Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулася в Костопільський районний суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В подальшому позивач подала до суду заяву про збільшення позовних, в якій просить збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1000 грн. та стягути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з 16.12.2015 р. по 30.09.2017 р. в сумі 2108,05 грн. В обгрунтування своїх вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. Судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась про розгляд справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на заперечення протии позову. Крім того, представник відповідача [PERSON] просила відмовити у прийнятті до розгляду заяви з врахуваням збільшення позовних вимог, оскільки фактично цією заявою не збільшено позовні вимоги, а змінено предмет позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено , що рішенням Костопільського районного суду від 21 січня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2015 р. та до досягнення донькою повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Підставою збільшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що змінився рівень життя, значно зросли матеріальнівитрати. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, не є інвалідом та має достатній дохід. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд приймає до уваги встановленийЗаконом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»прожитковий мінімумдля дитини вікoм від 6 до 18 років з 01 грудня -1860 грн..на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України , мінімальний розмір стягуваних аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що відповідач, не має стабільного доходу,то суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та збільшити розмір аліментів стягуваних з нього на утримання дочки до 930 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується вимог позивача про збільшення позовних вимог, а саме стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 2108,05 грн., та заперечень представника відповідача про відмову у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.. 31 ЦПК України позивач протягом усього часу розгляду справи має право: змінити підставу позову; змінити предмет позову; збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Необхідність у зміні підстав позову настає тоді, коли в процесі розгляду справи встановлюється невідповідність між обставинами чи нормами права, якими обґрунтовано позов, і обставинами чи нормами, за якими вимога може бути задоволена. Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси. Зміна предмету позову можлива у такі способи: заміна одних позовних вимог іншими; доповнення позовних вимог новими; вилучення деяких із позовних вимог; пред'явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Таким чином заява про збільшення позовних вимог підлягає розгляду в даному цивільному провадженні. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Згідно із ч.1ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017р., у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2016 р., було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України, саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»звернуто увагу на те, що передбаченаст.196 СК Українивідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки по виплаті аліментів, виданої 01.10.2017 р. Костопільським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що загальна заборгованість станом на 01.10.2017. по сплаті аліментів становить 7507.26 грн. Слід зазначити, що відповідачем та представником відповідача не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі на утримання неповнолітньої доньки та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, який, маючи працездатний вік, не маючи на утриманні інших осіб, не вживав заходів щодо утримання своєї доньки у визначеному судовим рішенням розмірі. Аналіз ч. 1ст. 196 СК України дає підстави стверджувати, що платник аліментів несе відповідальність, встановлену законом у вигляді пені, за несплату (неповну сплату) аліментів за встановлений рішенням суду період (місяць) у розмірі 1% від суми несплачених (недоплачених) аліментів за кожен день прострочення у вказаному періоді. Це повязано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд вважає, що позивачкою у позові вірно обрано спосіб розрахунок пені, а саме, що пеня нараховуються на заборгованість по сплаті аліментів за кожен місяць окремо і множиться на кількість днів того місяця, у якому виникла така заборгованість. Така ж позиція щодо розрахунку пені міститься і в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-94цс15, що відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України має бути врахована іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до розрахунку пені за несплату аліментів, за період з 16 грудня 2015 року по 30 вересня 2017 року, пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 2 108,05 грн. Наведений позивачкою розрахунок відповідає вказаним вимогам. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за період з 16.12.2015 р. по 30.09.2017 р. в сумі 2108,05 грн. підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial