Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 17.12.2011 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн. з моменту звернення до суду до досягненням дитиною повноліття. В судовому засідання позивачка позовні підтримала повністю, просить їх задовольнити та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач надав до суду заперечення, згідно якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, визначення місця проживання спільної дитини, відновлення дошлюбного прізвища позивачки; щодо стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн., просить задовольнити частково, зменшивши розмір їх стягнення до 400,00 грн. щомісяця. В судовому засіданні встановлено, що сторони 17.12.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Стовпинської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності, що стверджується довідкою з жіночої консультації Київського міського пологового будинку №3 від 26.05.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. разом з тим, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Також встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить його у складне матеріальне становище та порушує його право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку в твердій сумі. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: partial