Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що він та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2017 р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, його планування та виховання дитини. Внаслідок такої розбіжності було безповоротно втрачено взаємозв"язок та взаєморозуміння подружжя, припинилося ведення спільного бюджету, разом не проживають з березня 2018 р. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 02.11.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Позивач у призначене судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, на розподілі судових витрат не наполягав. Відповідач також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не проживають разом з 29 березня 2018 року. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved