Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в подальшому уточнивши позовні вимоги і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням\~квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що основним квартиронаймачем даної квартири був дід позивача, [PERSON] , до складу сім`ї діда належали [PERSON] - його дружина, [PERSON] та [PERSON] його доньки. В листопаді 2010 року за взаємної згоди всіх повнолітніх осіб відповідачка повторно зареєструвалася в даному житловому приміщенні, однак не вселялася в нього, оскільки продовжує проживати разом з чоловіком та неповнолітнім сином у [ADDRESS] . Відповідачка не приймає участі в утриманні квартири, не приймає участі в оплаті за комунальні послуги, давно втратила зв`язок із спірним житловим приміщенням. Таким чином така обставина перешкоджає позивачу у праві вільно користуватись своїм майном, а тому звертається до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та доповнив, що відповідачка не проживає у вищезазначеній квартирі більше 6 місяців, що підтверджується актами ЛКП «Сигнівка», та УК«НОВА ОСЕЛЯ», довідкою про склад сім`ї, зазначає, що перешкоди у користуванні житлом їй ніхто не чинив, жодних особистих речей відповідачки в обумовленій квартирі немає, вона ніколи не здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 13.01.2021 року проти задоволення позову заперечила та пояснила, що справді за даною адресою вона не проживає більше 10 років, Після одруження вона жила з чоловіком окремо, її сестра також після одруження жила з чоловіком окремо, оскільки дана квартира є однокімнатною, а тому немає можливості там проживати. Деякий час вона працювала в Італії, а вже більше 10 років проживає у будинку чоловіка, у с. Малехів Жовківського району Львівської області. Іншої нерухомості вона немає. Періодично надавала батькам кошти на оплату житлово-комунальних послуг, передавала кошти на ремонт балкону, після смерті батьків рахунків за житлово-комунальні послуги не оплачує. З 1991 року вона була зареєстравана за адресою: [ADDRESS] , потім знялася з реєстрації, а у 2010 році знову була зареєстрована за даною адресою. Вона не могла подумати, що сестра та її племінник будуть ставити питання про визнання її такою, що втратила право користування даною квартирою. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що відповідачка немає іншого житла, проживає в будинку чоловіка, допомагала батькам сплачувати витрати на житлово-комунальні послуги. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Згідно з вимогами статті 264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ордера №53 від 07.05.1990 року [PERSON] разом з сім`єю в кількості 4 осіб надано право на заселення в квартиру [ADDRESS] . Право на проживання отримали: [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (його дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка) /а.с. 7/ Відповідно до свідоцтва про смерть, СЕРІЯ [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] /а.с. 44/ \~ \~ Як вбачається з довідки ЛКП «Сигнівка» від 01.06.2020 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (донька наймача), [PERSON] (внук наймача), [PERSON] (донька наймача), [PERSON] , (дружина наймача), основний квартиронаймач [PERSON] померлий, квартира у державній власності (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про смерть, СЕРІЯ [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] /а.с. 45/ Відповідно до довідки № 91 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 16.09.2020 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (внук основного квартиронаймача), [PERSON] (донька основного квартиронаймача), [PERSON] (донька основного квартиронаймача), основна квартирнаймач, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 50). Відповідно до актів ЛКП «Сигнівка» від 02.06.2020 р., 10.06.2020 р., 30.06.2020 р. встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , але фактично на даний час там не проживає більше пів року/а.с. 9,10,11/ Відповідно до актів УК «Нова оселя» від 02.07.2020р., 06.08.2020 р., 01.10.2020 р. встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , але фактично на даний час там не проживає, зі слів сусідів [PERSON] з 01.01.2020 р. не проживає за вищевказаною адресою./а.с. 12,13, 49/. Відповідно до акта УК «Нова оселя» від 01.10.2020 р., встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживав разом із своєю бабусею [PERSON] до для її смерті, про що підтверджують сусіди /а.с. 64/ Відповідно до довідки №3142 від 02.09.2008 року про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, у квартирі за адресою : [ADDRESS] , прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 62/ Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4\~ ст.\~9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частинами першою, другою статті 71ЖК Української\~РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України, щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК Української РСР). Аналіз статей 71,72 ЖК Української\~РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні понад шість місяців та відсутність поважних причин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 „ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50; у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «Необхідне в демократичному суспільстві» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). Установлено, що предметом позову є визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 71 ЖК. Відповідно до встановлених обставин, а також документального підтвердження квартира\~ [ADDRESS] не приватизована. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у житловому приміщенні без поважних причин. З представлених ним актів та інших доказів, представлених в судове засідання, а також зі слів самої відповідачки встановлено, що вона не проживає за вище зазначеною адресою більше шести місяців. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт того, що ій не чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням, інших поважних причин непроживання відповідачки у даному житловому приміщенні в судовому засіданні не встановлено. З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. А тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона понад 6 місяців не проживає за даною адресою, а під час розгляду справи не встановлено поважності причини її відсутності чи наявності домовленості між нею та власниками житла щодо порядку користування квартирою. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved