Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з первісним позовом 04.11.2017року. Відповідачі звернулися до суду з зустрічним позовом 17.11.2017 року В судовому засіданні представник позивачки за довіренністю [PERSON] позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за законом підтримав в повному обсязі та пояснив суду , що його довірителька є донькою [PERSON], який помер [INFO] . Після смерті залишилася спадщина, житловий будинок [ADDRESS] Своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини ,але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла з причини відсутності правовстановлюючого документа щодо успадкування цього майна її батьком , пояснив , що позовні вимоги по зустрічному позову визнає, бо учасники процесу вимагають саме законного поділу майна у порядку спадкування за законом . Представник відповідачок за дорученням [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом визнав, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, пояснив суду, що одна з його довірительок є вдовою спадкодавця, друга -донькою. Після смерті залишилася спадщина, житловий будинок [ADDRESS] Своєчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини ,але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогли з причини відсутності правовстановлюючого документа щодо успадкування цього майна небіжчиком. Третя особа - шоста Харківська державна нотаріальна контора про час розгляду справи попереджена своєчасно та належним чином, звернулася до суду з заявою про можливість розгляду справи за відсутність представника. Судом роз'яснені вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами, а судом тільки оцінюються та суд розглядає заяву виключно в заявлених межах. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Вислухавши пояснення сторони позивачки за первісним позовом, представника позивачок за зустрічним позовом ,ознайомившись з волевиявленням третьої особи, дослідивши докази в їх сукупності ,суд приходить до наступного: Позивачка за первісним позовом [PERSON] та відповідачка за первісним позовом [PERSON] є доньками [PERSON], який помер [INFO]. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є вдовою [PERSON], який помер [INFO]. Ці обставини визнані учасниками процесу та додатковому доказуванню не підлягають, але підтверджені суду актовими записами про реєстрацію акту народження та реєстрацію шлюбу. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується актовим записом №632 від 10.06.2002 року, який виконано Відділом державної реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції (арк.32) Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] зареєстровано в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 11.05.1961 року яке видане Дзержинським районним житловим управлінням м. Харкова (арк..5) та зареєстрованому в КП «Харківське міське БТІ» 11.05.1961 року (арк..6). [PERSON] помер [INFO](акт реєстрації смерті № 3984 від 17.05.1998 року) -арк..справи 8, [PERSON] померла [INFO] (акт реєстрації смерті №179)-арк.справи 31. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 430/118 від 21.11.1936 року який виконано Харківським міським відділом РАГС, в актовому запису в графі «батько» зазначено [PERSON], в графі «матір» зазначено [PERSON]. Той факт, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] підтверджується будинковою книгою на житловий будинок (арк..16-17) ,де [PERSON] як дружина зареєстрована 22.01.1948 року. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняли бо були зареєстровані в житловому будинку його син [PERSON] в розмірі 1\\4 частини житлового будинку та його дружина (вдова) [PERSON] в розмірі 1\\4 части житлового будинку. Таким чином , доля [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] стала 3\\4 частини. Після смерті [PERSON] її майно успадкував єдиний спадкоємець за законом [PERSON], який фактично проживав зі спадкодавицею на момент її смерті, що підтверджується будинковою книгою.(арк..справи 9-28), доля [PERSON] стала 1\\4+3/4 частини будинку з надвірними будівлями. [PERSON] та [PERSON] побралися 06.11.1959 року, прізвище [PERSON] після шлюбу замінено на [PERSON](арк..33) Після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] спадщину фактично прийняла його дружина, [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON], які на час смерті спадкодавця проживали та зареєстровані разом з ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкова маса складається з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Всі спадкоємці звернулися до 6-ї Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ,свідоцтво про спадщину спадкоємцям видано не було. Правовідносини та обставини, які оспорені сторонами по справі, носять довготривалий характер, право на спадщину виникло [INFO] , Цивільний Кодекс України 2003 року вступив в силу з 01.01.2004 року. Таким чином , суд приходить до висновку, що треба використати норми матеріального права, які узгоджені Цивільним Кодексом України 2003 року . Ст.1217 ЦК України 2003 року передбачає , що спадкування в Україні здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінене заповітом. [PERSON] заповіт не укладався. Таким чином, доля кожно спадкоємця складає по 1/3 частині спадкового майна, житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст.524 ЦК України 1963 року, спадкування в Україні здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінене заповітом. У відповідності до ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти(у тому числі й усиновлені), другий з подружжя і батьки( усиновителі) померлого. До спадкоємців першої черги відносяться також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки й правнуки є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини не має в живих того з батьків, який був би спадкоємцем, вони спадкують в рівних частках у тій долі, яка б мала належати при спадкуванні за законом їхньому померлому батьку або матері. У відповідності до ст.530 ЦК України 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при наявності відмови від прийняття спадщини, а також у випадку, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, спадкують у рівних частках брати та сестри померлого, а також його дід та бабця померлого як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності зі ст.531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом відносяться непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менш чим один рік до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони спадкують у рівних частках зі спадкоємцями тієї черги, яка притягається до спадкування. На підставі ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 2)якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказаній в цій статті дії винні бути скоєні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності з пунктом 8 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 25.12.92, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» ,який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] та прийняття спадщини його спадкоємцями першої черги спадкування. Вирішуючи позови спадкоємців про право власності на жилий будинок (квартиру), його (її) поділ в натурі, а також питання, пов'язані з визначенням вартості будівель, судам слід враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що є в постанові від 4 жовтня 1991 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" та в постанові від 22 грудня 1995 р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". На підставі ст.16 Цивільного Кодексу 2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. На підставі ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю". На підставі ст..1217 Цивільного Кодексу України 2003 року спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом. На підставі ст..1268 ЦК України 2003 року спадкоємці, які постійно мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються прийнявши ми спадщину, якщо під час строку, встановленого ст..1270 ЦК України, вона не заявили про відмову від спадщини. На підставі вимог ч 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець ,який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з час у відкриття спадщини. На підставі вимог ч 1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець, протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновки що позовні вимоги як за первісним позовом так і за зустрічним позовом є законними, обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню

Outcome: approved