Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача і просить розірвати укладений нею з відповідачем договір купівлі-продажу дверей від 04.07.2014 року, відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 5 000 грн. 00 коп., з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми платежу, 500 гривень витрат на правову допомогу та 1 500 грн. 00 коп. в відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу дверей від 04.07.2014 року, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання доставити замовлений нею товар та здійснити монтаж вхідних дверей в квартиру. Одразу після монтажу дверей нею були виявлені недоліки запірного пристрою. Вона звернулася до відповідача з усним проханням усунути недоліки або повернути кошти, на що відповідач відмовився. В подальшому вона звернулася до відповідача з письмовою претензією від 09 липня 2014 року з вимогою усунути зазначені недоліки, а у разі неможливості якісного усунення недоліків замінити товар на такий самий належної якості або повернути кошти. Відповідач відмовив у задоволенні її претензії. В зв'язку з викладеним просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Пояснила, що придбані нею двері не можна встановлювати в квартирі, в зв'язку з тим, що вони виготовлені для встановлення до громадських приміщень, після встановлення дверей в квартирі стало холодно, скрізь двері все чути, запірний пристрій працює неправильно. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 17000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що дійсно 04.07.2014 року позивачка придбала у нього металеві двері і оплатила їх встановлення. Встановлення дверей в квартирі позивачки виконували його працівники. Також йому було відомо, що позивачка придбала двері для встановлення в квартиру. Позов не визнає з тих підстав, що ним було продано якісний товар і при встановленні дверей в квартиру позивачки всі роботи було проведено якісно. Заслухавши пояснення сторін, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2014 року [PERSON] придбала у ФОП [PERSON] металеві вхідні двері, які в цей же день, працівники відповідача встановили за місцем проживання позивачки в квартирі [ADDRESS]. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами ЦК України та Законом України „Про захист прав споживачів" . Відповідно до ч.1 ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Позивачка суду пояснила, що після монтажу дверей через декілька днів нею були виявлені недоліки запірного пристрою в квартирі стало холодно, скрізь двері все чути. На усну вимогу позивачки усунути недоліки відповідач відмовився. На письмову претензію позивачки від 09.07.2014 року про усунення зазначених недоліків, замінити товар на такий самий належної якості або повернути кошти, відповідач письмово відмовив листом від 10.07.2014 року (а.с. 8 - 9 ) Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» фактом придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін.; письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. З товарного чеку від 04.07.2014 року вбачається, що загальна сума замовлення складає 2500 гривень (а.с. 3). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Відповідно до ст. 8 зазначеного закону споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар. Споживач має право пред'явити одну із зазначених вимог, а в разі її невиконання - заявити іншу вимогу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач відмовляється від усунення недоліків товару та вирішення спору будь-яким іншим чином. Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. В ч.ч. 1,2 ст.709 ЦК України зазначено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов'язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню. Якщо задовольнити вимогу покупця про заміну товару у встановлені строки неможливо, покупець на свій вибір має право пред'явити продавцеві або виготовлювачу інші вимоги відповідно до статті 708 цього Кодексу. Таким же чином регламентує дане питання і ч.ч. 1,6,7 ст.8 Закону України « Про захист прав споживачів». Допитаний в судовому засіданні експерт підтвердив, що двері придбані позивачкою у відповідача мають дефекти, проте він не може встановити час виникнення цих дефектів. Наявність дефектів придбаного товару підтверджено висновком експерта від 14.04.2015 року ( а.с. 69-85). Позивачка зверталась до відповідача з вимогою про призначення експертизи одразу після встановлення дверей в квартиру, проте відповідач від проведення експертизи відмовився. Викладене дозволяє суду зробити висновок, що дефекти товару виявлені експертом, мали місце до придбання дверей позивачкою. Крім того, в сертифікаті відповідності зазначено, що двері сталеві до громадських приміщень і відповідачу було відомо, що позивачка купує вхідні двері до квартири в багатоквартирному будинку. Відповідно судом встановлено, що відповідачем продано позивачці товар неналежної якості. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки в частині розірвання укладеного з відповідачем договору та стягнення з нього сплаченої нею суми за умовами договору. Суд не знаходить підстав для задоволення решти вимог позивачки, виходячи з наступного. Звертаючись до суду, позивачка обґрунтовує завдану їй моральну шкоду та необхідність її відшкодування нормами ст.22 Закону України Про захист прав споживачів та ст.ст.23, 1167 ЦК України. Так, частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Разом з тим, положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Саме по собі задоволення вимог споживача не може бути підставою для відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди. Порядок та підстави відшкодування моральної шкоди визначені також ст.ст.23, 1167 ЦК України. Стаття 1167 ЦК України регулює відшкодування моральної шкоди в позадоговірних відносинах сторін. Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України « Про захист прав споживачів», а умовами укладеного між сторонами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено і ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань. Виходячи з викладеного вище правового обґрунтування, підстави для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних від простроченої суми платежу. Подібна відповідальність, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, настає у випадку порушення грошового зобов'язання, тоді як між сторонами було укладено договір про надання послуг з придбання, доставки та монтажу металевої вхідної двері. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 500 гривень витрат на правову допомогу і на користь держави 487.20 гривень судового збору.

Outcome: partial