Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 23 жовтня 2017 року він позичив відповідачу 60000 грн., які останній зобов'язався повернути до 23 листопада 2017 року, що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач грошові кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь основний борг за договором позики 60000 грн., розмір втрат від інфляції 3660 грн., 3% річних від простроченої суми позики 1232 грн. 87 коп., судові витрати у розмірі 1434 грн. 05 коп., які складаються з 704 грн. 80 коп. судового збору, 700 грн. - за надання правової допомоги, 29 грн. 55 коп. за отримання довідки, а всього просить стягнути з відповідача - 64892 грн. 87 коп. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно пункту 1 укладеного між сторонами по справі договору позики від 23 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2293, відповідач позичив у позивача 60000 грн., які зобов'язався повернути до 23 листопада 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Суд вважає встановленим факт укладення 23 жовтня 2017 року між сторонами договору позики у розмірі 60000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідачем не надано суду доказів про належне виконання ним зобов'язання щодо повернення позичених грошових коштів у строк, встановлений договором, суд приходить до висновку про виникнення у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 60000 грн., а тому позовна вимога підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не повернув позику, договором позики не встановлений інший розмір процентів за час прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач на підставі ст. 625 ЦК України має право на стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, тобто за період з 24 листопада 2017 року по 01 серпня 2018року (визначений позивачем період розрахунку 3% річних та індексу інфляції). Суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок індексу інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем в період з 24 листопада 2017 року по 01 серпня 2018 року в порядку ст. 625 ЦК України, виходячи з наступного. Згідно ст.\~3\~Закону України\~Про індексацію\~грошових доходів\~населення,\~індекс споживчих\~цін обчислюється\~центральним органом\~виконавчої влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~статистики,\~і не\~пізніше 10\~числа місяця,\~що настає\~за звітним,\~публікується в\~офіційних періодичних\~виданнях. Відповідно до відомостей, що містяться на офіційному веб-сайті періодичного видання Кабінету Міністрів України Урядовий курєр ( https://ukurier.gov.ua/uk/articles/category/indeks-inflyaciyi/) та довідки Головного управління статистики у Черкаській області від 25 липня 2018 року за вихідним № 05-15/2318 індекс споживчих цін (індекс інфляції) по Україні становив: в грудні 2017 року 101,0 %, січні 2018 року 101,5 %, лютому 2018 року 100,9 %, березні 2018 року 101,1 %, квітні 2018 року 100,8 %, травні 2018 року 100,0 %, червні 2018 року 100,0 %. Листом Верховного Суду України від 03 квітня 1997 № 62-97р надано рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Так, для визначення індексу інфляції за любий період необхідно щомісячні індекси, що складають відповідний період, помножити між собою. Таким чином, індекс інфляції (індекс споживчих цін) за період з грудня 2017 року по червень 2018 року становить 101,0х101,5х100,9х101,1х100,8х100,0х100,0 = 105,4%. Сума боргу відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період з грудня 2017 року по червень 2018 року складає 3240 грн. 00 коп. ((60000 грн. х 105,4 %) / 100 % = 63240 грн.). З наведених підстав суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вище вказаної позовної вимоги. Щодо вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. В період з 24 листопада 2017 року по 01 серпня 2018 року минуло 250 календарних днів. Грошова сума в розмірі 3 % від боргу складає: 60000,00 х 3% = 1800 грн. 00 коп. Далі визначається розмір процентів за день та множиться на кількість днів прострочення: 1800,00грн. / 365дн. х 250дн. = 1232 грн. 87 коп. Таким чином, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення трьох процентів річних в розмірі 1232 грн. 87 коп. та такою, що підлягає до задоволення. Суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 700 грн. 00 коп. та отримання довідки від 25 липня 2018 року за № 05-15/2318 в розмірі 29 грн. 55 коп., виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати позивача на отримання довідки про розмір індексу споживчих цін по Україні та Черкаській області, у розумінні ст. 133 ЦПК України, не відноситься до судових витрат. Також інформація щодо розміру індексу споживчих цін (індексу інфляції) є безоплатною, загальнодоступною, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Позивачем надано незавірену ксерокопію квитанції № 32, без зазначення дати її складання, виданої адвокатом [PERSON], відповідно до якої позивач сплатив адвокату 700 грн. 00 коп. за правову допомогу при оформленні позовної заяви до суду про стягнення боргу. В той же час, позивачем не надано укладений з адвокатом договір про надання правничої (правової) допомоги, детальний опис наданих адвокатом послуг або акт виконаних робіт, або обґрунтований розрахунок витрат часу тощо, що виключає можливість встановлення судом змісту отриманої позивачем правничої допомоги та її відношення до розгляду даної справи. Тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial