Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Рогатинської міської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на побудований ним гараж загальною площею 20,4 м2, що розташований за адресою [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що відповідно до будівельного паспорта на будівництво господарських будівель, виданого йому 19.03.1981 року на підставі рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради від 18.02.1981 року №21, йому було дозволено будівництво гаража в м.Рогатині по вул. Миру. В 1981 році він завершив будівництво гаража. 24 грудня 2009 року на гараж Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації було видано технічний паспорт. Інвентаризаційна вартість гаража становить 9 364 грн. Свідоцтво про право власності на гараж ним не було виготовлено. З 01 січня 2013 року введено нові правила реєстрації нерухомого майна, а тому отримати документ на право власності в адміністративному порядку можливості немає. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Визнати за ним право власності на гараж площею 20,4 м2 в м.Рогатині по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що з 01.01.2013 року в компетенцію Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації не входить видача свідоцтва про право власності, а до цієї дати він не оформив вищезазначеного документа. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив і про причину його неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до будівельного паспорта на будівництво господарських будівель, виданого забудівнику [PERSON] районним архітектором виконавчого комітету Рогатинської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, 19.03.1981 року, [PERSON] отримав дозвіл на будівництво гаража по вул.Миру в м.Рогатині на підставі рішення Рогатинської міської ради від 12.02.1981(а.с.8-11). Рішенням Рогатинської міської ради від 05.03.2010 року №17 було надано дозвіл на оформлення права власності на будівлю гаражу по вул.Миру за [PERSON]; було вирішено Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності за [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки №02-10, виданої 03 березня 2014 року комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» документація на гараж, що розташований в [ADDRESS] зареєстрована в архіві архітектурно-планувального бюро 19 березня 1981 року. При обстеженні на місці встановлено, що гараж побудовано в 1981 році без порушення будівельних норм. Транзитні інженерні комунікації, ЛЕП, газопроводи, кабелі зв'язку на території двору відсутні. На вказаний гараж Івано-Франківським інвентаризаційним бюро видано технічний паспорт (а.с.15). Як вбачається з технічного паспорта на гараж по вул. Миру в м.Рогатині інвентаризаційна вартість гаража становить 9364 грн. (а.с.13-14). Відповідно до довідки, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації гараж [ADDRESS] має наступні технічніі характеристики - загальна площа - 20,4 м2. Реєстрація права власності на даний гараж в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася (а.с.3). За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 ЦК України, стаття четверта Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно з пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 7/5 від 7 лютого 2002 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.26-27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.182,328,331,392 ЦК України,

Outcome: approved