Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У серпні 2016 року позивачі звернулися до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 22 березня 2016 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія». У встановленому законом порядку вони звернулися до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування становить згідно полісу 50 000 грн. Разом з тим, до цього часу вони не отримали належних виплат. Розмір матеріального збитку, завданого [PERSON], становить 91 549,12 грн. відповідно до висновку спеціаліста, що та підлягає стягненню з страхової компанії страхове відшкодування 50 000 грн. Решта сума збитків має бути стягнена з відповідача в розмірі 41 549,12 грн. Через пошкодження її автомобіля, що призвело до незручностей та змін у звичному житті, їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2000 грн. Також вказано, що у даному ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та змушений був проводити лікування, на що ним витрачено кошти в розмірі 501,51 грн., яка має бути стягнена зі страхової компанії, враховуючи ліміти відповідальності. Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. Просили суд стягнути з ПрАТ ««СК «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 501,51 грн.; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 549,12 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов. У судове засідання представник ПрАТ ««СК «Українська пожежно-страхова компанія» проти позову заперечували, подали суду письмові заперечення та після повернення справи з експертизи також подали додаткові заперечення. Просили суд відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 22 березня 2016 року приблизно о 15 годині 50 хвилин на 3 км + 100 м а/д Київ-Фастів трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], котрий рухаючись по а/д Київ-Фастів зі сторони м.Київ в напрямку с.Петрівське, виїхав на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем Gelly, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], котрий виїздив з вул. Ак. Шалімова та виконував маневр повороту ліворуч на а/д Київ-Фастів. Обставини ДТП не оспорювались сторонами при розгляді справи та підтверджені допитаними в судовому засідання свідками. Постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП України в Київській області від 27 травня 2016 року кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки за висновком експерта №114\\Д від 14 травня 2016 року [PERSON] отримав забій лівої нирки, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. При цьому постановою встановлено, що своїми діями водій [PERSON] порушив п.2.3б, 8.7.3 е, 16.1ПДР, а водій [PERSON] діяв відповідно до Правил дорожнього руху та їх взагалі не порушував. Постанова набрала законної сили і не оскаржувалась. На час розгляду справи сторони не надали суду постанову про адміністративні правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Gelly, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Власником автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. З ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір №АІ/8907761 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до пояснень представника ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія», що містяться в запереченнях, страхова компанія не приймала рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У подальшому заперечення ґрунтувались на відсутності постанови суду у справі про адміністративні правопорушення та відсутні докази на підтвердження вини [PERSON], тому не має місце страховий випадок, і в страхової компанії відсутні юридичні підстави для здійснення страхового відшкодування. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. З матеріалів кримінального провадження №12016110200001059 за фактом ДТП, що мала місце 22 березня 2016 року на 3км+100м а/д Київ-Фастів, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, встановлено, що в даному ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін, покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили обставини ДТП, вказані в постанові слідчого, оглянутими фото та відео з місця пригоди, суд приходить до висновку, що порушення [PERSON] правил дорожнього руху знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача [PERSON] та тілесними ушкодженнями позивача [PERSON] та заподіянням їм шкоди. Згідно висновку експерта №12-2/682 від 03 жовтня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Gelly, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження, становить 60 579,59 грн. Ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого . Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, оскільки вартість матеріального збитку власнику автомобіля Gelly, реєстраційний номер [NUMBER], складає 60 579,59 грн., своє зобов'язання за договором № №АІ/8907761 ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» не виконала, тому до стягнення з товариства підлягає сума 49 000 грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн., а з водія [PERSON] - 11 579,59 грн. Відповідно до ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Також судом встановлено, що в результаті ДТП водій автомобіля Gelly, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта №114/д (т.1 а.с. 121-122) у [PERSON] мався забій лівої нирки. Описане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, можливо в термін та обставини, вказаних в описовій частині постанови та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя більше 6 днів, але менше 21 дня. Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує те, що факт отримання тілесних ушкоджень в даному ДТП не оспорювався страховою компанією, часовий проміжок часу між ДТП та проведеним лікуванням, відсутність доказів того, що позивач мав якесь інше захворювання або отримала інші ушкодження, не пов'язані з лікуванням. Враховуючи заявлені позовні вимоги та подані суду чеки щодо купівлі ліків, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в сумі 501,51 грн. Згідно із ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У судовому засіданні позивач [PERSON] не надала суду доказів заподіяння їй моральної шкоди, тому в цій частині суд відмовляє. Щодо позивача [PERSON] слід вказати, що враховуючи подані суду докази, суд приходить до висновку, що йому також спричинені й моральні страждання, а саме внаслідок ДТП позивач пережив моральні страждання та хвилювання, змушений був витрачати час та кошти на лікування, що призвели до змін упорядкованого життєвого ритму позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, стан здоров'я позивача, тяжкість завданої травми та наслідки. Тому до стягненню з відповідача [PERSON] підлягає моральна шкода в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір (в розмірі 990,51 грн.), витрати за проведення експертизи (в розмірі 1015,20 грн.). Враховуючи частку задоволених позовних вимог, подані суду докази на підтвердження, суд стягує з ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивачів судові витрати в розмірі 1002,45 грн., та з [PERSON] - 295,24 грн.

Outcome: partial