Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач\~ Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 24535,81 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 29.10.2017 року о 15-10 год. по пр. Гагаріна, буд. 322 в м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля «Peugeot 307», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] , та автомобіля «Great Wall», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Great Wall», державний номерний знак [NUMBER] , та завдано шкоди власнику вказаного автомобіля. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2018 року, відповідачку визнано винною за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правову відповідальність відповідачки за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Потерпіла особа звернулась до позивача із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Позивачем виплачено потерпілій особі 23835,81 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в якості регламентної виплати. Крім того, позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди, які складають 700,00 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засідання 26.12.2019 року, 26.02.2020 року не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 26.12.2019 року, 26.02.2020 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у її відсутність, суду не надала. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 року у справі № 646/8027/17, [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що 29.10.2017 року о 15-30 год. [PERSON] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керувала автомобілем «Peugeot 307», державний номер [NUMBER] , у м. Харкові по пр. Гагаріна, буд. 322, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла наїзд на автомобіль «Great Wall Haval», державний номер [NUMBER] , чим порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.9 «а» ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2018 року, постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 року про визнання [PERSON] винною за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, із стягненням судового збору залишено без змін. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки «Great Wall Haval», державний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 06.01.2018 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про настання страхового випадку. Відповідно до Звіту № 768/М/2017 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 29.11.2017 року, вартість відновлювального ремонту, завданого власнику «Great Wall Haval», державний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 23835,81 грн. без ПДВ та 27211,77 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріалі. 13.03.2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України виданий наказ № 2385, на підставі якого вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 23835,81 грн. Відповідно до платіжного доручення № 902666 від 14.03.2018 року, страхове відшкодування в розмірі 23835,81 грн. позивачем виплачено [PERSON] . Крім того, позивачем сплачено 700,00 грн. ТОВ «Незалежна експертна компанія» за послуги аварійного комісару. Як вбачається з витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правову відповідальність водія автомобіля позивачки застраховано не було. Як вбачається з претензії позивача від 19.09.2018 року № СУ/45629/4, ним було повідомлено відповідачку щодо необхідності відшкодування грошових коштів в загальному розмірі 24535,81 грн. Проте, як вбачається з доводів позовної заяви, вказані грошові кошти позивачу відшкодовано не було. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. п. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 23835,81 грн. та задовольняє позов в цій частині. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на експерта в розмірі 700,00 грн., то суд відмовляє у вказаних вимогах з огляду на наступне. Положення п. 34.2., 34.4. ст.34, п. 40.3. ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів та експертів, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням аварійного комісара або експерта. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів або експертів замість власних працівників для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара або експерта підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара та експерта також не входять. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 700,00 грн., що пов`язані із залученням позивачем на власний розсуд експерта. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1866,19 грн.

Outcome: partial