Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і в обґрунтовування заявлених позовних вимог пояснив, що він з 1982 року по 2013 рік працював на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» у шкідливих підземних умовах, про що свідчать записи в трудовій книжки. Під час його роботи на ВП "Шахта "Червоний партизан" в 2006 році з ним стався нещасний випадок, що підтверджується актом № 4 від 17.12.2006 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Згідно тексту акту: в обставинах, за яких стався нещасний випадок на виробництві зазначено: 15.01.2006 року у 18 годин 30 хвилин при пересуванні по фланговому допоміжному схилу пласта К5,призначеного для спуску та підйому людей та матеріалів, підслизнувся та впав механік дільниці ДКНУ [PERSON]. В наслідок чого отримав ЗЧМТ, струс головного мозку та відкриту рану лівого вуха. Нещасний випадок стався з причини - не прийняття заходів обережності при пересуванні на гірничих виробітках. Чим порушено п. 9.23.4 «Системи управління труда в вугільної промисловості України». В наслідок цієї травми з 2006 року позивачу було взято на облік до ФССНВВП в м. Свердловськ, та призначено третю групу інвалідності і встановлено 40% втрати працездатності. На теперішній час за висновком МСЕК у 2010 році встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково, згідно чого він отримує страхові виплати від фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Вина відповідача полягає в тому, що він порушив статтю 32 Гірничого закону України - забезпечення безпеки проведення гірничих робіт та охорони праці, якою передбачено, що власник гірничого підприємства забезпечує проведення гірничих робіт та охорону праці відповідно до вимог законів України, інших нормативно-правових актів, а також правил безпеки, правил технічної експлуатації; Також відповідач порушив статтю 38 Гірничого закону України, згідно якої власник (керівник) гірничого підприємства зобов'язаний забезпечувати: безпеку гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах та професійну підготовку та перепідготовку працівників. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України позивач вважає , що йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у наступному: найтрагічніші для людини події його життя пов'язані з втратою здоров'я. Після втрати здоров'я, у нього спостерігаються дуже сильні приступи головного болю, іноді приступи різко посилюються, головна біль супроводжується нудотою, непритомним станом, зниженням слуху, нападами втрати свідомості, судомами у руках та ногах, зниженням пам'яті, уважності. До фізичного болю додаються душевні страждання від свого безсилля. За постійних стресів та страждань у позивача виникло безсоння. Після нещасного випадку на виробництві у нього виникають спогади про той біль та страх за життя. Через отримане каліцтво, він постійно відчуває свою непотрібність та неповноцінність, що дуже жахливо, у нього від усвідомленого немає ніякого потягу до повноцінного життя, його життя стало нецікавим, воно придбало механічний порядок замість раціонального устрою життя. Розуміння того, що він не може дати собі та своїм близьким того матеріального забезпечення, завдає особливі душевні страждання. Я втратив впевненість у майбутньому та сенс життя, так як йому необхідно переживати найдужчий біль пристосовуючись до середовища де він не зможе бути повноцінною людиною. Згідно ст.9 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Ст. 13 вищевказаного Закону передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. В рішенні КСУ від 08.10.2008 року «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б»підпункту 4 пункту 3 ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», п.1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзаців 2,3 пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»в абзаці 9 п.5 мотивувальної частини зазначено, що «положеннями п.1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України № 717-V скасовано права застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Позивач вважає, що саме діями відповідача йому спричинені моральні страждання, пов'язані із пошкодженням здоров'я, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.23 ,1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Час звернення ним до суду, у даному випадку , не позбавляє позивача права на отримання моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, оскільки, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з відповідними змінами, на вимогу про відшкодування збитків, завданих каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди), позовна давність не поширюється. Виходячи із принципу розумності та справедливості, відповідно до об'єму та часу спричинення йому відповідачем моральної шкоди, та враховуючи тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, неможливість відновлення попереднього стану, моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 40 000 грн. (за кожен ( первинний) процент втрати працездатності по 1 000 грн. Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "Свердловантрацит" на його користь моральну шкоду, спричинену каліцтвом у розмірі 40 000 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні і пояснив, що він починаючи з 1982 року по 2011рік працював на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» у якості начальника дільниці, гірничого майстра, механіка, працював з повним робочим днем під землею , під час роботи 15.01.2006 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, при пересуванні по фланговому допоміжному схилу він під слизнувся та впав, при цьому травмував ліве вухо і отримав ЗЧМТ , він находився на лікуванні 6 місяців у лікарні і був переведений на легку працю, тобто працював електрослюсарем на поверхні,також 31.05.2006 року йому вперше було встановлено 40 % втрати професійної працездатності у зв,язку з нещасним випадком на виробництві та 3 група інвалідності , у подальшому в 2010 році йому було змінені відсотки втрати професійної працездатності і встановлено 50% і 3 група інвалідності , у зв,язку з чим він постійно лікується у нього спостерігаються дуже сильні приступи головного болю, іноді приступи різко посилюються, головна біль супроводжується нудотою, нападами втрати свідомості , після травми він погано чує,він не чує звукові сигнали автомобілів , у нього знизилась пам'ять і увага , у зв,язку з чим він прилагає додаткові зусилля для організації свого життя , також змінився уклад його життя він до травми, всі домашні роботи виконував самостійно , на теперішній час він не може виконувати домашні роботи, тобто не може вже обробляти город , він постійно приймає ліки , і вже не може працювати за тією спеціальністю як раніше, тобто його трудові відносини також були порушені , якщо він раніше працював механіком , начальником дільниці , то після травми його перевели на легку працю , у зв,язку з чим у нього зменшилась і заробітна плата. Також до травми він не мав епілепсичних приступів , а після травми у нього вони з,явились, також у нього з,явились судомні приступи . Коли він працював гірничим майстром і механіком, то бракувала повітря, була велика запильованість, вологість, підвищений температурний режим. Згідно протоколу засідання профспілки у нещасному випадку встановили 5% його вини та 95% - вини підприємства . Клопотання про проведення по справі судово-психологічної експертизи він не бажає заявляти

Outcome: partial