Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач - Публічне Акціонерне товариство комерційний банк ( ПАТ КБ) «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.11.2012 р., у зв'язку з невиконанням з її сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 28.02.2018 року, існує заборгованість - 52438,01 грн. , що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 498,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 44066,34 грн., заборгованості за пенею - 4900 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф 500 грн. (фіксована частина), 2473,24 грн.- штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 19.11.2012 р. [PERSON] заповнила та підписала заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з встановленням платіжного ліміту - 500 грн. Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частини договору. При цьому у сторін договору виникають обов'язки: у кредитора- інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, у позивачальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг). Якщо протягом семи днів Банк не отримає повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови. За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Умовами п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями відповідно до умов Договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з наданого банком розрахунку , заборгованість за договором б/н від 19.11.2012 р. станом на 28.02.2018 р. становить 498,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом не погашена. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що за своїм змістом є платою за використання суми кредиту. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З наданого рахунку позивача випливає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становлять 44066,34 грн. при заборгованості за кредитом 498,43 грн., що суперечить умовам договору та є джерелом отримання невиправданих прибутків . Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Вимога по стягненню відсотків, яка є явно завищена та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів щодо правильності нарахувань процентів на прострочену заборгованість. Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] позивачем повідомлялось про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами з 01.09.2014 р. до 34,8 %, з 01.04.2015 р. до 43,2 %. Даних про те, що відповідач направила повідомлення про незгоду зі змінами відсоткової ставки за користування кредитними коштами матеріали справи не містять. Станом на 01.10.2013 р. заборгованість за процентами становила 05,34 грн. Враховуючи зміну процентної ставки за користування кредитними коштами, заборгованість за вказаними платежами має бути розрахована наступним чином. За період з 01.10.2013 р. по 31.08.2014 за ставкою 30% за 335 днів - 498,43*30%/360*335 = 139,14 грн.За період з 01.09.2014 по 31.03.2015 за ставкою 34,8% за 212 днів - 498,43*34,8%/360*212 = 102,14 грн. За період з 01.04.2015 по 28.02.2018 за ставкою 43,2% за 1065 днів - 498,43*43,2%/360*1065 = 636,99 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами, становить 883,61 грн. Банком нарахована пеня в сумі 4900 грн. за період з 01.02.2014 р. по 28.02.2018 р. Статтею 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 25.04.2018 р., він має право на стягнення пені, нарахованої в період з 25.04.2017 р. по 28.02.2018 р., тобто за 10 місяці, з розрахунку 100 грн. на підставі Умов та правил надання банківських послуг , тобто у розмірі 1000 грн. Суд також враховує, що Умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (відсоткова складової) у розмірі 2473,24 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у мінімальному розмірі- 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial