Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились у зв'язку із протилежними поглядами на шлюб, сім'ю, життя і побут, є зовсім різними людьми, втратили почуття любові і взаєморозуміння, відповідач є агресовною людиною, влаштовувала сварки. Близько трьох років вони не проживають разом, відповідач проживає окремо, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У зв'язку з наведеним просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2018 р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 грудня 1990 року Міським відділом РАЦС м.Херсона, актовий запис №1164, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КГ №253337 від 29.12.1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно довідки №2669 від 19.06.2018 року КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, [PERSON], неодноразово, з 1986 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, останній раз лікувалась з 01.09.2017 року по 22.12.2017 року, має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, ремісія "С", виражений змішаний тип дефекта. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище відповідача залишити без змін. На \~підставі ст.ст.105 ч.3, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved