Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, відповідач будучи зареєстрованим за місцем проживання позивача більше одного року за вказаною адресою фактично не проживає тим самим створює власнику житла додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи подану заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок за адресою: Полтавська область Полтавський район, [ADDRESS] належить, позивачу - [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджує Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок видане 11.08.1986р. виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради. За адресою Полтавська область Полтавський район, [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають: гр. [PERSON], її онука [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], праправнучки [PERSON], [PERSON] Також встановлено, що у будинку також зареєстрований Відповідач правнук позивача, - [PERSON], 1988 р.н. Окрім цього встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем свої реєстрації постійно не проживає з 2012 року, в період з 2012 по 2014 рік періодично приїжджав на декілька годин, а з жовтня 2014 року Відповідач за вказаним місцем реєстрації взагалі не з'являється, в будинку не проживає, зв'язок із Відповідачем відсутній. Відповідач із Позивачем та іншими зареєстрованими в будинку стосунки з жовтня 2014 року взагалі не підтримує, його місце знаходження не відоме. В тому числі не підтримує стосунків із своєю дружиною [PERSON] та дітьми, аліментів на утримання дітей не сплачує. Причини відсутності Відповідачеві та іншим членам сім"ї не відоме. Будь-які домовленості із Відповідачем щодо його відсутності відсутні. Також встановлено, що у період з 2012 року по даний час Відповідач участі в утриманні будинку та домогосподарства не приймає, грошові кошти за комунальні послуги не сплачує. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов сім»ї гр. [PERSON], 1924 р.н. від 29.01.2018р., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] Полтавського району Полтавської області зареєстрований правнук власниці майна - [PERSON], 1988 р.н., який фактично за адресою не проживає з жовтня місяця 2014 року (а.с.9). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 статті 321 ЦК України, декларує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що позивач як власник нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, [ADDRESS], позбавлена можливості захистити своє порушене право щодо вільного розпорядження своїм майно у позасудовому порядку. Отже, єдиним способом зняти відповідача з реєстраційного обліку є визнання його в судовому порядку таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, [ADDRESS]. За таких підстав, суд оцінивши у повному об»ємі усі належні докази по справі, приходить до висновку, що Відповідач на час зверення позивача до суду із даним позовом, а саме: 22.02.2018р., - не проживає за адресою [ADDRESS] з жовтня 2014 року тобто, понад рік, а тому [PERSON] втратив право на користування жилим будинком, внаслідок її відсутності за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved