Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по алімента та неустойки. В обгрунтування позовних вимоги позивач зазначила про те, що на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.08.2010 року присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 19.05.2010 року і до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання. Проте, починаючи з листопада 2011 року відповідач припинив сплату аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів за період з листопада 2011 року по грудень 2012 року включно в розмірі 3500 грн. Враховуючи, що навчання закінчилося 26.06.2013 року, згідно з довідкою відділу ДВС Дарницького РУЮ м. Києва заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2013 року по червень 2013 року включно становить 1500 грн., а всього сума заборгованості складає 5000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також неустойку (пеню) у розмірі 14 442,50 грн. Справу просила розглядати у її відсутність за поданими до позовної заяви доказами. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи йому направлялися повідомлення, однак були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", тому суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 серпня 2010 року рішенням Пирятинського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 19.05.2010 року і до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання (а. с.9). 06.09.2010 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2-444/10 р. (а. с. 10). Як вбачається з даних, викладених у довідці розрахунку заборгованості по аліментах, яка надана заступником начальника Корольовського ВДВС заборгованість по аліментам [PERSON] за період з листопада 2011 року по грудень 2012 року становить 3500 грн. а згідно розрахунку заборгованості № 1209/7 ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 08.10.2013 року заборгованість за період з січня 2013 року по вересень 2013 року становить 2250 грн. (а. с. 11, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд не погоджується з наданим позивачем розрахуноком неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача за невиконання аліментних зобов"язань, оскільки довідка про наявність заборгованості на яку нараховувалася пеня датована жовтнем 2013 року, а з позовом позивач зверналася лише в березні 2014 року, тобто не надано доказів про наявність заборгованості станом на день звернення з позовом до суду, у зв"язку з цим у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 5000 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки стягнення даної суми проводиться на підставі виконавчого листа № 2-444/10 р., який знаходиться на виконанні у виконавчій службі, а подвійне стягнення аліментів не передбачено чинним законодавством. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed