Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок територіальної громади міста в особі Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю «А-1Н", загальною площею 84,2 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сарай «Б», погріб «Г», вбиральня «В», паркан № 1, які розташовані за адресою: [ADDRESS], за набувальною давністю (а.с. 2-3). До початку розгляду справи по суті 30.10.2013 року відповідач Ізюмська районна організація Українського товариства мисливців та рибалок пред'явили зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю «А-1Н», загальною площею 84,2 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сарай «Б», погріб «Г», вбиральня «В», паркан № 1, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-25). Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.11.2013 року об'єднано в одне провадження в цивільній справі з первісним позовом зустрічний позов Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 43). Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2014 року позовну заяву [PERSON] до Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - залишено без розгляду. Продовжено розгляд цивільної справи за зустрічним позовом Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 125-126). Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.05.2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Ізюмську міську раду Харківської області (а.с. 131). Представник позивача Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок Мальцева Г.Ю. підтримала позовні вимоги повністю, підтвердила обставини справи і просить суд позов задовольнити повністю, а саме: визнати за Ізюмською районною організацію Українського товариства мисливців та рибалок, місцезнаходження якої [ADDRESS], ідентифікаційний код 21246886, право власності на нежитлову будівлю «А-1Н», загальною площею 84,2 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сарай «Б», погріб «Г», вбиральня «В», паркан №1, які розташовані на [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] або її представник в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, не надавала суду заяв про розгляд справи без участі відповідача, заперечень на позов не надала||| (а.с.135, 139, 145-146, 147, 154). Представник відповідача Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечень на позов не мають (а.с.133, 137, 139, 144, 147, 153)|||. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідачів за наявними матеріалами справи. Вислухавши пояснення представника позивача Мальцевої Г.Ю., перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Позивач на підставу своїх вимог посилається на статті 316, 328, 391 та 392 ЦК України, а згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, Ізюмська районна організація Українського товариства мисливців та рибалок є місцевий осередок Харківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок (УТМР) та є добровільною громадською організацією, що існувала ще з 50-х років 20 сторіччя. На теперішній час діє як юридична особа на підставі статуту Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок, затвердженого делегатами установчих зборів Ізюмської районної ради УТМР від 10.10.2003 р., погодженого головою Харківського обласного товариства УТМР 21.10.2003 р. та зареєстрованого Ізюмським районним управлінням юстиції 15 грудня 2003 року (а.с. 26-34). На балансі Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок знаходиться домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Балансова вартість домоволодіння станом на 01.10.2013р. складає 7745,78 грн. (а.с. 35). Вказане нерухоме майно обліковується як власність Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок на підставі наступного: Згідно копії інвентаризаційної справи №9053 на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS], та наданих копій рішень органу місцевого самоврядування вбачається, що 16 лютого 1960 року на засіданні Виконавчого комітету Ізюмської міської ради депутатів трудящих Харківської області Української РСР відповідно до протоколу № 4 було прийняте рішення № 7/54, яким відведено Ізюмській райраді УТМР земельну ділянку по [ADDRESS], площею 335 кв.м. для будівництва магазину. 21 серпня 1962 року Виконком Ізюмської міської ради депутатів трудящих Харківської області рішенням № 17/269 затвердив акт комісії від 16 серпня 1962 року по приймання в експлуатацію одноповерхового магазину Ізюмського УТМР по [ADDRESS] з корисною площею 78,4 кв.м. та дозволено ввести його в експлуатацію (протокол засідання виконкому № 18). Пунктом 2 вказаного рішення зобов'язано БТІ зареєструвати право власності на домоволодіння по [ADDRESS] за Ізюмським УТМР. Внаслідок прийняття рішень виконавчого комітету Ізюмської міської ради депутатів трудящих від 02.10.1968 р. за № 328 та виконавчого комітету Ізюмської міської ради народних депутатів від 16.08.1996 р. за № 746 спірному домоволодінню змінено адресу в [ADDRESS] на - [ADDRESS]. (а.с. 36-38, 39-42, 62-103) Отже вказане нерухоме майно створено недержавною громадською організацією товариством мисливців та рибалок у 1962 році та є власністю Ізюмської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок та перебуває на його балансі. Проте на теперішній час Ізюмська районна організація Українського товариства мисливців та рибалок не може надати до суду правовстановлюючий документ у розумінні діючих норм права, що регулюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 104-105). У зв'язку із незбереженням архівних документів організації позивач втратив документи, які б засвідчили його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частина 1 ст. 331 ЦК України встановлює, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 5 статті 11 ЦК України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Таким чином, незважаючи на те, що у позивача відсутні державні реєстраційні документи на право власності на нежитлову будівлю «А-1Н», загальною площею 84,2 кв.м., та побутово-господарські будівлі, а саме: сарай «Б», погріб «Г», вбиральня «В», паркан № 1, які розташовані за адресою: [ADDRESS], які збудовано у 1960 роках, тобто до 01.01.2004 р. (моменту набрання чинності норм, які пов'язували набуття права власності з моментом державної реєстрації), враховуючи інвентаризаційну справу № 9053 на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS], наявність технічного паспорту на будинок від 08.02.2008 року, складеного за результатами інвентаризації, суд вважає, що позивач має право на визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. У задоволенні зустрічних позовних вимог відповідачі не заперечували. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, які позивач сплатив за судовий збір у розмірах 229,40 грн. та 114,70 грн., не компенсуються йому у зв'язку із вимогами про це позивача (а.с. 23, 51).

Outcome: approved