Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.11.2017 року (справа №292/910/17) розірвано шлюб між нею та відповідачем. Їх діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], рішенням суду залишені з нею та знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з України до Туреччини. З того часу [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається. Відповідач не повідомляє їй про своє місце проживання та роботи. Відповідач за станом здоров"я є працездатним, а тому в змозі надавати постійну матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів на дітей, між ними не досягнуто. Іншого позову про стягнення аліментів з відповідача на їх спільних дітей, нею не подавалося. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], громадянина Турецької республіки, уродженця Сунгурлу, провінції Чорум, Турецької республіки, на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. Ухвалою судді від 21.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 05 квітня 2018 року, про що повідомлені сторони. Позивач свій позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач отримав копію ухвали 28.03.2018 р., у визначений у ній строк відзив та/чи будь-яких клопотань не надав , а тому розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено і це вбачається із свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] від 11.12.2008 року та серії [NUMBER] від 12.02.2013 року, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.11.2017 року, зареєстрований шлюб 16.03.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї між [PERSON], гр. Турецької Республіки та [PERSON], гр.України, про що зроблено актовий запис за №381, розірвано, дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], для подальшого проживання залишено біля [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до довідки №3693 від 07.12.2017 року, виданої Пулинською селищною радою Пулинського району Житомирської області, до складу сім"ї [PERSON] входять: чоловік - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], син - [PERSON] (а.с.7). Проте, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні матері [PERSON], свідчить довідка №3692 від 07.12.2017 року, видана Пулинською селищною радою Пулинського району Житомирської області (а.с.8). Враховуючи, що відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дітей, за станом здоров"я є працездатним, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на дітей, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, тому з нього слід стягнути на користь позивача аліменти на дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.03.2018 року і до повноліття дітей. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 704 грн. 80 коп. на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved