Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, також надав письмове заперечення в якому вказав, що твердження позивача про те, що він не бажає добровільно надавати допомоги на утримання сина є хибними та не відповідають дійсності, вказав що в теперішній час не має постійного доходу, прибуток отримує в незначному розмірі, тому просить суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2016 року.( а.с. 5). До реєстрації шлюбу сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.6), дитина мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини.( а.с.6) Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Частиною 1 ст.179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. При цьому, відповідач має право в порядку ст.186 СК України звернутися до органу опіки та піклування з заявою, щодо перевірки цільового використання аліментів. Тому посилання відповідача на те, що кошти не слід стягувати на користь матері дитини, оскільки він має сумніви, що вони будуть витрачатись саме на дитину, не можуть бути прийняті судом до уваги. Крім того, посилання відповідача на те, що він бажає добровільно надавати та надає кошти на утримання дитини без рішення суду, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а як встановлено в судовому засіданні, домовленості щодо порядку утримання дитини, сторонами не досягнуто. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 26 липня 2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved