Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг в сумі 14053 грн. 76 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг із централізованого опалення. Однак, відповідач не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги у встановлений законом строк. У зв'язку із зазначеним з 01.01.2002 року по 01.10.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 14053 грн. 76 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги тепло забезпечення за період з 01.01.2002 року по 01.08.2014 року в розмірі 16355,04 грн. Однак не заперечував проти застосування судом строку позовної давності. Вважав, що переривання строку позовної давності має відраховуватися з моменту подання судового наказу, а не з моменту пред'явлення позову. Проте, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення про дату подання заяви про видачу судового наказу, просив вважати датою переривання строку позовної давності дату видачі судового наказу, тобто листопад 2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача при цьому врахувати, що строк позовної давності переривається з моменту подання позову, а не судового наказу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З ст. 68 ЖК України вбачається, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судом встановлено, що згідно довідки ТОВ «Україна» та довідки з ВАДР УДМС у Херсонській області [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] з 21.06.1978 року. Послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання за вказаною адресою надає МКП «Херсонтеплоенерго», що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 628 від 20.10.2009 року. Відповідно до відомостей з особового рахунку № 1228035 борг відповідачки за послуги з теплозабезпечення за період з 01.01.2002 року по 01.08.2014 року становить 16 355,04 грн. Вирішуючи питання щодо застосування до вимог МКП «Херсонтеплоенерго» строку позовної давності суд враховує наступне. Як вбачається з ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.11.2013 року, що долучена до матеріалів справи, МКП «Херсонтеплоенерго» у 2013 році звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборговангості з [PERSON] 13.11.2013 року судом було видано наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплозабезпечення, однак вищезазначеною ухвалою вказаний наказ було скасовано. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності переривався у звязку із подачею МКП «Херсонтеплоенерго» заяви про видачу судового наказу. Проте, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення про дату звернення МКП «Херсонтеплоенерго» до суду з такою заявою, суд приходить до висновку, що строк позовної давності має відраховуватися з моменту видачі судового наказу, а саме з листопада 2013 року. Підставою для переривання строку позовної давності саме з моменту подання заяви про видачу судового наказу, а не позову є та обставина, що чинним законодавством передбачений окремий порядок для стягнення заборгованості по комунальним послугам, а саме подача позову про стягнення такої заборгованості можлива лише у випадку відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування судом. Таким чином, відрахування переривання строку позовної давності з моменту подачі позову у 2014 році, а не подання заяви про дачу судового наказу у 2013 році, на погляд суду, порушить права МКП «Херсонтеплоенерго», яке зверталося до суду за захистом своїх інтересів саме у 2013 році, однак законодавчо було обмежено у праві подачі позову. На підставі викладеного, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з послуг централізованого опалення за період з листопада 2010 року по серпень 2014 року в сумі 8304,05 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК, України.

Outcome: partial