Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу придбала у відповідача 1/4 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], , інша ? частини належать : [PERSON], [PERSON] та їй на підставі свідоцтва про право власності в результаті приватизації квартири. Крім того, у вказаній вище квартирі, також зареєстровані [PERSON], комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, відповідач не сплачує вказаних платежів, тому позивач змушений сплачувати комунальні послуги сама, таким чином всі обов'язки, що випливають з утримання квартири відповідачем не виконуються. На початку 2013 року відповідач продав позивачу ? частку квартир та зобов'язалися до 01 березня 2014 року знятися з реєстрації по вказаній квартирі, однак до вказаного часу з реєстрації не знявся. Його речі в квартирі відсутні, більше ніколи він не приходив в квартиру з метою проживання, житлом не цікавився, зв'язок з квартирою втратив, однак знятися з місця реєстрації у добровільному порядку не бажає. Все викладене вище і змусило [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, неявку належно повідомлених про час, місце та дату розгляду справи сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з довідки, наданої КП „Жилсервіс" Харківської області № 4509 від 25.07.2014 року вбачається, що відповідач по справі дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], ( а.с. 8) ? частина якої належить позивачу [PERSON] на праві договору купівлі - продажу, витягу про державну реєстрацію прав та копії свідоцтва про право власності на житло ( а.с. 3-7). Як вбачається з матеріалів справи, причиною звернення до суду є те, що позивач вимушена безпідставно сплачувати поточні комунальні послуги за відповідачів, оскільки після укладання договору відповідачі виїхав зі спірної квартири та вивіз своїх особисті речі, але з реєстраційного обліку не знявся, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, а згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що внаслідок продажу квартири відповідач разом з правом власності втратив й право користування проданою частиною квартири, тому його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовна вимога, щодо зняття з реєстрації відповідача не відповідає вимогам матеріального права ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а стосовно таких наслідків спору ще не виникло. На підставі викладеного,

Outcome: partial