Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що син позивача, [PERSON], знаходився у трудових відносинах з ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля». [INFO] її син виконуючи отриманий від начальника наряд, трагічно загинув внаслідок наїзду транспортного засобу. За наслідками нещасного випадку був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок №15 від 21.10.2013 року та акт по формі Н-5 про проведення розслідування від 21.10.2013 року. Гибель сина стала для позивача потрясінням від якого вона не може оправитись до теперішнього часу. Повністю був порушений устрій її життя. Смерть сина спричинила душевні та моральні страждання, спричинені втратою близької людини - рідного сина. У зв'язку з тим, що діючим законодавством, а саме ст..1167 ЦК України, передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю її сина, просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Пояснила, що втрата сина в ранньому віці (йому виповнилося лише 27 років) такою страшною смертю вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Вона покладала на свого сина великі плани на майбутнє. Після нещасного випадку з сином у неї порушився режим сну, вона постійно відчувають прискорене серцебиття та головну біль, почуття страху, розгубленості та безпорадності. Будь-яка річ в їх оселі нагадує про загиблого сина та спричиняє страшний душевний біль. Просили суд задовольнити її позов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що даний нещасний випадок з [PERSON] настав з причини незадовільного технічного стану виробничого об'єкта, а також з організаційних причин. Відповідач визнав факт настання нещасного випадку зі смертельним наслідком, а актом проведення розслідування нещасного випадку встановлено вину підприємства у даному випадку. У зв'язку із загибеллю сина, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у глибоких моральних і душевних стражданнях, у зв'язку із втратою близької людини і єдиного сина. Таким чином саме відповідач повинен відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Береговий А.В., діючий на підставі довіреності, позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що факт нещасного випадку не оспорюється, але зазначив, що згідно висновків комісії зі спеціального розслідування вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] трапився не тільки з вини підприємства, а ще і тому, що останній допустив особисту необережність і під час подачі сигналу знаходився не у ніші укриття, а в небезпечній зоні дії рухомого складу при роботі кінцевої відкатки, чим порушив вимоги інструкції з охорони праці, а саме п.п.1.10, 3.7.5. «Інструкції з охорони праці №5 для гірника підземного», але останній ці вимоги не виконав, хоча проходив інструктаж з охорони праці за професією «Гірник підземний» при учбовому пункті ш.Добропільська. На підставі викладеного просив відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.5). Свідоцтвом про смерть (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року. Також судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], який працював гірником підземним 2 розряду ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» загинув при виконанні трудових обов'язків. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1 №15 від 21.10.2013 року та акт форми Н-5 від 21.10.2013 року (а.с.12-22). Зазначеними актами встановлено, що смерть [PERSON] настала на заїзді з вантажного хідника уклону пласта m40 горизонту 450 м на 2 південний конвеєрний штрек уклону пласта m40 горизонту 450 м, дільниці шахтного транспорту №1 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (а.с.12-22). Ці обставини відповідачем не спростовані. Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п.4 - позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п.5 ч.2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. Моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є: акт форми Н-1 № №15 від 21.10.2013 року (а.с.12-18), акт форми Н-5 від 21.10.2013 року (а.с.19-22), якими підтверджується, що умови виробництва де працював [PERSON] були небезпечними і саме внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці останній загинув. Так, з даних актів вбачається, що основною, причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] є: незадовільний технічний стан виробничого об'єкта що виразився у відсутності контррейок на закругленні шляху в заїзді з вантажного хідника уклону пласта m40 горизонту 450 м на 2 південний конвеєрний штрек уклону пласта m40 горизонту 450 м, що привело до сходу баластного вагону з рейок, що є порушенням п.1 гл.3 р.VІІ НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п.10.6.6 та додатку Б.12 СОУ 10.1-00185790-002-2005 «Правил технічної експлуатації вугільних шахт». Крім цього згідно актів також вбачається, що причинами нещасного випадку також були і супутні причини, а саме: порушення трудової та виробничої дисципліни, порушення технологічного процесу в частині здійснення відправлення рухомого складу не з ніші укриття, що є порушенням п.21 гл.1 р.VІІ НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах»; незадовільне функціонування системи управління охороною праці, в частині недостатності здійснення контролю за технічним станом колійного господарства у відповідності його до ТПД з боку інженерно-технічного персоналу шахти при відвідуванні підземних робіт, що є порушенням п.15 гл.5 р. ІV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах» та інші. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що смертю [PERSON] позивачу - [PERSON] завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON], внаслідок чого останній був смертельно травмований. Враховуючи те, що в судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], позивачу заподіяні моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької їм людини, а саме сина, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя, суд, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи глибину моральних страждань позивача, безповоротність втраченого, а також враховуючи те, що нещасний випадок з [PERSON] трапився в тому числі і з вини останнього внаслідок особистої необережності, що підтверджується актом Н-1,вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 70 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial