Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони із [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 червня 2003 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів та зловживання відповідачем алкогольними напоями. Між сторонами часто виникали сварки та суперечки. З 2018 року сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Позивача подала заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 червня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №436. Від шлюбу у подружжя є неповнолітні сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що з 2018 року сторонни не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved