Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 07 листопада 2016 року звернулася до суду із позовом і просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємицею за заповітом, посвідченим 12 січня 1994 року секретарем Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 1), відповідно до якого вона заповідала все своє майно дітям : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] померла сестра позивача [PERSON], [INFO] помер її брат [PERSON], які фактично не вступили в управління та володіння спадковим майном, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 20 квітня 2016 року позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеним житловим будинком підтверджує випискою з погосподарської книги за 1996-2000 роки № 169 від 20 квітня 2016 року, відповідно до якої особовий рахунок № [NUMBER] (житловий будинок [ADDRESS]) рахується за померлою [PERSON], на день її смерті інших зареєстрованих осіб в будинку не було; випискою з погосподарської книги за 1971-1973 роки № 407 від 05 серпня 2016 року, відповідно до якої особовий рахунок № [NUMBER] (житловий будинок [ADDRESS]) рахується за померлою [PERSON], за будинком рахується земельна ділянка, площею 0,31 га; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS]; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої відомості по будинку [ADDRESS] відсутні. Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту, посвідченого 12 січня 1994 року секретарем Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області (реєстр № 1); копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження та про одруження позивача; копією паспорта позивача; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явивлися. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача, Гайшинської сільської ради, в судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст..525 ЦК України ( в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно із ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). Відповідно до ст.534 ЦК України ( в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України ( в редакції 1963 року) якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкодавцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За законодавством, що діяло за життя спадкодавця, доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, затв. Наказом Держбуду України 24.05.2001р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (Присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1218, 1267 ЦК України,

Outcome: approved