Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначив, що 30 вересня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, через те, що позивач проживає з іншою сім'єю. Після розірвання шлюбу має намір зареєструвати свої відносини з іншою жінкою. З цього часу вони мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин дана цивільна справа підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 47). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи телефонограмою (а.с. 43), відповідач в судове засідання не прибула, 27.10.2016 року надала до суду письмові заперечення, де зазначила, що не згодна з причинами розпаду сім"ї, які зазначив позивач. Вважає, що такими причинами є: аморальний спосіб життя, яке веде [PERSON], відмова його від виконання подружніх та батьківських обов"язків (а.с. 27-35). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 вересня 2014 року, місце реєстрації - Донецький міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №642, про що Межівський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24 травня 2016 року видано повторне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно наданого позивачем свідоцтва про народження серії [NUMBER], що його видано Петровським відділом ЗАГС м. Донецька Державної реєстраційної Палати МЮ ДНР 10.02.2016 року, у подружжя [INFO] року народився син - [PERSON] (а.с.6), батьком в якому зазначено [PERSON], матір"ю - [PERSON] Суд не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Питання державної реєстрації народження фізичної особи та її походження врегульовано Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5, (зі змінами). Проте, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 03.11.2016 року у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження [INFO] року [PERSON] відсутня (а.с.46). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2016 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, ані позивач, ані відповідач не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище відповідача "[PERSON]" залишити без змін. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved