Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про поділ майна, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем,вона уклала кредитний договір на отримання коштів на споживчі цілі.Даний договір був укладений з відома відповідача та отримані кошти використовувались для задоволення потреб сім»ї.Зокрема,за кредитні кошти,відповідач у 2008р. придбав автомобіль ВАЗ-2103, вартістю 9200грн. ,віброплиту , вартістю 5782,99грн., половину вартості якої було сплачено позивачкою з кредитних коштів, а також було придбано різне обладнання на суму 4000грн.для здійснення будівельних робіт відповідачем.За весь час перебування у шлюбі відповідач офіційно не працював, у 2009-2010р. він захопився азартними іграми та значну частину кредитних коштів програвав та витрачав на свої потреби.Вартість спільного майна становить 16091,5грн., належна їй частка становить 8045,75грн.На даний час заборгованість по отриманому нею кредиту становить 223 477,87грн.Просить стягнути з відповідача в її користь 8045,75грн. компенсації належної їй частки у спільно нажитому майні та розділити між ними порівну заборгованість по кредиту в сумі 223477,87грн.перед ПАТ»Кредитпромбанк» за кредитним договором №06/112/07-с від 11.10.07р. У судове засідання сторони не з»явились, представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримав,відповідач та 3 особа у судове засідання не з»явилися,про причини неявки суд не повідомили,хоч належно увідомлялися про час та місце слухання справи.За таких обставин суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін,згідно ст..169,224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1999р. Відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.10.2010р.шлюб між ними розірвано. Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності ,незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку . Розірвання шлюбу, відповідно до ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу(ст.69 СК України). Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження своїх вимог щодо придбання за час перебування у шлюбі автомобіля,вартістю 9200грн.,обладнання для здійснення дрібних будівельних робіт на суму 4000грн.,а також сплати нею половини вартості віброплити, придбаної [PERSON]в кредит. Так, згідно видаткової накладної від 25.06.08р.Крап І.В.придбав віброплиту та мастило на суму 5782,99грн. З квитанцій від 25.06.08р., 17.07.08р., 19.09.08р., 21.10.08р., 23.12.08р, 31.03.09р.,28.04.09р. вбачається, що [PERSON] сплатив 4650 грн.на погашення кредиту в ТОВ КБ»Дельта». Докази про сплату половини вартості придбаної віброплити позивачкою відсутні. За наведених обставин,відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення в користь позивачки компенсації вартості її частки у спільно придбаному майні в сумі 8045,75грн. Як зазначено у ст..61 СК України, об»єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно,які були одержані за цим договором є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.65 ч.4 СК України,договір,укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї,створює обов»язки для другого з подружжя,якщо майно, одержане за договором,використане в інтересах сім»ї. Зазначене вбачається також з пп.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,згідно якої до складу майна,що підлягає поділу,включається загальне майно подружжя,наявне у нього на час розгляду справи та те,що знаходиться у третіх осіб.При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями,що виникли в інтересах сім»ї. Як вбачається з кредитного договору №06/112/07-с , укладеного 11.10.07р. між ВАТ»Кредитпромбанк» та [PERSON],остання отримала кредит на споживчі цілі в сумі 25000доларів США,строком до 10.10.2017р.,із сплатою 13,55 процентів річних. Однак,позивачкою не доведено,що зазначений кредитний договір було укладено для забезпечення потреб сім»ї та що, кошти, отримані за кредитним договором використані в інтересах сім»ї. Із заяви про вчинення виконавчого напису вбачається,що загальна сума заборгованості позивачки перед П АТ»Кредитпромбанк» станом на 22.03.11р.становить 223477,87грн. Оцінюючи зібрані докази,суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про поділ заборгованості за кредитним договором між сторонами до задоволення не підлягають,оскільки, фактично тягнуть за собою заміну сторони у кредитному договорі, а відповідно до норм ЦК України чітко визначений порядок заімни боржника у зобов»язанні. При цьому, суд враховує наступне, згідно ст..526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору ,вимог ЦК України,інших актів цивільного законодавства. Зі змісту ст.527 ЦК України випливає,що боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок особисто,якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст..528 ЦК України,виконання зобов»язання може бути покладено боржником на іншу особу,якщо з умов договору,вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства або суті зобов»язання не випливає обов»язок боржника виконати зобов»язання особисто. Зі змісту кредитного договору,укладеного11.10.07р. між ВАТ»Кредитпромбанк» та [PERSON]вбачається,що [PERSON] має виконати свій обов»язок щодо повернення кредиту особисто. Крім того, відповідно до ст..520 ЦК України ,боржник у зобов»язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора,виходячи з положень ст.513,521 ЦК України правочин щодо заміни боржника у зобов»язанні має вчинятись у такій самій формі,що і правочин, на підставі якого виникло зобов»язання. Оскільки, суду не надано доказів згоди кредитора на зміну боржника у кредитному зобов»язанні,зазначені вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed