Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП . Свої вимоги обґрунтував тим, що в судовому засіданні 27.12.2018 року, до закінчення судових дебатів [PERSON] було зроблено заяву про сплату відповідачем винагороди за надання правничої допомоги в сумі 4645,64 грн., докази про що не було подано суду до ухвалення рішення. Рішенням суду від 27.12.2018 року позовні вимоги задоволено, але не вирішено питання щодо понесених відповідачем судових витрат за надання правничої допомоги. Сторони в судове засідання не з`явилися, [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Неприбуття відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України сторін , не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Ст.137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах справи міститься заява представник позивача [PERSON] про долучення до матеріалів справи доказів, понесених позивачем витрат на правову допомогу. У новій редакції ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу.Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції,Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, однак він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено договір №3 про надання правової ( правничої допомоги) допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджено актом виконаних робіт від 02.01.2019 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу. До матеріалів справи також додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №102/01-1 від 02.01.2019 року (а.с. 145-148). За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved