Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне господарство з відповідачем не ведуть, харчуються окремо, проживають окремо, фінансові проблеми вирішують окремо, у фактичних шлюбних відносинах не перебувають, як подружжя не проживають разом з серпня 2015 року. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Від шлюбу мають малолітню доньку, яка проживає спільно з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до судузаяву, посвідчену приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сушко С.В. 24.02.2017 року за реєстровим №162, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надавдо суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І. 24.02.2017 року за реєстровим №117, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2006року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №158, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.12.2006 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області від 03.04.2012 року. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, Позивач у позові попросила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень

Outcome: approved