Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивачка у позовній заяві до суду та в уточненій заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вони мають доньку [PERSON] , яка перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка свої вимоги підтримала, просила їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , не заперечує щоб з нього стягувалися аліментів в сумі від 1000 до 1500 гривень. Свої заперечення обґрунтовує тим, що він працює неофіційно та має мінливий заробіток 1000 гривень в місяць. Інших утриманців не має, проживає з хворою мамою та має задовільний стан здоров"я. Вислухавши сторони , суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 липня 2011 р. серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Горбачівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 03.09.2019 [PERSON] , проживає разом з матір`ю. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. відповідно до положень ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини.На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з того, що сторони зобовязані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхніх дітей, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також той факт, що дитина сторін проживає разом із позивачкою , у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності, при цьому судом враховано матеріальне забезпечення відповідача, його стан здоров`я та відсутність інших утриманців. Призначення аліментів у більшому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. В той же час зменшення аліментів до 1000 гривень , як того просив відповідач, призведе до обмеження прав дитини на утримання, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial