Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить: - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] ; - стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання до [INFO] , тобто до виповнення донькою [PERSON] трьох років у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач не дотримується обіцянки матеріально допомагати власній дитині. На сьогоднішній день вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому їй дуже важко на отриману соціальну допомогу забезпечити дитину та себе усім необхідним для нормального проживання. Відповідач має можливість приймати участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, а також її утриманні. Ухвалою судді від 17.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 14-15). Позивач у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 8). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 06.04.2021, не з?явився, відзив та інших клопотань або заперечень проти позову не подав (а.с. 32). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (яка належним чином посвідчена позивачем), сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем (а.с. 5-6). Згідно довідки № 1, виданої 19.01.2021, виданої Управлінням соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, [PERSON] знаходиться в них на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини по 860 грн. щомісячно (а.с. 7). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, позовні вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня донька від їх цивільного шлюбу з відповідачем, останній відмовляється від виконання своїх обов`язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому, вимоги позивача в частині стягнення аліментів на її користь на її утримання також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved