Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що є матір'ю відповідача та людиною похилого віку. Єдиним джерелом доходів є пенсія, яка не забезпечує необхідного рівня проживання. Крім того, вона хворіє та змушена щоденно приймати життєвонеобхідні препарати, на придбання яких щомісячно витрачає близько 600 гривень. Коштів, щзо залищаються після придбання ліків ледь вистачає на харчування. Відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає, хоча таку можливість має. Він є здоровою, працездатною людиною, неофіційно працює та отримує доходи від сезонної оренди житла. Просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 450 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до дня її смерті. Відповідач, будучи неодноразово повідомлений судом по останньому відомому місцю проживання, про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] сері [NUMBER]. Позивачка належно виконувала свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, забезпечила йому достойне життя та розвиток відповідно до положень ст.ст. 152, 155 Сімейного кодексу України. На даний час позивачка є людиною похилого віку та пенсіонером по віку і отримує пенсію в розмірі 1490, 18 грн., що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] та довідкою управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі № 2261 від 14.08.2013 року. Відповідно до довідки вузлової лікарні станції Коломия № 105 від 12.08.2013 року [PERSON] хворіє на гіпертонію та цукровий діабет 2 типу, перенесла інфаркт міокарда. Для підтримання життєдіяльності організму вона змушена щоденно приймати життєвонеобхідні препарати, на які щомісячно витрачає близько 600 гривень. Відповідач, будучи сином позивачки та здоровою, працездатною людиною, добровільно допомоги на утримання матері не надає, а в силу закону робити це зобов"язаний і таку можливість має. Визначаючи розмір аліментів суд виходить із того, що відповідач хоч і не має постійного місця праці, проте є здоровим, працездатним чоловіком, зі слів позивачки отримує доходи від неофіційної трудової діяльності та від сезонною оренди житла, проживаючи в курортному місті, його стан здоров'я та матеріальне становище дає можливість утримувати матір. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні діти зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи те, що позивачка є непрацездатною людиною похилого віку та потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки. На підставі наведеного та ст.ст. 152, 155, 184, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 СК України,

Outcome: approved