Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання двох дітей, народжених у шлюбі з відповідачем та аліментів на її утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, остання постійно купує для дітей одяг, продукти харчування та необхідні речі для навчання та розвитку дітей. Вказала, що вона після народження дітей захворіла на хронічну хворобу Крона, внаслідок чого має постійно приймати лікарські засоби, що призводить до додаткових витрат. На даний час відповідач не проживає з сім'єю, не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей та на утримання самої позивачки, у зв"язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину та аліменти на її утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку у розмірі 5000 тис. грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Позивачка пояснила, що вона з дітьми проживає разом зі своїми батьками у їх квартирі. З серпня 2016 року відповідач перестав надавати допомогу на утримання дітей. Вказала, що її коштів не вистачає на повноцінне забезпечення дітей всім необхідним, оскільки діти відвідують додаткові заняття та гуртки, які необхідні для їх розвитку. Крім того, зазначила, що вона має хронічну хворобу, потребує догляду та додаткових витрат на лікування. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач пояснив, що він до травня 2016 року перебував на обліку у Дніпровському РЦЗ як безробітний, на даний час не працює. Не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину, а у задоволенні позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання просив відмовити ( а.с. 41-44). Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що з 11 листопада 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним штампом у паспорті позивача та відповідача (а.с. 12 зворот). Даний шлюб було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2010 року (а.с. 12 зворот). 14 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] повторно було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1714 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). На момент розгляду справи діти сторін проживають разом з матір'ю, що не заперечувалося відповідачем. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Як зазначив у судовому засіданні відповідач, він не працює, однак згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Оскільки позивач просила стягнути аліменти тільки у твердій грошовій сумі та відповідач не заперечував щодо стягнення у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Під час з'ясування матеріального становища відповідача, згідно даних Дніпровського РЦЗ у м. Києві судом встановлено, що відповідач з травня 2015 року по травень 2016 року перебував у них на обліку як безподібний та отримував допомогу по безробіттю (а.с. 55). На даний час [PERSON] не працює ( а.с. 52-54). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доводи позивачки про те, що відповідач може надавати на утримання дітей аліменти у розмірі по 5000 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли та спростовуються дослідженими матеріалами справи. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. У судовому засіданні відповідач не заперечував сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Враховуючи, що діти проживають з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] частково та про доцільність стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у розмірі 1700 грн. на двох дітей. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Тобто, у випадку зміни обставин, платник одержувач аліментів або платник може звернутись до суду з вимогою про зміну розміру аліментів. Та обставина, що діти відвідують гуртки, не є підставою для стягнення аліментів у більшій грошовій сумі, оскільки ст. 185 СК України визначено інший порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Таким чином, позивачка не позбавлена право звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитину. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону згідно ч. 2 ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 14 вересня 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У ч. 4 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка пояснювала, що вона не працює, лише отримує соціальну допомогу. Згідно виписок з медичної амбулаторної картки, [PERSON] хворіє на хронічну хворобу Крона. У судовому засіданні позивачка вказувала, що внаслідок хвороби вона постійно змушена приймати лікарські засоби, що призводить до додаткових витрат. З огляду на те, що дитина, якій не виповнилося трьох років проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальної допомоги матері на утримання дитини добровільно, платник аліментів є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я і має можливість матеріально забезпечити дитину та матір дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивачки частково та про доцільність стягнення з відповідача на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Доказів неможливості надання допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180-183, 184, 185, 191 СК України,

Outcome: partial