Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]; стягнути аліменти з гр. [PERSON] для утримання дитини [PERSON], [INFO], на користь тих осіб або установ, яким буде передано на виховання дитину, у розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина на виховання; дитину [PERSON], [INFO], передати на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого влаштування. На обґрунтування у позовній заяві зазначено, що за рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 08.11.2012 р. № 902 [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2012 р. (справа № 11/1190/1011/12) про засудження до позбавлення волі батька [PERSON] та акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту, знайдену дитину від 10.09.2012 р. Згідно з актом про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту, знайдену дитину від 10.09.2012 р. мати [PERSON] покинула доньку [PERSON] у громадянки [PERSON], бабусі дитини, долею дочки не цікавилась, про місце свого знаходження не повідомляла. Громадянка [PERSON] 10.09.2012 p. привела хвору онуку до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради і повідомила, що не має наміру займатись її вихованням та утриманням. З метою реалізації права дитини, позбавленої батьківського піклування, на сімейне виховання, за рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.12.2012 р. № 1007 малолітня [PERSON] влаштована до дитячого будинку сімейного типу громадян [PERSON], де перебуває на даний час. Відповідач по справі ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її вихованням не займається, нехтує своїми батьківськими обов»язками. Представник позивача в судовому засіданні викладені в позовній заяві вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного тану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області 19 жовтня 2012 року /а.с. 5/. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 вересня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки: відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання [PERSON] у виді позбавлення волі строком на 3 роки /а.с. 33-34/. Згідно з актом про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту, знайдену дитину від 10.09.2012 р. мати [PERSON] покинула доньку у громадянки [PERSON], долею дитини не цікавилась, про місце свого знаходження не повідомляла. Громадянка [PERSON] 10.09.2012 p. залишила хвору дитину в службі у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, звідки дівчинку було доставлено до комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» /а.с. 6/. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 08.11.2012 р. № 902 [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2012 р. (справа № 11/1190/1011/12) про засудження до позбавлення волі батька [PERSON] та акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту, знайдену дитину від 10.09.2012 р. /а.с. 9/ За рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 08.11.2012 р. № 904 дитина [PERSON] влаштована до комунального закладу «Кіровоградський обласний Будинок дитини» управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації /а.с. 10/. Згідно з актом Кіровоградського обласного Будинку дитини від 11.12.2012 р. № 131 мати [PERSON] не відвідувала дитину в закладі, письмових запитів щодо дитини не надсилала /а.с. 13/. За рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.12.2012 р. № 1007 дитина [PERSON] влаштована до дитячого будинку сімейного типу громадян [PERSON], де перебуває на даний час /а.с. 14-15/. Відповідно до характеристики дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 60 „Ягідка", який протягом двох років відвідує [PERSON], дитина прийшла до закладу несоціалізована, з нерозвинутим мовленням, не вміла самостійно харчуватись, не контролювала свої фізіологічні потреби. Біологічна мати дитини жодного разу не приходила до закладу, успіхами дочки не цікавилась /а.с. 16/. Згідно характеристики, батьки-вихователі [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з позитивної сторони, дітей виховують в любові та повазі одне до одного, багато часу проводять в спілкуванні зі своїми дітьми, діти завжди чисто та гарно вдягнені та всім забезпечені /а.с. 17/. Згідно висновку Служби у справах дітей №1950/49-05-24 від 26.03.2015 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] /а.с. 18-19/. Мати [PERSON] не зверталась до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та до прийомних батьків [PERSON] щодо долі своєї дочки [PERSON]. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.». Згідно статті №12 цього ж закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті №15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні їй з нею ніхто не чинив. Також, байдужість матері до долі доньки підтверджується її неявкою в судове засідання, її не бажання боротись за право називатись матір»ю, що виразилось у відмові давати пояснення та відсутність бажання проявити дії по спростуванню доводів позивача на обґрунтування позову. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Все вищевикладене, є ні що інше, як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Суд роз'яснює, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, діючи в межах позовних вимог, суд вважає, що відповідач повинна сплачувати аліменти у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь тих осіб чи установ, яким буде передано на утримання малолітню дитину [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. В силу ст. 167 СК України, суд вважає за необхідне передати дитину на опікування органу опіки і піклування. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved