Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У грудні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 27 листопада 2015 року в м. Києві відповідач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з. [NUMBER] , що привело до їх пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] кошти у розмірі понесених витрати 7 307,09 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 січня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 07 травня 2020 року прийнято до провадження справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання 21.01.2021 представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суд подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання 21.01.2021 не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву до суду не направив. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що [PERSON] 27.11.2015 року керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження обох автомобілів, чим порушив п.13.1 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 24 квітня 2015 року було отримано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7717269, а саме автомобіля «Тойота» державний номер [NUMBER] . 09.08.2015 року до МТСБ України надійшла заява [PERSON] про відшкодування йому завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність Згідно звіту №МК1776_15 від 27 грудня 2015 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Тойота» державний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складала 7307,09 грн. [PERSON] було виплачено страхове відшкодування відповідно до наказу № 7548 від 04.10.2016 року МТСБ України - 7 307,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7548рв від 04 жовтня 2016 року. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Враховую вищевикладене суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7 307,09 грн. Також позивачем при зверненні до суду було заявлено вимогу про стягнення витрат на послуги аварійного комісара у розмірі 200 грн., однак позивач не надав квитанцію про перерахування даних коштів, тому в цій частині суд відмовить Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1 921,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: partial