порушення Кредитного договору тощо. Справа розглядається одним третейським суддею згідно з визначеним сторонами порядком призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з кредитним договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику сторін. Місце проведення розгляду справи є місцезнаходження Третейського суду вказане в Положенні про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», з яким можна ознайомитись на web-сторінці за адресою: http://pdts.org.ua. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011 року. На час укладання кредитного договору, зокрема, - 20.01.2015 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до 9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Отже, третейське застереження в кредитному договорі від 20.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір необхідно визнати недійсним та частково задовольнити вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON], оскільки правових підстав для задоволення решти вимог за зустрічним позовом, враховуючи наведене, суд не убачає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial