Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо- транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 вересня 2014 року, о 15 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Peugeot 408», державний номер [NUMBER], на перехресті вул. Набережній та вул. Запорізькій м. Запоріжжя, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (жовтий), внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], котрий рухався на зелений сигнал світлофора. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені, травмовано водія [PERSON], якого доставлено до 5-ї Міської клінічної лікарні м. Запоріжжя. Власником транспортного засобу «Opel», державний номер [NUMBER], яким 09.09.2014 р. керував [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯТС № 234890, виданого 11.06.1998р. Запорізьким МРЕР при УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] На момент ДТП та з 2010 року автомобіль «Opel», державний номер [NUMBER], знаходиться у постійному користуванні [PERSON] на підставі генеральної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 269. 16 жовтня 2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року відносно [PERSON] залишена без змін. На підставі полісу № АІ/6745298 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована, у звязку з чим страховою компанією повинно бути виплачено позивачу вартість ремонтних та відновлювальних робіт в межах ліміту страхового відшкодування. Сукупна вартість ремонту автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER], становить 31278,00 грн., яка складається з: вартість запчастин 20215,00 грн., вартість ремонтних робіт та матеріалів 11063,00 грн. 03 лютого 2015 року АТ «СК «АХА Страхування» без залучення експерта нарахувало та перерахувало на користь ПП «Каліна-Сервіс», яке здійснювало ремонт автомобіля, страхове відшкодування в розмірі 10800,00 грн. Враховуючи, що реальні збитки від ДТП, яке мало місце 09 вересня 2014 року з вини [PERSON], становлять 31278,00 грн., а страхова виплата становить 10818,14 грн., вважає, що останні повинні сплататити йому різницю між зазначеними сумами, яка становить 20478,00 грн. Також, крім матеріальних збитків, позивач вважає, що внаслідок ДТП йому завдана і моральна шкоду, яка полягає у тому, що він зазнав душевного стресу у звязку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за відсутності автомобіля було порушено його звичний устрій життя. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду пошкодження здоровя і небажанням відповідачів добровільно відшкодувати завдану шкоду, через що він поніс певні моральні страждання, які оцінює у 5000,00 гривень. На підставі викладеного, просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], АТ «СК «АХА Страхуванн» на його користь розмір реальних збитків 20478,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; сплачений судовий збір 254,78 грн. В процесі розгляду справи [PERSON] уточнив позов в частині кола осіб-учасників процесу, змінивши статус АТ «СК «АХА Страхування» з відповідача на третю особу та остаточно просив суд стягнути з [PERSON] на його користь розмір реальних збитків 20478,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; сплачений судовий збір 254,78 грн. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] підтримує, просила суд їх задовольнити та в разі повторної неявки відповідача у судове засідання, ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Представник третьої особи АТ «СК «АХА Страхування» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, взявши до увагу заяву представника позивача та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався за клопотаннями сторони відповідачів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 10 червня 2015 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги заяву представника позивача, проаналізувавши надані стороною позивача докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 09 вересня 2014 року, о 15 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Peugeot 408», державний номер [NUMBER], на перехресті вул. Набережній та вул. Запорізькій м. Запоріжжя, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (жовтий), внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], котрий рухався на зелений сигнал світлофора. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені, травмовано водія [PERSON], якого доставлено до 5-ї Міської клінічної лікарні м. Запоріжжя. Власником транспортного засобу «Opel», державний номер [NUMBER], яким 09.09.2014 р. керував [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯТС № 234890, виданого 11.06.1998р. Запорізьким МРЕР при УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 35) На момент ДТП та з 2010 року автомобіль «Opel», державний номер [NUMBER], знаходиться у постійному користуванні [PERSON] на підставі генеральної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 269. (а.с. 34) Власником транспортного засобу «Peugeot 408», державний номер [NUMBER], яким 09.09.2014 р. керував [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 002255, виданого 08.08.2013р. Запорізьким ВРЕР №2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 73) 16 жовтня 2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.. (а.с. 4) Постановою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року відносно [PERSON] залишена без змін. (а.с. 5) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Також судом встановлено, що підставі полісу № АІ/6745298 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована, у звязку з чим страховою компанією повинно бути виплачено позивачу вартість ремонтних та відновлювальних робіт в межах ліміту страхового відшкодування. (а.с. 67) Згідно із п. 4 зазначеного Полісу, ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого складає 100000,00 грн. Згідно із п. 5 зазначеного Полісу, сума франшизи (страхове відшкодування зп шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) становить 1000,00 грн. Згідно ст.. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обовязковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обовязковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозвязок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обовязковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. 22 грудня 2014 року на виконання ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» та п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «АХА Страхування» було складено експертний висновок/калькуляцію № 1.102.14.0, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER] становить 22461,64 грн. (а.с. 59-60) 16 січня 2015 року [PERSON], на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 вересня 2014 року. (а.с. 61) Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Із заяви про страхове відшкодування вбачається, що сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER], становить 22461,64 грн., коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,70%, безумовна франшиза 1000,00 грн., а тому сума страхового відшкодування становить 10818,14 грн. (22461,64 грн. 0,70 % - 1000,00 грн.) Згідно страхового акту № 1.102.14.05233/VESKO2511 від 03.02.2014 року, відповідно до умов договору страхування № АІ/6745298 від 08.08.2014р., АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало на користь ПП «Каліна-Сервіс» в рахунок виплати страхового відшкодування у сумі 10818,14 грн., тобто з вирахуванням фізичного зносу автомобіля та суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 65-66) Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 09 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з листом-претензією про виплату йому на підставі ст. 1194 ЦК України суми реальних збитків в розмірі 20478 грн., яка непокрита сумою страхового відшкодування. (а.с. 8) Проте, зазначений лист-претензія був залишений [PERSON] без уваги, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом про відшкодування заподіяних йому збитків. Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом стягнення з [PERSON] на свою користь різниці між сумою реальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 20478,00 грн.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, в даному випадку предметом доказування є сума різниці між сумою реальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 20478,00 грн.. Зазначений факт відноситься до предмету доказування та підлягає детальному аналізу судом. Як на докази суми різниці між сумою реальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 20478,00 грн., [PERSON] посилається на те, що відповідно до акту прийому-здачі виконаних робіт № б/н від 02.02.2015р., ним було сплачено за проведення ремонтних робіт та матеріалів на користь ПП «Каліна-Сервіс» 11063,00 грн., з яких 10818,14 грн. є сумою страхового відшкодування; відповідно до копії чеку № б/н від 17.12.2014р., ним було сплачено за запчастини для відновлення транспортного засобу на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 20215,00 грн. Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до акту прийому-здачі виконаних робіт № б/н від 02.02.2015р., ним було сплачено за проведення ремонтних робіт та матеріалів на користь ПП «Каліна-Сервіс» 11063,00 грн., з яких 10818,14 грн. є сумою страхового відшкодування; відповідно до копії чеку № б/н від 17.12.2014р. (а.с. 7) Також встановлено, що відповідно до копії чеку № б/н від 17.12.2014р., ним було сплачено за запчастини для відновлення транспортного засобу на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 20215,00 грн. (а.с. 9) В обґрунтування суми різниці між сумою реальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 20478,00 грн., позивачем приведений відповідний розрахунок, формула якого відповідає встановленим обставинам справи, але не відповідає сума різниці, оскільки відповідно до зазначених доказів позивачем фактично сплачено за відновлення пошкодженого автомобіля сума в розмірі 31278,00 грн., а відповідно до страхового акту № 1.102.14.05233/VESKO2511 від 03.02.2014 року, відповідно до умов договору страхування № АІ/6745298 від 08.08.2014р., АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало на користь ПП «Каліна-Сервіс» в рахунок виплати страхового відшкодування у сумі 10818,14 грн., а не як зазначено позивачем 10800,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми різниці між сумою реальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування розмірі 20459,86 грн., яка вирахувана за наступним розрахунком 31278,00 грн. (вартість ремонтних робіт, матеріалів та запчастин) 10818,14 грн. (виплачена сума страхового відшкодування). Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, надані стороною позивача належні та допустимі докази, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON]. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що у звязку з тим, що він зазнав душевного стресу у звязку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено його звичний устрій життя та устрій життя його родини. Крім того, відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, через що він несе певні моральні страждання, які оцінює у 5000 гривень. За подібних обставин та,

Outcome: partial