Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивачі, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був їхній дід, [PERSON] . Крім нього на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали : син - [PERSON] та онук - [PERSON] . [INFO] дідусь помер, про що 28 березня 2005 року складено відповідний актовий запис за № 22. Померлий залишив заповіт, посвідчений 14 липня 1994 року державним нотаріусом Коломийської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № Д-587, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] , їх батькові, який фактично прийняв спадщину, проте спадкових прав не оформив, оскільки [INFO] помер, про що 07 липня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 74. Зазначають, що є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого батька та прийняли спадщину після його смерті, однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, а частки померлого голови та інших членів колгоспного двору не виділені до дня його смерті. Просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в рівних частинах. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився, і в свою чергу також подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, головою якого був дідусь позивачів, [PERSON] , про що йому 10 серпня 1989 року виконкомом Коломийської районної ради видано свідоцтво про право власності на підставі рішення Коломийської районної ради від 14 червня 1989 року за № 125 (а.с.8). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 68027 від 01 лютого 2021 року зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ під реєстровим № 274 ( а.с.7). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова колгоспного двору, син - [PERSON] та онук - [PERSON] , що підтверджується довідкою П"ядицької сільської ради № 22 від 10 лютого 2021 року (а.с.41). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, його дружина, дочка зять та онуки, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер, про що 28 березня 2005 року складено відповідний актовий записза № 22 (а.с.43). Померлий залишив заповіт, посвідчений 14 липня 1994 року державним нотаріусом Коломийської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № Д-587, згідно якого все своє майно заповів синові [PERSON] (а.с.44). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного будинковолодіння, яку прийняв батько позивачів, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини. Однак, спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер, про що 07 липня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 74 (а.с.45). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається з 2/3 частин спірного житлового будинку та господарських споруд. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли діти, померлого, позивачі по справі. З метою оформлення спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] від 02 лютого 2021 року загальна площа його складає 51, 6 кв.м., житлова - 28, 6 кв.м. Згідно висновку про вартість майна від 08 лютого 2021 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 94 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачам на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вони не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідач, як орган влади на місці, не заперечив проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved