overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював на ВАТ «ХБК» мастером 6-го розряду підготовчого цеху прядильного виробництва по 20.05.2013р. На день звільнення, а саме 20.05.2013 року, адміністрація ВАТ 'ХБК" нарахувала заробітну плату в сумі 30490,50 грн., що підтверджується довідкою від 20.05.2013 року, але виплатити відмовилось в зв'язку з відсутністю грошових коштів. Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.07.2014 року стягнуто на його користь вищевказану заробітну плату, але до теперішнього часу підприємство з ним не розрахувалося ні у добровільному порядку, ні по судовому наказу. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Відповідно до ст..224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно. Ці вимоги закону відповідачем не виконані. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, [PERSON], працював на підприємстві ВАТ «ХБК» мастером 6-го розряду підготовчого цеху прядильного виробництва по 20.05.2013р . Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] звільнений з займаної посади 20.05.2013 року, на підставі ст..40 п.1 КЗпПУ у зв'язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до довідки №4/34/25-1-553 від 18.06.2013р. середня заробітна плата складає 1740,48 грн. Час затримки виплати заборгованості складає 14 місяців 29 днів. За 14 місяців затримки заборгованість складає 24366,72 грн (1740,48х14місяців), а за 29 днів затримки заборгованість складає (1740:21=82,88х29 днів ) = 2403,52 грн. Отже, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та з відповідача на користь [PERSON], підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 14 місяців 29 днів в сумі - 26 770,24 грн. (24366,72 грн. +2403,52 грн.) Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються із суми судового збору в розмірі 267,70 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на його утриманні. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги, а йому одному матеріально важко утримувати неповнолітніх дітей, так як окрім заробітної плати, інших доходів у позивача немає. Угоди про добровільну сплату між ними не досягнуто. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, наполягав про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 та ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України, суд врахувавши обставини, що мають істотне значення, прийшов до висновку: стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, яка не може бути меншою, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15 грудня 1999 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Проте, їх спільне сімейне життя подружжя погіршилось, оскільки погіршився його фінансовий стан, внаслідок чого почали виникати побутові сварки та суперечки, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, також вважає, що шлюб потрібно розривати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 15 грудня 1999 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 292. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. З"ясовано, що причиною розпаду сім'ї стало погіршення матеріального становища, що призвело до постійних скандалів, непорозумінь та суперечок. В сім'ї відсутня повага та взаєморозуміння. Оскільки спільне проживання стало неможливим, це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Як зазначили обидві сторони у судовому засіданні, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні відповідач виказала бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 16 лютого 2002 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], проте спільне, подружнє життя у них не склалося, спільне господарство не ведеться, фактичні сімейні відносини між ними не підтримуються з жовтня 2014 року, примирення між подружжям неможливе. А тому, у зв'язку з вищезазначеним, позивач просить вказаний шлюб розірвати. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та наполягав на розірванні шлюбу та додатково повідомив, що їх дитина, за обопільною згодою сторін, буде проживати разом з матір'ю . Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала, підтвердила, що шлюбно-сімейні відносини припинено з жовтня 2014 року, також висловила бажання вказаний шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 16 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 164, що вбачається з копії свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] (а.с. 3). Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народення Серія [NUMBER] (а.с. 4). Згідно ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взажмні права та обов 'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 21 цього Кодексу). Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на життя та неможливість подальшого спільного життя. Подружжя не знаходить взаємопорозуміння в сімейних відносинах, шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з жовтня 2014 року. Сім'я існує лише формально. Спорів матеріального характеру сторони не заявили. Позивачем було долучено до матеріалів справи копію договору про виховання дитини та сплату аліментів, що в свою чергу свідчить про відсутність спору у сторін з цього приводу. Як зазначали сторони у судовому засіданні, примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 січня 2013 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей від якого не мають. Іх спільне сімейне життя не склалося, оскільки між ними виникла психологічна несумісність, що призвело до виникнення конфліктних ситуацій та сварок. Позивач в позові також зазначив, що на даний час між ними припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, а сім'я фактично розпалася. Спільних дітей у подружжя немає, так як і спільного сумісного майна, відповідач на розірвання шлюбу не погоджується, а тому позивач просить розірвати шлюб в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначивши, що примирення між сторонами не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у відповідності до чинного законодавства, належним чином, зокрема, через направлення судової повістки на адресу її реєстрації, яку вона отримала особисто та шляхом направлення телеграми, яку відповідачка також особисто отримала, відповідні докази чого містяться в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі, постановивши зі згоди представника позивача заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 13 січня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 55. Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на життя та неможливість подальшого спільного життя. Подружжя не знаходить взаємопорозуміння в сімейних відносинах, шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені. Сім'я існує лише формально. Спорів матеріального характеру сторони не заявили. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, позивач, в особі свого представника, наполягав на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що не розірвання його буде суперечити інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню, з урахуванням того, що сім"я та шлюб має базуватись на взаємній згоді обох, а не на бажанні одного із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 06.11.2004 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції, актовий запис № 78. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що протягом деякого часу спільного проживання вони з відповідачем сторони мали повноцінну сім'ю. Однак з часом, їх відносини почали змінюватись, вони поступово стали віддалятись один від одного і на даний час сім'я існує формально. Протягом спільного проживання, вони зрозуміли, що кожен з них має різні погляди на життя, різні духовні цінності та не підходять один одному по характеру. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага один до одного, піклування про створення сприятливої атмосфори в сім"ї. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких ставала дитина. Сторони в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, а відповідач визнала та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнала відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 114,70 грн. підлягають у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України стягненню на його користь з відповідача . З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 14.07.1990 року, який зареєстрований відділом загсу Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 58. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову посилається на те, що з березня 2015 року між ними зіпсувалися шлюбні відносини і припинилося спільне проживання та ведення спільного господарства. Крім того, відповідач з березня по кінець червня 2015 року організовувала та здійснювала чотири випадки нападу на нього в групі з двома дочками із залученням ДІМ Рокитнянського РВ ГУ [PERSON] Наслідки отриманих ним травм негативно вплинули на нього. Сторони в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, а відповідач визнала та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.07.1990 року відділом загсу Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 58. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнала відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України стягненню на її користь з відповідача . З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 27.05.2000 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27. Від даного шлюбу мають дочку\~ [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те,\~ що причиною погіршення їх стосунків це відмінність характерів, темпераментів та життєвих цінностей. Зазначає, що вони з відповідачем почали віддалятися один від одного, почуття які їх об"єднували зникли. На даний час шлюб існує формально. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, відмовився від стягнення судового збору на свою користь, відповідач позов визнала та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27.05.2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27. Від даного шлюбу мають дочку\~ [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 04.11.2016 року сторонам був наданий час на примирення терміном 4 місяці, однак примирення не відбулося. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дитині, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнала відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У відкритому судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та пояснив, що 13.09.2012 року позивач придбав у [PERSON], яка діяла на підставі довіреності виданої [PERSON], який за технічним паспортом є власником, автомобіль ЗАЗ, д/н [NUMBER], шасі [NUMBER]. На підтвердження угоди відповідач [PERSON] надала розписку від 13.09.2012 року про отримання 16280 гривень, що в перерахунку на той час становило 2000 доларів США, та того ж дня було оформлено довіреність на [PERSON] на право експлуатації та розпорядження вищевказаним автомобілем. Таким чином був укладений договір купівлі продажу в письмовій формі, за яким він отримав усі складові права власності - володіння, користування та розпорядження автомобілем, а відповідач - грошові кошти у розмірі , що складає повну вартість товару. Він набув право власності на зазначений автомобіль, але як власник не зареєстрований в органах МРЕВ. 30.11.2013 року його автомобіль було затримано на направлено на арешт-майданчик ДАІ, оскільки була наявна постанова державного виконавця Центрального ВДВС МУЮ м.Чернігова про арешт даного автомобіля у зв'язку із заборгованістю за адміністративним штрафом власника автомобіля. Переоформлення автомобіля у належному порядку не проводилось з причин скрутного матеріального становища та браку часу. Оголошений арешт перешкоджає йому користуватися автомобілем, оскільки на момент накладення арешту, автомобіль знаходився в його користуванні та розпорядженні, а в подальшому він збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує його права як власника цього автомобіля. Просить визнати за ним право власності на автомобіль; зобов"язати відділ державної виконавчої служби зняти арешт з автомобіля. В судове засідання відповідачі не з'явилися. Про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25.01.2013 р. між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та гр. [PERSON] було укладено договір № 040-Z/009676 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue (далі - "Договір-1"). Враховуючи домовленості, банк свої зобов'язання виконав, на ім'я позичальника відкрито картковий рахунок [NUMBER] та емітовано (видано) відповідну платіжну картку [NUMBER] про що отримано відповідну розписку позичальника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказав, що 11 січня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у справі. Від спільного проживання дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не склались і припинені у зв»язку з різними поглядами на подальше спільне сумісне життя, наміру миритись не має. Вважає, що в подальшому їх сім»я існувати не буде, примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, про що суду надано письмову заяву від 13 травня 2015 року (а.с.26). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що суду надано письмову заяву від 12 травня 2015 року. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім"ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про шлюб стверджується, що сторони із 11 січня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім»я розпалась повністю та остаточно, і зберегти її неможливо, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Антосієва» не змінила на прізвище чоловіка «Скробошевскі». В своїй письмовій заяві від 12 травня 2015 року відповідачка не заявила, що бажає після розірвання шлюбу змінювати своє прізвище. Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved