Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що [INFO] вона народила доньку [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України за її спільною заявою з громадянином України [PERSON] , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, відповідач був записаний батьком її дитини про що зазначено у актовому записі про народження дитини. З грудня 2015 року по травень 2019 року [PERSON] разом із нею та їх дитиною проживали з її батьками. Нажаль протягом всього часу відносини у них не склалися. З травня 2019 року відповідач не бере участі у вихованні дитини та з цього часу припинив взагалі утримувати їх дитину, а також припинив будь-яке спілкування з нею та дитиною. Дитина проживає разом із нею. Батько не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.03.2020 року за позовом відкрито спрощене провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка зазначила, що у позові помилково було зазначено «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідач в судовому засіданні спочатку заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачка не дає йому бачитись з дитиною, у зв`язку з чим він не надавав їй допомогу на утримання дитини. Однак, після закінчення розгляду обставин справи відповідач змінив свою думку та не заперечував проти сплати аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] позивачка [PERSON] народила доньку [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України за спільною заявою позивачки з відповідачем громадянином України [PERSON] , з яким позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах, батьком [PERSON] , [INFO] , був записаний відповідач, про що зазначено у актовому записі про народження дитини та підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно довідки голови квартального комітету № 42 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 09.03.2020 року малолітня дитина - [PERSON] , 2015 року народження, дійсно мешкає за однією адресою: [ADDRESS] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідач не надає позивачці добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, що він визнав в судовому засіданні. Також встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в утриманні дитини, оскільки є працездатним, інших утриманців немає та його стан здоров`я дозволяє йому працювати. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі саме тому, що відповідач не має постійного місця роботи. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Стягнення аліментів слід здійснювати з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто з 10 березня 2020 року та до повноліття дитини. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Оскільки позивачі при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, то внаслідок задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі Закон № 540-ІХ). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". На підставі викладеного,

Outcome: approved