Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 20 березня 2012року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. [INFO]року в них народився син [PERSON]. Вони з чоловіком припинили шлюбні відносини з березня 2018року. Причиною розпаду сім"ї стало те, що перестали розуміти один одного. Мають різні погляди на всі життєві питання, через що постійно виникають сварки. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Просить шлюб з відповідачем розірвати, сина залишити проживати разом з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача судові витрати у смуі 704,80грн. В підготовче засідання позивачка не з"явилася. Про дату, час, та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На позові наполягає. (а.с.18) Відповідач у підготовче засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просить даний позов розглядати в його відсутність. Не заперечує проти прийняття рішення у підготовчому засіданні. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с.21) Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі , суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2012 року. [INFO]року в них народився син [PERSON]. (а.с. 6-7). Судом встановлено, що у березні 2018року їхня сім"я розпалася. Цей факт визнається відповідачем. До теперішнього часу примирення між ними не відбулося. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю, обидва вважають, що шлюб необхідно розірвати. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Малолітню дитину суд вважає необхідним залиши проживати з матір"ю, оскільки між сторонами досягнуто згоди з цього питання. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704,80грн. Позивач в позові просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір (а.с.1,3). Суд прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 352,40грн, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352,40грн.

Outcome: approved