Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : комунальне підприємство « Наше місто», про стягнення грошей в порядку відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в будинку № 95 по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжя, яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 липня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4256. 31 березня 2017 року сталося залиття належного йому на праві власності приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в будинку № 95 по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжя та актом комісії КП «Наше місто» Запорізької міської ради від 04.04.2017р. було зафіксовано межі пошкоджень, проте встановити причини залиття не виявилося за можливе, оскільки доступу до квартири [ADDRESS], з якої допущена течія води, не було. В результаті залиття нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, пошкоджено: стеля (мокрі плями та пошкодження площею 12 м2) та стіни (мокрі плями, відшарування штукатурного слою площею 10 м2), що також встановлено актом комісії КП «Наше місто» від 04.04.2017р. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 786/08-17 від 13 серпня 2017 року, складеного судовим експертом [PERSON], матеріальна шкода, завдана власнику нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в буд. 95 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжя внаслідок його залиття, складає (з округленням) 19586,00 грн. За проведення експертного будівельно-технічного дослідження ним сплачено 3952,00 грн., а також витрачено 40,00 грн. на отримання інформаційної довідки є реєстру речових прав з метою встановлення власника квартири [ADDRESS]. Посилаючись на вимоги\~ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, яка дорівнює вартості відновлювального ремонту та понесених додаткових витрат в загальному в розміри 23578,00 грн. Крім матеріальних збитків, позивач вважає, що внаслідок пошкодження належного йому на праві власності нежитлового приміщення йому завдана моральна шкоду, яка полягає у тому, що факт пошкодження його майна завдало моральної шкоди, душевних страждань. На теперішній час він позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, користуватися та розпоряджатися приміщенням на власний розсуд, в тому числі здачі в оренду, - це його морально пригнічує, він постійно думає про ту подію і ці думки відволікають його від повсякденних занять. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 10000,00 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь, завдану внаслідок залиття нежилого приміщення матеріальну шкоду в розмірі 19586,00 грн., вартість експертного дослідження в розмірі\~3952,00 грн., витрати на отримання інформаційної довідки в розмірі 40,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача у справі не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності відповідача не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Представник третьої особи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення з урахуванням пояснень, які містяться в матеріалах справи. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяви позивача, представника третьої особи та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 30 листопада 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви позивача, представника третьої особи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в будинку № 95 по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжя, яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 липня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4256. (а.с. 6-8) 31 березня 2017 року сталося залиття належного [PERSON] на праві власності приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в будинку № 95 по вулиці Олександрівській в м. Запоріжжя та актом комісії КП «Наше місто» Запорізької міської ради від 04.04.2017р. було зафіксовано межі пошкоджень, проте встановити причини залиття не виявилося за можливе, оскільки доступу до квартири [ADDRESS], з якої допущена течія води, не було. (а.с. 9) В результаті залиття нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, пошкоджено: стеля (мокрі плями та пошкодження площею 12 м2) та стіни (мокрі плями, відшарування штукатурного слою площею 10 м2), що також встановлено актом комісії КП «Наше місто» від 04.04.2017р. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 88616559 від 01 червня 2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 10) Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 786/08-17 від 13 серпня 2017 року, складеного судовим експертом [PERSON], матеріальна шкода, завдана власнику нежитлового приміщення № 33, цокольного поверху літ. А-1, в буд. 95 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжя внаслідок його залиття, складає (з округленням) 19586,00 грн. (а.с. 13-47) За проведення експертного будівельно-технічного дослідження [PERSON] сплачено 3952,00 грн., а також витрачено 40,00 грн. на отримання інформаційної довідки є реєстру речових прав з метою встановлення власника квартири [ADDRESS]. (а.с. 11-12) Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За положеннями ч.ч. 1-3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 4\~ст. 319 ЦК України\~власність зобов'язує, це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед суспільством за належне використання цих прав. Вказана норма встановлює презумпцію обов'язку власника нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов'язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до ст. 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Частиною 3\~ст. 386 ЦК України\~встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. За положеннями\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України у п. 2\~Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошей в порядку відшкодування шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «[PERSON] проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що він зазнав негативних наслідків в результаті залиття належного йому на праві власності нежитлового приміщення. До негативних наслідків ним віднесено те, що він пережив душевний стрес та на теперішній час він позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, користуватися та розпоряджатися приміщенням на власний розсуд, в тому числі здачі в оренду, - це його морально пригнічує, він постійно думає про ту подію і ці думки відволікають його від повсякденних занять.Понесені моральні страждання, він оцінює у 10000,00 гривень. За подібних обставин, та

Outcome: partial