Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище значеним позовом та уточнені позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є батьком спільних дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] Обом дітям встановлена інвалідність. Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 2-3460/2009 з відповідача на її користь були стягнені аліменти на утримання сина [PERSON] , але вона не направляла його на примусове стягнення. Обоє дітей мають діагноз - фенілкетонурія, потребують спеціального дороговартістного харчування та постійного контролю за станом здоров`я. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, працює на підприємстві ТОВ «Електро-ленд», отримує стабільну заробітну плату. Крім їхніх дітей, відповідач не має інших осіб, які б потребували його утримання. В зв`язку з викладеним, вважає, що відповідач має можливість та обов`язок сплачувати два прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку на утримання його дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Просить стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. шомісячно, та змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. У судове засідання позивачка не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву згідно якої уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно повторно виданого свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.08.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з 14.07.2009 р. та аліменти сплачувати матері [PERSON] (а.с. 4). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13,- з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України,- розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 СК України, не може обмежуватися. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України,- при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню підлягає з відповідача судового збору розміром 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved