Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що вона зі [PERSON] проживала у цивільному шлюбі. Вони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони спільно не проживають, будь-якої участі у вихованні дочки батько не приймає, її життям не цікавиться, не сплачує аліменти починаючи з 2005 року, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 84 441 грн. 82 коп. Спільна дочка [PERSON] з вересня 2013 року навчається в Ржищівській дитячій музичній школі по класу хореографії (викладач [PERSON]). У зв'язку із навчанням у цій школі дочка має намір брати участь у поїздках на мистецькі конкурси та фестивалі, у тому числі і міжнародні, в краіни Євросоюзу, а саме: для участі в Новорічному фестивалі, який буде проходити у Фінліндії з 03 січня 2019 року по 15 січня 2019 року. Відповідач з дочкою та з позивачем не спілкується, зловживає алкогольними напоями, на телефонні дзвінки не відповідає, до державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори він прийти відмовився. У зв'язку із цим зі [PERSON] неможливо домовитись про належне оформлення документів для виїзду за кордон неповнолітньої дочки з метою участі у мистецькому конкурсі. Позивач вважає, що таким чином відповідач перешкоджає розвитку дитини, обмежує її інтереси та прямо їм суперечить. У зв'язку із цим позивач просила надати дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України до Фінляндії та повернення в Україну у супроводі викладача [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], на період з 03 січня 2019 року по 15 січня 2019 року. Стягнути з відповідача на її користь витрати на відшкодування судового збору у розмірі 704 грн 80 коп. Позивач у підготовче засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В підготовче засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ржищівської міської ради Київської області свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі в зареєстрованому шлюбі не перебували, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджуєтьсяя свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 20 квітня 2005 року, актовий запис № 53 від 22 грудня 2004 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що неповнолітня дочка сторін має повних 14 років, навчається в Ржищівській дитячій музичній школі по класу хореографії (викладач [PERSON]), та має намір поїхати до Фінляндії для участі в новорічному фестивалі, який буде проходити з 03 січня 2019 року по 15 січня 2019 року, про що надано довідку виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 31-18 від 17 грудня 2018 року. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Як вбачається з положень ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір міст проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 та 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. За змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється за документами, в яких має бути зазначено державу прямування. Для дитини, яка перебуває у пункті пропуску через державний кордон у супроводі одного з батьків, одним із таких документів є нотаріально посвідчена згода другого з батьків або рішення суду. Тому визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування є обов'язковим. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.» Відповідно до „Конвенції про права дитини", прийнятої ООН 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 рок, у в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Враховуючи викладене вище, та те, що відповідач визнав позовні вимоги, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 352 грн 40 коп. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved