Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачі , звернулися до суду з позовом, в якому вказують, що згідно свідоцтва України № 5833 від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних творів із серії «як козаки…» трьох запорізьких козаків Грая,Тура та Ока, автором являється [PERSON] та свідоцтва № 22911 від 29.11.2007 року про реєстрацію авторського прав на твір Літературний сценарій анімаційного фільму Як козаки у тридев»яте царство ходили є авторами- Вікен [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер 28.07.2006 року,а його майнові авторські права успадковані [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 20.04.2010 року . Співавтором твору опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних творів із серії «як козаки…» трьох запорізьких козаків Грая,Тура та Ока є [PERSON]. Згідно вищевказаного [PERSON] та [PERSON] спільно належать майнові авторські прав на згадані твори. Позивачі стверджують , що 30 січня 2015року у магазині «Пластилін» , що знаходиться за адресою м. Здолбунів ,вул. І.Мазепи ,11, та належить [PERSON]-відповідачу у справі із представлених у магазині зразків продукції , яку відповідач без погодження із авторами творів пропонує для реалізації та продажу , було реалізовано продукцію, а саме магніти м»які в кількості 25 штук та календарі «Козаки» ( загальна кількість 10 штук). На підтвердження даного факту розповсюдження та реалізації зазначеного товару відповідачем було видано рахунок-фактуру №4 від 30.01.2015 року відповідно до якого було проведено оплату 03.02.2015 року . Підтвердження даного факту є також платіжне доручення №123 від 03.02.2015 року . На придбаних товарах використано зображення персонажів - трьох запорізьких козаків : Грая , Ока і тура, виключні майнові права на які належить спільно позивачам. Так ,як позивачі жодного дозволу на використання зображень головних персонажів із аудіовізуального анімаційного мультфільму «Як козаки…» їх автори не надавали , тому дії відповідача є неправомірними та порушують авторські права га галежні їм твори. У зв»зку з цим [PERSON] та [PERSON] просять стягнути з відповідача компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 20 мінімальних розмірів заробітних плат встановлених законом на час ухвалення рішення. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засідання проти позову заперечили , та надали пояснення , якими повністю заперечують обставинам зазначеним у позові. Вважають позов безпідставним та необгрунтованим. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, додані документи у їх сукупності приходить до висновку, що \~позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~позивачам [PERSON] та [PERSON] спільно належить майнові авторські права на твір опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних творів із серії «як козаки…», трьох запорізьких козаків Грая,Тура та Ока та Літературний сценарій анімаційного фільму Як козаки у тридев»яте царство ходили. Оригінальність та самостійність спірних творів стверджується , свідоцтвом України № 5833 від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних творів із серії «як козаки…» трьох запорізьких козаків Грая,Тура та Ока, автором, якого є [PERSON] та свідоцтва № 22911 від 29.11.2007 року про реєстрацію авторського прав на твір Літературний сценарій анімаційного фільму «Як козаки у тридев»яте царство ходили авторами є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер 28.07.2006 року, тому його майнові авторські права успадковані [PERSON] , які підтверджеі належностю їй прав- свідоцтвом про право на спадщину від 20.04.2010 року . Співавтором твору опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних творів із серії «як козаки…» трьох запорізьких козаків Грая,Тура та Ока є також [PERSON]. Відповідачем здійснено використання вищевказаних авторських творів на продукції, яку він пропонує до продажу , зокрема магніти м»які та календарі «козаки». [PERSON] порушення розповсюдження зазначеного товару відповідачем підтверджено рахунком-фактурою №4 від 30.01.2015 року, відповідно до якого було реалізовано спірну продукцію та проведено за неї оплату- 03.02.2015 року . Підтвердження даного факту є також платіжне доручення №123 від 03.02.2015 року, яке доводиться відео фіксацією під час проведенння розрахунку.Порушення авторського права позивачів доведено наявністю веб сторінок з інтернетпосиланнями. Відповідно до ст.8 ЗУ»про державний бюджет України» на 2016 рік мінімальний розмір заробітної плати становить 1378 грн. Позивачі зверталися до відповідача зі своїми вимогами з метою позасудового порядку врегулювання спірного питання щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору -дане питання не вирішено. Враховуючи обставини справи, наявні у справі докази та виходячи із вимог частини 1статті 41 Конституції Українипередбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно з частиною 1статті 54 Конституції, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Відповідно до частини 2статті 54 Конституції, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідност. 437 ЦК України, ч. 2ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Частиною ч. 5\~ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Відповідно до ст. ст.\~433,\~440,\~441,\~442,\~443 ЦК України,\~ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», об'єктами авторського права є літературні та художні твори. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; продаж, передання в найм (оренду); імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо, а також інші дії, встановлені законом. Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~встановлено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього\~Закону. Також, згідно зі\~ст. 15 вказаного Закону, до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом; розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці. Відповідно до п. 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. За змістом статті 50 Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями14\~і\~38\~цього\~Закону, та їх майнові права, визначені статтями\~15,\~39,\~40\~і\~41\~цього\~Закону, з урахуванням передбачених статтями\~21-25,42\~і\~43\~цього\~Закону\~обмежень майнових прав. Відповідно до положень ст. 51 Закону, захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством. Згідно із Законом (ст. 1) розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Відповідно до розяснень п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 4 червня 2010 року № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону), шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Так, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина першастатті 435 ЦК, стаття 11 Закону). Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166\~ЦК). З огляду на положення Закону та роз'яснення зазначеної постанови Пленуму, виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права зобов'язаний довести відповідач. Відповідно до п. 42\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року\~„Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; обєктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням обєкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних обєктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо". Стаття 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~визначає розмір компенсації в мінімальних заробітних платах від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат. Вимогою позивачів є стягнення 20 мінімальних заробітних плат та відповідає вимогам розумності й справедливості, так як на аналогічних умовах позивач надала дозвіл на використання твору іншій особі в аналогічній ситуації. За таких підстав суд на підставі доказів, наданих позивачами та належним чином оцінених судом, дійшов висновку про те, що є самостійним об'єктом відповідно до положень\~ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», що підлягає правовій охороні. Суд установивши, що позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідачу фізичній особі-підприємцю [PERSON] жодного дозволу на відтворення спірних творів на здійснення діяльності та надання послуг з таким зображенням не надавали, тому задовольняє позов на підставі ст.\~50, п.п. «г» п. 2 ч. 1 ст.\~52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів компенсацію за порушення авторського права у розмірі 27\~560( двадцять сім тисяч п»ятсот шістдесят гривень). Відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачів мають бути стягнуті понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved