Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП Здолбунівкомуненергія заборгованість у розмірі 2477 грн. 71 коп., індекс інфляції в сумі 2053 грн. 26 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 388 грн. 08 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.19, 24, 25 Закону України Про теплопостачання, п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.п.18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, п.п.23, 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобовязаний щомісячно, до 20 числа, наступного місяця за розрахунковим, здійснювати оплату теплопостачальній організації за використану теплову енергію. Відповідач, як власник житла, зобовязаний утримувати належне йому майно, фактично користуються послугами КП Здолбунівкомуненергія, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого за період з 01 листопада 2011 року по 15 квітня 2012 року заборгував 2477,71 грн., а тому повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. Представник позивача та відповідач у судове засідання повторно не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 23 лютого 2012 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N45 власник квартири зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобовязує. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Судом встановлено, що між КП Здолбунівкомуненергія та власником квартири [ADDRESS], склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобовязання: КП Здолбунівкомуненергія - надавати послуги з теплопостачання, а відповідач - дотримуватись вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, ч.1 п.30 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом за діючими тарифами. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та (або) членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Надання послуг з теплопостачання позивачем в квартиру [ADDRESS], належній відповідачу на праві власності, з 15 жовтня 2011 року підтверджується актом про подачу теплової енергії №89 від 15 жовтня 2011 року, складеним в присутності представника міської ради. Згідно представленої позивачем відомості розрахунків по особовому рахунку [PERSON] рахується заборгованість за період з 01 листопада 2011 року по 15 квітня 2012 року в розмірі 2477,71 грн. Доказів неналежного виконання КП Здолбунівкомуненергія взятих зобовязань щодо надання послуг з теплопостачання чи неподання у квартиру тепла відповідачами не представлено, а згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції становить 2053 грн. 26 коп., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, 388 грн. 08 коп., правильність якого відповідачем не спростовано, а тому підлягають стягненню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 107,30 грн. та у дохід держави недоплаченого судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved