Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те,що відповідач, [PERSON] - є батьком їх спільної дочки, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач,за рішенням суду від 18.08.2010 року сплачує на утримання дочки аліменти в розмірі 500 гривень,яких на даний час на утримання дитини не вистачає, так як витрати на її утримання збільшилися. Ці витрати пов`язані як із забезпеченням навчання дитини, лікування,оздоровлення, сплата комунальних платежів. Вона неодноразово зверталася до відповідача надавати ще допомогу,однак, він допомогу не збільшив, а навіть має заборгованість в розмірі 8500гривень. Відповідач працює приватним підприємцем. Він є керівником і власником таксі »Фортуна», має доходи, але утримувати їх спільну дочку не бажає. На даний час вона не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за другою дитиною, [PERSON] , [INFO] ,на якого отримує 860 гривень допомоги,що не дає можливості самостійно забезпечити належний рівень життя дочки [PERSON] , 2008 р.н.,а тому змушена звертатися в суд з позовом до відповідача. Позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати на її користь,на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 3000 гривень,щомісяця. Залишити заборгованість, яка нараховувалася згідно виконавчого листа №2-861 від 18.08. 2010 року Іванківського районного суду Київської області та яка станом на 30.11. 2019 року становить 8500 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав. Не заперечує,що [PERSON] - його дочка, однак, вважає, що якщо позивачка не має змоги забезпечити належний рівень життя дочки,то [PERSON] має проживати з ним. Заявив,що він вже звернувся до суду з таким позовом. У підготовчому судовому засіданні відповідач пояснював, що сума аліментів велика, він не має таких коштів,так як один податок приватного підприємця у нього за місяць становить 3000 гривень,на сплату аліментів грошей не вистачає. Не заперечував,що працює таксистом. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] слідує,що [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьком є- [PERSON] ;мати- [PERSON] . Отже,дитина, [PERSON] , [INFO] є неповнолітня і утримувати її повинні батьки: [PERSON] та [PERSON] . З довідки Іванківської селищної ради №3541 від 13.12. 2018 року слідує,що [PERSON] .2008 р.н. знаходиться на утриманні матері, [PERSON] . Отже,батько - [PERSON] ,-який проживає окремо від дитини, повинен утримувати дочку, [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 181 Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. З Виконавчого листа (Справа №2-861/10),виданого Іванківським районним судом 12 серпня 2010 року слідує,що [PERSON] на користь [PERSON] ,на утримання дочки [PERSON] , [INFO] сплачує аліменти в розмірі 500гривень,тобто, станом на 2010 рік батьки не домовилися між собою про спосіб утримання дитини. (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як слідує з Державного бюджету України на 2019 рік, на дитину до 18 років встановлено прожитковий мінімум на рівні 2027- 2218 гривень, з чого слідує,що відповідач сплачує на утримання дочки [PERSON] ,2008 р.н. аліменти в розмірі значно нижчому, ніж передбачено законом. Отже, відповідач [PERSON] сплачує на утримання дочки [PERSON] , 2008 р.н. аліменти в розмірі ,який не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в розумінні ч.2 ст. 182 СК України, в самому мінімальному його розмірі, оскільки становить менше ніж мінімальний розмір, тобто, менше 50% прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідн6о до ч.3 ст.182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачка стверджує,що відповідач має власну фірму «Таксі»,є її директором, однак, доказів суду не надала. Відповідач, у підтвердження своєї неплатоспроможності,надав Відзив на позов з додатками, які, відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України,судом не взято до уваги,оскільки без поважних причин подано з порушенням строків, встановлених судом. Ухвалу суду про відкриття провадження від 08 січня 2019 року відповідач отримав 19.01.2019 року. Відзив з додатками мав направити в 15-денний строк, тобто, до 04 лютого 2019 року. Відповідач подав відзив до суду 25 березня 2019 року,із значним порушенням строків. Причини порушення строків подання Відзиву відповідач не надав, а тому,суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами,без врахування відзиву. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач стверджує,що відповідач працює таксистом,що також підтвердив відповідач,а отже, даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінивши докази, доводи сторін, суд приходить до висновку,що позов слід задовольнити частково,в розмірі 1500 (одну тисячі п`ятсот)гривень, що на даний час дещо більше,ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак не відповідає рекомендованій сумі-один прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, оскільки позивач не надала достатніх доказів, які б підтвердили достатність коштів у відповідача для стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму. В решті позовних вимог-відмовити. Крім того, позивач просить: залишити заборгованість, нараховану згідно виконавчого листа №2-861 від 18.08. 2010 року, що становить 8500 гривень. Дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки заборгованість по аліментах нарахована Державним виконавцем відповідачу [PERSON] ,яку останній має сплачувати на користь позивачки [PERSON] , а не борг [PERSON] перед самою себе, а тому залишити,чи звільнити позивачку від сплати,а вірніше, від отримання, на її користь боргу по аліментах, не становить спору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial