Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК АСКО ДС» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 03.01.2015 року о 15-20 годин по вулиці Артема в м. Красноармійськ Донецької області в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем [PERSON], державний номер [NUMBER], не вибрала безпечну швидкість руху, виїхала на зустрічну смугу та скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням її чоловіка [PERSON], внаслідок чого скоїлося ДТП, та її автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 1/15 від 12.01.2015 року розмір відновлювального ремонту автомобілю становить 175660, 41 грн. Оскільки розмір матеріальної шкоди становить 191002 грн., страхове відшкодування третьою особою було сплачено грошові кошти у розмірі 49252,50 грн., просить стягнути з відповідача різницю між завданою матеріальною шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 141749,50 грн, та понесений судовий збір у розмірі 1417, 50 грн. Позивачка в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що дійсно з її вини сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивачки були завдані механічні пошкодження, проте з водієм, який управляв транспортним засобом КІА д/н [NUMBER] у неї була усна домовленість про те, що він жодних претензій до неї з приводу відшкодування матеріальної шкоди не має. З експертизою вона ознайомлена, її висновки не оскаржувала. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи ПрАТ «СК АСКО ДС» в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника.( а.с. 59). Судом встановлено, що 03.01.2015 року о 15-20 годин по вулиці Артема в м. Красноармійськ Донецької області в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем [PERSON], державний номер [NUMBER], не вибрала безпечну швидкість руху, виїхала на зустрічну смугу та скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням її чоловіка [PERSON], внаслідок чого скоїлося ДТП, та її автомобіль зазнав механічних ушкоджень.( а.с. 7). Постановою про закриття кримінального провадження від 22.01.2015 року закрито кримінальне провадження за відсутності в діях відповідача складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ( а.с. 5). Постановою красноармійського міськрайонного суду від 20.03.2015 року провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито у зв»язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.( а.с. 7). Згідно висновку експерта № 1/15 судової авто товарознавчої експертизи вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю КІА д/н [NUMBER] становить 191002,00 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 175660, 41 грн. ( а. с. 11-12). Як вбачається з матеріалів справи третьою особою по справі ПрАТ «СК АСКО ДС» фактично сплатило на користь [PERSON] 49500 грн. Розмір виплати підтверджується заявою [PERSON] від 03.02.2015 року про виплату страхового відшкодування, страховим актом № 7/15 від 05.02.2015 року, платіжним дорученням № 32 від 06.02.2015 року ( а. с. 59-62). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання завдала особою, яка шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. \~\~\~ \~\~Одним із способів захисту\~\~цивільних\~\~прав, відповідно до ч.2\~ст. 16 ЦК України\~визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. \~\~ \~\~Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано\~\~збитків у результаті порушення ї\~\~цивільного права, має право на їх відшкодування. \~\~ Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного\~\~права (реальні збитки) \~\~ Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи\~\~бездіяльністю\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на положення ч. 1\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та\~ст. 1194 ЦК України\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 цього ж Закону\~передбачає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності страховик відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6\~„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним\~наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року\~(далі - Методика). Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів. Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту. Розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Згідно висновку експерта № 1/15 вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, які завдані володільцю в разі пошкодження або розукомплектування КТС, з урахуванням фізичного зносу. Розмір завданих позивачу збитків становить 191002 грн. та визначений у висновку судової авто товарознавчої експертизи як вартість відновлювального ремонту, з урахуванням втрати товарної вартості досліджуваного автомобіля і втрати товарного виду. Цей розмір визначається за наступною формулою: 7858,40 ( вартість ремонтних робіт )+5195,58 (вартість матеріалів) +162606,43 (вартість складових при ремонті та заміні) *(1-0.0) +15341,59 (втрата товарної вартості транспортного засобу) =191002 грн. Відповідачкою не надано доказів, які б спростували висновки експерта. Оскільки страхова компанія ПрАТ «СК АСКО ДС» сплатило на користь позивачки страхове відшкодування у сумі 49500 грн, а відповідачка не надала належних доказів, які б спростували висновки експерта № 1/15 , свої заперечення проти позовних вимог пояснила лише відсутністю у неї грошових коштів на відшкодування шкоди, та наявністю усної домовленістю між нею та [PERSON] про відсутність у останнього до неї претензій матеріального характеру з приводу дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 141502 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial