Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Зазначила, що 03 березня 1998 року вона прописала у дану квартиру чоловіка доньки - [PERSON], з яким остання перебувала у зареєстрованому шлюбі до 14 березня 2006 року. Посилаючись на те, що відповідач ніколи не проживав та не проживає у вищевказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] У судове засідання позивачка не з"явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити ( а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні спірне жиле приміщення являє собою двокімнатну квартиру, жилою площею 26,3 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ( а.с. 11). Дана квартира належить позивачці на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності від 16 січня 1998 року (а.с. 7). В спірній квартирі зареєстровано вісім осіб, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 11.07.2016 року №2333 (а.с. 11). У позовній заяві позивачка вказувала, що 03 березня 1998 року вона прописала у спірну квартиру чоловіка доньки - [PERSON], з яким донька перебувала у зареєстрованому шлюбі до 14 березня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 14 березня 2006 року, актовий запис № 149 ( а.с. 9). Крім того, [PERSON] зазначила, що відповідач з часу реєстрації його у квартирі та до сьогоднішнього дня у квартирі не проживає, його речі в ній відсутні. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актами від 11.07.2016 року, 19.09.2016 року (а.с. 8, 26). Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Статтею 406 ЦК України визначено, що право користування чужим майном припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення такого права. Разом з тим, в силу вимог ст. 156 ЖК України відповідач по справі не є членом сім'ї власника квартири - позивача по справі, оскільки не є членом подружжя позивача, його батьком, дитиною чи особами, що ведуть з позивачем спільне господарство та проживають як члени однієї сім'ї. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] На підставі наведеного,

Outcome: approved