Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 11.05.2007 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № PLOXRX06720196 із позивачем та отримала кредит у розмірі 1 726 грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Далі, в позові зазначено, що станом на 29.07.2014 року в результаті не виконання зобов'язань за договором кредиту за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 24 797,80 грн., яка складається із заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3 734,74 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 419,58 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 20 643,48 грн. від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3 510,42 грн., яка була задоволена судовим наказом Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.06.2008 року та різниця становить в сумі 21 287,38 грн., а тому позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21 287,38 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф процентна складова в сумі 1 064,37 грн., а всього 22 851,75 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав заяву згідно якої вбачається, що представник позивача позовні вимоги підтримує та прохає розглядати справу у його відсутність. В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, але прохала застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 11.05.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № PLOXRX06720196 згідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 726,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2008 року. Згідно до 5.5. умов договору вбачається, що строк позовної давності складає 5 років. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком вбачається, що станом на 29.07.2014 року за відповідачем лічиться заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3 734,74 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 419,58 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 20 643,48 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф процентна складова в сумі 1 064,37 грн., а всього 26 362,17 грн. Відповідно до судового наказу, який виданий Козельщинським районним судом вбачається, що з відповідача стягнута сума заборгованості за кредитом в сумі 1 554,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1 332,44 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 419,58 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 203,71 грн., а всього в сумі 3 510,42 грн. (а.с. 4, 32). Відповідно до ст. 623 ЦК України вбачається, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Далі судом встановлено, що тільки 19.08.2014 року вхідний № 3959 представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який 07.08.2014 року був підписаний представником. Згідно до ст.256, 257, 261, 264, 266 ЦК України вбачається, що позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). Відповідно до умов кредитного договору вбачається, що погашення заборгованості повинно здійснюватися позичальником щомісяця з 06 по 11 число кожного місяця у сумі 219,40 грн. в період дії договору з 11.05.2007 року по 11.03.2008 року. Отже, перебіг строку позовної давності починається з 11 числа того місяця, у якому позичальником не було здійснено чергове погашення кредиту та закінчується 11.03.2013 року. Аналогічний висновок щодо перебігу строку позовної давності міститься у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року про перегляд ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 14.05.2013 року( № 6-116цс13 від 06.11.2013р.), яка є обов"язковою для всіх судів України і де зазначено, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. В такому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України вбачається, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд вважає, що вимога відповідача про застосування строку позовної давності підлягає до задоволенню, оскільки представник позивача пропустив 5-річний строк на звернення до суду про стягнення із відповідача суми заборгованості по кредитному договору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed