Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою на якій знаходиться житловий будинок та просив зобов»язати [PERSON] звільнити земельну ділянку [PERSON] шляхом усунення частини незаконної прибудови(тамбура - веранди) на площі 1,62 м2 для можливості встановлення реальної межі. Позивач зазначила, що 12 серпня 1989 року вона за нотаріально посвідченим договором дарування придбала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] на підставі укладеного договору дарування між нею та громадянином [PERSON] В користування позивача перейшла частина будинку, яка складається з приміщень, позначених літерами «А-1», а також надвірні будівлі такі як сарай, льох, вбиральня, та 1/2 частина огорожі. Власником іншої 1/2 частки житлового будинку, є [PERSON],яка набула право власності на вказане майно. Зазначений житловий будинок належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу із встановленням порядку його користуванням, внаслідок чого, фактично утворилось дві квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1, якою користується позивач, а інша під номером 2, якою користується відповідач. Під житловим будинком знаходиться земельна ділянка, площею 0,0884 га, яка була виділена в постійне користування позивачу та відповідачу, для будівництва та обслуговування житлового будинку, та була в подальшому поділена між ними за домовленістю. Посилаючись на ті обставини що [PERSON] самовільно без дозвільних документів прибудувала тамбур - веранду, яка на 1,3 метра займає частину приміщення позивача, внаслідок чого утворилася та розмежувались два окремих домоволодіння із своїми частинами земельних ділянок, що підтверджується актом обстеження меж суміжних земельних ділянок від 26.08.2014 року, і ця обставина свідчить про порушення відповідачем прав позивача на частину земельної ділянки що необхідна для обслуговування житла, просила задовольнити позов. Рішенням Семенівського районного суду від 27 травня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Зобов»язано [PERSON] звільнити земельну ділянку [PERSON] шляхом усунення частки незаконної прибудови тамбур - (веранди) на площі 1,62 м2 для можливості встановлення реальної межі. В решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог позивачки скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що прибудову до своєї частини земельної ділянки відповідачка побудувала на земельній ділянці, яка знаходиться в її користуванні. Зазначає, що даний житловий будинок було побудовано [PERSON] та іі чоловіком [PERSON] під час шлюбу. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 1988 року шлюб було розірвано. Житловий будинок було поділено, за відповідачкою було визнано 1/2 частину житлового будинку, іншу 1/2 частину житлового будинку право власності визнано за [PERSON] На думку апелянта, згідно схеми в місці розташування прибудови межа між земельними ділянками позивача і відповідача проходить по стіні житлового будинку, з іншої частини житлового будинку також межа між земельними ділянками проходить по стіні житлового будинку. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині зобов"язання [PERSON] звільнити земельну ділянку [PERSON] шляхом усунення частки незаконної прибудови тамбур (веранди) на площі 1,62 м2 для можливості встановлення реальної межі та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу та судового збору, з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовільняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції зазначив, що він враховує рішення Семенівського районного суду від 22 вересня 1989 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, і за яким було проведено поділ житлового будинок з господарськими спорудами та земельної ділянки, і тому вимоги позивача є законними. Проте з таким висновком суду не може погодитися колегія суддів з таких підстав. Виходячи із змісту ст.ст.8,55 Конституції України будь-які цивільні права та інтереси які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Враховуючи положення ст.16 ЦК України, способи цивільних прав передбачені правовими нормами, які регулюють конкретні правовідносини. Відповідно до положень ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із змісту позовних вимог [PERSON] та пояснень її представника в засіданні апеляційного суду вона просила, щоб [PERSON] звільнила частину її земельної ділянки, шляхом усунення частини незаконної прибудови(тамбура - веранди) на площі 1,62 м.2. Враховуючи фактичні обставини справи, що йде спір щодо самочинно збудованого нерухомого майна(прибудови) колегія суддів вважає що до спірного правовідношення підлягає застосуванню норми ЦК України . Виходячи із змісту ст.376 ЦК України для особи, яка здійснила самочинне будівництво , настають негативні наслідки у вигляді обов»язку знесення нею збудованого майна, або знесення не самою особою, але за її рахунок. Згідно з роз»ясненнями викладеними в п.5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва), відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об»єкта нерухомості мають як органи державної влади , так і органи місцевого самоврядування. У випадку порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній власності, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно( частина четверта 376 та стаття 391). Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначала що [PERSON] без дозвільних документів самовільно прибудувала тамбур - веранду зайшовши на її частину земельної ділянки, що підтверджується Актом обстеження меж суміжних земельних ділянок складеного постійною комісією Семенівської міської ради 26.08.2014 року(ас.9 зворот). Проте, як вбачається із зазначеного Акту обстеження земельних ділянок по [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] користуються спільною земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,10 га., яка являється двором спільного користування, і за домовленістю між ними була встановлена огорожа. Позивачем не надано ніяких належних доказів, щодо її права на земельну ділянку на площі якої в 1,62 м.2 відповідачем було прибудовано тамбур(веранду) і зокрема, документи про її надання та відведення в натурі, про її розмір та межі, а також інші докази. В матеріалах справи також відсутні дані, що сторони використовують земельну ділянку по [ADDRESS] відповідно до рішення Семенівського районного суду від 22 серпня 1988 року, та що дане рішення в частині поділу земельної ділянки було виконано реально. Оскільки [PERSON] не доведено, що частка прибудови [PERSON] тамбура - веранди на площі 1,62 м.2. створює їй перешкоди, заважає нормальному здійсненню нею права власності як земельною ділянкою так і частиною належного їй жилого будинку, та відсутні правові підстави для задоволення вимог [PERSON], щодо усунення частини збудованої [PERSON], прибудови тамбура - веранди на площі 1,62м.2. Враховуючи зазначене, що позивачем не доведено, що дії відповідача є неправомірними і обмежують її права користування належним їй майном, рішення суду як необґрунтоване в частині зобов»язання [PERSON] звільнити земельну ділянку [PERSON] шляхом усунення прибудови тамбур(веранди) підлягає скасуванню. Оскільки факти які мають важливе значення для справи, не підтверджено передбаченими законом доказами, тому в задоволенні позову [PERSON] в частині зобов»язання [PERSON] звільнити її земельну ділянку шляхом усунення частки прибудови тамбур(веранди) на площі 1,62м.2 необхідно відмовити. У зв»язку із ухваленням судового рішення не на користь [PERSON] у позові їй відмовлено, не підлягають у відповідності із правилами ст.84,88 ЦПК України відшкодуванню, понесені нею витрати на правову допомогу та судового збору; у зв»язку з чим рішення суду в частині стягнення із [PERSON] на користь останньої 3000 грн., сплаченої правової допомоги та 243.60 коп., судового збору підлягає скасуванню, із відмовою [PERSON] в задоволенні даних вимог . Оскільки апеляційна скарга [PERSON] була задоволена то відповідно до положень ст.88 ЦПК України понесені і документально підтверджені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн.80 коп., необхідно стягнути із [PERSON]

Outcome: approved