Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із дня подання цієї заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєструвала шлюб 11.08.2012 у виконкомі Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницькій області, за актовим записом № 63. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років життя в шлюбі не склалося, відносини між нею та відповідачем погіршилися, були постійні взаємні образи, претензії, скандали. Причина у розлученні наступна: між ними немає взаєморозуміння, взаємоповаги, вони різні за характером люди, чоловік застосовує моральне насильство відносно неї при дитині, що унеможливлює подальше проживання разом та ведення спільного господарства. З 2017 року вони з дочкою проживають окремо від відповідача. Спору щодо проживання дитини у них немає, донька буде проживати з нею. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить змінити розмір стягуваних аліментів з Ѕ до ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, зазначила про розгляд справи без її участі, в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає щодо розлучення, щодо стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, просить справу розглядати в його відсутність. Визнає позов і в частині залишення проживання дитини з позивачем. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - не будь прав та інтересів. Судом встановлено, що сторони зареєструвала шлюб 11.08.2012 у виконкомі Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницькій області, за актовим записом № 63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Спільне життя у сторін не склалося, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, тому шлюб існує формально. Збереження сім`ї та примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно дост. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не надає матеріальної допомоги. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 року 2027 грн., з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу ) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову. Такий розмір аліментів на утримання доньки буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення про стягнення аліментів , звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв"язку з тим, що при подачі заяви позивачем не сплачено судовий збір щодо вимоги про встановлення місяця проживаненя дитини,, тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп., та на кори сть позивача - 768 грн. 40 коп. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved