Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.12.2017 року по 31.08.2018\~ року в сумі 33972,41 грн., мотивуючи тим, що вона працювала у відповідача і при звільненні 16.02.2017 і по даний час з нею не розрахувалися. Рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 року було стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 818 грн. 21 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 14234 грн. 25 коп. Рішенням Овруцького районного суду від\~ 22.01.2018 року було стягнуто на її користь та середній заробіток за час затримки розрахунку з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 24482,91 грн.\~ Однак, до даного часу рішення суду не виконано.\~ Ухвалою Овруцького районного суду від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимогст.178 ЦПК України, без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав 12 жовтня 2018 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Позивач працювала у відповідача і була звільнена 16.02.2017 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача (а.с.3). На час звільнення позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі. Рішенням Овруцького районного суду від 21.06.2017 року було стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 818 грн. 21 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17.02.2017 по 07.06.2017 в сумі 14234 грн. 25 коп. Рішенням Овруцького районного суду від\~ 22.01.2018 року було стягнуто на її користь та середній заробіток за час затримки розрахунку з 08.06.2017 по 08.12.2017 в сумі 24482,91 грн.\~ Однак, до даного часу рішення суду не виконано.\~ Кошти позивачеві не виплачено. Відповідачем не надано доказів того, що заборгованість не виплачена не з їх вини. Вказані обставини підтверджуються копією виконавчих листів виданих на ім"я [PERSON] Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У справі № 6-2912цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію (постанова від 18.01.2017): передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, в межах позовних вимог, а саме: з 09.12.2017 року по 31.08.2018 року. З рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21.06.2017 по справі №286/1063/17 вбачається, що середньоденний заробіток позивача становить 189 грн. 79 коп. Вказана обставина відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Число робочих днів у розрахунковому періоді з 09.12.2017 року по 31.08.2018 року становить 179 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок в розмірі середнього заробітку за період 09.12.2017 року по 31.08.2018 року, яка складає: 189 грн. 79 коп. (середньоденний заробіток) х 179 (робочі дні за період з 09.12.2017 по 31.08.2018) = 33972,41 грн. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. в доход держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі наведеного та

Outcome: approved