Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 10.09.2014 року в розмірі 19 951, 67 грн., з яких: 8 980, 88 грн. - заборгованість за тіло кредиту; 3 627,71 грн. - заборгованість за відсотками; 5 916,81 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 926,27 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. 01.03.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 29.03.2018 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що на момент його укладання [PERSON] був неповнолітнім, при цьому згоду на укладання такого договору його батьки не надавали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 02.04.2018 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги позовів об'єднано, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. 14.05.2018 р. від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у відповідності до якого вимоги зустрічного позову не визнають, посилаючись на те, що на момент укладання кредитного договору на рахунку [PERSON] було встановлено кредитний ліміт - 0 грн., а отже до 14.10.2016 р. останній користувався власними коштами, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Лише 14.10.2016 р. банком було збільшено кредитний ліміт на картрахунку до 1 000 грн. Відповідальність клієнта банку настає лише у випадку та в момент використання кредитного ліміту. Зазначає, що вимоги зустрічного позову є безпідставними, оскільки відповідач ознайомлений з умовами кредитування, тривалий час виконував свої зобов'язання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги первісного позову підтримує в повному обсязі, вимоги зустрічного позову не визнає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги первісного позову не визнає, вимоги зустрічного позову підтримує в повному обсязі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Встановлено, що 10.09.2014 р. між сторонами укладено договір, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач за первісним позовом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. П. 2 ч. 1 ст. 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно з ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] народився [INFO] тобто станом на день укладення оспорюваного кредитного договору, йому виповнилось 17 років. 10.09.2014 р. [PERSON] роз'яснені умови кредитування, дані про сукупну вартість кредиту, вручено пам'ятку про умови кредитування, та отримано останнім кредитну картку. Станом на цей день відповідачу виповнилось 17 років, а тому він не мав повної цивільної дієздатності. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсністьна підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки договір було укладено з відповідачем, який не мав повної цивільної дієздатності, що є підставою для задоволення зустрічного позову та визнання недійсним кредитного договору. Посилання відповідача за зустрічним позовом на те, що кредитний ліміт було установлено на платіжну карту відповідача після досягнення ним повноліття не мають правового значення, оскільки кредитний договір, складовими якого є заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, був укладений у 2014 році, коли [PERSON] не мав повної цивільної дієздатності. Для укладання кредитного договору, фізична особа повинна мати повну цивільну дієздатність, усвідомлювати наслідки вчинення такого правочину, а у разі її відсутності на час укладання договору, такий договір за вимогами ст. 215 ЦК України може бути визнано недійсним. Безпідставними також є посилання банку на положення п. 4 ч. 1 статті 32 ЦК України, яким передбачено укладання неповнолітньою особою договору банківського вкладу та розпорядження коштами, які знаходяться на вкладному рахунку, оскільки нормами цієї статті визначено неповну цивільну дієздатність осіб від 14 до 18 років, обсяг якої дає право цим особам розпоряджатися своїм заробітком, відкривати вкладні рахунки, накопичувати кошти, тобто вчиняти дії, які позитивно впливатимуть на розвиток фізичної особи та її самостійності, а не право на укладання кредитних договорів. При цьому, за наявності достатніх підстав суд за заявою батьків (усиновлювачів), піклувальника, органу опіки та піклування може обмежити право неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавити її цього права. Зокрема, вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2018 р. №289/1996/16-ц. та врахована судом при ухваленні рішення на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, задоволення вимог позову [PERSON] та визнання недійсним кредитного договору від 10.09.2014 р. №б/н, у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON]

Outcome: approved