Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] про зобов'язання привести самочинно реконструйовану квартиру до попереднього стану та просить зобов'язати громадянку [PERSON] за власний рахунок привести самочинно реконструйовану квартири [ADDRESS] до попереднього стану шляхом знесення надбудови другого поверху загальною площею 35,0 кв.м. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] без отримання відповідних дозволів та проектів самовільно провела реконструкцію квартири [ADDRESS], шляхом надбудови другого поверху, загальною площею 35, 0 кв.м, чим порушила вимоги діючого законодавства України, що у свою чергу, необхідно кваліфікувати як здійснення самочинного будівництва. Враховуючи, що районна адміністрація уповноважена звертатися до суду з позовами про знесення житлових будинків разом з господарськими спорудами, зведеними громадянами самочинно, позивач в порядку ст.376 ЦК України та ЗУ «Про основи містобудування» просив суд зобов'язати відповідачку за її рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення, шляхом знесення надбудови другого поверху загальною площею 35,0 кв.м. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] підтвердила обставини, на які посилався представник позивача. Предствник третьої особи, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, сповіщені належним чином, у судове засідання не з*явилися. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав того, що відповідач, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та провела капітальний ремонт даху над власною квартирою, який полягав в заміні несучих елементів даху та покриття. Реконструкція зазначеної квартири, шляхом надбудови другого поверху нею ніколи не проводилася. Тому вимоги позивача вважає не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши наявні та представлені докази у їх сукупності, розглядаючи спір у межах заявлених вимог, суд вважає, що у задоволенні позову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради слід відмовити з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтвом на право на спадщину за законом від 08.11.2006 року, виданим п'ятою одеською державною нотаріальною конторою, [PERSON] успадкувала за померлою матір'ю, [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Загальна площа квартири - 46,5 кв. м., житлова площа квартири - 29,7 кв. м. в м. На самочинно збільшену загальну площу на 5,3 кв. м. свідоцтво на право на спадщину не видано. Право власності на нерухоме майно зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 18.12.2006 року за реєстраційним номером 16509737. Склад приміщень квартири, розміщеної на першому поверсі одноповерхового будинку, було відображено в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» від 28.09.2006 р, а саме: 1-а кімната - 19,1 кв.м; 2-а кімната - 10, 6 кв.м.; кухня окрема - 9,3 кв.м.; санвузол - 3,7 кв.м.; коридори- 3,3; 3, 2; 6,6 кв.м. Жила площа квартири - 29,7 кв.м, загальна площа квартири у фактичному користуванні - 51,8 кв.м., за документами - 46,5 кв.м. У відповідності до п.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1,2,7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідно до акту перевірки № 002013 від 28.04.2011 року, складеного комісією у складі трьох майстрів дільниці № 1 КП ЖКС „Хмельницький", [PERSON] самовільно реконструювала квартиру з надбудовою мансарди у будинку [ADDRESS] прицьому відмовилася підписати припис, про що було складено відповідний акт та видано припис, складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно з приписом начальника дільниці №1 КП ЖКС «Хмельницький», виданого на ім'я [PERSON], останній запропоновано зупинити будівельні роботи за адресою: М.Одеса, [ADDRESS], до надання технічної документації. Згідно Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорії складності, проте як отримання дозволу на виконання будівельних робіт необхідно виключно щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності. Таким чином, вимоги позивача щодо надання дозволу на проведення будівельних робіт законом не передбачені, а відтак їх ненадання не може вважатись ознакою проведення самочинного будівництва в контексті вимог ст. 376 ЦК України. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Судом встановлено, що згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» від 10.10.2011року, склад та характеристика приміщень, які складають зазначену квартиру не змінились, відносно технічного паспорта від 28.09.2006року. В технічному паспорті від 10.10.2011року зазначено, що квартира [NUMBER] розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, тобто ніякого другого поверху, як то стверджує позивач не надбудовано. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За результатом аналізу вище перелічених доказів та нормативних актів, реконструкція [PERSON] квартири без зміни цільового призначення, розташована за адресою: [ADDRESS] не може вважатися самочинною, оскільки підстави, передбачені ч.1 ст.376 ЦК України, відсутні. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В якості правової підстави поданої позовної заяви, позивач посилається на ст. 376 ЦК України, згідно якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Однак, враховуючи те, що судом не встановлений факт проведення [PERSON] самочинного будівництва, суд вбачає відсутність правових підстав для задоволення позову. Таким чином, позивач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б свідчили про неправомірність дій та порушень норм чинного законодавства з боку відповідача. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вище викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у повному обсязі. У разі відмови у задоволенні позову, відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не підлягає стягненню або поверненню.

Outcome: dismissed