overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 травня 2007р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Причина розпаду сім'ї є зникнення взаєморозуміння, відсутня узгодженість з питань шлюбного життя у вирішенні побутових питань, з'явилося не схоженість характерів, виникли різні погляди на життя. У зв'язку з постійним перебуванням чоловіка у місцях позбавлення волі та небажанням виправитися, позивачка просить суд розірвати шлюб. Згідно письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач знаходячись в місцях позбавлення волі, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 24 травня 2007 р. та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 631 /а.с.6/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 жовтня 2006 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Причина розпаду сім'ї є зникнення взаєморозуміння, втрата почуття любові, поваги, виникнення сварок та скандалів. З відповідачем втрачено всі можливі способи примирення, сторони припинили вести спільне господарство, проживають один від одного. Відповідно, просить суд шлюб розірвати. Згідно письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 27 жовтня 2006 р. та зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис № 1660 /а.с.8/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами. Оскільки відповідач не надав заперечення на позовну заяву, суд вважає на необхідним залишити спільну дитину проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 квітня 2001р. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб розпався через непорозуміння в сім'ї, різні погляди на життя, подружні відносини припинені, більше року проживають окремо. Сім'ю вже не можна відновити, всі можливі способи примирення були вичерпні, відповідач не бажає спілкуватися. Згідно письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 27 квітня 2001 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми, актовий запис № 56 /а.с.3/. Від шлюбу дітей не мають. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 квітня 2012 р. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим виникають сварки. Сторони мають різні погляди на життя, а тому втрачені всі можливі способи примирення. Шлюб існує лише формально, сім'я фактично припинила своє існування, зберегти яку вона вважає неможливим. Тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. У письмовій заяві, позивачка просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 27 квітня 2012 р. та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 39 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]/а.с.5/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.04.2009 року , від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату взаєморозуміння, різність поглядів на життя, в зв'язку з чим сімейні відносини припинені з листопада 2013 року. Тому просить суд розірвати шлюб, а неповнолітнього сина залишити проживати разом із нею. Сторони в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач проти вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 24.04.2009 року знаходяться у шлюбі [PERSON] та [PERSON] Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №367 від 24.04.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с.6. Подружні стосунки між сторонами припинені у зв'язку з втратою поваги, порозуміння, в зв'язку з чим вони фактично припинені з листопада 2013 року . Суд приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім"ї неможливе, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 31.07.2009 року , від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату взаєморозуміння, різність поглядів на життя, в зв'язку з чим сімейні відносини припинені з березня 2014 року. Тому просить суд розірвати шлюб, а неповнолітнього сина залишити проживати разом із нею. Позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач проти вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 31.07.2009 року знаходяться у шлюбі [PERSON] та [PERSON] Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1021 від 31.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9).Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с.8. Подружні стосунки між сторонами припинені у зв'язку з втратою поваги, порозуміння, в зв'язку з чим вони фактично припинені з березня 2014 року . Судом подружжю надавався строк для примирення, однак сторони не примирилися та не бажають перебувати у шлюбі. Щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] сторони домовилися, що дитина буде проживати разом з матір'ю. За таких обставин, суд приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім"ї неможливе, шлюб необхідно розірвати, а малолітню дитину [PERSON] слід залишити проживати разом з матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено трудовий договір на строк до 10.06.2013 р., який зареєстровано в Сумському міському центрі зайнятості за № 747-13, розмір заробітної плати встановлено -1147,00 грн., після закінчення дії договору жодна із сторін не заявила про його припинення, тому він автоматично дія і надалі, [PERSON] продовжувала виконувати покладені на неї обов'язки, але заробітну плату не отримувала, не отримала станом на дату розгляду справи у суді. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9 995,15 коп. за період з березня 2013 року по листопад 2013 р., моральну шкоду, витрати на правову допомогу. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.03.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір на визначений строк до 10.06.2013 року ( а.с.6), договір зареєстровано Сумським міським центром зайнятості 11.03.2013 р. за №747-13, станом на 03.06.2014 р. в Сумському міському центрі зайнятості відсутні дані про розірвання зазначеного трудового договору ( а.с. 89 ). Порушуючи вимоги ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці" зарплата [PERSON] не виплачувалась, заборгованість складає 9 995,15 грн.. Тому необхідно стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі. Право позивачки порушене і підлягає захисту: на користь [PERSON] необхідно стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі в сумі 9 995 грн. 15 коп.. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позовної заяви до суду та витрати на правову допомогу, моральну шкоду в сумі 200 грн.00 грн., спричинену несвоєчасною виплатою заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала в ПАТ виробничо-енергетична компанія "Сумигазмаш" на посаді заступника начальника цеху-начальника виробничо-розподільного відділу, відповідно до наказу від 20.11.2014 р. № 51-к вона була звільнена за угодою сторін, але з нею не провели повний розрахунок по заробітній платі за відпрацьований час та не виплатили компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Станом на 20.11.2014 р. заборгованість по заробітній платі становить 13 468,75 гривень, яку просить стягнути з відповідача, стягнути витрати на правову допомогу. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в письмовій заяві просить слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позов. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 10.07.2002 року працювала у відповідача на різних посадах, а з 01.02.2012р на посаді заступника начальника цеху-начальника виробничо-розподільного відділу ПАТ ВЕК "Сумигазмаш", що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5). 20.11.2014 р. була звільнена з займаної посади за угодою сторін відповідно до наказу № 51-к від 20.11.2014 р.. Порушуючи вимоги ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці" відповідач станом на 20 листопада 2014 р. має заборгованість з виплати заробітної плати та виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку перед позивачкою в сумі 13 468,75 грн., що підтверджується довідкою наданою відповідачем (а.с.15,). Тому необхідно стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку не виплачену при звільненні працівника та витрати понесені позивачем на правову допомогу, отримання якої підтверджується копією договору та копією квитанції ( а.с.8-9). Право позивача порушене і підлягає захисту: на користь позивача необхідно стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі в сумі 13 468,75 грн. та витрати понесені при підготовці позовної заяви до суду в сумі 200 грн.. Підлягають стягненню відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка свою вимогу обґрунтовує тим, що 11 лютого 2006 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, що зареєстрований відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції, та який розірваний 07.08.2013 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей . А тому просить ухвалити рішення , яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частки з його заробітку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову , до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлену вимогу підтримала з зазначених вище підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав частково , бо надає дітям матеріальну допомогу у добровільному порядку шляхом направлення коштів відповідачці поштовими переказами і що підтверджується поданими ним поштовими квитанціями. Однак враховуючи його матеріальний стан і суми отриманого заробітку, згоден на стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з його заробітку . Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи вимоги ст. 180-183 СК України і наступні обставини. Встановлено , що 11 лютого 2006 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 157, з присвоєнням подружжю прізвища «[PERSON] « / а.с. 3 /. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2013 року шлюб між подружжя розірваний / а.с. 24 /. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір»ю та знаходяться на її утриманні / а.с.4-6/. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей, яких зобов"язаний відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України матеріально їх утримувати до досягнення ними повноліття. Необхідно враховувати, що відповідач працевлаштований і має постійний заробіток, сума якого дає можливість таку матеріальну допомогу дітям надавати / а.с. 15 /. Тому суд вважає за необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з його заробітку, до досягнення дітьми повноліття. Так як при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка [PERSON] звільнена від сплати судових витрат, ці витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті на користь держави з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2002 року по 27 травня 2008 року, від шлюбу мають спільну дитини: [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, а самій важко належним чином без додаткової допомоги утримувати дитину, а тому просила суд стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі по 70 грн. щомісячно, оскільки відповідач офіційно не працює та не має постійного заробітку. В судове засідання позивачка не з»явилась, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27.05.2008 року, вбачається, що сторони розірвали шлюбні відносини. З копії свідоцтва про народження: серії [NUMBER] виданого 19.01.2007 року, Шпичинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, вбачається, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач заперечень щодо позову суду не надав, виходячи з вищевикладеного, суд, приходить до впевненості, що відповідач не тільки може, але і зобов"язаний виконувати свої батьківські обов"язки по утриманню неповнолітнього сина, а саме: сплачувати аліменти в частці від доходів, оскільки є молодою працездатною людиною, не являється інвалідом, інших боргових зобов»язань не має, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, за станом здоров»я може працювати і платити аліменти, а не перекладати цей тягар на державу. В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд роз"яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved