Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ "Перший Український Експертний центр" та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 190965,65 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири. Позов обгрунтований тим, що позивач є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі, яка знаходиться на четвертому поверсі, він проживає разом з сім'єю (дружина та двоє дітей). Балансоутримувачем та виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку є ТОВ «ПУЕЦ». Зазначено, що 27 червня 2017 року його квартиру було затоплено фекальними стоками, витік яких відбувся через унітаз в квартирі №8, внаслідок чого пошкоджено підлогу, стіни, двері, електропроводку, при цьому, під час затоплення позивача та членів його сім'ї дома не було. Після виявлення затоплення, позивач в цей же день звернувся з відповідною заявою до відповідача про складання акту. Позивач посилався на те, що комісією ТОВ «ПУЕЦ» в складі головного інженеру та майстрів будинку, 27 червня 2017 року було проведено обстеження квартири [ADDRESS] по питанні залиття квартири. За результатами обстеження було складено акт, в якому зазначено, що через забиття загального каналізаційного стояка на першому поверсі відбувся витік фекальних стоків в зворотньому напрямку через унітаз в квартирі №8 та під час залиття в квартирі були виявлені сліди залиття: в коридорі - підлога (віддуття паркетної дошки -12 м.кв.), шпалери - 6 м.кв. , на кухні, на стіні відшарування шпалер - 9 м.кв., підлога - плитка - 17 м. к.в., в першій кімнаті на стіні відшарування шпалер - 14 м. кв, здуття паркетної дошки - 27 м.кв., в другій кімнаті відшарування шпалер на стіні-6 м.кв. Позивач вказав, що відповідно до звіту про оцінку ремонтно-оздоблювальних робіт по відновленню залитих каналізаційними стоками приміщень квартири [ADDRESS] складеного 29 серпня 2017 року ТОВ «АПРАСЕЛ ЮА», вбачається, що вартість відновлювального ремонту, який необхідно здійснити для ліквідування наслідків залиття вищезазначеної квартири становить 189765,42 грн. Позивачем також зазначено, що затоплення квартири призвело до появи в ній високої вологості, у зв'язку з чим позивач змушений був звертатися до ФОП [PERSON] для отримання в оренду відповідного осушувального обладнання, за що ним було сплачено 1200 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 20, 21, 24 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 22, 1166 ЦК України, позивач стверджував, що саме ТОВ «Перший український експертний центр» є відповідальним за спричинені залиттям квартири матеріальні збитки позивачу, оскільки відповідач є балансоутримувачем будинку та виконавцем послуг з утримання, та саме на ньому лежить обов'язок по контролю за технічним станом будівель, інженерних систем і обладнання шляхом проведення періодичних оглядів з використанням засобів технічної діагностики та передбачена мінімальна тривалість ефективної експлуатації конструктивних елементів та інженерного обладнання жилих будівель. Зазначено, що відповідач неналежним чином виконав покладені на нього зобов'язання щодо надання послуг утримання будинків і споруд, зокрема, працівники ТОВ «ПУЕЦ» , крім того, не належним чином було проведено очищення каналізаційних труб. На переконання позивача, вказане призвело до порушення прав позивача як споживачів даних послуг, що в свою чергу, є підставою для відшкодування шкоди. Ухвалою судді від 06 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 11.04.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відзив обгрунтований тим, що діяльність відповідача направлена на надання житлово-комунальних послуг юридичним та фізичним особам, експлуатація житлового фонду. Відповідач має право здійснювати функції з утримання житлового фонду та наданню житлово-комунальних послуг. Зазначено, що багатоквартирний будинок, [ADDRESS], перебуває у спільній сумісній власності власників квартир і нежитлових приміщень. Отже, правління багатоквартирним будинком, відповідальність і ризики, що виникають при цьому, покладаються на плечі співвласників - власників квартир і нежитлових приміщень. Контроль за ресурсом (у цьому випадку - багато квартальним будинком) знаходиться в його власника - власників усіх квартир і нежитлових приміщень. На переконання відповідача, ні держава, ні територіальна громада, ні ЖЕКи, а також інші організації об'єднання не можуть бути «балансоутримувачем», якщо вони не є одноосібними власниками всього будинку. Відповідач вказав, що він не є балансоутримувачем будинку позивача. На балансі відповідача є тільки нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Всі будинки, які знаходяться на експлуатації відповідача є інвестиційними. Відповідач стверджував, що посилання позивача на те, що відповідач є балансоутримувачем є безпідставним, необгрунтованим та не підтвердженим належними та допустимими доказами. Відповідач посилався на те, що на виконання п. 2.3.6. наказу №76 «Про затвердження правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій» від 17.05.2005, представниками відповідача складено акт від 27.06.2017, згідно якого, залиття сталося внаслідок аварії, причиною якої було засмічення каналізаційного стояка, який засмітився з причин спуску мешканцями будинку сторонніх предметів (гігієнічними засобами, побутовим сміттям і т.д.). Понад як через три місяці після затоплення, 29 серпня 2017 року, позивачем замовлено звіт про оцінку ремонтно-оздоблювальних робіт з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту становить 189765,42 грн. Термін дії Звіту складає 6 місяців від дати оцінки. Термін дії звіту сплинув 1 березня 2018 року, а тому не може бути прийнятий судом як належним. Відповідач вказав, що оскільки договір про надання послуг між позивачем та відповідачем не складено (що є обов'язком споживача), а відповідач не є стороною цього договору, тому питання відповідальності за завдану майнову шкоду має вирішуватись відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, а не ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач посилався на те, що відповідно до Журналу технічного огляду інженерних систем будинку [ADDRESS] періодичність профілактичного огляду об'єкту за адресою позивача відповідачем не порушувалась. Також зазначено, що згідно з актом про залиття від 27.06.2017, залиття квартири сталося з причин спуску мешканцями будинку сторонніх предметів (гігієнічними засобами, побутовим сміттям і т.д.). Відповідачем зазначено, що залиття квартири відбулося з вини мешканців поверхами вище, внаслідок недбалого використання систем, викидання недозволеного непотребу в унітаз, через що був забитий каналізаційний стояк. Крім того, засмічення утворилося під квартирою №1, а мешканцями вищезазначеної квартири самовільно було встановлено зворотній клапан на випуску каналізації з унітазу, затоплення відбулося через сантехнічні прилади кв. №8. На думку відповідача, ймовірною причиною залиття квартири є втручання до внутрішньо будинкових мереж ГВП, шляхом встановлення всупереч проекту - зворотнього клапану. Відповідач вважає, що з огляду на наведене, у нього відсутній склад цивільного правопорушення, а тому покладення відповідальності з відшкодування шкоди на нього є безпідставним та необгрунтованим. Відповідач вказав, що позивачем по справі не надано жодного належного та допустимого доказу того, що система каналізації в квартирі ним не змінювалась самостійно. Також відповідач звернув увагу суду на те, що він не є суб'єктом, який завдав шкоди законним правам та інтересам позивача, а позивач, у свою чергу, не надав суду доказів того, що саме діями відповідача, була завдана шкода його майну, отже, ТОВ «Перший український експертний центр» з свого боку не порушувало права та законні інтереси позивача. 08.05.2018 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь 209 491, 41 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири. Заява обґрунтована тим, що 04.01.2018 квартиру позивача було повторно затоплено фекальними стоками, витік яких відбувся через умивальник, внаслідок чого пошкоджено підлогу, стіни, двері. Після виявлення затоплення, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про складання акту. У зв'язку з чим, комісією ТОВ «ПУЕЦ» в складі головного інженеру, майстру будинку, та слюсаря-сантехніка 05.01.2018 було проведено обстеження квартири [ADDRESS] з питання щодо залиття квартири, за результатами якого складено акт, в якому зазначено, що виявлені витоки з каналізаційного стояка через умивальник у зв'язку з забиттям загального каналізаційного стояка між другим та третім поверхами. Позивач посилався на те, що відповідно до звіту про оцінку ремонтно-оздоблювальних робіт по відновленню залитих каналізаційними стоками приміщень квартири [ADDRESS], складеного 05.01.2018 ТОВ «АПРАСЕЛ ЮА», вбачається, що вартість відновлювального ремонту, який необхідно здійснити для ліквідування наслідків залиття вищезазначеної квартири становить 18 525,84 грн. На думку позивача, загальна сума матеріальної шкоди, яка йому завдана залиттям квартири фекальними стоками, які відбулися з 27.06.2017 та 04.01.2018 складає 209 491,41 грн. 21.05.2018 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в яких відповідач посилався на те, що завдана позивачу шкода не з вини відповідача. Також зазначено, що вини відповідача у затопленні квартири не має, суду не надано доказів, що підтоплення відбулося конкретно з вини відповідача, не надано доказів походження затоплення, не надано доказів джерела підтоплення. Відповідач вважає, що згідно наданих актів можна встановити лише факт підтоплення та обсяг цього підтоплення, але вони не доводять вини відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є необгрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідач посилався на те, що твердження позивача про те, що причиною залиття квартири був неналежний стан каналізаційних мереж будинку, внаслідок недодержання вимог щодо їх утримання відповідачем, є безпідставним, оскільки ці обставини не підтверджуються висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи, а інших доказів позивачем не надано. Відповідач вказав, що позивач не довів, наслідком яких дій (бездіяльності) є засмічення каналізаційної труби у будинку: незадовільного утримання будинку балансоутримувачем, чи порушення правил користування внутрішньобудинковою мережею позивачем. 21.05.2018 в судовому засіданні представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому сторона позивача вказала, що вважає, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог. Зазначено, що ТОВ «ПУЕЦ» є виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, які включають в себе, серед іншого, послуги з ліквідації аварійних ситуацій. Таким чином саме відповідач несе відповідальність за спричинені збитки позивачу. Доводи відповідача, що в його діях немає вини у заподіянні позивачу шкоди внаслідок затоплення належної йому квартири - безпідставні, оскільки у деліктних зобов'язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довів свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу. Представник позивача вказав, що самі по собі посилання на вину мешканців поверхом вище у затопленні позивача фікальними стоками, внаслідок недбалого використання систем, вкидання через унітаз непотребу, без доведення цих обставин відповідачем, не дає підстав для висновку, що вина відповідача, як виконавця комунальних послуг у спричиненні шкоди позивачу відсутня. Сторона позивача посилалася також на безпідставність посилання відповідача на те, що термін дії висновку про оцінку ремонтно-оздоблювальних робіт сплив, оскільки, на думку позивача, термін дії звіту складає 6 місяців від дати оцінки. Проте це не відповідає дійсності, оскільки згідно з пунктом 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року за №1440, передбачено, що звіт про оцінку майна, складений у повній формі, повинен містити дату оцінки та дату завершення складання звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства. Отже, термін (строк) дії звіту не в усіх випадках має зазначатися оцінювачем у звіті про оцінку майна. Робити це оцінювач повинен лише у разі потреби відповідно до вимог законодавства. На переконання сторони позивача, в даному випадку ніякої потреби у визначенні терміну дії висновку про вартість ремонтно-оздоблювальних робіт немає. Сторона позивача також не погоджується з висновками відповідача про те, що ймовірною причиною залиття квартири є втручання до внутрішньо будинкових мереж ГВП шляхом встановлення в супереч проекту зворотнього клапану в квартирі №1, оскільки ніяких дозволів для встановлення даного клапана не потрібно, і ніяким чином він не впливає на залиття квартири №8. Даний клапан встановлений в квартирі №1 і якби його не було то було б залито фекальними стоками квартиру №1, оскільки цей сантехнічний прилад перекриває доступ з центральної каналізаційної системи безпосередньо до квартири №1. У зв'язку з наведеним, сторона позивача вказала на те, що відповідачем не спростовані доводи позивача та не надані належні докази на підтвердження своєї невинуватості. 05.10.2018 на адресу суду надійшли заперечення від відповідача, в яких останній знову ж таки посилався на відсутність вини відповідача у затопленні квартири позивача. Зазначено, що твердження позивача, що 04.01.2018 відбулося затоплення фекальними стоками є введенням суду в оману. 04.01.2018 виток відбувся через умивальник побутовими стоками, а не фекальними, залиття сталося знову ж таки з причин порушення мешканцями правил користування каналізацією, а саме: скидання в систему внутрішньо-будинкової каналізації сторонніх предметів. Відповідач також посилався на те, що мешканці квартири № 8, шляхом самовільного втручання в централізований стояк каналізації, встановили зворотній клапан. Відповідач вказав, що відповідно до Акту від 13 лютого 2018 року проведено обстеження внутрішньо будинкової каналізації будинку позивача шляхом відеодіагностики. На внутрішній поверхні трубопроводу пошкоджень та зламів не виявлено. Вказаний Акт складено в присутності мешканців квартири №1. Відповідно до Акту від 14 лютого 2018 року на внутрішній поверхні каналізаційного трубопроводу пошкоджень та зламів не виявлено. З огляду на наведене, відповідач стверджує, що його вини у затопленні квартири не має, суду не надано доказів, що підтоплення відбулося конкретно з вини відповідача, не надано доказів походження затоплення, не надано доказів джерела підтоплення. Відповідач вважає, що згідно наданих актів можна встановити лише факт підтоплення та обсяг цього підтоплення, але вони не доводять вини відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є необгрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідач посилався на те, що твердження позивача про причину залиття квартири є неналежний стан каналізаційних мереж будинку внаслідок недодержання вимог щодо їх утримання відповідачем є безпідставним, оскільки ці обставини не підтверджується висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи, а інших доказів позивачем не надано. У зв'язку з наведеним, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності від 31.12.2010, [PERSON], та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної часткової власності в рівних частках квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Встановлено та не заперечувалося сторонами, що будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні ТОВ »Перший український експертний центр» . Разом з тим, що між сторонами не укладався Договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. Судом встановлено, що 27.06.2017 у квартирі [ADDRESS], трапилося залиття, про що складено акт від 27.06.2017 комісією в складі головного інженеру та майстрів будинку, затверджений заступником директора ТОВ «ПУЕЦ» (а.с. 8). Згідно акту від 27.06.2017, залиття сталося з причин спуску мешканцями будинку в каналізацію сторонніх предметів, виявлено, що каналізаційний стояк був забитий будівельним сміттям. При прочищенні каналізаційного стояка в підвалі будинку було вилучено ганчірку. Ручними засобами персоналу ТОВ «ПУЕЦ» не вдалося прочистити забиття, яке утворилось на 4 метра нижче від кв. 8, для прочистки забиття була залучена стороння організація ТОВ «Монтаж тех. сервіс». Згідно висновку про вартість ремонтно-оздоблювальних робіт по відновленню залитих каналізаційними стоками приміщень квартири №8, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Лобановського, 6-г, складеного 29 серпня 2017 року ТОВ «АПРАСЕЛ ЮА», вбачається, що вартість понесеного матеріального збитку становила 189765,42 грн. (а.с. 10). Крім того, встановлено, що 04.01.2018 у квартирі [ADDRESS], сталося повторне залиття, про що складено акт від 05.01.2018 комісією в складі головного інженеру, майстру та слюсаря-сантехніка, затверджений заступником директора ТОВ «ПУЕЦ» (а.с. 42). Згідно акту від 05.01.2018, причиною залиття є порушення мешканцями правил користування каналізацією, а саме: скид в систему внутрішньо-будинкової каналізації сторонніх предметів. Забиття сталося орієнтовно між 2 та 3 поверхами каналізаційного стояка. Згідно висновку про вартість ремонтно-оздоблювальних робіт по відновленню залитих каналізаційними стоками приміщень квартири №8, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Лобановського, 6-г, складеного 22 січня 2018 року ТОВ «АПРАСЕЛ ЮА», вбачається, що вартість понесеного матеріального збитку становила 18525,84 грн. (а.с. 42). У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесений матеріальний збиток, який завданий залиттям квартири, у розмірі 209 491,41 грн., який складається з: 189 765,42 грн. (шкода, спричинена залиттям квартири 27.06.2017), а також 18 525, 84 грн. (шкода, спричинена залиттям квартири 04.01.2018), на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні вимог [PERSON] до ТОВ «ПУЕЦ» суд керується нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, їхні права та обов'язки, та відповідними положеннями цивільного законодавства. Так, ст. 1 Закону визначено, що внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктами 1, 3 ст. 20 вищевказаного Закону встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктами 1, 2, 5, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ) виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. З огляду на вищенаведені положення Закону суд дійшов висновку, що ТОВ «ПУЕЦ» є виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, які включають в себе, серед іншого, послуги з ліквідації аварійних ситуацій. Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок/квартиру/, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання Такий же обов'язок на власників квартир, наймачів та орендарів квартир покладено і п.п.18 та 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, згідно з якими останні зобов"язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Відповідно до п.2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Порядок, періодичність та мету проведення профілактичних оглядів визначено п.2.1.5 Правил та Додатком №2 до Правил, а саме: один раз на 3-6 місяців. Графіки профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та їх результати записуються в відповідних журналах. Згідно пояснень представника відповідача, останній здійснює технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, каналізації, зливової каналізації. Відповідач здійснює загальний огляд будинку з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). Дані обставини підтверджуються результатами обстежень системи холодного і гарячого водопостачання та каналізації, а також актами загального огляду житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], за квітень, серпень 2016 року, березень, серпень 2017 року, березень 2018 року. У судовому засіданні представник відповідача стверджувала, що затоплення сталося у зв'язку з тим, що у квартирі №1 було встановлено зворотній клапан на унітазі, та пояснила, що засмічення каналізаційного стояку сталося з вини мешканців будинку, та якби у квартирі №1 не було встановлено зворотній клапан, то могло б статися залиття іншої квартири, а не квартири №8, яка належить позивачу. Згідно наданих в судовому засіданні відповідачем пояснень, ручними засобами персоналу ТОВ «ПУЕЦ» не вдалося прочистити забиття, для прочистки вказаного забиття відповідачем була залучена стороння організація ТОВ «Монтаж тех. сервіс» і за допомогою спецзасобів забиття було усунуто, представника відповідача було складено акт від 27.06.2017, залиття сталося внаслідок аварії, причиною якої було засмічення каналізаційного стояка, який засмітився з причин спуску мешканнями будинку сторонніх предметів (гігієнічними засобами, побутовим сміттям і т.д.). При прочищенні каналізаційного стояка в підвалі будинку було вилучено ганчірку. Прочистити забиття, яке утворилось на 4 метра нижче від квартири №8, ручними засобами персоналу ТОВ «ПУЕЦ» не вдалося, тому для прочистки була залучена стороння організація, що підтверджується також актом від 27.06.2017. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що засмічення було на проміжку 4 метрів. З наданої відповіді представника відповідача вбачається, що за термін з 03.03.2017 (загального огляду будинку) по 27.06.2017 забиття каналізації могло трапитися, якщо хтось із власників квартир проводив будівельні роботи, у зв'язку з чим, на її переконання, ТОВ «ПУЕЦ» не є винним у затопленні квартири позивача. Разом з тим, представник відповідача пояснила, що не володіє інформацією з приводу будівельних робіт, та не надано доказів, що у будинку кимось із власників проводилися будівельні роботи, ТОВ «ПУЕЦ» не вчинялось дій з приводу встановлення винних осіб у засміченні каналізаційного стояка. Крім того, представник відповідача так і не змогла пояснити суду яким чином здійснювався відповідальними особами ТОВ «ПУЕЦ» огляд каналізаційних стоків 03.03.2017, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості з'ясувати коли саме мало місце забиття каналізаційного стояку, в період до 03.03.2017 чи в період з 03.03.2017 по 27.06.2017. Виходячи з зусиль, які були зроблені відповідачем для усунення засмічення стояка, а саме: залучення сторонньої організації, суд вважає, що засмічення не могло утворитися за такий проміжок часу з 03.03.2017 по 27.06.2017. Тому залиття квартири 27.06.2017 відбулося з вини відповідача та який в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду, виходячи з того, що саме відповідно до вимог закону йому делеговані повноваження по утриманню будинку як балансоутримувачу. Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачем суду не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з ТОВ "Перший Український Експертний центр" на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок затоплення квартири 27.06.2016 у розмірі 189 765,42 грн. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири 04.01.2018, оскільки, з актів відповідача, висновки яких не спростовані стороною позивача, вказане залиття квартири позивача відбулося у зв'язку з порушення мешканцями правил користування каналізацією. В чому полягає вина відповідача в затопленні квартири 04.01.2018, виходячи зі змісту актів, не спростованих стороною позивача, останні суду пояснити не зуміли. Також встановлено, що згідно пояснень, наданих представником відповідача в судовому засіданні та, як вбачається з акту від 13.02.2018, на рівні першого поверху будинку було забиття каналізації, було проведено відеодіагностику з поверху №4 до поверху №1, при прочищенні було вилучено з трубопроводу ганчірки та куски целофану. Враховуючи, що з моменту прочищення систем каналізації 27.06.2017, а також проведеного загального огляду житлового будинку за адресою: [ADDRESS], з 01.08.2017 по 31.08.2017, пройшло три місяці, суд не вбачає вини відповідача в затопленні квартири позивача 04.01.2018. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] не пояснили нічого, що могло б вплинути правильне на вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 5 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Беручи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1897,65 грн. Суд,

Outcome: partial