Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд визначити, що частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м, є рівними і складають по 1/4 частки; визнати за позивачкою в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м. В обґрунтування позову зазначає, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Крім неї та відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , співвласником квартири без виділення часток був її батько, який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на його частку у зазначеній квартирі, яка належала йому та членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності. Однак, для визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування необхідно встановити розмір часток співвласників та визнати право власності на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі нез`явлення у судове засідання відповідачів, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - Таращанської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 62/2020, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1993, виданого відділом у справах комунальної власності, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної [PERSON] та членом його сім"ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири становить 43,80 кв.м (а.с.20). Частина 1 ст. 355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 368 ЦІК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що домовленості про розмір часток у спільній власності на квартиру між співвласниками не було, їх частки у вищезазначеній квартирі є рівними. Так, кожному належить 1/4 частка квартири. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.18). [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , який проживав, був зареєстрований та був співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.19). Місцем відкриття спадщини після його смерті є місто Тараща Київської області. Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 26 листопада 2019 року Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.19). За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є його дружина (відповідачка) [PERSON] , дочка (позивачка по справі) [PERSON] та син [PERSON] . В установлений ст. 1270 ЦК України позивачка подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. Враховуючи те, що інша спадкоємці відмовилися від отримання спадщини, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на належну на праві спільної сумісної власності, але не виділену в натурі, частку у вищевказаній квартирі. Позивачка, з метою оформлення своїх спадкових справ, а саме отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. Відповідно до п. 205 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Проте, в зв`язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не була визначена, оскільки вказана квартира належала йому та членам його сім`ї на праві приватної спільної сумісної власності, приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на спадкову квартиру і запропоновано звернутися до суду (а.с.37). В зв`язку з неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення своїх спадкових прав в позасудовому порядку, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно відповіді КП КОР «Південне БТІ»№ 916 від 25.05.2020 право власності на квартиру [ADDRESS] до 01.01.2013 не було зареєстровано (а.с.21). Згідно даних технічного паспорта, квартира загальною площею 43,50 кв.м, житловою - 27,30 кв.м (а.с.22-25). Згідно звіту про проведення незалежної оцінки вартості квартири [ADDRESS] , оціночна вартість зазначеної квартири становить 333286,00 грн, відповідно вартість 1/4 частини становить 83321,50 грн (а.с.38-72). Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Згідно зі ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Окрім того і відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, позивачка в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Outcome: approved