Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 28 листопада 2012 року його було прийнято на роботу у ДП «ПРБМК НУДПСУ» на посаду інженера 1 категорії з проектно-кошторисної роботи на підставі наказу № 42-к від 28.11.2012 року. З 20 червня 2013 року Державне підприємство «Підприємство з реконструкції та будівництва майнового комплексу Національного університету державної податкової служби України» перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України на підставі наказу № 23-а від 20.06.2013 року ДП «ЦКБ» Міндоходів. З 14.05.2015 року Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» на підставі наказу № 8-а від 14.05.2015 року ДП «ЦКБ». Наказом № 11-к від 24.06.2015 року Державного підприємства «Центр капітального будівництва» його було звільнено з роботи з 25.06.2015 року за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, боржник за період часу з січня 2015 року по червень 2015 року нарахував, але не виплатив йому заробітну плату у загальному розмірі 14090 (чотирнадцять тисяч дев'яносто) гривень 69 (шістдесят дев'ять) копійок. У зв'язку з даними обставинами він звернувся з завою до Ірпінського міського суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до судового наказу Ірпінського міського суду Київської області від 31.03.2016 року (справа № 367/2821/16-ц) суд стягнув з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 14090,69 гривень. Відповідач сплатив йому вказані кошти 11.10.2016 року. Крім того, у березні 2016 року він звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2016 року суд стягнув з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2015 року по 28.03.2016 року у розмірі 40597 гривень 12 копійок, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4540 (чотири тисячі п'ятсот сорок) гривні 66 (шістдесят шість) копійок та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Відповідач фактично виконав рішення суду та 11.10.2016 року перерахував на його картковий рахунок ПАТ «Приватбанк» вказані суми коштів. Однак, з відповідача ще підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.03.2016 року по 10.10.2016 року. Тому, відповідач повинен сплати йому розмір середнього заробітку за період з 29.03.2016 року по 10.10.2016 року у розмірі 28725 гривень 76 копійок = 146,56 грн. /розмір середньоденної заробітної плати за останні 2 місяці/ х 196 днів / кількість днів затримки за період з 29.03.2016року по 10.10.2016року/. Позивач просить стягнути з Державного підприємства «Центр капітального будівництва», код ЄДРПОУ: 32626020, розташоване за адресою: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Північна, 48-а, р/р 26000053126272 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 321842, на мою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.03.2016 року по 10.10.2016 року у розмірі 28725 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять п'ять) гривень 76 (сімдесят шість) копійок. Позивач у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву,відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності,позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився,про день розгляду відповідач повідомлений належним чином,про що у справі єх розписка,у зв»язку з чим суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено,що 28 листопада 2012 року позивача було прийнято на роботу у ДП «ПРБМК НУДПСУ» на посаду інженера 1 категорії з проектно-кошторисної роботи на підставі наказу № 42-к від 28.11.2012 року. З 20 червня 2013 року Державне підприємство «Підприємство з реконструкції та будівництва майнового комплексу Національного університету державної податкової служби України» перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України на підставі наказу № 23-а від 20.06.2013 року ДП «ЦКБ» Міндоходів. З 14.05.2015 року Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» на підставі наказу № 8-а від 14.05.2015 року ДП «ЦКБ». Наказом № 11-к від 24.06.2015 року Державного підприємства «Центр капітального будівництва» позивача було звільнено з роботи з 25.06.2015 року за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до судового наказу Ірпінського міського суду Київської області від 31.03.2016 року (справа № 367/2821/16-ц) суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 14090,69 гривень. Дані кошти відповідач сплатив позивачу 11.10.2016 року. Крім того, у березні 2016 року позивач звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2016 року суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2015 року по 28.03.2016 року у розмірі 40597 гривень 12 копійок, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4540 (чотири тисячі п'ятсот сорок) гривні 66 (шістдесят шість) копійок та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Наведені вище обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією трудової книжки (а.с.7-8),копією наказу про прийняття на роботу (а.с.9),копією наказу про звільнення з роботи (а.с.12),довідкою про заборгованість по зарплаті (а.с.13),копією судового наказу (а.с.15),копією рішення суду (а.с.16-18),копією виконавчого листа (а.с. 19) та квитанцією (а.с.20). Відповідно до положень частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно положень ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа та організація повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи,що позивачу кошти були виплачені 11.20.2016р,а рішенням суду від 02.08.2016р з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2015 року по 28.03.2016 року,то за період з 29.03.2016р по 10.10.2016р підлягає стягнення із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у суммі 28725 гривень 76 копійок = 146,56 грн. /розмір середньоденної заробітної плати за останні 2 місяці/ х 196 днів / кількість днів затримки за період з 29.03.2016року по 10.10.2016року/. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 116,117 КЗпП України,

Outcome: approved