Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 03.02.2009 року [PERSON] було надано кредит в сумі 9000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 21193 грн. 77 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та надала заперечення відповідно до якого позов визнала частково , в частині стягнення штрафу в розмірі 1247,32 грн. та пені в розмірі 5806,59 грн. просила відмовити , вказуючи на те, що банк звернувся до суду після спливу спеціальної позовної давності, яка відповідно до ст.258 ЦК України встановлена 1 рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір № б/н від 03 лютого 2009 року, про що свідчить її підпис у заяві. Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.4-5)свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Сума заборгованості відповідача станом на 19 липня 2017 року становить 21193 грн. 77 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом 2192 грн. 98 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10896,88 грн., заборгованість за пенею 6856,59 грн., штраф /фіксована частина/ 250 грн., штраф (процентна складова) 997 грн. 32 коп. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. З огляду на зазначене, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом 2192 грн. 98 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10896,88 грн. Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені в розмірі 6856,59 грн., яка обрахована за період з 01 липня 2015 року по 01 липня 2017 року та штрафу /фіксована частина/ 250 грн., штрафу (процентна складова) 997 грн. 32 коп. суд приходить до наступного. \~\~\~\~ Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду заяву щодо застосування строків спеціальної позовної давності. У ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 2 ст.258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже аналіз норм статті\~266, ч.2 ст.258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 ст.267 ЦК України). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-474цс16. Умовами кредитного\~\~договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород (пункт 2.1.1.12.6.1. умов і правил). Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, розмір якої як вбачається із розрахунку позивача складає 6406 грн. 59 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Пеня в розмірі 450 грн. нарахована поза межами спеціальної позовної давності, а тому не підлягає стягненню відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України. У той самий час відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов про надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Тому, позов Банку підлягає задоволенню частково, з [PERSON] на користь Банку підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 19496 грн.45 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 2192 грн. 98 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10896,88 грн., та пеня 6406.59 грн. Вимога про стягнення штрафу\~фіксованої та процентної складової, задоволенню не підлягає. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1471 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: partial