Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на праві приватної власності вона має будинок в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. В даному будинку окрім неї зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач вже тривалий час не проживають у вищезазначеному будинку і вибули на постійне місце проживання за іншою адресою. Зазначала, що між нею та квартирантами був складений договір найму, однак примірник останнього вона загубила та у сільській раді цей договір також не зберігся. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Третя особа - служба у справах дітей до суду не з"явилися з невідомих причин, хоча вчасно були повідомлені належним чином про день та час слухання справи. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить на праві власності жилий будинок з надвірними побудовами та приватизована земельна ділянка, що розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Разом з позивачем, в вищезазначеному будинку зареєстровані в якості квартирантів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Валківської сілької ради (а.с.7). Факт не проживання відповідачів з 2009 року підтверджується актом обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] від 14.09.2015 року, згідно якого засвідчено факт не проживання за вищезазначеною адресою [PERSON] та [PERSON] та зазначено, що останні на даний час проживають в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до ст.167 Житлового кодексу України, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає , оскільки відповідачі не проживають у будинку з 2009 року, то договір найму важається розірваним з дня їх вибуття, тому позов [PERSON], як влачника вищезазначеного майна є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved