Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] сплаченого страхового відшкодування в розмірі 47 273 грн. 60 коп. та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 липня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «САЗ» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області у справі № 606/1593/20 від 14 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП. 16 вересня 2019 року між ПАТ "«Страхова компанія «УНІКА» та страхувальником - [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 020014/4600/0000406, предметом якого було страхування транспортного засобу «Toyota», номерний знак [NUMBER] . На підставі цього договору 11 серпня 2020 року позивач здійснив потерпілому виплату страхового відшкодування в сумі 47273,60 грн. Автомобіль відповідача на час ДТП застрахований не був. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не надав, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 25 липня 2020 року о 12 год. 40 хв. [PERSON] на а/д Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече керував транспортним засобом марки «САЗ 3507», номерний знак [NUMBER] та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Toyota», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушивши п. 2.3б, 12.1,16.11 ПДР України. Дані обставини встановлені постановою Теребовлянським районним суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 16 вересня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та страхувальником - [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 020014/4600/0000406, предметом якого було страхування транспортного засобу «Toyota», номерний знак [NUMBER] . На підставі цього договору 11 серпня 2020 року позивач здійснив потерпілому виплату страхового відшкодування в сумі 47273,60 грн. Автомобіль відповідача на час ДТП застрахований не був. Автомобіль відповідача на час ДТП застрахований не був. 27 липня 2020 року [PERSON] звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем було складено страховий акт № 00365592 від 10 серпня 2020 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 47 273,60 грн. 11 серпня 2020 року позивач здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 47 173 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 165859 від 11 серпня 2021 року . Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України, п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового рахування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що позивач має право регресної вимоги сплаченого страхового відшкодування до відповідача, тому позов слід задовольнити. Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути 2270 грн. 00 копійок судового збору, що були сплачені при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved