Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній власності та припинення права на частку у спільному майні. В обгрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що квартира [ADDRESS] , перебуває у спільній сумісній власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] його частку у спірній квартирі успадкувала його дружина [PERSON] . Розмір успадкованої частки становить 1/6, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом ВСХ №030358 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2006 року. Вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності позивачів та відповідача за виключенням 1/6 частки, яка була успадкована [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки, між ними як співвласниками квартири та відповідачем досить часто виникають конфлікти, подальше співжиття в одній квартирі є неможливим. З приводу даних конфліктів вони неодноразово звертались до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, що підтверджується відповідними листами-відповідями від 24.07.2019, 22.08.2019, 27.08.2019, 04.06.2020, копіями постанов Яворівського районного суду Львівської області у справі № 460/4114/19 від 13.08.2019, № 944/5511/19 від 01.11.2019, відповідно до яких [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та вироком Яворівського районного суду Львівської області у справі № 944/3947/20 від 21.12.2020. З метою розпорядження своїм майном, вони зверталися до відповідача з проханням щодо визначення часток у спільному майні, однак згоди між ними не було досягнуто. Спільне володіння та користування спірною квартирою є неможливим з огляду на погані відносини, що склались між ними та відповідачем впродовж тривалого часу. Вони не спілкуються, родинних зв`язків не підтримують. Відповідач не здійснює оплати за житлово-комунальні послуги, не проводить ремонтні роботи в квартирі та не утримує своє майно. Факт оформлення на [PERSON] особових рахунків за житлово-комунальні послуги та сплата за них підтверджується копіями відповідних квитанцій. Зважаючи на те, що відповідач в спірній квартирі не проживає та має інше постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а частка відповідача у спільному майні є незначною і її неможливо виділити в натурі, відтак припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Відповідно до звіту про оцінку майна від 22.12.2020, виготовленого ТзОВ «Аріадна» на замовлення [PERSON] , ринкова вартість спірної квартири складає 424680 гривні, а вартість 1/6 частки, яка належить відповідачу становить 70780 гривень. На даний час ними внесено на депозитний рахунок Яворівського районного суду Львівської області вартість 1/6 частки спірної квартири в сумі 70780 гривень, що підтверджується копією даного звіту. Просять постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Визначити, що частки співвласників квартири [ADDRESS] у спільній сумісній власності є рівними, в розмірі: 1/6 частки квартири належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку у квартирі [ADDRESS] . Перерахувати з депозитного рахунку суду в користь відповідача [PERSON] вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] в розмірі 70780 (сімдесят тисяч сімсот вісімдесят) гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Дзидз А.В. та позивач [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяву, у якій просять справу слухати у відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких просять справу слухати у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судових засідань та відзиву на позовну заяву. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , саме на ці адреси були скеровані виклики в судове засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечила сторона позивача. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повню з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.05.2004 року, виданого керівником органу приватизації В.Поставитюк, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12803221 від 07.12.2006 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] розмір її частки становить 1/6. За адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте, відповідач за зареєстрованою адресою не проживає, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про оцінку майна №AR201222-015, виготовленої ПП «Аріадна» оціночна (ринкова) вартість 3-х кімнатної квартири, загальною площею 61 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] без ПДВ складає 424680 (чотириста двадцять чотири тисяч шісот вісімдесят) гривень, в тому числі частка власником якої є [PERSON] (1/6) становить 70780 гривень. Постановами Яворівського районного суду Львівської області від 13.08.2019 та від 01.11.2019 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 21.12.2020 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] повністю оплачує комунальні послуги в КП «Житлокомунсервіс» Яворівської міської ради, МКП «Яворівканал», ТзОВ «Львівгаз збут», за технічне обслуговування Домофону ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач участі в утриманні квартир не бере, за комунальні послуги не сплачує, а позивачам важко утримувати квартиру в якій іде нарахування за житлово -комунальні послуги і на відповідача. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.05.2004 року, виданого керівником органу приватизації. Відповідно до ст.ст.370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 статті 346 ЦК України визначено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Враховуючи встановлені по справі обставини, а саме, те що відповідач більш як один рік не проживає за адресою: [ADDRESS] , спільним житлом не користується, участі в його утриманні не бере, отже не має інтересу до такої, а розмір його частки в даній квартирі є незначною. Крім цього, на депозитний рахунок суду позивачами внесено суму в розмірі 70780 гривень, що підтверджується квитанцією. Вказана сума відповідно до звіту про оцінку майна №AR201222-015, виготовленої ПП «Аріадна» становить вартість 1/6 частки квартири, яка належить відповідачам та після набрання рішенням законної сили та буде перерахована з депозитного рахунку суду на користь відповідача [PERSON] . Відповідач у судові засідання жодного разу не з"явився, хоч був належно повідомлений, доказів на спростування обставин не надав, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved