Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.03.2010 року в розмірі 24455,61 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.03.2010 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ ПриватБанк кредит на суму 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11.«Умовам та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме: не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, [PERSON] станом на 26.06.2018 року, має заборгованість 24455,61 грн., яка складається з наступного: 1960,54 грн. тіло кредиту; 10081,41 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 10772,92 грн. - нараховано пені; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1140,74 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому просить застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені та штрафів за договором на 90 відсотків зменшивши з 12413,66 гривень до 1241,36 гривень, а також просила цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення боргу розглядати за її відсутністю, не заперечує проти стягнення з неї тіла кредиту у розмірі 1960,54 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 10081,41 грн. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню в частині стягнення суми 1960,54 грн. тіла кредиту; 10081,41 грн. нараховані відсотків за користування кредитом. Щодо стягнення 10772,92 грн. - нарахованої пені; а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1140,74 грн. - штраф (процентна складова) , то в цій частині суд задовольняє вимоги частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.03.2010 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ ПриватБанк кредит на суму 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви, підписаної відповідачем, копією умов та правил надання банківських послуг та Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.13, 14, 51-65). В той же час, вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих та безспірних доказів, які підтверджували б, що зміст кредитного договору суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, оскільки позичальник [PERSON] своїм підписом засвідчила факт та згоду з умовами цього договору, підтвердила свої права та обов'язки за цим договором і погодилася з ними, підтвердила свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі. Станом на 26.06.2018 року прострочена заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк за кредитним договором № б/н від 11.03.2010 року становить 24455,61 грн., яка складається з наступного: 1960,54 грн. тіло кредиту; 10081,41 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 10772,92 грн. - нараховано пені; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1140,74 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.49-50). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з 30.04.2010 року почала користуватися кредитними коштами, повертати кредит і відсотки та здійснила останній платіж 01.06.2018 року, що підтверджується рахунком заборгованості відповідача наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 47-50). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтями 526,530,610, ч.1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання ( неналежне виконання). Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11.03.2010 року вбачається, що станом на 26.06.2018 року [PERSON] нараховано 1960,54 грн. тіло кредиту; 10081,41 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 10772,92 грн. - нараховано пені; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1140,74 грн. - штраф (процентна складова). Умовами кредитного договору від 11.03.2010 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (п.2.1.1.12.6.1. Умов). У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення . Тому, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. фіксована частина, 1140,74 грн. процентна складова, не підлягають задоволенню. Щодо клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд приходить до наступного. Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зважаючи на\~те,\~що розмір\~неустойки значно\~більший від\~розміру боргового\~зобов'язання,\~суд вважає\~можливе застосувати\~до спірних\~правовідносин норму\~ч.\~3\~ст.\~551\~ЦК України\~та зменшити\~розмір нарахованої\~до сплати\~пені до 1241,36 грн., які стягнути з відповідача, що не суперечить вимогам законодавства. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі.

Outcome: partial