Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від здійснення батьківського обов'язку по вихованню сина, життям дитини не цікавиться, не турбується про його стан здоров"я, з дитиною не спілкується та не бачиться. Крім того, вказала, що відповідач не сплачує аліменти, які були стягнуті з нього за рішенням Подільського районного суду м. Києва, в зв'язку з чим по сплаті аліментів існує заборгованість. Посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виховання [PERSON], участі у його вихованні не приймає, нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що на даний час вихованням дитини займається тільки вона, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитиною взагалі не цікавиться. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] Представник Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки з огляду на те, що батько дитини самоусунувся від її виховання та утримання. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено в судовому засіданні, з 24 вересня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 10), який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 квітня 2013 року ( а.с. 11). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до Акту обстеження умов проживання № 54 від 18 вересня 2015 року, дитина забезпечена усім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку (а.с. 27). Участі у вихованні та утриманні дитини батько дитини не приймає, що стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 13 жовтня 2015 року № 07-15/1803 орган опіки та піклування Обухівської РДА Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] (а.с. 25-26). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у неповному виконанні батьківських обов'язків; частку сплачених у добровільному порядку коштів на утримання дитини; його особу, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально; його бажання бути батьком; мету позивача подання даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про його стан здоров'я та визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON], а відтак і про задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивачки підлягають стягненню з [PERSON] сума судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved