Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, в якому просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], померлого 10.04.2001 року, а саме з 18.12.1987 року до моменту смерті за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заяви зазначила, що 10.04.2001 року помер її вітчим [PERSON], з яким вона проживала у спірній квартирі, після його смерті жодних спадкоємців за законом та за заповітом немає. При зверненні до нотаріальної контори, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджено факту постійного проживання із спадкодавцем. В судовому засіданні представник заявника та заявник заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав в ній викладених. Представник заінтересованої особи (Херсонська міська рада) в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Представник заінтересованої особи (третьої Херсонської державної нотаріальної контори) в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника заявника та заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, матеріали спадкової справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ №616020 від 19.03.1969 р. [PERSON] народилась 23.11.1968 року, батьками є [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016846109 від 07.07.2016 р., 04.01.1986 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружина змінила прізвище на «Алмашова», 13.04.1989 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, про що складено актовий запис №248. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016846050 від 07.07.2016 р., 24.06.1989 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружина змінила прізвище на «Корнієнко», 05.09.2000 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, про що складено актовий запис №499. Згідно довідки про одруження від 11.12.2003 року №85/07.57, виданої [PERSON] про те, що 18.12.1987 року у Комсомольському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Херсона зареєстровано одруження [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1189, прізвище після одруження у дружини «Рижило». Зазначений шлюб розірвано у Комсомольському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 07.02.1994 року, про що складено актовий запис №100. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.01.2000 р. №5694 виданого Фондом комунального майна м. Херсона, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] [PERSON] помер 10 квітня 2001 року про що в книзі реєстр рації актів про смерть 2001 року квітня місяця 10 числа зроблено запис №1428, що підтверджено відповідним свідоцтвом виданим 10.04.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона. [PERSON] померла 05 січня 2016 року про що 05 числа січня місяця 2016 року складено відповідний актовий запис №13, що підтверджено відповідним свідоцтвом виданим 05.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON], спадщина на яку видане свідоцтво складається з ? частини двокімнатної квартири №76, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Заменгофа Людвіка (перейменована Благоєва), в будинку №6. Відповідно до довідки виданої ТОВ «Шумен», за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та поховала свою матір [PERSON], яка померла 05.01.2016 року та батька [PERSON], який помер 10.04.2001 року. Відповідно до листа державного нотаріуса Третьої Херсонської державної нотаріальної контори №450/01-16 від 16.07.2016 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки останньою не надано документів, що підтверджують родинні звязки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника (проживає у квартирі № 75), яка увесь час проживала за адресою [INFO] (перейменована Благоєва)[ADDRESS], разом із матірю та вітчимом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника (проживає у квартирі № 106), яка увесь час проживала за адресою [INFO] (перейменована Благоєва)[ADDRESS], разом із матірю та вітчимом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона також є сусідкою заявника (проживає у квартирі № 78), яка увесь час проживала за адресою [INFO] (перейменована Благоєва)[ADDRESS], разом із матірю та вітчимом, після смерті матері проживала розом із вітчимом, доглядала його. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, тобто крім тих, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини". За приписами ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Крім того, на обовязку частку в спадщині мають права за ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдовець) та непрацездатні батьки, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частку, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Відповідно до п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 р.\~за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно абз. 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки в разі його встановлення надасть можливість отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт проживання заявника зі спадкодавцем на час його смерті, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved