Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Великолепетиського районного суду від 22 лютого 2011 року по справі №2-44/2011 року було ухвалено стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що на сьогоднішній день її сімейний стан у порівнянні із тим, який був на дату ухвалення рішення змінився настільки, що вона не може задовольнити навіть елементарні потреби дитини. 18 лютого 2014 року у неї народився син, [PERSON], який на даний час також перебуває на її повному утриманні. Відомості про батька сина внесено за її вказівкою, і на даний час вона є матір'ю-одиначкою, і заробітної плати не вистачає на місяць утримання старшого сина, оскільки вона вимушена утримувати обох дітей самостійно. Факт того, що діти проживають разом з нею підтверджується копією довідки про склад сім'ї виданої Рубанівською сільською радою від 12.03.2018 року № 851. Вказує, що відповідач систематично не виконує свої аліментні зобов'язання, що також примушує її нести додаткові витрати на утримання їхньої спільної дитини. Станом на 01.11.2017 року заборгованість по аліментах складала 21232,26 грн, яка на даний час повністю не погашена. Крім того, за роки з дня прийняття рішення судом інфляційні процеси значно знизили обсяг товарів, які можна придбати за вказану суму. Вказаних грошових коштів не достатньо на задоволення самих необхідних потреб дитини (продукти харчування, одяг, речі першої необхідності). Окрім заробітної плати інших доходів у неї не має. Встановлений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є меншим встановленого ст. 182 Сімейного кодексу мінімального розміру аліментів на одну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням того факту, що відповідач має власний дохід та з урахуванням її матеріального стану та наявності у неї на утриманні іншої неповнолітньої дитини вважає, що розмір аліментів на їхню спільну дитину з урахуванням її обов'язку її утримувати може бути збільшено та встановлено на рівні не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові від 5 лютого 2014 року право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягуваних із [PERSON], [INFO], за судовим рішенням Великолепетиського районного суду від 22 лютого 2011 року по справі №2-44/2011 року, стягнувши із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. 01.06.2018 року представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позов у якому зазначила, що починаючи з 2010 року відповідач перебуває у шлюбних стосунках з [PERSON], від зазначених стосунків є сумісна дитини [PERSON], [INFO], які знаходять на утриманні відповідача. Проживають родиною в помешканні, яке належить на праві приватної власності цивільній дружині [PERSON]М, оскільки будь-яка власна нерухомість у відповідача відсутня. Крім того, на даний час відповідач єдиний годувальник старенької матері пенсіонерки [PERSON], [INFO], яка отримує мінімальну пенсію, та на даний час проживає одна в [INFO]. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Рубанівської сільської ради Херсонської області від 29.05.2018 року за №1695 про реєстрацію місця проживання [PERSON], остання має склад сім'ї : син [PERSON], [INFO]. На даний час молодший брат відповідача [PERSON] не проживає разом із матір'ю, в зв'язку із перебування на військовій службі в м. Миколаєві, тому основні витрати по забезпеченню полягають на відповідача. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків виданої ХОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 23.05.2018 року за №1811/д/21-03-08-01-09 про отримані доходи за 2017 рік, в якій відсутні будь-які доходи за 2018 рік, станом на 23.05.2018 року. Зазначені відомості були отримані відповідачем лише 29.05.2018 року, про що зроблений запис в книзі реєстрації ХОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області. [PERSON] на даний час офіційно не працює і не має стабільних доходів, має мінливі заробітки, що підтверджується наданою інформацією з ХОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області. В позовній заяві [PERSON] зазначено, що відповідач добровільно не сплачує аліментів, на що [PERSON] не погоджується. Відповідно до ксерокопій квитанцій відповідачем сплачуються аліменти, навіть в більшій сумі ніж зазначено за рішенням суду від 22.02.2011 року. Окрім того, відповідач надає допомогу і в добровільному порядку. Тому, твердження позивача про систематичну несплату аліментів відповідачем не відповідає дійсності. Також, позивач не іде на розмову щодо визначення в добровільному порядку суми аліментів на дитину. Відповідач вважає неточним та недостовірним розрахунок заборгованості державним виконавцем ВДВС Білозерського РУЮ. По зазначеному питанню відповідач наразі звернувся із квитанціями до зазначеного відділу ДВС для перерахунку та наданню уточнених відомостей. Окрім того, наразі відповідач [PERSON] перебуває на лікуванні після операції по видаленню утворення на лівому стегні, що погіршує значною мірою його матеріальне становище, оскільки потребує дорогого лікування. Отже, відповідно до зазначеного вище, відповідач - [PERSON] офіційно не працює, перебивається мінливими заробітками, що приносять незначний дохід, має на утриманні малолітню дочку, цивільну дружину та матір пенсійного віку, яка потребує постійної допомоги як матеріальної так і фізичної. Тому, він в змозі надавати своєму сину [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі лише 600 (шістсот) гривень щомісяця, оскільки більш велика сума буде непід'ємним тягарем для нього, а судові витрати стягнути порівну. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 15.05.2018 року та від 05.06.2018 року. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області за №2-44/2011 року з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання сина - [PERSON], [INFO] проводиться стягнення аліментів у розмірі 400 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 13.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленостями між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що на даний час малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради від 12.03.2018 року за №851. Крім того, з наданих позивачем розрахунків заборгованості по аліментах видно, що відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області №2-44 від 22.02.2011 року. Вказана заборгованість виникла у 2012 році через несплату відповідачем, щомісяця, аліментів та продовжує існувати до теперішнього часу. Дійсно починаючи з липня місяця 2017 року по грудень 2017 року (відомості за 2018 вік відсутні) відповідач щомісяця сплачував аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, але питання щодо погашення заборгованості на сьогоднішній день не вирішено. Так, п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, розділ 1, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Статтею 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної дитини на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві - ч. 2 ст. 51 Конституції України, якою передбачено, що обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і закріплюється в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживають діти, на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення матеріального стану отримувача аліментів. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та на одру дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, вказані представником відповідача у відзиві на позов обставини, а саме те, що відповідач [PERSON] перебуває у шлюбних стосунках, має сина [INFO], які знаходять на його утриманні разом з матір"ю [PERSON], яка є пенсіонеркою, а особисто відповідач ніде не працює - не знайшли жодного підтвердження під час розгляду даної справи та не підтверджуються жодними письмовими доказами. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків виданої ХОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 23.05.2018 року за №1811/д/21-03-08-01-09 видно, що відповідач [PERSON] у період з 1 по 4 квартал 2017 року працював та отримував доходи, але при цьому заборгованість зі сплати аліментів погашена не була, а надані відповідачем фіскальні чеки за період 2017-2018 років є доказом лише виконання останнім обов"язків встановлених судовим рішенням. Окрім того, посилання відповідача [PERSON] на те, що він перебуває на лікуванні після операції по видаленню утворення на лівому стегні, що погіршує значною мірою його матеріальне становище, не знайшли жодного підтвердження, так як в даному випадку доказом має бути: історії хвороби із зазначенням відомостей про хірургічне втручання; виписний епікриз, чи інший документ встановленого зразка виданий медичною установою із зазначенням відомостей про хворого, а не запис хірурга від 29.05.2018 року без зазначення жодних відомостей про хворого, а тому вказані обставини не можуть бути покладені в основу судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст, 182, 184, 192 СК України вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягнуті з [PERSON], [INFO], за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2011 року по справі №2-44/2011 року, стягнувши із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили i до досягнення дитиною повноліття, так як на утриманні позивача знаходиться малолітній син, і вона не має можливості самотужки та у повній мірі забезпечити достатній матеріальний, духовний та фізичний розвиток дитини, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією №0.0.1008815377 від 12.04.2018 року. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved