overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб був зареєстрований 09.02.2002 року виконкомом Ласківської сільської Ради Народицького району Житомирської області, але відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та смісце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з'явився і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] й [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2002 року та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.09.2002 року, серії [NUMBER] від 06.11.2003 року й серії [NUMBER] від 14.04.2009 року. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В позовній заяві позивач зазначила, що їх з відповідачем подружнє життя не склалось, втрачено повагу й сім'я фактично перестала існувати. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, про те, що фактичні взаємини подружжя значно погіршились й збереження сім'ї вже не можливе, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дітей подружжям не ставиться. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", а тому, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Народицького районного управління Житомирської області, однак, відносини в сім'ї не склались, збереження сім'ї вважає неможливим. Сторони про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явились, позивач просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи; від відповідача не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29 квітня 2007 року (а.с. 2) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 червня 2007 року(а.с. 3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, в сім'ї постійно виникали сварки та скандали, подружжя подружні стосунки не підтримує, а отже, подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дитини подружжям не ставиться. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", тому в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області 10.02.2010 року, відносини в сім'ї не склались, подружжя спільно не проживає, збереження сім'ї вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з'явились, але просять справу розглянути без їх участі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2010 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дітей подружжям не ставиться. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", а тому, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Стародорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області 06 вересня 1997 року, однак, відносини в сім'ї не склались, збереження сім'ї вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти: [PERSON], [INFO] й [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06 вересня 1997 року (а.с. 2) та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 1999 року (а.с. 4) й серії [NUMBER] від 20 березня 2002 року (а.с.5). Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дитини подружжям не ставиться. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір", а тому, в порядку статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано Невгодівською сільською радою Овруцького району Житомирської області 04.06.1988 року, від шлюбу мають дітей, які досягли 18-річного віку, але відносини в сім'ї не склалися, збереження сім'ї вважає неможливим. Сторони про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явились, позивач надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує,відповідач про причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.06.1988 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відносини між сторонами не склалися, між сторонами постійно виникають сварки, подружні стосунки припинились, а тому подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", тому в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано Стародорогинською сільською радою Народицького району Житомирської області 05.08.1989 року, від шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але відносини в сім'ї не склалися, подружжя спільно не проживає, подружні стосунки не підтримує, збереження сім'ї вважає неможливим. Сторони про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явились, позивач надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує,відповідач про причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.1989 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1998 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відносини між сторонами не склалися, в сім'ї постійно виникали сварки, подружжя подружні стосунки також не підтримує, а отже подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін. Дочка [PERSON] проживає з матір'ю, спору щодо її подальшого місця проживання між сторонами не виникало. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", тому в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторони в судове засідання не з'явились, в заявах просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.01.2010 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.03.2001 року, серії [NUMBER] від 21.08.2008 року, серії [NUMBER] від 22.07.2008 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги на утримання дитину не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, те що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, й не надав суду доказів про те, що обмежений у можливості надавати дітям матеріальну допомогу, має будь-які обмеження по працевлаштуванню, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити й стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\2 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторони в судове засідання не з'явились, в заявах просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей дочку: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2006 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.01.2007 року, серії [NUMBER] від 22.09.2008 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст. 182 СК визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, те що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, й не надав суду доказів про те, що обмежений у можливості надавати дітям матеріальну допомогу, має будь-які обмеження по працевлаштуванню, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, та в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття сином [PERSON]. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 13 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторони в судове засідання не з'явились, в заявах просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.07.1995 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.04.1996 року, серії [NUMBER] від 18.12.2002 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги на утримання дитину не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, те що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, й не надав суду доказів про те, що обмежений у можливості надавати дітям матеріальну допомогу, має будь-які обмеження по працевлаштуванню, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 13 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сина [PERSON] повноліття, та в розмірі 16 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочки [PERSON] повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.2 ст.5 Закону України „Про судовий збір", в порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 13 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторони в судове засідання не з'явились, в заявах просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29.05.2012 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.02.2008 року, серії [NUMBER] від 27.02.2009 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги на утримання дитину не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, те що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, й не надав суду доказів про те, що обмежений у можливості надавати дітям матеріальну допомогу, має будь-які обмеження по працевлаштуванню, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 13 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] повноліття, та в розмірі 16 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття сином [PERSON]. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved