Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа Третя львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, звільнення майна з-під арешту та зобов'язання до вчинення дій. В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що після смерті [PERSON] (чоловіка та батька) у них як спадкоємців першої черги виникло право на прийняття спадщини, зокрема, на частину квартири [ADDRESS]. При зверненні до третьої ЛДНК із заявами про прийняття спадщини за законом, їм стало відомо про те, що відсутній оригінал свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру. Крім того, звертаючись із запитом до органів БТІ м.Львова їм стало відомо, про те, що на квартиру №9 постановою Шевченківського ВДВС від 24.10.2000 року накладено арешт. У зв'язку з вказаними обставинами, вони як спадкоємці позбавлені права на прийняття спадщини за законом. Крім того зазначають про те, що оплатили суму боргу вказану у постанові про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] Просять суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 ідеальної частки на вищевказану квартиру та зобов'язати відповідні органи влади видати свідоцтво про право власності на квартиру. 26.11.2014 року позивачі збільшили свої позовні вимоги, просять суд переоформити напівпідвальне приміщення квартири [ADDRESS] 11.2 кв.м. на [PERSON] Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивача не заперечує. Третя особа у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.12.1999 року (а.с.13), ордером на житлове приміщення ГО №021617 виданого Міською адміністрацією Львівської міської ради народних депутатів від 17.11.1993 року (а.с.16), Довідкою ОКП «БТІ та ЕК» 2/14325 від 23.09.2013 року (а.с.19). [INFO] [PERSON] помер, про що Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №412 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Діючим законодавством, зокрема ст.40 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень», передбачено видачу дубліката свідоцтва про право власності у разі крадіжки, втрати, чи пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності з обов'язковим дотриманням встановленої процедури, яка передує видачі, та визнанням у зв'язку з цим недійсним втраченого свідоцтва. В супереч вимогам чинного законодавства позивачами не надано суду доказів наявності у них перешкод в оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] При цьому позивачі не вчинили дій щодо отримання дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру, що свідчить про передчасність їх позовних вимог. Крім того матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Шевченківського району №44/С.45/С від 24.10.2000 року (а.с.18) на квартиру [ADDRESS] накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить, їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту постановою державного виконавця. У відповідності до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами), що вимоги про звільнення майна з-під арешту мають ґрунтуватися на праві власності або володіння. Вимоги позивачів про зобов'язання органів влади видати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та переоформити підвальне приміщення вказаного будинку на [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Для видачі свідоцтва на квартиру, переоформлення права власності та прийняття спадщини, позивачам достатньо попередньо звернутися до реєструючих органів та нотаріуса. Суд не повинен підміняти органи виконавчої влади чи місцевого самоврядування щодо здійснення ними повноважень, встановлених Конституцією та законами України. Таким чином суд вважає, що позов є безпідставним, оскільки позивачами не доведено порушення, невизнання чи оспорювання їхніх прав та законних інтересів, а позовні вимоги є передчасними і такими, що подані без додержання умов та порядку переоформлення права власності на нерухоме майно, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed