Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що 23.02.2001 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №97. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені через несхожість характерів та відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, різні погляди на життя, спільне господарство з відповідачем не ведуть. Просить розірвати шлюб, на примирення не згодна. Спору про розподіл майна не мають. Ухвалою від 23.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2001 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2020 р. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сімї. Судом встановлено, 23.02.2001 року між сторонами зареєстровано шлюб. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через несхожість характерів, відсутність взаєморозумінн та спільних інтересів, різні погляди на життя. Відповідачем не було надано письмових доказів, які б свідчили про можливість збереження сім`ї та його бажання про примирення з позивачем. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає його таким, що не підлягає збереженню, суд приходить до висновку, що шлюбні відносини фактично припинені, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved