Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, розмір вимог в подальшому збільшено, по якому просить суд призвести поділ спільної часткової власності між співвласниками [PERSON] та [PERSON], яка складає із себе [ADDRESS], шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості 1/3 частини від цього об'єкту нерухомості у сумі 260 731, 70 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір 2722 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 900 грн., та вартість проведеної судової експертизи в розмірі 2125, 44 грн. Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є власником 1/3 частини [ADDRESS], яке зареєстроване в КП « ОМБТІ та РОН». Зазначає, що відповідач є співвласником вказаного майна та не допускає її до нього. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали в частині стягнення суми вартості, належній позивачу частини майна в сумі яка була визначена експертним висновком, а саме - 203 410 грн., з приводу задоволення вимог про стягнення суми судових витрат- заперечували. Дослідивши матеріали справи, висновок експертизи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.01.2012 року державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 5-34, по спадковій справі № 180/2011 [PERSON] є власником 1/3 частини [ADDRESS] ( а.с.4-5). Право власності позивача на частку у вказаному вище об'єкті нерухомого майна зареєстроване в КП " ОБТІ та РОН» за реєстраційним № 29239497, про що свідчить Витяг з Державного реєстру про реєстрацію прав за № 33633768 від 28.03.2012 року ( а.с.6). Відповідач по справі є співвласником вищезазначеного майна. Позивач посилається на те, що відповідач не допускає її до спірної квартири. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ст.. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього не припиняється. Як зазначено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року ( зі змінами, внесеними згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року № 13, від 25.05.1998 року № 15) « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається з угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках, суд може , враховуючи конкретні обставини, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею». Відповідач не заперечував з приводу стягнення з нього суми 1/3 частини спірної квартири. З метою визначення дійсної вартості спірної частини квартири за клопотанням позивача ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2014 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. В експертному висновку № 2463 від 07.07.2014 року зазначено, що ринкова вартість спірної частини квартири станом на 07.07.2014 рік становить 203 410 грн., що еквівалентно 17 267 дол. США ( а.с. 43). Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. В матеріалах справи наявний лист директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.11.2014 року за № 11-39/3920, в якому зазначено, що за ухвалою Приморського районного суду 07.07.2014 року був складений висновок № 2463 в якому зазначено ринкову вартість 1/3 частини [ADDRESS]. З урахуванням нестабільності курсу гривні відносно іноземних валют у тому числі дол.. США, а також приймаючи до уваги, що пропозиція на ринку нерухомості безпосередньо пов'язані з курсом дол. США змінення ціни вказаного об'єкту не виключається, у тому числі з її підвищенням ( а.с. 77). В експертному висновку ринкова вартість 1/3 частини спірної квартири визначена в грошовому еквіваленті у розмірі 17 267 дол. США, яка на день винесення рішення за офіційним курсом відповідної валюти становить - 260 731, 70 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги в даній частині слід задовольнити. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 900 грн. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалась у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладання угоди про надання правової допомоги й її оплата не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо представник в судових засіданнях участі не брав. Відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, це свідчить про те, що ці витрати не будуть відшкодовуватись в повному розмірі, якщо вони перевищуватимуть певну суму. Законом України від 20.12.2011 року № 4191- VI встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Ні позивачем, ні представником позивач до суду не надано розрахунку витрат часу, витраченого представником позивача на вивчення справи в суді, на участь у судовому розгляді та вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. В матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченої довіреності, видана на [PERSON] на ім'я [PERSON] тобто представник діє, як представник за довіреністю в порядку ст.. 38 ЦПК України, а тому відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в даній частині вимог відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що за подання позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2722 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, оскільки вимога про стягнення вартості 1/3 частини спірної квартири задоволена, дана сума підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача. Вартість за проведення експертизи становить 2125,44 грн., яка була сплачена позивачем, оскільки проведення експертизи було необхідне для правильного вирішення спору та призначена в інтересах обох сторін, суд вважає за необхідне витрати за її проведення покласти на обидві сторони, тобто з відповідача слід стягнути суму в розмірі 1062, 72 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі - 3 784, 72 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: partial