Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та свої вимоги підтримала у судовому засіданні та мотивує тим, що вона отримує від відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.06.2010 р. в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до його повноліття. На час звернення до суду її матеріальне становище та неповнолітнього сина [PERSON] значно погіршилось. Вона працює буфетчицею у медичному закладі та отримує мінімальну заробітну плату, і в зв`язку з значним підвищенням, їй вистачає коштів тільки на продукти харчування. Інших видів доходів, крім мінімальної заробітної плати, вона не має. Утримання дитини потребує значних коштів, через її подальший розвиток та на лікування сина. Вважає, що сума стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому просить суд збільшити розмір аліментів з 700 грн. на 3000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду до повноліття дитини. Відповідач в судове засіданні не з"явився, в письмовій заяві про розгляд справи без його участі з позовними вимогами погодився частково на розмір 1/4 частини з увіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на час розгляду справи він працює, отримує заробітну плату в розмірі восьми тисяч гривен, коштів йому вистачає на утримування себе та цивільну дружину, тому вважає, що цієї суми вистачить на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2006 року по 24.05.2010 року, що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2010 року про розірвання шлюбу (а.с.3,4). Від подружнього життя у сторін є неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON] , про що позивачка заявила в судовому засіданні. Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 23.11.2009 року до досягнення ним повноліття (а.с.3,4). Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 192 СК України передбачено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 3-1 ч.1 ст. 182 СК України, який набрав чинності з 28.08.2018 р., передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач, як батько дитини, разом з матір`ю зобов`язаний приймати участь в утриманні свого сина до досягнення ним повноліття або зміни обставин. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Права позивачки порушені, оскільки з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в меншому мінімальному розмірі між передбачено чинним законодавством, а також беручи до уваги стан здоров`я дитини, те, що на час розгляду справи йому виповнилось 14 років, у звязку з чим він потребує значно більше коштів на своє належне утримання і виховання ніж у 2010 році, коли йому було 4 роки, а також враховуючи інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов`язком обох батьків є належне утримування своїх дітей, тому суд вважає необхідним встановити новий розмір стягуємих аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840-80 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved