Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою до територіальної громади с.Білорічиця Прилуцького району в особі Білорічицької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право на житло від 22 березня 1994 року їй та її чоловіку [PERSON] належна на праві спільної приватної власності квартира [ADDRESS], яка складає ? частину даного житлового будинку. Після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина на ? частину даної квартири. Будучи спадкоємцем після смерті чоловіка, позивач 18 жовтня 1994 року отримала у Прилуцькій районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1994 року на ? частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] Оскільки, з даних правовстановлюючих документів не можливовстановити право власності позивача на всю квартиру [ADDRESS], що позбавляє позивача в повній мірі реалізувати свої права як власника, зокрема зареєструвати право власності в державному реєстрі речових прав та відчужити її, тому позивачем і подано позов про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно її заяви та заяви її представника просили суд розглянути справу без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"вився, проте надіслав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без участі його представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 1994 року, [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS]. Дана квартира складає ? частину будинку з надвірними будівлями (а.с.21-22). [INFO] року [PERSON] помер, про що виконкомом Білорічицької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області видано Свідоцтво про смерть від 01 квітня 1994 року серії [NUMBER]. Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1994 року,зареєстрованого в реєстрі за №1-1271, встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO] року є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво, складається із однієї четвертої частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] які належали померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1994 року (а.с.23). Згідно довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25 травня 2017 року №937, право власності на квартиру №1, що складає ? частину будинку з належною частиною господарських будівель за адресою [ADDRESS], що становить ? частину будинку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1994 року; ? частина будинку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1994 року, виданого Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1-1271 (а.с.19). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належна ? частина квартири [ADDRESS]. ? частки від права власності на квартиру, становить ? частку від житлового будинку. Відповідно до довідки Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 02 листопада 2017 року №3158/01-16, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02 листопада 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, заведено спадкову справу 06 жовтня 1997 року за №60878864 (406). Крім того, судом встановлено, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] та Будинкової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS], місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-9). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1994 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК 1963 року є спадкоємицею першої черги за законом на ? частину спірної квартири після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, та приймаючи до уваги, що вступивши у фактичне управління та керування майном позивач прийняла спадщину, оскільки як на момент смерті спадкодавця так і після цього проживає у даній квартирі, від спадщини не відмовлялася, а згодом подала заяву до відповідної нотаріальної контори, але отримала у Прилуцькій районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1994 року на ? частину житлового будинку, що позбавляє позивача в повній мірі реалізувати свої права як власника в зв»язку з розбіжностями щодо типу нерухомого майна, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved