Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири за адресою: [ADDRESS]. У позові вказано, що 09.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLL0GI0000006787 про надання кредитної лінії в розмірі 150 000 грн. 00 коп. Крім того, банк та [PERSON] уклали договір іпотеки № PLL0GI0000006787 від 09.04.2008 року, за яким в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, що стало підставою для звернення банку до суду з позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS]. На цей час в квартирі проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 109 ЖК України в зв'язку з зверненням стягнення на предмет іпотеки, вказані особи підлягають виселенню з цієї квартири. Позивач прохає виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, прохає розглянути справу без своєї участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про дату , час ,місце розгляду справи повідомлені через ЗМІ , заперечень на позов, заяв про перенесення розгляду справи суду не надали. Суд, враховуючи думку представника позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLL0GI0000006787 про надання кредитної лінії в розмірі 150 000 грн. 00 коп. 09.04.2008 року банк та [PERSON] уклали договір іпотеки № PLL0GI0000006787 від 09.04.2008 року, за яким в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, що стало підставою для звернення банку до суду з позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLL0GI0000006787 від 09.04.2008 року в розмірі 273 315 грн. 47 коп. звернуто стягнення згідно іпотечного договору № PLL0GI0000006787 від 09.04.2008 року на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] При цьому суд відмовив в задоволенні позову про виселення мешканців цієї квартири з тих підстав, що відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надіслати письмову вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимог. Такий порядок банком дотриманий не був. Рішення суду є чинним. 13.06.2014 року позивач надіслав відповідачам вимогу від 13.06.2014 року № 30.1.0.0/2-№І9 про звільнення в місячний строк квартири за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак відповідачі квартиру не звільнили, що підтверджується актом будинкового комітету. Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved