Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка 24 травня 2017 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі по 1700 грн. на кожну дитину та на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1300 грн. на кожну дитину. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2005 року і від спільного подружнього життя мають чотирьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років відповідач не приймає участі у забезпеченні дітей гідними умовами існування, в реалізації їх інтересів, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює в рекламному бізнесі і має регулярний дохід. Окрім того, відповідач здає в оренду квартиру, за що отримує кошти. Вважає, що відповідач в змозі надавати кошти на утримання дітей у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте з 01 грудня проживають окремо один на одного. Відповідач з грудня цього року не надає коштів на утримання дітей, які проживають з нею, хоча працездатний, отримує кошти від здачі в оренду їх спільної квартири. Згоди між ними щодо розміру аліментів не досягнуто, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у зазначеному розмірі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили та зазначили, що до грудня 2017 року відповідач разом з позивачкою і дітьми проживали в [ADDRESS], при цьому відповідач займався вихованням дітей та матеріально їх забезпечував. Відповідач, як фізична особа підприємець, припинив свою підприємницьку діяльність, в листопаді 2017 року він став пенсіонером, пенсії ще не отримав, при цьому розмір буде становити близько 4-5 тисяч гривень. На даний час відповідач отримує кошти у розмірі 3000 грн. від оренди однокімнатної квартири по [ADDRESS]. Між тим місце проживання дітей не визначено, можливо діти в майбутньому будуть проживати з відповідачем, а тому просять в задоволенні позову відмовити, оскільки такий позивачкою заявлений передчасно. Заслухавши позивачки, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2005 року і від спільного подружнього життя мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. До грудня 2017 року сторони разом з дітьми проживали [ADDRESS], при цьому відповідач займався вихованням дітей та матеріально їх забезпечував, що підтверджується показаннями сторін та наданими відповідачем чеками за жовтень-листопад 2017р. Між тим, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відповідач до грудня 2017 року матеріально дітей не утримував, а тому суд вважає, шо позовні вимоги в частині стягнення аліментів за період від дня пред'явлення позову, тобто з 24.05.2017 р. до 01.12.2017р. до задоволення не підлягають. З пояснень сторін встановлено, що з 01 грудня 2017р. позивачка з дітьми проживає окремо від відповідача, відповідач не дає коштів на утримання дітей та що згоди між сторонами щодо розміру аліментів не досягнуто. Позивачка працює і її середньомісячний дохід становить близько 6-7 тисяч гривень. Відповідач не працює, в листопаді 2017 року йому призначено пенсію, розмір якої становить близько 4-5 тисяч гривень. На даний час відповідач здає в оренду однокімнатну квартиру по [ADDRESS], за що отримує кошти в сумі 3000 грн. Суд не приймає до уваги покликання відповідача та його представника, як на підставу для відмови у задоволенні позову, що на даний час не визначено місце проживання дітей, оскільки судом достовірно встановлено, що діти з 01 грудня 2017року проживають з позивачкою окремо від відповідача. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обов'язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум з 01.12.2017р. для дітей віком до шести років -1492 грн. та для дітей від шести до вісімнадцяти років - 1860 грн. і який батьки повинні забезпечити дітям, та враховуючи, що відповідач отримує пенсію у розмірі близько 4-5 тисяч грн. і кошти у розмірі 3000 грн. від оренди житла, а позивачка також працює, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі по 930 грн. на кожну дитину, а на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 750 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи з 01.12.2017 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України,

Outcome: partial