Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Прилуцької міської ради, третя особа управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі про визнання права власності на земельну ділянку мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року народився його батько, [PERSON], і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. За життя діду позивача, [PERSON], належав житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Проте згодом дід подарував належний йому житловий будинок своєму сину, батьку позивача, [PERSON], а право власності на земельну ділянку площею 0,0888 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території Прилуцької міської ради за адресою: [ADDRESS], так і залишилося зареєстроване за дідом, [PERSON], відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 25.08.1994 року. [INFO] року помер дід позивача, [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про смерть [NUMBER], виданому відділом РАГСу Прилуцького міськвиконкому та відповідно зроблено актовий запис № 775. [INFO] року помер батько позивача, [PERSON], на підставі чого відділом РАЦСу Прилуцького міськрайонного управління юстиції було видано свідоцтво про смерть [NUMBER] та зроблено актовий запис № 890. Посилаючись на ті обставини, що позивач після смерті свого батька успадкував належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 1- 3678, однак земельна ділянка так і залишається у власності померлого діда, [PERSON], а тому і просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,0888га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких пердставник позивача позовні вимоги підтримав, а відповідач та третя особа їх визнали та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с 7) Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серія ЧН вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Прилуцької міської ради від 12 січня 1994 року № 3 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0888 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Прилуцької міської ради народних депутатів вул.. Чапаєва 60 (а.с. 8) Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року про що зроблено відповідний актовий запис за № 775 (а.с. 9) Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року про що зроблено відповідний актовий запис за № 890 (а.с. 10) Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO] року є син [PERSON] (а.с. 12) Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав виданого КП «Прилуцьке МБТІ» вбачається, що власником будинку 60 по вул.. Чапаєва м. Прилуки є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.13 ) Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебуває у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтями 125 і 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, і його державної реєстрації та що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно статті 377 Цивільного кодексу України, передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Пунктом другим вищенаведеної норми передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved