Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , неодноразово уточнивши який, просить: визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на двокімнатну квартиру, житловою площею 35,9 кв.м., загальною площею 48,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , є рівними; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на Ѕ частку двокімнатної квартири, житловою площею 35,9 кв.м., загальною площею 48,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати цивільні права та обов`язки за кредитним договором від 07.11.2017 року № Z06.187.77699, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» спільним майном подружжя та стягнути з [PERSON] , серія та номер паспорту АО 275264, РНОКПП відсутній, у паспорті наявна відмітка Нікопольської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорту», грошові кошти у розмірі 39112 гривень у якості компенсації Ѕ частки сплачених [PERSON] грошових коштів у розмірі 78223,99 гривень на погашення кредиту за кредитним договором від 07.11.2017 року № Z06.187.77699, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк». В обґрунтування пред`явлених вимог представник зазначив наступне. 18 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 141 від 18.04.2015 року. За час спільного проживання у шлюбі позивачем та відповідачем, за спільні кошти, 28 листопада 2017 року, була придбана двокімнатна квартира, житловою площею 35,9 кв.м., загальною площею 48,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М. 28.11.2017 року, реєстровий номер 1900. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем не укладався, інших домовленостей не було. Покупцем вказаної квартири за договором купівлі-продажу визначена [PERSON] , [PERSON] надавав згоду на придбання вказаної квартири у спільну сумісну власність подружжя. Вказана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, номер 181451945 від 18.09.2019 року. Вартість вказаної спірної квартири, згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 20.09.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , складає 175000 гривень, відповідно вартість Ѕ частки вказаної квартири складає 87500 гривень. Крім того, в інтересах сім`ї та з відома другого з подружжя, [PERSON] , 07.11.2017 року було укладено кредитний договір № Z06.187.77699, за змістом якої ПАТ «Ідея Банк» надав позичальнику [PERSON] , кредит (грошові кошти) в сумі 45700 гривень. Вказаний кредит надано на 48 місяців, дата останнього платежу 07.11.2021 року, щомісячний платіж складає 2696,33 грн. Позивачем щомісяця обслуговується вказаний кредит, щомісяця сплачуючи 2696,33 грн. Всього за період з грудня 2018 року по 28 вересня 2020 року було сплачено 78\~223 грн. 99 коп. Вважає, що позивач має право на відшкодування Ѕ частки сплачених за кредитним договором коштів у розмірі 78223,99 : 2 = 39112 грн. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі N 6-539цс16 зроблено висновок, що "до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. 08 грудня 2018 грудня шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 262 від 08.12.2018 року. У добровільному порядку здійснити поділ майна, набутого за час шлюбу, відповідач відмовляється. Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. На підставі ст. 372 ЦК України вважається, що при поділі спільної сумісної власності частки співвласників є рівними. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21.12.2007 року, згідно з яким поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року, N11, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Таким чином, позивач змушений звернутись до суду з цією уточненою позовною заявою про поділ майна подружжя. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] , подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , уточнивши яку просить: визнати договір позики від 28.11.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. зареєстровано в реєстрі з №1905, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 49000 грн. 00 коп. спільним зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] Ѕ частку грошових коштів за договором позики від 28.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. зареєстровано в реєстрі з №1905, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 24 500 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] грошову компенсацію за сплату комунальних послуг у період 2018-2019 років за житлову квартиру по [ADDRESS] , у розмірі Ѕ частки від загальної сплаченої суми, що складає 10799 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., сплачений судовий збір та витрати понесені на проведення судової оціночно-будівельної експертизи у розмірі 3500 грн. 00 коп. В обґрунтування зустрічного позову зазначила наступне. З 2015 року позивачка з відповідачем перебували у шлюбі, спільних дітей від шлюбу не мають, однак позивачка має доньку. За весь час спільного проживання сторонами була дійсно придбана 28.11.2017 року житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, враховуючи, що подружжю не вистачало суми для сплати вартості квартири в повному обсязі, позивачка та відповідач домовились з продавцем про укладення договору позики на суму 49000,00 грн. строком до 28.05.2020 з щомісячним платежем у сумі 2700,00 грн. Пунктом 14 цього договору визначено, що іншим з подружжя - [PERSON] надана згода на укладання цього договору. Однак, дані факти [PERSON] не зазначив у своїй позовній заяві навмисно задля уникнення виконання зобов`язань за цим договором позики. Сімейне життя між ними не склалось та шлюб було розірвано 08 грудня 2018 року, однак ще до розірвання шлюбу подружжя припинило спільне проживання однією сім`єю та ведення домашнього господарства. Позивачка залишилась мешкати з донькою удвох у спірній квартирі, а відповідач переїхав проживати до іншого місця. З цього часу позивачка, будучи зареєстрована у вказаній житловий квартирі, мешкає разом з донькою, займається ремонтом у квартирі та сплачує самостійно комунальні послуги, які нараховуються. [PERSON] не допомагає у сплаті обов`язкових комунальних платежів, як фактичний співвласник Ѕ частки квартири. Крім того, дана спірна квартира була придбана з чималим боргом за сплату комунальних послуг колишніми власниками, тому позивачка поступово сплачує ще й борг за комунальні послуги, які були під час придбання квартири, що підтверджується квитанціями про оплату. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За правилами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст. 372 ЦК України встановлено, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. (п. 22). Згідно з п. 23 вказаної Постанови спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 24 вказаної Постанови Пленуму до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном мається на увазі окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 4 ст.65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмет матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї (аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду України у справах № 6-55цс13 від 19.06.2013, № 6-163цс12 від 20.02.2013, № 6-88цс12 від 12.09.2012). З огляду на договір позики указано з якою метою він укладений, що не суперечить ч. 4 ст. 65 СК України, вказано строк повернення, що не суперечить ч. 1 ст. 1049 ЦК України, наявні підписи відповідача, що свідчить про те, що він згоду на укладення вказаних договорів надавав та був обізнаний про наявність такого договору. Відповідно до вимог ст. 1046, 1054 ЦК України грошові кошти, взяті у борг та у кредит, є власністю позичальника. Як зазначалося вище, відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив судам, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивачка за зустрічним позовом, як до розірвання шлюбу та і після розірвання шлюбу сплачувала щомісячно за договором позики платіж у розмірі 2700,00 грн., і таким чином, повністю сплатила грошові кошти за договором позики. Враховуючи, що договірні зобов`язання подружжя підлягають поділу у рівних частках, позивачка має право на відшкодування Ѕ частки сплачених коштів за договором позики. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З вересня 2018 року позивачка з відповідачем припинили проживання однією сім`єю та з цього часу позивачка самостійно сплачує комунальні платежі, які нараховуються на квартиру. Враховуючи наявність квитанцій сплачених від імені позивачки у період 2018-2019 роки за оплату комунальних послуг утримання житлової квартири по [ADDRESS] та попереднього боргу колишніх володільців, загальна сума понесених витрат складає 21598 грн. 00 коп., що підлягає компенсації з відповідача у розмірі Ѕ частини від цієї суми. Представником позивача [PERSON] [PERSON] було подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено наступне. Із зустрічними позовними вимогами погодитися не можна з наступних підстав. Вимога із поділу сплаченої суми за договором позики у розмірі 35100 гривень є необґрунтованою, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів щомісячних витрат на погашення вказаної суми у розмірі 2700 гривень. Зокрема, із доданих до справи копій квитанцій, від 24.01.2019 року, 26.02.2019 року, 26.04.2019 року, 26.12.2018 року, вбачається, що громадянка [PERSON] поповнювала власну платіжну картку, з квитанції від 25.09.2018 року вбачається, що платником є [PERSON] . Крім того, оплату було здійснено в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Крім того, з жодної із наданих квитанцій на вбачається цільове призначення сплати коштів повернення позиченої суми за договором позики від 28.11.2017 року. Вимога стосовно сплати грошової компенсації за сплату комунальних послуг у період 2018-2019 років у розмірі 10799,00 гривень, виходячи із загальної суми понесених витрат 21598 гривень не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою. Так, деякі комунальні послуги, грошові кошти понесені на погашення яких заявлені до часткової компенсації, оплачені раніше, ніж було припинено шлюб, відповідно, комунальні послуги сплачувалися за рахунок спільного сімейного бюджету подружжя [PERSON] та [PERSON] . Наприклад, квитанції № 13502 від 22 жовтня 2018 року на суму 5000 гривень, № 2166 від 07 грудня 2018 року на суму 16,96 гривень, квитанція б/н від 07 грудня 2018 року на суму 1240,17 гривень, дублікат квитанції від 02.04.2018 року на суму 2700,02 гривень, квитанція № 1324-6584-2938-5028 від 17.08.2018 року на суму 343,09 гривень, тощо. Крім того, як зазначає позивач за зустрічним позовом, за адресою знаходження спірної квартири також зареєстрована її донька, [PERSON] , [INFO] , яка також є споживачем комунальних послуг. Крім того, відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] , жодного дня не був зареєстрований за адресою спірної квартири, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у його паспорті. В розумінні ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. На дату подання даного відзиву титульним власником спірної квартири є [PERSON] , разом із нею користувачем квартири є її дочка, [PERSON] . Частка співвласника, відповідно і відсоток вартості комунальних послуг, який має бути компенсований, на сьогодні не визначений. Відповідачкою за первісним позовом [PERSON] було подано відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] , в якому вона зазначила наступне. Наданий позивачем кредитний договір від 07.11.2017 не підтверджує наявність використаного майна в інтересах сім`ї, а саме на придбання спірної квартири, а також не надано позивачем квитанцій про сплату боргу за таким договором. Ч. 4 ст.65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї (аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду України у справах № 6-55цс13 від 19.06.2013, № 6-163цс12 від 20.02.2013, № 6-88цс12 від 12.09.2012). Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження, що одержане за цим кредитним договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: про відкладення розгляду справи, які задоволені; про поновлення строків для уточнення та збільшення позовних вимог, які задоволені; про призначення експертизи, яке задоволено. В судове\~засідання позивач\~за первісним\~позовом та\~відповідач за\~зустрічним [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] \~не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] подав до суду письмові судові дебати, згідно змісту яких просить провести судове засідання без участі позивача. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] подала до суду письмові судові дебати та клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що сторін по справі знає з дати продажу квартири, стосунки нормальні. Договір купівлі-продажу та договір позики укладався з [PERSON] в один день. Ніяких грошей сторонам не давала. Під час укладення договору позики був присутній чоловік [PERSON] , з яким обговорювали з якою метою укладався договір. Щомісячні кошти за договором сплачувала [PERSON] , на сьогоднішній день умови договору виконано. На момент продажу, квартира перебувала в не дуже хорошому стані. Після підписання договору позики гроші подружжю не давала. Позика укладалась для виплати грошових коштів у розстрочку, тому оформили два договори за порадою нотаріуса. Не пам`ятає чи заключала з [PERSON] договір. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (том №1, а.с.7), свідоцтво про розірвання шлюбу (том №1, а.с.8), інформація з Державного реєстру (том №1, а.с. 9-11), висновок про вартість майна (том №1, а.с. 12), договір позики (том №1, а.с. 44), договір купівлі продажу (том №1, а.с.45-46), витяг (том №1, а.с.47), квитанції (том №1, а.с. 49-65), розрахунок (том №1, а.с. 72), довідка (том №1, а.с.78), інформація по рахунку (том №1, а.с.79), кредитний договір (том №1, а.с. 89-90), пам`ятка клієнту (том №1, а.с.91), виписка по особовим рахункам (том №1, а.с. 96-116), дублікати чеків (том №1, а.с. 133, 151,152, 244, 245, 246), інформація по сплаті коштів (том №1, а.с. 134-136), розписки (том №1, а.с. 171,172), заяви на переказ готівки (том №1, а.с.173-174), виписка по особовим рахункам (том №1, а.с. 210-218), довідка (том №1, а.с. 219), розписка (том №1, а.с. 243), висновок судової оціночно-будівельної експертизи (том №2, а.с.10-40). Суд,

Outcome: partial