Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача і на обґрунтування свого позову вказує, що з відповідачем уклали шлюб 18.04.2015 р. , який було зареєстровано у виконкомі Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося , через те ,що відповідач не бажає виконувати свої сімейні обов"язки , постійно ініціював сварки в сім"ї , скоював відносно неї та дітей протиправні фізичні дії , в зв"язку з чим вона була викликати поліцію , але це не дало позитивного результату . На протязі всього цього часу відповідач не намагався відновити їхні сімейні відносини , змінити свою поведінку та не скоювати відносно неї та дітей протиправних дій , що свідчить про його небажання підтримувати подружні стосунки . Вона втратила почуття любові та поваги до відповідача і не бажає підтримувати подружні стосунки і тому вважає , що їхня сім"я розпалася остаточно , а спільне життя з відповідачем та збереженню шлюбу неможливе і може зашкодити її інтересам та інтересам малолітніх дітей . Просить суд розірвати шлюб укладений 18.04.2015 р. у виконкомі Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з відповідачем [PERSON] . Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі в сумі 709.73 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися . Позивач надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечую проти прийняття заочного рішення . Відповідач у судове засідання двічі не з"явився, будучи належним чином повідомленим в порядку ч.6 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін та прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , серії [NUMBER] , виданого виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . Під час спільного проживання сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно і фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача , що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved