Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовами до [PERSON] про відшкодування шкоди, затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 3023 грн. 40 коп. та 2051 грн. 68 коп., а також сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. В обґрунтування позовів позивач зазначав, що 29 грудня 2012 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір, поліс №АЕ/0932627, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER]. 26 вересня 2013 року, у м.Харкова на м-ні Руднєва відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Кia Cerato», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно Постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2013 року, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON]. На момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту серія АМ №36163 від 5 жовтня 2012 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Кіа Сerato», державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій зазначеного автомобіля зазнав матеріальної шкоди, яка становить 6663 грн. 83 коп., а відповідно до рахунку від 2 жовтня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 7295 грн. 62 коп. Відповідно до платіжного доручення №18847 від 19 грудня 2013 року, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 3846 грн. 54 коп. Зазначена подія була визнана страховою, про що 29 квітня 2014 року співробітниками ПАТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт № 88704, відповідно якого розмір страхового відшкодування становить 3023 грн. 41 коп., яке було виплачено 30.04.2012 року. 30 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до Звіту № 210/2013 від 22 листопада 2013 року вартість матеріального збитку становить 2051 грн. 68 коп. Зазначена пригода була визнана страховим випадком, про що 28 листопада 2013 року було складено страховий акт №88799. Відповідно до платіжного доручення №6851 від 30 грудня 2013 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 2051 грн. 68 коп. Таким чином, фактичні витрати позивача, пов'язані зі страховим випадком складають 3023 грн. 41 коп. - виплата [PERSON], 2051 грн. 68 коп. - виплата [PERSON] У судове засідання представник позивача - Бузінський А.В., який діє згідно довіреності не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений заздалегідь і належним чином, надав суду клопотання з проханням провести судові засідання у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову і повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 29 грудня 2012 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір, поліс №АЕ/0932627, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що 26.09.2013 року, приблизно о 15 год. 00 хв. в районі будинку № 22А по майдану Руднєва, у м. Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Кia Cerato», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. У відповідності до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2013 водій автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], який приймав участь у дорожньо-транспортній пригоді, був притягнений до адміністративної відповідальності згідно ст. 124 КУпАП, на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. З зазначеної постанови вбачається, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п.12.1, 12.3 ПДР України. Як вбачається з відомостей №9273376 за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2010 року, сформованих АІПС ДТП станом на 26.12.2013 року автомобілі отримали численні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту серія АМ №36163 від 5 жовтня 2012 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Кіа Сerato», державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій зазначеного автомобіля зазнав матеріальної шкоди, яка становить 6663 грн. 83 коп., а відповідно до рахунку від 2 жовтня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 7295 грн. 62 коп. Відповідно до платіжного доручення №18847 від 19 грудня 2013 року, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 3846 грн. 54 коп. Зазначена подія була визнана страховою, про що 29 квітня 2014 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт №88704, відповідно якого розмір страхового відшкодування становить 3023 грн. 41 коп., яке було виплачено ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 30.04.2012 року (платіжне доручення №13198 від 30 квітня 2014 року). 13 червня 2014 року позивач АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до [PERSON] з регресною вимогою на суму 3023 грн. 41 коп., однак, однак відповідач у добровільному порядку не відшкодував заподіяну шкоду. Окрім того, 30 вересня 2013 року ще один учасник дорожньо-транспортної пригоди - водій автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається зі Звіту № 210/2013 від 22 листопада 2013 року, виконаного Товарною біржею «РАДАР», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] становить 2051 грн. 68 коп. Зазначена пригода була визнана страховим випадком, про що 28 листопада 2013 року було складено страховий акт № 88799. Відповідно до платіжного доручення №6851 від 30 грудня 2013 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 2051 грн. 68 коп. (заява про видачу готівки №51439) Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту - ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Враховуючи те, що згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач придбав по відношенню до [PERSON] право вимагати відшкодування фактичних витрат. Фактичні витрати позивача, пов'язані зі страховим випадком складають 3023 грн. 41 коп. - виплата [PERSON], та 2051 грн. 68 коп. - виплата [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved