Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

У грудні 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б. про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син, позивач по справі, [PERSON] . Після смерті позивач не пропустивши передбачений діючим законодавством України строк звернувся з необхідними документами для вирішення питання прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б. як спадкоємець за законом. Проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право власності на майно померлого, посилаючись на відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями. На підставі викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник відповідача Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явились. Про дату і час слухання справи були повідомлені належним чином. Подали до суду заяву, згідно якої просили проводити слухання справи без їх участі. Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко Ольга Борисівна в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала повідомлення в якому позов визнала, просив справу розглядати без її участі. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті батька прийняв його син, позивач [PERSON] . Відповідно до довідки Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно якої гр. [PERSON] , згідно записів погосподарської книги № 02-0831-1 Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області лічиться житловий будинок 2007 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці приватної власності загальною площею 0,3105 га. Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б. від 03.12.2019 року, зареєстровано в реєстрі № 1328 на земельну ділянку кадастровий номер 5322482801:01:007:0004, яка передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та Витягом з Державно реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2019 року про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, індексний номер рішення № 191261277. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2019 року, приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б., було відмовлено мені, [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, право власності на яких також не зареєстровано. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями. Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст.1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Згідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ № 21/753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», „Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку". Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди та іншу нерухомість не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності відповідно до згаданих нормативних актів, залежало лише від законності набуття такого права, однією із підстав якого визначався договір купівлі-продажу домоволодіння. Інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( п.20 Інструкції). Відповідно до вказаних нормативних актів записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності домоволодіння за адресою [ADDRESS] , померлий [PERSON] , набув на законних підставах, хоч і не зареєстрував його. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи спори про захист права власності на майно, суди повинні виходити з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, яке було чинним на момент створення (набуття) відповідного майна. Подальша зміна законодавства не повинна призводити до погіршення становища володільця майна, оскільки інакше порушуватиметься конституційний принцип про незворотність дії закону у часі. З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved