Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний в 2006 р. В шлюбі у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею і знаходиться на її утриманні. За станом здоров»я дитина потребує постійних витрат на забезпечення ліками, проходження лікування та обстеження. Крім того навчання в школі є платним і нею витрачаються кошти не лише на здійснення оплати на навчання, але і на додатковий розвиток дитини. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність і має дохід від ремонту автомобілів, має у власності земельну ділянку, автомобіль, які може утримувати. Також їй відомо, що відповідач має можливість оплачувати навчання своєї дружини. Оскільки відповідач не має наміру надавати допомогу на утримання дитини, з врахуванням його матеріального стану, наявності додаткових доходів, стану здоров»я дитини, просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень. В ході розгляду справи позивач скористалась своїм правом на зменшення розміру позовних вимог і просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1300 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, стягнувши в судовому порядку з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1300 гривень, зазначивши, що відповідач крім заробітної плати має додаткові джерела доходів, однак не бажає допомагати утримувати сина, надаючи нерегулярну допомогу і в незначному розмірі. Позивач пояснила, що вона є сиротою, у неї відсутня будь-яка підтримка і на даний час вона перебуває у декретній відпустці, а тому їй одній важко утримувати їх спільного з відповідачем сина, враховуючи його стан здоров»я та постійні витрати, які вона здійснює для забезпечення його розвитку. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти стягнення аліментів, зазначивши, що відповідач надає допомогу на утримання дитини у розмірі, в якому він може її надавати, оскільки розмір заробітної плату, яку він отримує за місцем роботи, є мінімальним, а на його утриманні знаходиться дружина, що навчається і він сплачує кошти за її навчання. Відповідач заперечував щодо здійснення ним підприємницької діяльності з приводу утримання станції технічного обслуговування і проведення ремонтів автомобілів, пояснивши, що автомобілі, які знаходяться в його дворі і ремонтуються, є автомобілями його друзів і він надає їм допомогу у проведенні ремонтних робіт, оскільки є фахівцем у даній справі, або ж він ремонтує автомобілі, які не встиг відремонтувати за місцем роботи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який був розірваний, про що 19.09.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві видано Свідоцтво про розірвання шлюбу. В шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи дитина проживає та перебуває на утриманні матері. Судом встановлено, що відповідач хоча і здійснює поштові перекази грошових коштів на ім»я позивача, однак зазначена допомога не є регулярною. З боку відповідача суду не надано доказів, що він надає постійну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу положень ст..184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка має на утриманні ще одну дитину і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку (9 років) для забезпечення його життєдіяльності та духовного розвитку, стан здоров»я [PERSON], який страждає на імунодефіцит, лімфаденопатію, хронічний бронхіт, хронічний тонзиліт, потребує постійного медичного догляду та лікування. Суд враховує, що відповідач є людиною молодого, працездатного віку, не має інших аліментних зобов»язань. У своїх запереченнях відповідач посилався на те, що на його утриманні знаходиться дружина, яка навчається і він несе витрати на оплату навчання, однак зазначені обставини спростовуються Довідкою № 180 від 11.11.2013 р., виданою Київським національним університетом ім.Т.Шевченка про те, що [PERSON] є студенткою 3 курсу заочної форми навчання і навчається за державним замовлення. Суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не є суб»єктом підприємницької діяльності, оскільки дані обставини підтверджуються довідкою податкової інспекції. Однак суд вважає, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача про те, що він не має інших доходів, крім заробітної плати за основним місцем роботи, що визначена у розмірі мінімальної заробітної плати, а автомобілі, що знаходяться в дворі за його місцем проживання є автомобілями його друзів, яким він надає допомогу по їх ремонту, оскільки зазначені обставини спростовуються наданими позивачем світлинами. При зверненні до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1300 гривень, однак з боку позивача не надано достатніх доказів на підтвердження розміру аліментів, які вона просить стягнути з відповідача і витрат, які вона несе на утримання дитини, а також, враховуючи те, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред»явлення позову і до повноліття дитини підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в доход держави.

Outcome: partial