Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу присвоїти прізвище - [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11 лютого 2011 року, який зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, по актовому запису №204. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. На протязі останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Постійні сварки, свідком яких було дочка, що негативно впливало на її психологічний стан. Чоловік не піклувався про інтереси сім`ї. Причиною розлучення стала та обставина, що вони протягом останніх п`яти років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Збереження сім`ї та примирення не можливе. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в його відсутность. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПКУкраїни за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 2011 року, який зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, по актовому запису №204 (а.с.5). Від спільного проживання у сторінр народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.4,6). На протязі останніх декількох років сімейне життя міжсторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розлучення стала та обставина, що сторони протягом останніх п`яти років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Збереження сім`ї та примирення не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно дост. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Outcome: approved