Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «ААР Фарма» про зобов»язання повернути трудову книжку, стягнення заробітної плати, стягнення грошових коштів за одностороннє звільнення, затримку заробітної плати і утримання трудової книжки, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати і утримання трудової книжки, за невикористану відпустку, різниці за перерахунок заробітної плати відносно доларового еквіваленту, компенсації власних невідшкодованих вкладень, за оплату звітів в аптечних мережах, постановки позицій, забезпечення товарного запасу, за наднормову роботу, стягнення грошових коштів за неодержаний автомобіль, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона з 14 квітня 2014 року працювала на посаді менеджера з маркетингу в ТОВ «ААР Фарма». Її працевлаштування і домовленості відбувались через генерального директора [PERSON] і з співвласником [PERSON] ( з її сторони власна клієнтська база, що працює і приносить прибуток, зі сторони ТОВ «ААР Фарма»-службовий автомобіль з першого дня роботи, заробітна плата, еквівалентна 700 у.о. (доларів США) в місяць, фінансування купівлі власного автомобіля при досягненні 15000 доларів США прибутку компанії від продажів по її території за місяць). Укладений 14 квітня 2014 року трудовий договір їй надано не було, і роз»яснено, що відповідач надасть його після підписання директором, але протягом всієї трудової діяльності в ТОВ «ААР Фарма» багаторазових прохань надати їй примірник договору відкладалось і надано не було. Крім заяви на працевлаштування, обов»язковою умовою було написання заяви на звільнення за власним бажанням без зазначення дати. Трудова книжка, що була в неї взята керівництвом в офісі, повернута не була. ЇЇ робота і власна клієнтська база (лікарі ЛПЗ, аптеки м. Києва, м. Броварів, м. Ірпіня, смт. Бучі, м. Вишгорода) напрацьована протягом 3 років до ТОВ ААР Фарма» з першого місяця приносила прибуток компанії. Специфіка роботи в ТОВ «ААР Фарма» постійно вимагала власних матеріальних вкладень через затримки компанії вкладень для налагодження та підтримання співпраці. Вклади повертались протягом 2- місяців та за рахунок інфляції не відповідали сумі вкладеного. Власні вклади були вимушеною необхідністю для досягнення потрібного рівня 15000 у.о. (доларів США) прибутку в місяць з метою отримання обіцяного [PERSON] власного нового автомобіля «Skoda Fabia». Але отримання власного автомобіля весь час відкладалось, він тимчасово видав їй автомобіль Део Матіз, потім Рено Симбол, та «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску за усними домовленостями без оформлення будь-яких документів, який запропоновано було в якості власного. З кожним місяцем роботи при постійному збільшенні на неї навантаження і зростанні прибутку компанії завдяки її роботі, її заробітна плата ставала меншою в зв»язку з тим, що компанія не перераховувала зарплату за курсом НБУ згідно домовленостей. Питання щодо перерахунку заробітної плати, оплати ненормованої праці та обіцяного власного автомобіля постійно нею ставилось. Так, 16 вересня 2014 року [PERSON] в присутності його водія [PERSON] протягом поїздки Київ-Житомир погодився з вказаними вимогами і впевнив її у виконанні її вимог, однак дієвих результатів не було. 24 грудня 2014 року листом в електронному вигляді з офісу ТОВ «ААР Фарма» її було повідомлено про припинення їхньої співпраці начебто за її власним бажанням. Трудова книжка надана їй не була. Її телефонні дзвінки і листи електронною поштою [PERSON] ігнорувались, він на зв»язок не виходив. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила докази, що обгрунтовують її вимоги, а саме: трудова книжка утримується в ТОВ «ААР Фарма», покази свідків, лист в електронному вигляді, рекомендований лист від ТОВ «ААР Фарма»; заробітна плата, еквівалентна 700 доларів США і надходження, зафіксовані переказами на картку Фідобанку, та підтверджуються листами ТОВ «ААР Фарма», протягом всієї трудової діяльності, за грудень 2014 року і в подальшому кошти не надходили; сплата невикористаної відпустки за 8 місяців, еквівалентно 509 у.о. (доларів США); компенсація у розмірі тримісячної заробітної плати, що еквівалентно 2800 у.о. (доларів США) через незаконне одностороннє звільнення та при цьому утримуванні трудової книжки, що підтверджується показами свідків, внутрішньою обіговою документацією, відшкодування судових витрат, відшкодування додаткових витрат і моральної шкоди, що еквівалентно 20000 доларів США за ошукування її і привласнення її інтелектуальної власності з прибутком в місяць 15000 доларів США клієнтської бази, яка була передана ТОВ «ААР Фарма», та, відповідно, їй вже не належить і розрахунку не відбулось; підтверджений заробіток компанії (електронною службовою поштою та продажами по її території) за період її роботи становив більше 70 000 доларів США; нервове і фізичне виснаження і погіршення стану здоров»я через моральні стреси та понаднормову роботу протягом трудової діяльності в ТОВ «ААР Фарма». Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила повернути трудову книжку, сплатити заробітну плату за останній робочий місяць-грудень 2014 року, сплатити невикористану відпустку за відпрацьовані 8 місяців 2014 року, компенсацію 3 місяців після звільнення, відшкодувати судові витрати, відшкодувати додаткові витрати і моральну шкоду. В послідуючому позивач [PERSON] подала суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги і просила суд зобов»язати ТОВ «ААР Фарма» повернути трудову книжку в залі суду або відправити поштою за місцем її проживання, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 01 грудня 2014 року по 24 грудня 2014 року у розмірі 17500 грн. (700 у.о.х25 грн.х1 місяць), стягнути з відповідача на її користь кошти за одностороннє звільнення, затримку заробітної плати та утримання трудової книжки за період з 24 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати (700 у.о.х25 грн.х3 місяці) у сумі 52500 грн., стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати та утримуванні трудової книжки за період з 24 березня 2015 року по 18 травня 2015 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати (700 у.о.х25 грн.х1,5 місяців) у сумі 26250 грн., стягнути з відповідача на її користь відшкодування за невикористану відпустку за період роботи з 17 квітня 2014 року по 24 грудня 2014 року у сумі 13500 грн. (540 у.о.х25 грн.), стягнути з відповідача на її користь різницю за перерахунок заробітної плати відносно доларового еквіваленту за період з 01 жовтня 2014 року-30 листопада 2014 року у сумі 18000 грн. (належні 700 у.о.х25х2 міс.=35000, при отриманих 8500 грн.х2 міс.=17000 грн.), стягнути з відповідача на її користь компенсацію власних невідшкодованих вкладень у розмірі 70907 грн. (8,5 місяцівх8342 грн.), орієнтуючись на середньомісячні витрати за період роботи з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року у сумі 8342 грн., стягнути з відповідача на її користь компенсацію за оплату звітів в аптечних мережах, постановки позицій, забезпечення товарного запасу за період з 17 квітня 2014 року по 24 грудня 2014 року, оплату якого керівництво ігнорувало у сумі 8500 грн. (1000 грн.х8,5 місяців), стягнути з відповідача на її користь компенсацію за наднормову роботу, що мінімально оцінюється в зарплату працівника за період прийому території м. Житомир з 14 травня 2014 року по 24 грудня 2014 року у сумі 131250 грн. (700 у.о.х25 грн.х7,5 місяців), стягнути з відповідача на її користь кошти за неодержаний новий автомобіль «Skoda Fabia» за результатами продажів від 01 жовтня 2014 року по 24 грудня 2014 року з розрахунку оформлення першого внеску, необхідного страхування, оформлення та 2 місяців лізингових або кредитних проплат у сумі 187500 грн. (7500 у.о.х25 грн.), стягнути з відповідача на її користь 74338 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ААР Фарма» позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Слід зазначити, що на підтвердження одержання трудової книжки працівник розписується в особистій картці та книзі обліку руху трудових книжок. Пересилання ж трудової книжки поштою (цінним листом) допускається тільки за наявності письмової згоди працівника. За правилами ст. ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 17 квітня 2014 року звернулась із заявою до Генерального директора ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] про прийняття її на посаду менеджера з маркетингу з 17 квітня 2014 року. Наказом № 14-К ТОВ генерального директора ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] від 17 квітня 2014 року «Про призначення на посаду менеджера з маркетингу» [PERSON] призначено на посаду менеджера з маркетингу з 17 квітня 2014 року з окладом штатного розкладу на підставі заяви [PERSON] від 17 квітня 2014 року. Генеральному директору ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] була подана заява позивачем [PERSON] про звільнення її з посади менеджера з маркетингу за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 24 грудня 2014 року. Наказом № 70-К від 24 грудня 2014 року генерального директора ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] «Про звільнення з посади менеджера з маркетингу» [PERSON] звільнено з посади менеджера з маркетингу за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 24 грудня 2014 року, в наказі зазначено виплатити компенсацію за невикористану відпустку терміном 14 днів за 2014 рік, та здійснити остаточний розрахунок після повернення [PERSON] службового автомобіля «SKODA Fabia 1.2 Classic», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Генеральним директором ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] позивачу [PERSON] було надіслано листи № 45 від 24 грудня 2014 року , № 03 від 14 січня 2015 року з проханням з»явитись до офісу за адресою: вул. Лесі Українки, 26, с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області в будь-який день з понеділка по п»ятницю з 9 год. до 18 год. для отримання своєї трудової книжки. Позивач [PERSON] зазначала, що відповідачем трудова книжка їй повернута не була, та її телефонні дзвінки і листи електронною поштою [PERSON] ігнорувались, і він на зв»язок не виходив. Відповідно до наданого суду штатного розкладу позивачу [PERSON], менеджеру з маркетингу, був встановлений оклад, який становив 1400 грн. щомісячно. Як зазначала позивач [PERSON] власником ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] була встановлена їй щомісячна заробітна плата у розмірі 700 доларів США. Однак, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ААР Фарма», відповідач ТОВ «ААР Фарма» не укладав з [PERSON] іншого трудового договору і не встановлював їй інший розмір щомісячної заробітної плати, а саме в розмірі 700 доларів США, окрім тієї заробітної плати, яка зазначена в штатному розкладі товариства і становить для [PERSON] 1400 грн. щомісячно. Також ніяких домовленостей між ТОВ «ААР Фарма» і [PERSON] про фінансування купівлі їй власного автомобіля не було. Доводи позивача [PERSON] про укладення 14 квітня 2014 року між нею і ТОВ «ААР Фарма» трудового договору на вказаних нею у позовній заяві і в судовому засіданні умовах не підтверджені належними і допустимими доказами. Зокрема, як вказувала позивач [PERSON], її працевлаштування і домовленості відбувались виключно з власником [PERSON] ( з її сторони власна клієнтська база, що працює і приносить прибуток, зі сторони ТОВ «ААР Фарма»-службовий автомобіль з першого дня роботи, заробітна плата, еквівалентна 700 у.о. (доларів США) в місяць, фінансування купівлі власного автомобіля при досягненні 15 000 доларів США прибутку компанії від продажів по її території за місяць). Однак, з наданого суду відповідачем копії протоколу № 1 Загальних зборів Учасників про заснування ТОВ «ААР Фарма» від 23 лютого 2011 року, вбачається, що прийнято було рішення про створення ТОВ «ААР Фарма», і учасниками товариства є громадянин Індії [PERSON], якому належить частка на загальну суму 50 000 грн., що складає 100% Статутного капіталу товариства та відповідає 100% голосів на Загальних зборах учасників, а також обрано генеральним директором [PERSON]. Наказом голови правління загальних зборів ТОВ «ААР Фарма» [PERSON] ТОВ «ААР Фарма» від 01 березня 2011 року № 01-К «Про призначення на посаду генерального директора» [PERSON] призначено на посаду генерального директора з 01 березня 2011 року з нарахуванням заробітної плати з початку господарської діяльності з 01 квітня 2011 року з окладом згідно штатного розкладу. Згідно ж штатного розкладу ТОВ «ААР Фарма» [PERSON], про якого зазначала позивач [PERSON] і з яким, як вказувала позивач, погоджені були всі умови щодо перебування її в трудових відносинах з ТОВ «ААР Фарма», працює директором з маркетингу ТОВ «ААР Фарма», і як вказує в запереченнях генеральний директор ТОВ «ААР Фарма» [PERSON], [PERSON] не наділений повноваженнями щодо укладення від імені ТОВ «ААР Фарма» трудових договорів, встановлення розміру заробітної плати працівникам чи встановлення для працівників товариства будь-яких інших умов праці в товаристві, тому твердження позивача [PERSON] про укладення 14 квітня 2014 року трудового договору між нею і ТОВ «ААР Фарма» із вказаними нею умовами не відповідає дійсності, оскільки такий договір ні власником підприємства, ні нею, як генеральним директором, не обговорювався і не підписувався. Також позивач [PERSON] не надала суду доказів, що специфіка роботи в ТОВ «ААР Фарма» полягає в постійній потребі її власних матеріальних вкладень, та що це передбачено умовами договору між роботодавцем і працівником, а також що в даному товаристві передбачено ненормовані умови праці та запроваджено понадурочні роботи. Як зазначила в своїх запереченнях генеральний директор ТОВ «ААР Фарма» [PERSON], правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ААР Фарма» передбачено восьмигодинний робочий день при п»ятиденному робочому тижні. З наявних матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2014 роеку здійснено розрахунок заробітної плати позивача і компенсацію за невикористану відпустку та перераховано всю належну до виплати суму [PERSON] на її заробітну картку, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] від 24 грудня 2014 року і відомістю нарахування коштів №88 за грудень 2014 року, випискою по рахунку № [NUMBER] від 22 грудня 2014 року та відомістю нарахування коштів № 87 за грудень 2014 року, копією розрахункової відомості за грудень 2014 року, а також розрахунком заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку [PERSON]. В обгрунтування заявлених вимог позивач також не надала суду доказів про привласнення відповідачем її інтелектуальної власності, яка передана нею ТОВ «ААР Фарма». Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заявлені вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 74 338 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди також не можуть бути задоволені судом, оскільки позивачем не надано суду належних доказів в їх обгрунтування. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ААР Фарма» про зобов»язання повернути трудову книжку, стягнення заробітної плати, стягнення грошових коштів за одностороннє звільнення, затримку заробітної плати і утримання трудової книжки, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати і утримання трудової книжки, за невикористану відпустку, різниці за перерахунок заробітної плати відносно доларового еквіваленту, компенсації власних невідшкодованих вкладень, за оплату звітів в аптечних мережах, постановки позицій, забезпечення товарного запасу, за наднормову роботу, стягнення грошових коштів за неодержаний автомобіль, відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні та не надано суду належних і допустимих доказів в їх обгрунтування. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову. Суд також зазначає, що з приводу вчинення службовими особами ТОВ «ААР Фарма», на думку [PERSON], кримінальних правопорушень, то позивач вправі звернутись з відповідними заявами до правоохоронних органів, в компетенції яких законодавством покладено вирішення даних питань.

Outcome: dismissed