Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив визначити порядок користування квартирою №7, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 36 та вселити його до вказаної квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що у 1993 р. батькам позивача: [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира №7, розташована по вул. Суворова, 36 у м. Херсоні. Після смерті батька позивача, останні успадкував після померлого 5/6 частин вказаної квартири. Однак, на теперішній час він позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідачі перешкоджають йому у цьому. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, місце та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло №1601 від 29.07.1993 року, посвідченого фондом комунального майна м. Херсона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №7, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, буд. 36. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкував після його померлого, 18.09.2006 року батька 5/6 частин квартири №7 в м. Херсоні по вул. Суворова в буд. №36. Матеріалами справи підтверджено, що позивач разом з відповідачами є співвласником спірної квартири, проте відповідачі перешкоджають йому вселитися до зазначеної квартири. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З власної ініціативи суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження певних обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи або заперечення. Так, відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача у власності іншого житла у власності або на праві користуванні і не доведено, що такі обставини впливають на обмеження у праві проживання в спірній квартирі. Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача та вселення останнього в спірну квартиру. Щодо вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні в цій частині позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки для правильного вирішення спору виявилися необхідними спеціальні знання в області будівництва, судом в порядку ст.143 ЦПК України, ухвалою від 23.05.2016 року призначено по справі судову технічну експертизу. Повідомленням експерта від 07.07.2016 року було зазначено про неможливість проведення експертизи, в звязку з несплатою вартості експертизи. Без висновку експерта вирішити спір щодо визначення порядку користування спірною квартирою неможливо.

Outcome: partial