Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.10.2014 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі та в його обґрунтування зазначила, що з 01.10.2004 року по 16.09.2014 року вона працювала кондитером в ТОВ «МІК». З березня 2014 року їй не виплачується заробітна плата, заборгованість по якій складає 3726,85 грн., яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Позивач в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити про що надала відповідну заяву (а.с.12). Представник відповідача [PERSON], в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.13). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що 01.10.2004 року [PERSON] згідно наказу № 103к від 01.10.204 року була прийнята на роботу до Товарства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду кондитер, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 17). На підставі наказу від 16.09.2014 року № 121-к трудовий договір з [PERSON] кондитером 3 розряду було припинено на підставі п. 5 ст. 36 КУпАП (а.с.17,18). Як видно із довідки ТОВ «МІК», розмір невиплаченої заробітної плати при звільненні [PERSON], складає 3767,97 грн., з яких: за березень 2014 року - 265,74 грн., за квітень 2014 року - 365,74 грн.; за травень 2014 року - 385,07 грн.; за червень 2014 року - 385,07 грн., за липень 2014 року - 361,01 грн., за серпень 2014 року - 640,02 грн., за вересень 2014 року - 1365,32 грн. (а.с. 2). Але позивач просить стягнути 3726,85 грн., а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, адже суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, відповідно до положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України та п. 3 постанови Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача лише суму заявлену позивачем, тобто 3726,85 грн. , яка не оспорюється також сторонами, що видно із наданих до суду заяв (а.с.12,13). Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач була звільнена від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved