Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ Турфірма «САМ» мотивуючи свої вимоги тим, що 26.07.2013 він уклав з ТОВ Турфірма «САМ» від імені та за дорученням якої діяв турагент - Дочірнє підприємство Турістична фірма «САМ» (м. Миколаїв) в особі Гомелько В. В., договір на туристичне обслуговування № М-10145. Виконуючи свої договірні зобов'язання він ще 25.07.2013 сплатив на користь відповідача повну вартість туристичних послуг в розмірі 82 854,62 грн., встановлену договором. Відповідач в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов'язань, а саме: йому не було видано проїзні та інші документи для отримання туристичних послуг, про що представник відповідача повідомив його по телефону за два дні до виїзду. З моменту телефонного повідомлення і до звернення до суду відповідач не повернув йому сплачені ним кошти в розмірі 82 854,62 грн. Він письмово звертався до відповідача із листом від 23.09.2013, у відповідь відповідач вибачився та своїми листами від 15.10.2013 № 443 та від 20.09.2013 № 408/1 просив розглянути альтернативну пропозицію туристичного туру в Греції. 23.10.2013 він відмовився від пропозиції відповідача на що 11.11.2013 отримав лист № 466/1 про те, що питання погашення заборгованості може бути вирішено після закінчення аудиторської перевірки орієнтовано 18.11.2013. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача відшкодування сплаченої вартості ненаданих туристичних послуг у розмірі 82 854,62 грн., пеню в розмірі 27 341,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов позову не визнала, надала письмові заперечення проти позову. Ухвалою суду від 22.01.2014, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Треті особи в судове засідання не з"явилися, надали письмові пояснення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 26.07.2013 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Турфірма «САМ» від імені та за дорученням якої діяв турагент - Дочірнє підприємство Турістична фірма «САМ» (м. Миколаїв) в особі Гомелько В. В. було укладено договір на туристичне обслуговування № М-10145 (а. с. 13-21). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. [PERSON] 25.07.2013 сплатив на користь відповідача повну вартість туристичних послуг в розмірі 82 854,62 грн., встановлену договором (а. с. 26; 27; 28; 29). З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив кошти шляхом перерахування зі свого рахунку та оплатив туристичні путівки за себе та на ім"я залучених третіх осіб. Як пояснив позивач відповідач повинен був йому вручити всі документи, а він вже подарував би туристичні путівки членам своєї родини як подарунок з нагоди весілля сина. Відповідно до п. 3.1.2, 3.1.3 Договору, туристична фірма зобов'язалася, за умови повної сплати туристом вартості туристичного продукту у визначені цим договором строки видати йому через генерального агента проїзні та інші необхідні документи для отримання туристичного продукту. Надати туристу в повному обсязі та якісно у визначені договором строки туристичний продукт, вказаний у замовленні. Підтвердження відповідності туристичних послуг за цим договором та їх якість визначаються законодавчими актами, нормами і стандартами обраної туристом країни відвідування і підприємств, установ, що їх надають. Як зазначає позивач у своєму позові, відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань, а саме: позивачу не було видано проїзні та інші документи для отримання туристичних послуг, про що представник відповідача повідомив його по телефону за два дні до виїзду. Він письмово звертався до відповідача із листом від 23.09.2013, у відповідь відповідач вибачився та своїми листами від 15.10.2013 № 443 та від 20.09.2013 № 408/1 просило розглянути альтернативну пропозицію туристичного туру в Греції. 23.10.2013 він відмовився від пропозиції відповідача на що 11.11.2013 отримав лист № 466/1 про те, що питання погашення заборгованості може бути вирішено після закінчення аудиторської перевірки орієнтовано 18.11.2013. Представник відповідача не надала суду доказів належного надання послуг позивачу. Вже після звернення до суду відповідачем було частково повернуто кошти, а саме 5000 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про туризм» ненадання туристичних послуг є порушенням законодавства у галузі туризму. Відповідно до п. 8.2 Договору у випадку ненадання туристу належно оплачених туристичних послуг, туроператор зобов'язується відшкодувати йому вартість ненаданих послуг. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 15 ст. 10 Закону України «Про туризм» порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Таким чином, вимоги позивача в частині відшкодування сплаченої вартості ненаданих туристичних послуг у розмірі 77 854,62 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивач розрахував пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення, враховуючи 11 днів прострочення. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 27 341,82 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 зазначеної вище Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода заподіяна позивачу полягає у моральних страждання, які зазнав позивач у зв"язку із невиконанням відповідачем своїх зобов"язань. Позивач пояснив в судовому засіданні, що туристичні путівки були подарунком його дружині на день річниці їх обруження та дітям з нагоди одруження його сина. Позивач дуже розраховував на те, що відповідач виконає взяті на себе зобов"язання і він подарує своїм близьким цікавий та дуже бажаний подарунок. Моральна шкода також полягає в тому, що змінилися умови позивача, оскільки йому терміново довелося витрачати кошти на інший подарунок. Враховуючи викладене суд,

Outcome: partial