Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] , Монастириської міської ради та третьої особи Озерянської сільської ради, КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», Бучацької державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, скасування державної реєстрації права власності. Свої вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцем третьої черги за законом, після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, право власності на вказаний житловий будинок було неправомірно зареєстровано за [PERSON] , та в подальшому відповідачка [PERSON] , після смерті [PERSON] оформила право власності на вказаний будинок за собою, тому просять скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) , індексний номер 48884078 від 26.09.2019 року, винесене державним реєстратором Савкою С.В., Монастириської міської ради, Тернопільської області стосовно об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та визнати за ними право власності по ј частині житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бучацького районного суду від 20.10.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації». 09 грудня 2020 року ухвалою Бучацького районного суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Бучацьку державну нотаріальну контору. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивачів в судовому засіданні позов підтримали,з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона доглядала свою бабу [PERSON] шість років. На її пропозицію позивачці [PERSON] щоб та доглядала бабу, остання відмовилася. Баба з самого дитинства і до смерті проживала у спірному житловому будинку, працювала в колгоспі, була колгоспницею, проживала разом із своїм братом. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що її довірителька є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] оформила право власності на спадкове майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який є в матеріалах справи. Зокрема, за нею було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого майно заповіла [PERSON] . Спадкова справа, після смерті [PERSON] була заведена Бучацькою державною нотаріальною конторою, де її довірителька подана заяву про прийняття спадщини, після смерті спадкодавця. Згідно даних, які наявні в матеріалах справи вбачається, що спочатку дане господарство було колгоспним двором, проте в подальшому право власності було зареєстровано за [PERSON] . Представник відповідача Монастириської сільської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Представник третьої особи КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник Бучацької міської ради, яка є правонаступником Озерянської сільської ради, подав суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої особи Бучацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Суд, вислухавши строни, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 24.02.2001 року, і посвідчений секретарем Озерянської сільської ради. Згідно вказаного заповіту [PERSON] , все своє майно, заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Озерянською сільською радою. Із погосподарської книги вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , станом на 01.04.1991 року, відноситься до колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була колгоспницею, що не заперечується сторонами. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України «Про власність», кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Отже, оскільки станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому мають рівне право на майно колгоспного двору, а саме по ј частині житлового будинку по [ADDRESS] . 08.11.2019 року державним реєстратором Савкою С.В. було зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , за [PERSON] . Згідно з частиною 1 статі 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (частина 2 ст. 370 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, між співвласниками житлового будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до часу смерті, не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності та не існує жодного рішення про такий поділ, а тому, при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них. Проаналізувавши вищенаведені обставини, матеріали даної справи, дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були членами колгоспного двору, та мали частку у його майні, тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) , індексний номер 48884078 від 26.09.2019 року, винесене державним реєстратором Савкою С.В., стосовно об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] порушує права інших членів колгоспного двору, як власників частки у майні, а тому таке рішення підлягає скасуванню. Відповідно до абзаців 3 та 4 п.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом ''а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України, проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Щодо позовних вимог про визнання права власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , за кожним із позивачів, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , то суд прийшов до наступного висновку. Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, судом встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , станом на 01.04.1991 року, відноситься до колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та які мають рівне право на майно колгоспного двору, а саме по ј частині вказаного житлового будинку, тому в цій частині позов до задоволення не підлягає, так як позивачі просять визнати за ними право власності на цілий житловий будинок, після смерті [PERSON] , мотивуючи свій позов тим, що спірне домоволодіння відноситься до суспільної групи робітничих домоволодінь. 18 березня 2020 року Бучацьким районним судом забезпечено позов, шляхом заборони державному нотаріусу Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: dismissed