Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк»), 04.09.2013 року звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за договором № б/н від 31.08.2005 року, на загальну суму 24030,37 гривень та 240,30 гривень сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору. З позовної заяви вбачається, що 31.08.2005 року, відповідно до укладеного договору № б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов?язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач у порушення норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 31.07.2013 року має заборгованість - 24030,37 гривень, яка складається з наступного: 5535,10 грн. - заборгованість за кредитом; 16874,78 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500. 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1120,49 грн. - штраф (процентна складова). Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з?явилась, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, Яковлевої О.А., про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з?явився, в матеріалах справи є його заява про застосування до вимог позивача строк позовної давності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 31.08.2005 року на підставі Заяви [PERSON] отримав кредитну картку з встановленням кредитного ліміту у розмірі 2500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 відсотки щомісячно. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами використання платіжної картки та Тарифами Банка складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до розрахунку за договором № б/н від 31.08.2005 року [PERSON] станом на 31.07.2013 року має заборгованість у розмірі 24030,37 гривень, яка складається з наступного: 5535,10 грн. - заборгованість за кредитом; 16874,78 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1120,49 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). У ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України). З наданого позивачем витягу по руху коштів по картці встановлено, що остання сплати по картці була здійснена 01.10.2009 року у розмірі 2086,05 гривень. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За зобов?язаннями, сторк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред?явити вимогу про виконання зобов?язання. Таким чином, у даному випадку перебіг позовної давності починається з 02.10.2009 року, оскільки в строк до 01.20.2009 року відповідач, як позичальник свої зобов"язання не виконав, борг не сплатив, а закінчується - 02.10.2012 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом 04.09.2013 року, отже на час звернення строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності . Банк з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався та на поважні причини пропуску строку не посилався. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Згідно із ст. 88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed