Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягнути в порядку регресу з відповідача 12883,26 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.06.2017 в м.Львові відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та [PERSON] Винуватцем ДТП є відповідач, що встановлено судовим рішенням. Попри те, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. [PERSON], як власнику пошкодженого транспортного засобу, відшкодовано заподіяні збитки у спірному розмірі, який визначено згідно з звіту, складеного уповноваженою на те особою. У порядку ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся в суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача судовий збір у вищевказаному розмірі у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 17 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання. 16 жовтня 2018 року та повторно 18 грудня 2018 року представником позивача на адресу суду направлено заяви про розгляду справи за відсутності сторони позивача. Просить позов задовольнити повністю. У разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про про місце, дату та час цього засідання. 16 січня 2019 року відповідачем подано заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить суд врахувати його матеріальне становище, адже отримує лише мінімальну заробітну плату, при цьому, маючи на утриманні малолітню дитину та дружину, яка не працює та здійснити розстрочку рішення суду у відповідності до ст. 435 ЦПК України строком на 10 місяців зі сплатою заборгованості у рівних частинах по 1464,53 грн щомісячно. У судове засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому, враховуючи подані заяви сторін, суд вирішив здійснювати розгляд заяви у їх відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 20 червня 2017 року у місті Львові на вулиці Чорновола, 2Б, відбулася ДТП за участі автомобіля марки «ЯВА 350", д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] із автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана ДТП відбулась з вини водія [PERSON], що підтверджено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2017 (справа №464/4485/17), а тому така обставина у відповідності до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. На момент вчинення ДТП водій [PERSON] відсутній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] був застрахований власником [PERSON], що підтверджено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.07.2017. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що позивачем дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 20 червня 2017 року, визнано страховим випадком. За заявою позивача суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] складено звіт про оцінку автомобіля № 1642/17 від 20.06.2017, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen» з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобі та без ПДВ складає у розмірі 12083,26 грн, що є страховим відшкодуванням, яке було виплачено [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 120771 від 20.10.2017. Разом із тим, позивачем було здійснено оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності у розмірі 800,00 грн, що стверджується платіжним доручення № 1259439 від 12.09.2017. Визначений розмір страховового відшкодування та понесені витрати позивачем визнано відповідачем у поданій суду заяві від 16.01.2019, а тому не підлягає доведенню та приймається судом до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами по справі, а тому позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 12883,26 грн. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку із складним матеріальним становищем, отримання мінімальної заробітної плати, перебування на його утриманні дружини, яка не працює та малолітньої дитини, суд прийшов наступного. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан . Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та наведені відповідачем обставини з цього питання, суд враховує матеріальне становище відповідача, що є обставиною, яка ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов переконання, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього рішення суду строком на десять місяців з дня набрання ним законної сили із щомісячним погашенням суми заборгованості у розмірі 1464,53 грн, а клопотання задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved