Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], та вони уклали шлюб у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач офіційно не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить розірвати її шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 700,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також залишити сина на проживання разом з нею. В судове засідання сторони не з"явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів просила задовольнити, а в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 15.07.2014 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1126. Позивач та відповідач є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, якщо платни аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved