Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивовано тим, що 10.01.2007 року в с. Березна Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається, зокрема, із житлового будинку за № 72 по вул. Т.Шевченка в с. Березна Хмільницького району Вінницької області. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та прийняла частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за [PERSON], що змушує останню звернутись до суду. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Причому представник відповідача проти заявлених вимог не заперечує. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 10.01.2007 року в с. Березна Хмільницького району помер спадкодавець [PERSON] (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на житловий будинок, який розташований в с. Березна Хмільницького району по вул. по вул. Т.Шевченка, 72 (а.с.6-9). Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має можливості у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності. Інші спадкоємці за заповітом відмовились від прийняття спадщини, про що свідчить інформація надана державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори (а.с.33-37) Належність житлового будинку спадкодавцю підтверджується довідкою, виданою Березнянською сільською радою №680 від 29.11.2016 року на підставі погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки (а.с.6) Згідно технічного паспорту на житловий будинок, останній побудований протягом 1938-1980 років, відмітка про самовільно збудовані об"єкти відсутня (а.с.7-9). Крім того, за домогосподарством рахуються земельні ділянки:0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також 0,17 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.21) Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Отже, право власності на спадковий будинок підтверджено відповідною довідкою, що видана на підставі погосподарської книги. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований в с. Березна, належав спадкодавцю, позивач спадщину прийняла шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори та на частину майна отримала свідоцтва про право на спадщину, тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок.

Outcome: approved