Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/716/15-ц від 02.06.2015 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 02.06.2015 року (справа №273/716/15-ц) з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 06.05.2015 року та до повноліття дітей. Відповідач працює , регулярно отримує заробітну плату в розмірі 5000-7000 грн. в місяць. Діти вже старшого віку, і витрати на їх утримання значно зросли, позивач самостійно не має можливісті забезпечити достатній рівень для утримання дітей, оскільки відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому змушена звертатися до суду із вказаним позовом. Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково в сумі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину з тих підстав, що платник аліментів несе додаткові витрати на утримання дітей та має сумніви щодо того, чи діqсно отримувач аліментів їх витрачає на його дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 5). Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/716/15-ц від 02.06.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2015 року та до повноліття дітей. (а.с.7). Відповідач [PERSON] працює сторожем ДП «Баранівське лісомисливське господарство» з квітня 2018 року, має середній щомісячний заробіток в близько 5000,00 грн. що підтверджується довідкою про №08-31/144 від 08.10.2018 року (а.с.22) Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержуача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що при розгляді вказаного позову, заявленого з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років : з 1 січня 2018 року - 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей. Своє рішення суд обґрунтовує тим, що розмір аліментів, визначений раніше рішенням суду, не відповідає інтересам дітей, рівню достойного їх забезпечення, значно менший мінімальний гарантованого Законом розміру. Відповідач працездатний, працює та отримує заробітну плату. Інших доказів про доходи відповідача немає. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Щодо відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне. Обставини, що відповідач додатково несе витрати по утриманню своїх дітей, не заперечуються позивачем. Однак, вони не надають суду підстави для зменшення розміру аліментів на утримання кожної дитини до розміру, який значно менший мінімального гарантованого Законом розміру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved