Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON]. 20.07.2015 року між ПрАТ «СК «Альфа страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АЕ/3601477, забезпеченим транспортним засобом є «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER]. Власник транспортного засобу автомобіля «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], звернувся до ПрАТ «СК «Альфа страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку. Згідно Звіту №384, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], є 159299,47 грн., з урахуванням зносу - 70155,94 грн. 07.12.2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» було складено розрахунок суми матеріального збитку та страховий акт №0838.609.16.01.01 на суму 50000,00 грн., в межах ліміту полісу. 16.12.2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27921 від 16.12.2016 року. Позивач зазначає, що за кермом забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під час ДТП, що сталося 16.05.2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин в [ADDRESS], в порушення умов Полісу №АЕ/3601477, знаходився не страхувальник, а відповідач. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% суми виплаченого страхового відшкодування. Тому позивач просив стягнути з відповідача 25000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати. Ухвалою судді від 20.10.2017 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.01.2018 року справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 26.04.2018 року. Ухвалою від 26.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 26.04.2018 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що відповідач здійснював керування транспортним засобом без порушення умов полісу і мав право знаходитися за кермом забезпеченого транспортного засобу, а тому, відповідно факт порушення умов страхування відсутній. 22.05.2018 року представником позивача надано відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, підтримав письмовий відзив. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 5). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 20.07.2015 року між ПрАТ «СК «Альфа страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АЕ/3601477, забезпеченим транспортним засобом є «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 4). Згідно Звіту №384 про оцінку автомобіля, складеного 16.07.2016 року, матеріальний збиток, завданий власникові пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER]- 70155,94 грн. (а.с. 8-12). Власник транспортного засобу автомобіля «Бентлі», державний номерний знак [NUMBER], звернувся до ПрАТ «СК «Альфа страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку (а.с. 6). 07.12.2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» було складено розрахунок суми матеріального збитку та страховий акт №0838.609.16.01.01 на суму 50000,00 грн., в межах ліміту полісу (а.с. 15-16). 16.12.2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27921 від 16.12.2016 року (а.с. 17). Позивач зазначає, що за кермом забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під час ДТП, що сталося 16.05.2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин в [ADDRESS], в порушення умов Полісу №АЕ/3601477, знаходився не страхувальник, а відповідач. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% суми виплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач посилається на п. 1 ст. 38-1 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування і шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає : більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування». Відповідно до ч. 2 ст.13 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу». Пунктом 38.1 ст. 38 зазначеного Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Зі змісту наведеної норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик має право звернутись до страхувальника з регресним позовом, лише у випадках визначених ст. 38 Закону. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам по справі, враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода 16 травня 2016 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн., в межах ліміту полісу, проте, оскільки застрахованим автомобілем, в порушення умов полісу №АЕ/3601477, керував не страхувальник, тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача на підставі п. 1 ст. 38-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved