Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину. Посилається на те, що 03 жовтня 2014 року близько 09 години [PERSON] перебуваючи поряд з магазином, розташованому у центрі с. Даньківка, Прилуцького району, на грунті неприязних відносин умисно нанесла [PERSON] удар склянною пляшкою, наповненою вином в область голови, внаслідок чого пляшка розбилась, а остання втратила свідомість. Після чого позивачку було доставлено до Прилуцької ЦРЛ для надання медичної допомоги. За наслідками злочинних дій [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України , які в подальшому були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 126 КК України. За наслідками розгляду кримінального провадження ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року [PERSON] за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито. Вважає, що закриття за терміном давності не є реабілітуючою для [PERSON] обставиною і не звільняє від відшкодуванння заподіяної позивачці матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення нею злочину в порядку цивільного судочинства. Внаслідок неправомірних дій позивачка була вимушена лікуватися в лікарні на що нею були витрачені особисті кошти в сумі 5000 грн, а також кошти на поїздки до лікарень в м. Прилуки, м. Ніжин та м. Чернігів в розмірі 2000 грн., та витрати за надання адвокатських послуг в судах по кримінальному провадженню в сумі 10000 грн. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] позивачці також завдано моральної шкоди тобто немайнових витрат, причинених моральними та фізичними стражаннями, які позначили негативні зміни у її житті, негативні переживання та спогади, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, побоювання щодо майбутнього стану здоров»я, тощо. Просить стягнути із відповідачки [PERSON] на її користь 8000 грн. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, витрати за надання адвокатських послуг в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати в сумі 3000 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову та просив позовну заяву залишити без задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства встановленими ст. 11 ЦПК України, також передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як розяснено у пп. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. В судовому засіданні було встановлено, що відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження за № 12014270210001311 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року [PERSON] за вчинення нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв»язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] - закрите. Згідно пунктів 8 та 9 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. За правилами ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В контексті ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для справи. Стаття 58 даного закону передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В судовому засіданні були дослідженні висновок експерта № 236, медична картка стаціонарного хворого, первинний огляд хворого, крім того листок лікарських призначень, однак жодного фіскального чека на закупівлю лікарських препаратів, які б узгоджувались з призначеними лікарями для лікування [PERSON], та витрат на пальне суду надано не було. Крім того, представником позивачки також не надано суду розрахунку суми за надану правову допомогу за представництво інтересів [PERSON] в судах в кримінальному провадженні. За правилами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні представником позивача не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував: витрати на закупівлю лікарських препаратів, на пальне, а також розрахунку за надану правову допомогу в кримінальному провадженні, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволення заявлених позовних вимог в цій частині так вони є не обгрунтованими і не підтверджуються матеріалами справи. Крім того за правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того даною роз'яснено, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено наступне: в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, обчислюючи розмір моральної шкоди, якими доказами це підтверджується. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, виходячи з вищевикладено, та беручи до уваги те, що вина [PERSON] у вчиненні злочину не встановлена обвинувальним вироком суду, позивачкою не доведено факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру, не надано підтверджуючого розрахунку моральної шкоди та з яких міркувань вона виходила, а також якими доказами це підтверджується. Не доведено підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим суд вважає, що позовна заява в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та такою, що не підлягають задоволенню. Враховуючи, що в задоволені позову відмовлено, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed