Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON],\~[INFO],\~ІПН [NUMBER],\~яка мешкає\~за адресою:\~[ADDRESS],\~04\~червня 2018\~року звернулась\~в суд\~з цим\~позовом,\~вказуючи,\~що в\~2005\~році вона\~придбала у[PERSON] гараж по проспекту Перемоги гараж № 25 в м. Подільськ (до перейменування - Котовськ) Одеської області, який належав останній на підставі рішення Котовського міськрайонного суду справа №2-970/2010 року від 19 квітня 2010 року. Оскільки у [PERSON] був ще один гараж, а цим вона не користувалась. Гараж 1991 року побудови на час придбання був в занедбаном стані: криша протікала, ворота були ржаві та погано закривались, тому вони домовились за покупку та позивачка сплатила власниці кошти у розмірі 5000 гривень, [PERSON] написала розписку за отримання коштів та домовились оформити документи пізніше. В тому ж році позивачка перекрила покрівллю гаражу, замінила ворота, зробила у ньому ремонт та з того часу відкрито та безперервно користується вказаним гаражем та зберігає у ньому власний автомобіль та особисті речі. Нещодавно позивачка вирішила замінити в гаражі лічильник на електроенергію, але їй відмовили оскільки у неї не має документів, після чого вона звернулась до нотаріуса, але нотаріус відмовила їй в посвідчені договору купівлі-продажу оскільки рішення суду не зареєстровано в реєстрі нерухомості. Вона почала шукати власників та дізналась, що власниця гаражу [PERSON] померла 07 грудня 2015 року, її єдиним спадкоємцем є її чоловік [PERSON]. Який своєчасно звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, та була заведена спадкова справа. Але згоди щодо оформлення вищевказаного гаражу вони з відповідачем не знайши. Так на даний час позивачка позбавлена у позасудовому порядку оформити право власності на вказаний гараж. Вона відкрито, добросовісно та безперервно володію гаражем №25 по проспекту Перемоги у м. Подільськ Одеської області, з 2005 року, тобто більше 13 років. З приводу користування чи прав на вказаний гараж ніхто жодних претензій до позивачки не висував. Позивачка просить суд винести рішення, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], в порядку набувальної давності право приватної власності на гараж №25 по проспекту Перемоги у м. Подільськ Одеської області, площею забудови 28,40 кв.м., загальною площею 24,6 кв.м. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував у його задоволенні. Суду пояснив, що він не бажає оформлювати спадщину, а потім купівлю-продаж, оскільки отримує субсидію на комунальні послуги, а тому в разі переоформлення втратить пільги, так як в договорі купівлі-продажу вказується сума продажу яку отримує продавець при продажі, та сплачує відповідні податки, а відповідач фактично не отримує гроші, так як з ними вже розрахувались ще в 2005 році. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, у 2005 році між позивачем та [PERSON] Федоріною була досягнута домовленість про купівлю в останньої гаражу № 25 по проспекту Перемоги у м. Подільськ Одеської області, на підставі якої позивачка сплатила [PERSON] грошові кошти за вказаний гараж у розмірі 5000,00 грн. Договір купівлі-продажу між сторонами у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний гараж не реєструвалося. 07 грудня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №431267 від 07.12.2015 року. Факт купівлі-продажу гаражу визнається сторонами по справі. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що дійсно у 2005 році вони разом з дружиною [PERSON] продали позивачці [PERSON] спірний гараж та не оспорює його право власності на нього. Факт належності [PERSON] гаражу підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду справа №2-970/2010 року від 19 квітня 2010 року. Згідно копії Технічного паспорту на гараж виготовлений 24.11.2009 року КП «Інвентаризатор» на ім"я [PERSON], в натурі є: гараж зазначений у плані під літ. «А» з погребом під частиною будівлі літ. «підА», загальною площею 24,6 кв.м, площею забудови 28,4 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ. пр-кт. Перемоги, 25. Вартість цього складає 13639,00 грн. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України,\~стаття 328 ЦК України\~зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1,4\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~передбачено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~ст. 344 ЦК України). Згідно п. 11 постанови, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно п. 13 постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 постанови, виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки, починаючи з 2005 року по теперішній час позивачка фактично добросовісно, відкрито безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме спірним гаражем, утримує його, то суд приходить до висновку про те, що вона набула права власності на вказаний гараж на підставі\~ст. 344 ЦК України, та її позов слід задовольнити.

Outcome: approved