Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Станом на сьогодні у квартирі залишається зареєстрованим її онук - [PERSON], який народився [INFO]. З моменту народження і до 1998 року він проживав в США, Штат Алабама, але протягом 1998 року по 2002 рік тимчасово проживав у зазначеній квартирі та був зареєстрований в зазначеній квартирі, але з реєстраційного обліку добровільно не знявся. З 2002 року [PERSON] разом з родителями виїхав в Німеччину разом зі своїми батьками, та у нього є вид на проживання. Позивач - в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явися, про слухання справи був повідомлені належним чином, що підтверджується наданим оголошенням у газеті про виклик відповідача. Враховуючи, що відповідач належним чином був завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.9 ст. 76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виниклий спір про усунення перешкод у здійсненні прав власника в силу ст. 15 ЦПК України належить розглядати в порядку цивільного судочинства. В зв'язки з тим, що в судовому засіданні встановлено, [PERSON] народився в Сполучених Штатах Америки, та є громадянином США, що підтверджується копією паспорта [NUMBER], а на теперішній час проживає в Німеччині разом з батьками, де у нього є вид на проживання. Таким чином дія Закону України «Про охорону дитинства» на відповідача [PERSON] не розповсюджується, тому справу слід розглядати без участі представників органу опіки та піклування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Станом на сьогодні у квартирі залишається зареєстрованим її онук - [PERSON], який народився [INFO]. З моменту народження і до 1998 року він проживав в США, Штат Алабама, протягом 1998 року по 2002 рік тимчасово проживав у зазначеній квартирі та був зареєстрований в зазначеній квартирі, але з реєстраційного обліку добровільно не знявся. З 2002 року [PERSON] разом з родителями виїхав в Німеччину разом зі своїми батьками, та у нього є вид на проживання. [PERSON] в зазначеної квартирі не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, його реєстрація у квартирі [ADDRESS] перешкоджає позивачу у повній мірі користуватися майном, крім того їй доводиться сплачувати комунальні та інші платежі за відповідача. Факт не проживання відповідача в даної квартирі з підтверджується актом о не проживанні, який складено за участю сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та завірений начальником дільниці № 4. Так як реєстрація по даній адресі відповідача збільшує витрати позивача по сплаті комунальних послуг, що порушує його конституційні права, то суд вважає, що на підставі наданих доказів необхідно вимоги позивача задовольнити. Відповідно до змісту ст.ст. 71 - 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому порядку позивачу необхідно доказати, що відповідач без поважних підстав не мешкає за місцем своєї реєстрації понад шість місяців. Також суд враховує, що відповідно до ст.3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки їх власністю і місцем перебування або проживання зазначена квартира не становить, вони мають бути зняти з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Згідно змісту положень ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, яки проживають спільно з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами й несуть усі обов'язки, яки витікають з договору найму житлового приміщення. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини для застосування положень ст. 72 ЖК України та визнання в судовому порядку відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири. Також, суд зазначає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення і є усуненням перешкод у користуванні власністю. В такому випадку не є потребою додаткового зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщення, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: approved