Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 26 квітня 2017 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 26 000,00 грн., строк повернення якої до 25 травня 2017 року. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується його підписом у договорі позики та письмовою розпискою від 26 квітня 2017 року. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав і позичених коштів не повернув, не дивлячись на неодноразові вимоги позикодавця. 31 жовтня 2017 року позивачем було направлено претензію до відповідача з вимогою сплатити кошти, проте відповідач відповіді на претензію не надав і кошти не повернув. Просить стягнути борг за договором позики, пеню та судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнив заявлені вимоги, збільшив та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 31 801,60 грн. з яких сума боргу 26 000,00 грн., пені в сумі 3491,17 грн., розмір інфляційних втрат 1898,00 грн. та 3% річних в сумі 412,43 грн. за договором позики та судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечує. Суду пояснив, що позичені кошти у визначений договором строк не повернув, тому вважає вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних правомірними. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 26 000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 25 травня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою та договором позики від 26 квітня 2017 року. Проте умов договору позики [PERSON] не виконав та у визначений договором строк позичених коштів не повернув. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено суму переданих в борг грошей, особистий підпис позичальника є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Заявлені позовні вимоги відповідач визнав повністю та проти їх задоволення не заперечує. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON] за позикою від 26 квітня 2017 року сплинув 25 травня 2017 року, тому відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних та інфляційні втрати. За період з 25.05.2017 року по 04.12.2017 року три відсотка річних становить 412,43 грн. = 26000 грн.* 3%*193/365 днів прострочення. Інфляційне зростання суми боргу за період з 25.05.2017 року по 04.12.2017 року становить 1898,00грн. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період: 101,3%*101,6%*100,2%*99,9%*102,0%*101,2%*100,9%= 107,3% Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу*процент інфляції) сума боргу (26000,00 грн.*107,3) 26000,00 грн. = 1898,00 грн. За період прострочення зобовязання з 25.05.2017 року по 04.12.2017 року розмір пені становить 3491,17 грн., що в себе включає: сума пені 2741,20 грн. (розмір ставки НБУ з 25.05.2017 року по 26.10.2017 року 25% (12,5*2) кількість прострочки 154 дня, сума пені за 1 день 17,80 грн.); сума пені 749,97 грн. (розмір ставки НБУ з 27.10.2017 року по 04.12.2017 року 27% (13,5*2) кількість прострочки 39 днів, сума пені за 1 день 19,23 грн.) Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики від 26 квітня 2017 року складає 31801,60 грн., в тому числі 26000,00 грн. основний борг, 412,43 грн. 3% річних, 3491,17 грн. пені, 1898,00грн. інфляційні втрати. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти за договором позики від 26.04.2017 року в сумі 26000,00 грн. основний борг, 412,43 грн. 3% річних, пені 3491,17 грн., 1898,00 інфляційні втрати, а всього 31801,17 грн. з врахуванням заявлених позивачем вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 640,0 грн. по сплаті судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved