Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюб розпався, оскільки відповідач фактично покинув позивача на пятому місяці вагітності на користь іншої жінки, на даний момент він проживає з іншою жінкою від якої має дитину. У зв'язку з наведеним просив шлюб розірвати. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.07.2009 року міським віділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №510. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 02.02.2010 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06.08.2015 року. Встановлені судом факти відповідають сімейним правовідносинам, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе у звязку з тим, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також те, що відповідач підтримує вимогу про розірвання шлюбу, збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved