Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на підприємстві з 30.04.2015 р. по 30.09.2015 р. начальником служби кадрової служби. Починаючи з травня 2015 року заробітна плата не виплачувалась, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 20 000 грн. 00 коп. Відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних їй всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі за період з 01.05.2015 р. по 30.09.2015 р. в сумі 20 000,00 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2017 у справі №753/18061/16-ц за позовом [PERSON] до ДП «Укрекоресурси» про стягнення заборгованності з виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги задоволені частково. Зобовязано стягнути з ДП «Укрекоресурси» на користь[PERSON] заборгованність по виплаті заробітної плати у розмірі 20 000 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 124 720 грн. 00 коп.. в порядку відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 144 720 грн. 00 коп., та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп. Відповідач не здійснив розрахунок до сьогодняшнього дня. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд стягнути на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку належних їй сум при звільненні, за період з 28.03.2017року по 01.03.2018року, що становить 163446,00грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явилася, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлений позов, з викладених в ньому підстав, не заперечувала щодо заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку щодо ухвалення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала на ДП «Укрекоресурси» з 05.05.2015 року начальником служби кадрової роботи, й наказом № 255-к від 28 вересня 2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією наказу (а.с. 13). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2017 у справі №753/18061/16-ц за позовом [PERSON] до ДП «Укрекоресурси» про стягнення заборгованності з виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги задоволені частково. Зобовязано стягнути з ДП «Укрекоресурси» на користь[PERSON] заборгованність по виплаті заробітної плати у розмірі 20 000 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 124 720 грн. 00 коп.. в порядку відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 144 720 грн. 00 коп., та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по дань постановлення рішення. Згідно п. 21 взаканої Постанови при визначеннi середньої заробiтної плати слiд виходити з того, що в усiх випадках, коли за чинним законодавством вона зберiгається за працiвниками пiдприємств, установ, органiзацiй, це слiд робити вiдповiдно до Порядку обчислення середньої заробiтної плати, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 8 лютого 1995 р. №100 (з наступними змiнами i доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тодi, коли середня заробiтна плата визначається для вiдшкодування шкоди, заподiяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсiї. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробiтної плати, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 8 лютого 1995 р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Отже, суд вважає, що слід обчислювати середній заробіток за час затримки розрахунку в робочих днях, з урахуванням святкових та неробочих днів. Так, з довідки Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною від 07.07.2016 року № УЕ 00000002, розмір заробітної плати у липні 2015року - 9683,05грн.; у серпні 2015року - 11614,30грн. Таким чином, середньоденний заробіток складає 21 297,35 грн. ділених на 43 фактично відпрацьованих дні за останні повні два місяці, що дорівнює 495,29грн.; середній заробіток за період затримки розрахунку належних позивачці сум при звільненні, за період з 28.03.2017року по 01.03.2018року становить 163446,00грн. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі ст. 237-1 КЗпП України. Так, вказана норма КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, надавши оцінку письмовим доказам в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, погіршення здібностей позивача та позбавлення можливості їх реалізації, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині вимог частково на підставі принципу розумності та справедливості. Суд приймає до уваги й ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог відшкодування моральної шкоди, а саме те, що невиплата заборгованості по заробітній платі сталася з вини відповідача, тобто при наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до пункту 2 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім»ї чи близьких родичів. Таким чином, судом встановлений факт понесеної моральної шкоди позивачем, що виявився у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із невиплатою їй відповідачем заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, виходячи із принципу розумності та справедливості, розмір моральної шкоди становить 2 000,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини другої статті 141 ЦПК України. Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial