Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2004 року по 16 вересня 2014 року, після чого він виїхав зі спірної квартири. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою. Після розірвання шлюбу відповідач не проживає, не бере участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачу. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19 березня 1996 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією, позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], виданого на підставі ордеру на житлове приміщення № 53973 від 18 березня 1994 року (а.с. 8,9,10-12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, шлюб між сторонами розірвано 16 вересня 2014 року (а.с.5). Згідно довідки № 232 від 27 січня 2016 року, виданої Центром комунального сервісу № 91 відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01 березня 2005 року(а.с. 6,7). Дослідивши добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, як член сім"ї. Протягом останнього року відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом житлово-експлуатаційної дільниці № 411(а.с.6). Отже, позовні вимоги щодо визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню повністю: визнати [PERSON], [INFO] року таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Тому у задоволенні вимог про зняття [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial