Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 15483 грн. 03 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 25 грудня 2013 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 25 грудня 2013 року між ПАТ КБ ПриватБанк (яке 21 травня 218 року змінило назву на АТ КБ ПриватБанк) та [PERSON] на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на суму залишку заборгованості строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг). Банк виконав свої зобовязання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 04 липня 2018 року заборгованість відповідача за договором №б/н від 25 грудня 2013 року складається з: тіла кредиту 3803,56 грн., відсотків за користування кредитом 1850,97 грн., пені 8615,02 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. та процентної частини штрафу 713,48 грн., а всього на загальну суму 15483,03 грн. Відповідно до положень ст.ст.549, 551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними та стягненню з відповідача не підлягають. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 14269,55 грн. без нарахованих позивачем штрафів. При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved