Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

ПП «Токмак-Центр» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 01.06.2017 року судовий наказ № 326/519/17-ц від 10.05.2017 року за заявою ПП «Токмак-Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - скасовано. Цією ухвалою встановлений факт прийняття спадщини [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS], з моменту відкриття спадщини - з 12.02.2015 року. [PERSON], прийнявши в спадщину 1/2 частки квартири [ADDRESS], прийняла й обов'язки з утримання майна, як і співвласники цього будинку - є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні ч.1 ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги". За отримані послуги боржником в липні 2015 року сплачені кошти в сумі 355,22 грн., що підтверджується розрахунком та засвідчується її воля до настання відповідних правових наслідків з отримання послуг (ч.2 ст.205 ЦК України) та бажання укласти договір (ч.2 ст.642 ЦК України). Свої зобов'язання з надання житлово-комунальних послуг позивач виконує в повному обсязі. Боржник свої зобов'язання, щодо оплати за отримані послуги не виконує. Загальна заборгованість за період з 01.03.2015 року по 01.01.2017 року за отримані послуги склала 1980 грн. 26 коп., що підтверджується розрахунком. Частка боржника від зального боргу складає 990,13 грн. (1980,26 грн.:2 = 990,13грн.). Між сторонами фактично укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання заявником (виконавцем) та прийняття боржником послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 року по 01.01.2017 року в розмірі 1/2 частки від основного боргу - 990,13 грн.; інфляційні втрати - 66,70 грн.; три відсотки річних - 32,64 грн.; судовий збір - 1600 грн., а всього 2689,47 грн. (а.с.3-4). 07.11.2017 року та 14.11.2017 року від позивача надійшли заяви, в яких він просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 року по 01.01.2017 року в розмірі 1/2 частки від основного боргу - 990,13 грн.; інфляційні втрати - 66,70 грн.; три відсотки річних - 32,64 грн.; витрати по оплаті судового збору - 1600 грн. та витрати, пов'язані з явкою представника позивача до суду 29.06.2017 року, 21.07.2017 року, 10.08.2017 року, 30.08.2017 року, 18.10.2017 року, в розмірі 2861,04 грн., а всього 5550,51 грн. (а.с.175, 198). Ухвалою суду від 29.11.2017 року залучено до участі у справі за даним позовом, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] та [PERSON] (а.с.196). Представник позивача - Таран К.В., в судовому засіданні позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснив, що після смерті у лютому 2015 року батьків, відповідачка звернулася до позивача з питання надання довідки про склад сім'ї, яка проживала у квартирі [ADDRESS], для оформлення спадщини. Відповідачці було роз'яснено, що на момент її звернення є заборгованість з оплати за надані за вказаною адресою житлово-комунальні послуги та виписано квитанцію на суму 355,22 грн. на ім'я [PERSON] - матері відповідачки, яка до смерті проживала за даною адресою. Вказана сума по зазначеній квитанції була оплачена [PERSON], оскільки вона отримала цю квитанцію та надала доказ щодо оплати і отримала довідку про склад сім'ї. 02.09.2015 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою на ім'я директора ПП «Токмак-Центр», в якій повідомила, що її батьки померли і просила не нараховувати житлово-комунальні послуги до прийняття нею спадщини. 09.09.2015 року [PERSON] було надано роз'яснення, що вона, як спадкоємець зобов'язана займатися утриманням спадкового майна, направлено договір з пропозицією його укласти, але вказані відповідь на заяву, договір та пропозиція його укласти повернулися у зв'язку з їх неотриманням відповідачкою. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, тому [PERSON] є належним відповідачем, вона зобов'язана приймати участь в утриманні житла. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На запитання представника відповідачки - [PERSON], представник позивача пояснив, що відомостей про реєстрацію частини квартири [ADDRESS], на праві власності за [PERSON] у відповідача немає. Також немає відомостей, що [PERSON] була членом сім'ї власника даної квартири та проживала у квартирі. [PERSON] не є наймачем цієї квартири, не була в ній зареєстрована. Після заяви [PERSON] про те, що вона оформлює спадщину, особовий рахунок за вказаною адресою було оформлено на ім'я відповідачки. Доказів, що [PERSON] виставлялися рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що вона їх отримала або відмовилась від їх отримання немає. Заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг виникла з моменту прийняття [PERSON] спадщини та виникнення у неї обов'язків з утримання майна. В судове засідання 08.11.2017 року та наступні судові засідання представник позивача, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не з'явився, надавши письмові заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.175, 188, 202). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, надавши право представляти її інтереси представникам та надавши письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнала, зазначила, що за адресою: м. Токмак, [ADDRESS] (раніше Революційна), будинок № 32, кв. 6, вона ніколи зареєстрована не була, право власності ні на частину цієї квартири, ні на квартиру в цілому за нею не зареєстроване. Стаття 1268 ЦК України регламентує прийняття спадщини спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем, а дії спадкоємця, який не проживав постійно зі спадкоємцем регулює частина перша ст. 1269 ЦК України, яка встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що вона і зробила. Проте свідоцтва про право на спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], як це передбачено ст. ст. 1296, 1297 ЦК України вона до цього часу не отримала. Ст. 1298 ЦК України вказує, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, не встановлюючи граничних термінів для отримання вказаного свідоцтва. Відповідно до норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягає право власності. У неї на цей час не виникло права власності на квартиру [ADDRESS], оскільки вона свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру не отримала і вказане право за нею в Державному реєстрі прав на нерухомість не зареєстроване. Вона не була орендарем або наймачем вказаної квартири, не є власником квартири, ніколи там не проживала, послуг від позивача не отримувала і не може вважатися споживачем. Більш того, 02.09.2015 року вона письмово звернулась до позивача із заявою, в якій повідомила про смерть батьків, повідомила що квартира є нежилою і просила до вступу її в право спадщини припинити надання всіх комунальних послуг за адресою: [ADDRESS]. Однак, позивач, не зважаючи на відсутність у неї права власності на квартиру або договору найму квартири та її заяви, самовільно, всупереч установленому законом порядку, перереєстрував особовий рахунок з покійної матері на її ім'я та намагається на цій підставі стягнути з неї грошові суми. Вона не сплачувала у липні 2015 року ніяких коштів за нібито отримані послуги, крім того в платіжному документі, наданому суду позивачем, у якості платника вказана [PERSON], при тому, що така особа ніколи в квартирі не проживала, її мати, на ім'я якої було відкрито особовий рахунок для сплати коштів за комунальні послуги, звали [PERSON]. Таким чином, вказане не засвідчує її волі до настання правових наслідків з отримання послуг та бажання укласти договір. Вона не отримувала лист з пропозицією виконати свій обов'язок споживача щодо укладення договору, який, як вказує позивач, був направлений їй 09.09.2015 року, не отримувала і проектів договору. Для укладення договору з позивачем немає правових підстав, оскільки до цього часу у неї не виникло право власності на вказану квартиру. Між нею та позивачем не виникло ні договірних відносин, ні фактичних відносин, вона та члени її родини у зазначеній квартирі не проживали, житлово-комунальні послуги їй фактично не надавались, тому відсутня і заборгованість по їх оплаті. Жодного рахунку за надані житлово-комунальні послуги на її адресу ніколи не виставляли, що також підтверджує відсутність будь-яких відносин між нею та позивачем. Акти та наряди, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, містять чисельні недоліки, а тому не підтверджують її обов'язку по оплаті житлово-комунальних послуг. Копії документів, доданих до позову, підписані особами, які не мають на це права. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.210-217). Представник відповідачки - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснив суду, що при розгляді справ даної категорії Верховний Суд визначився, що заборгованість за житлово-комунальні послуги стягується з власника квартири, при цьому перевіряється право власності; з наймача (орендаря). Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені ПКМУ від 24.01.2006 року №45, у пункті 2 визначають, що користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом про право власності або договором найму (оренди). Згідно із п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Для того, щоб [PERSON] була споживачем, вона повинна бути власником квартири або наймачем (орендарем), або проживати в цій квартирі. Проте, [PERSON] не є власником, наймачем або орендарем квартири [ADDRESS], ніколи не була мешканцем цієї квартири. Доказів у спростування вказаного позивачем не надано. Неможливо погодитись з посиланням представника позивача на те, що між позивачем та [PERSON] існує договір. Відповідно до ст. 226 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» читко визначає істотні умови договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Він вважає, що відносини між позивачем та відповідачем виникли в результаті того, що позивач без будь-яких правовстановлюючих документів, без будь-якої правової підстави, самостійно, без волі відповідачки змінив прізвище в особовому рахунку з [PERSON] на [PERSON] Частина перша ст. 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Закон надає строк у шість місяців, щоб визначитися: чи бажає спадкоємець прийняти спадщину, чи є інші спадкоємці, чи є у цього спадкоємця право на спадщину. Діючим законодавством встановлено, що право на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. [PERSON] на цей час не є ні власником, ні співвласником, ні наймачем (орендарем) вказаної квартири, не мешкає у цій квартирі, у неї немає обов'язку сплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалах цього суду, у разі відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг позивач повинен навести обсяг та види житлово-комунальних послуг, які фактично надавались, зазначити чи користувався відповідач цими послугами. В даному випадку позивачем це не було зроблено. Акти, складені працівниками підприємства позивача, не містять жодної цифри, але містять посилання на графіки, які до актів взагалі не додані. Вказані акти не підписані жодним споживачем цих послуг, в них не зазначено які саме послуги надавались [PERSON] В деяких актах не зазначено дату їх складання, акти не містять підпису голови комісії. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідачки - [PERSON], в судовому засіданні підтримав пояснення представника відповідачки [PERSON] Треті особи - [PERSON] та [PERSON], які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.208). Вислухавши представника позивача, представників відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору, посвідченого 16 листопада 1998 року приватним нотаріусом Токмацького нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 1227, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.87). Згідно із повідомленням КП БТІ «Абрис» Виконкому Токмацької міської ради від 16.08.2017 року, згідно паперових носіїв інвентаризаційних справ, що зберігаються в архіві, станом на 01.01.2013 року, нерухоме майно : квартира за адресою: [ADDRESS], обліковується за: [PERSON] - 1/4 частка, на підставі договору обміну від 16.11.1998 року, р.№1227, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького нотаріального округу; [PERSON] - 1/4 частка, на підставі договору обміну від 16.11.1998 року, р.№1227, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького нотаріального округу; [PERSON] - 1/4 частка, на підставі договору обміну від 16.11.1998 року, р.№1227, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького нотаріального округу; [PERSON] - 1/4 частка, на підставі договору обміну від 16.11.1998 року, р.№1227, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького нотаріального округу (а.с.86). Згідно із свідоцтвами про смерть [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.161-162). Згідно із довідкою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу від 30.05.2017 року із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS], з метою оформлення спадкових прав на 1/2 частку квартири [ADDRESS], звернулась [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав (а.с. 117). Згідно із повідомленнями приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу від 01.11.2017 року, спадкова справа після смерті 12.02.2015 року [PERSON] не заведена. Спадкоємцем є дружина - [PERSON], яка померла [INFO] року, що спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Від інших осіб заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. 08.07.2015 року надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з цим 08.07.2015 року було відкрито спадкову справу №100/2015. [PERSON] є дочкою [PERSON], на підтвердження чого нею було надане свідоцтво про народження. 09.07.2015 року надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від [PERSON], дочки спадкодавця, на користь [PERSON] Від інших осіб заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. Інформації про наявність або відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом немає (а.с.172-173). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №143 від 22.06.2006 року ПП «Токмак-Центр» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.10). Згідно із Переліком житлових будинків і споруд, що є додатком до вказаного рішення, ПП «Токмак-Центр» визначено виконавцем послуг з утримання, в тому числі, і будинку [ADDRESS] (а.с.10 зворотній бік). Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №224 від 28.08.2008 року погоджено для ПП «Токмак-Центр» розмір тарифу на утримання будинків та прибудинкових територій для населення за 1 кв м загальної площі (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №59 від 23.02.2012 року з 01.03.2012 року ПП «Токмак-Центр» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.69). 25.12.2014 року між виконавчим комітетом Токмацької міської ради та ПП «Токмак-Центр» укладено договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій житлового фонду (70-71). У Переліку будинків та прибудинкових територій житлового фонду Токмацької міської ради, який передається в обслуговування ПП «Токмак-Центр», що є додатком до вказаного договору, зазначено будинок [ADDRESS] (а.с.72). Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №66 від 26.03.2015 року встановлено з 01.05.2015 року для ПП «Токмак-Центр» перелік послуг і розмір тарифу на утримання будинків та прибудинкових територій для населення та суб'єктів господарювання за 1 кв м загальної площі, періодичність та строки надання послуг (а.с.12). Розпорядженням голови обласної державної адміністрації №275 від 19.05.2016 року [ADDRESS], розташована у м. Токмак, перейменована на [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне Підприємство «Токмак-Центр» зареєстроване у вказаному реєстрі (а.с.9). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно із ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до п.6 ч. 1 та п.1 ч.3 ст. 20 цього Закону споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із п.3 ч.2 ст. 21 даного Закону виконавець зобов'язаний: підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов'язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. 2. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч.1 ст. 29 вказаного Закону договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно із ч.1 ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зазначених норм закону споживачем є, зокрема фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 даного Закону Державній реєстрації прав підлягає право власності. За нормами Цивільного Кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що власник 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] - власник 1/4 частки вказаної квартири та спадкоємець [PERSON], яка спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, померла [INFO] року. [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], але спадкових прав не оформила, не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частку зазначеної квартири. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.08.2017 року відомості щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с.82). Згідно із паспортом, довідкою виконкому Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 20.07.2017 року та довідкою Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 25.07.2017 року, [PERSON], [INFO], з 13 жовтня 2001 року по 13 липня 2017 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З липня 2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.60, 61, 66). Таким чином, судом встановлено, що на цей час у [PERSON] не виникло право власності на квартиру або її частину, що розташована за адресою: [ADDRESS], вона не є орендарем чи квартиронаймачем цієї квартири, тобто не є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою. Згідно зазначених норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Позивачем не надано та в судовому засіданні не встановлено доказів у підтвердження того, що у період з 01.03.2015 року по 01.01.2017 року [PERSON] була власником, орендарем чи квартиронаймачем зазначеної квартирі, проживала у квартирі та отримувала або мала намір отримати житлово-комунальні послуги, тобто, що вона була споживачем житлово-комунальних послуг, які надавались ПП «Токмак-Центр», що за ці послуги їй виставлялися рахунки, які нею, як споживачем не були оплачені. Суд не приймає до уваги посилання позивача, наведені у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, на те, що за отримані послуги відповідачкою в липні 2015 рок сплачені кошти в сумі 355,22 грн., чим засвідчується її воля до настання правових наслідків з отримання послуг (ч.2 ст. 205 ЦК України) та бажання укласти договір (ч.2 ст. 642 ЦК України). В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями представника позивача, що відповідачці було запропоновано сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги під час її звернення до позивача із заявою про видачу довідки про склад сім'ї, яка проживала за адресою: [ADDRESS], для оформлення спадщини. Тобто, отримання відповідачкою необхідної для оформлення спадщини довідки залежало від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, що не свідчить про її волю до настання правових наслідків з отримання житлово-комунальних послуг та про її бажання укласти з позивачем договір. Крім цього, позивачем надано квитанцію, в якій платником квартплати у розмірі 355,22 грн. зазначено [PERSON] (а.с.89). Доказів у підтвердження того, що зазначена сума по вказаній квитанції була сплачена відповідачкою за отримані нею житлово-комунальні послуги, позивачем не надано. Крім того, в судовому засіданні встановлено, підтверджено наданими доказами (а.с.13) та не оспорюється представником позивача, що 02.09.2015 року відповідачка звернулась до позивача із заявою, в якій повідомила, що її батьки [PERSON] і [PERSON] померли, що у зазначеній квартирі ніхто не проживає та просила до вступу її у спадщину припинити всі комунальні послуги, що надаються за адресою: : [ADDRESS], що також не свідчить про її волю до настання правових наслідків з отримання житлово-комунальних послуг за вказаною адресою та про її бажання укласти з позивачем договір. Суд також критично ставиться до посилання представника позивача на те, що відповідачкою не було оформлено жодної претензії щодо наданих ПП «Токмак-Центр» житлово-комунальних послуг, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідачка проживала за зазначеною адресою та користувалася послугами, що надавались позивачем. Акти та наряди, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не підтверджують, що ці послуги були надані позивачці, що вона користувалася ними, не підтверджують її обов'язку по оплаті цих житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене суд вважає, що підстав для задоволення позову немає і у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги слід відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат також не підлягають задоволенню і у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed