Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до територіальної громади смт Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина, в тому числі й на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Проте, будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, оскільки, за життя її чоловік фактично вступив у володіння спадковим майном, проте не оформити свої спадкові права, тому позивач і звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно письмової заяви її представника адвоката Джури С.П. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглядати справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання також не з"вився, проте згідно письмової заяви просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] народився [INFO] та його матір»ю записана [PERSON], про що видано відповідне Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 1958 року (а.с.19). У відповідності до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 лютого 1959 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1936 року народженя, одружилися. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.13). Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 листопада 1992 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). [INFO] року [PERSON] помер, про що видано відповідне Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03 листопада 1998 року (а.с.12). У відповідності до листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 28 лютого 2019 року за №347/01-16, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25 лютого 2019 року та довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 26 лютого 2019 року за №966/01-17, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, заведено спадкову справу Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою. Спадкоємицею, якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади та права на земельну частку (пай) є його дружина [PERSON]. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05 лютого 2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Крім того, судом встановлено, що згідно Виписок з погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки Великодівицької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок за даною адресою, знаходяться в особистому користуванні та рахуються за [PERSON], [INFO]. Члени домогосподарства: [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28 січня 2019 року за №214, станом на 31 грудня 2012 року, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано (а.с.25). При цьому, згідно довідок Великодівицького старостинського округу №3 Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 23 січня 2019 року за №31, 32, 33, 34, [PERSON], яка померла [INFO] дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] Разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] провів поховання своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], фактично прийняв спадщину та вступив у володіння спадковим майном. [PERSON] провела поховання свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, фактично прийняла спадщину та вступила у володіння спадковим майном. Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавців відбулась у 1992 році та 1998 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, та приймаючи до уваги, що за життя останній прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], але не оформив своїх спадкових прав, що позбавляє позивача можливості її успадкувати, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved