Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу, обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 01серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до змісту якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., та зобов'язалася повернути їх до 15 липня 2015 року. Таким чином, у відповідачки виникли боргові зобов'язання перед позивачкою. До теперішнього часу своїх зобов'язань відповідачка не виконала, грошові кошти, які зобов'язалася повернути, не повернула. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526,530, 612 ЦК України просила стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 50 000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та розглядати справу у її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу у її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до змісту якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. та зобов'язалася повернути їх до 15 липня 2015 року (а.с.6). Таким чином, у відповідачки виникли боргові зобов'язання перед позивачкою. До теперішнього часу своїх зобов'язань відповідачка не виконала, грошові кошти, які зобов'язалася повернути позивачці, не повернула. У відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності із ч. 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню та виносить рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивачки заборгованість за договором позики у розмір 50 000,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені і документально підтвердженні нею судові витрати у розмірі 552 грн.

Outcome: approved