Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 25 листопаду 2015 року помер її чоловік [PERSON], якій був інвалідом першої групи. Вона разом з чоловіком проживала в господарстві по вул.. Чапаєва 31 с. Довжок, Новоселицького району яке складається з житлового будинку літер А, літньої кухні літер Б, сараю літер В,Г,Д, вбиральні літер Е, колодязя №1, огорожі №2-3. Дане господарство побудовано за час спільного проживання з померлим. Та позивач вважає, що воно є спільним сумісною власністю подружжя. Після смерті чоловіка під час оформлення документів на оформлення спадщини було встановлено що за записом сільради дане господарство зареєстровано як колгоспний двір. Даний запис вона вважає помилковим, оскільки ні чоловік ні вона не працювали в місцевому колгоспі, що підтверджується копією трудової книжки померлого. Вважає, що після смерті чоловіка у відповідності до вимог ст.22 КпШС УРСР спадщина відкрилась на ? частину житлового будинку. Та оскільки на час відкриття спадщини ставиться під сумнів її частка у майні яке вона вважає що належало подружжі на праві спільної сумісної частки просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в цілому. Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що відповідач [PERSON] помер 29 грудня 2016 року про що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ №169597 видане 03 січня 2017 року за актовий запис №01. Ухвалою суду від 17 серпня 2017 року залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] та малолітні [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє їхня мати [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та додатково суду пояснив, що по записом господарської книги в сільраді с. Довжок, Новоселицького району спірне господарство помилково віднесено до дворів колгоспного типу оскільки ні позивач ні її чоловік спадкодавець не працювали в колгоспі. Представник відповідача в судовому засіданні не зя"вився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та просить суд справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи позов визнав в повному обсязі суду додатково пояснив, що позивач в добровільному порядку купила невістки житловий будинок та остання не претендує на спадщину після смерті свого чоловіка, тобто сина позивачці. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується актовим записом №7 Довжоцької сільради від 02.07.1995 року. [PERSON] помер 25.11.2015 року, що підтверджується актовим записом про смерть №16 від 26.11.2015 року Довжоцької сільради. З архівної довідки Новоселицького трудового архіву від 22 червня 2004 року та копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] працював на Довжоцькому комбікормовому заводі. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, віднесення до певних суспільних груп господарств мало значення для набуття права власності на майно. Встановлювалися суспільні групи господарств відповідно до діючих на той час Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів. Так, відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Суспільна група господарства записувалась у погосподарській книзі станом на 1 січня та 1 червня відповідного року. Таким чином, за змістом указаних норм, господарства осіб, які\~мають працюючих членів сімї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Отже суд вважає, що станом на 1991 рік спірне господарство помилково було віднесено до дворів колгоспного типу, оскільки працюючи члени даного двору працювали на Довжоцькому комбікормовому заводі. Відповідно до ст.22 КпШС УРСР майно набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Отже викладене з однозначністю та достовірністю доказує обставину, що після смерті 25 листопаду 2015 року [PERSON] спадщина відкрилась на ? частину в житловий будинок розташований по вул.. Чапаєва 31 в с. Довжок, Новоселицького району. З спадкової справи №26/2016 вбачається, що [PERSON] 18.02.2015 року у межах строку для прийняття спадку подав до нотаріальної контору заяву про відмову від прийняття спадку після смерті свого батька [PERSON]. Поданою заявою від 18.02.2015 року спадщину прийняла дружина [PERSON] яка відповідно до вимог ст.1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги після смерті чоловіка. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Держжитлокомунгоспу України від 31 січня 1966 року передбачала обовязкову реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. В тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок\~ не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивач своєчасно прийняв спадщину, про що свідчить заява про прийняття спадщини подана до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідач визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування та право власності на ? частину в порядку набуття за час спільного проживання у шлюбі зі спадкодавцем а тому суд вважає за можливим визнати право власності на житловий будинок в цілому за позивачем.

Outcome: approved