Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Онофрей В.К. звернулася до суду з вказаним позовом. Посилається на те, що [PERSON] була співвласником квартири [ADDRESS] . Другим співвласником вказаного нерухомого майна була її матір, громадянка Молдови - [PERSON] . Їм належала спірна квартира на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Глибоцькою селищною радою народних депутатів Глибоцького району Чернівецької області від 09 березня 1994 року. Відповідно до довідки серії АВ №0064337 від 08 травня 2013 року [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, з діагнозом вродженим гіпотиреозом тяжкої форми, який супроводжувався розумовою відсталістю, що підтверджується копією довідки до акта МСЕК від 08.05.2013 року серії АВ №0064337. Остання не визнана судом недієздатною або обмежена в дієздатності. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 779 видана МСЕК, позивачка обмежена у самообслуговуванні, у трудовій діяльності та здобуття освіти. [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] , з метою заволодіння 1/2 частиною квартирою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві власності, використовуючи довірливі родинні відносини, скориставшись тимчасовою непрацездатністю [PERSON] , яка є інвалідом 2-ї групи з дитинства за психічним захворюванням та потребувала догляду, ведучи в оману позивача та її бабусю, та зловживаючи їх довірою, незаконно заволоділи 1/2 часткою квартири [ADDRESS] , яка належала позивачеві на праві власності, шляхом укладення договору купівлі-продажу від 08 грудня 2017 року, між [PERSON] , її батьком, [PERSON] , який діяв на підставі довіреності в інтересах співвласника квартири - [PERSON] , та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Надією Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 3587, згідно якого було продано [PERSON] вказану вище квартиру. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2017 року укладений між [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діяв за дорученням [PERSON] та [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] в частині 1/2 частки квартири, яка належала [PERSON] . А також Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250000 грн. 20 червня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області заяву позивачки [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Онофрей Василь Костянтинович про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] . 20 червня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Онофрей Василь Костянтинович про забезпечення доказів задоволено повністю. Витребувано від Комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня»: інформаційної довідки про те, чи перебувала або перебуває [PERSON] , [INFO] , мешканка села Горбово Герцаївського району Чернівецької області на обліку у цьому закладі, та з якого по який період часу перебувала на обліку, у якого лікаря та з яким діагнозом (хворобою). Витребувано для огляду стаціонарну медичну картку [PERSON] , [INFO] . 22 липня 2019 року [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що обставини зазначені [PERSON] , в позові не відповідають дійсності. Зазначила, що в листопаді 2017 року [PERSON] та [PERSON] запропонували їй оформити належним чином договір купівлі-продажу, оскільки ані вони, ані позивач не потребували її та в ній не проживали. При нотаріальному оформленні спірного договору 08.12.2017 року продавці, в тому числі і позивач, своїми підписами засвідчили, що договір ними прочитаний особисто, його текст, який усно переведений їм на румунську та російську мови, зрозумілий і відповідає їх волі та зміст роз`яснений нотаріусом до підписання договору ( п. 20 договору ). Пунктом 3 Договору стверджується, що до підписання договору, з продавцями проведений повний розрахунок за продану квартиру і будь-які претензії фінансового характеру відсутні, що спростовує доводи [PERSON] про те, що грошей від продажу квартири вона не отримувала. Слід зауважити, що розрахунки продавців між собою за продану квартиру в даному випадку правового значення не мають. Будь-якої домовленості з позивачем щодо обміну квартири [PERSON] в м. Герца на її частку спірної квартири не існувало. Також вказувала, що твердження позивачки, що вона є інвалідом 2-гої групи з дитинства за психічним захворюванням, не могла розуміти значення своїх дій під час укладання договору купівлі-продажу спростовується тим, що згідно копій медичних документів, вбачається що інвалідність з дитинства [PERSON] встановлена у зв`язку із захворюванням на гіпотиреоз важкої форми, а розумова відсталість поруч з іншими захворюваннями встановлена як супутнє захворюванням. Даний факт не позбавляє [PERSON] можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. 01 серпня 2019 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Онофрей В.К. направила до суду позовну заяву в новій редакції, в якій просить суд, ухвалити рішення яким визнати недійсним, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Надією Миколаївною, договір купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2017 року, зареєстрований за № 3587, що укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , в інтересах якої діяв за дорученням [PERSON] , квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме в частині 1/2 частки квартири, яка належить [PERSON] . А також Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. 15 серпня 2019 року представник [PERSON] - [PERSON] направив до суду клопотання про призначення судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи, на вирішення якої просить поставити наступні питання: - чи виявляла [PERSON] ознаки будь-якого психічного розладу та/або/ захворювання яке могло вплинути на її психічний стан на час укладання договору купівлі продажу квартири між нею та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] [INFO] , якщо так, то які саме?; чи могла [PERSON] за своїм психічним станом, мати повну критику та аналіз подій у повному обсязі при укладанні договору купівлі-продажу квартири 08 грудня 2017 року між нею та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] , та у повній мірі розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій та /або/ керувати ними?; чи могла [PERSON] за своїм психічним станом у повній мірі розуміти та бути впевнена в тому, що 08 грудня 2017 року між нею та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] був укладений саме договір купівлі - продажу квартири, а не інший договір відчуження квартири (договір міни або договір дарування)? Якщо ні, то який саме договір [PERSON] вважала та /або/ розуміла, що 08 грудня 2017 року був укладений між нею та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] ?; чи була ситуація пов`язане із укладенням 08 грудня 2017 року договору купівлі продажу квартири між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] психотравмуючою для неї? Якщо так, то яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації на особистість [PERSON] на момент усвідомлення нею відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі продажу з [PERSON] , та на сьогоднішній день?; чи спричинено внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири 08 грудня 2017 року між нею та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] погіршення стану здоров`я як фізичного, так і психічного?; який можливий розмір грошового відшкодування за завдану незаконними діями відповідача [PERSON] моральну школу [PERSON] , у зв`язку із незаконним позбавленням права власності на 1/2 частки квартири [PERSON] шляхом укладення договору купівлі продажу, із урахуванням психологічних коефіцієнтів? 19 грудня 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області клопотання [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] про призначення у справі комплексної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи задоволено повністю, призначено судову експертизу по даній справі та зупинено провадження по справі на час проведення судової експертизи. 24 березня 2020 року Чернівецька обласна психіатрична лікарня направила до суду лист в якому вказала, що проведення призначеної експертизи неможливе без участі перекладача, оскільки позивачка [PERSON] не володіє українською мовою у зв`язку із чим просять суд вирішити питання згідно чинного законодавства. 27 квітня 2020 року Чернівецька обласна психіатрична лікарня повернула матеріали справи стосовно [PERSON] без проведення експертизи. 29 квітня 2020 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. 20 травня 2020 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області залучено до участі у цивільній справі за даним позовом перекладача позивачці [PERSON] із знанням румунської мови, який володіє українською мовою, для перекладу судового процесу та процесуальних документів. Справу направлено до експертної установи для проведення комплексної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи призначеної Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року. Зупинено провадження по справі на час проведення комплексної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи. 16 липня 2020 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. 31 липня 2020 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області залучено до участі у цивільній справі за даним позовом позивачці [PERSON] перекладача Пілігач Мар`яну Георгіївну, для перекладу судового процесу та процесуальних документів. Справу направлено до експертної установи для проведення комплексної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи призначеної Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року. Зупинено провадження по справі на час проведення комплексної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи. 12 квітня 2021 року до Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшов висновок судово-психіатричного експерта №91 від 09 грудня 2020 року, згідно якого 08 грудня 2017 року, на час укладання договору купівлі продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , [PERSON] виявляла ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості. При укладанні договору купівлі-продажу квартири 08 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , за своїм психічним станом, в силу наявного у неї психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, [PERSON] не могла здійснювати повну критику та аналіз подій у повному обсязі та не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Психічні зміни, що відмічені лікарем психіатром Герцаївської ЦРЛ у медичній карті №220 при огляді під експертної [PERSON] у серпні 2019 р. та 11.12..2019 р., а саме: «Післястресовий розлад. Тривожний розлад. Пролонгована реакція на стрес» з клінічної точки зору та позиції судово-психіатричної експертизи слід розцінювати як декомпенсацію (погіршення) психічного стану під експертної [PERSON] на фоні вже наявного у неї психічного розладу. Виникнення декомпенсації з дезорганізацією психічної діяльності проявилось у під експертної [PERSON] примітивним емоційним реагуванням на події, що стали наслідком укладеного правочину. 12 квітня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтвердив обставини викладені в позові, просив суд задовольнити зміненні позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти обставин викладених в позові, просили суд відмовити у його задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа по справі приватний нотаріус Кінащук Н.М. в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступні факти та існуючі між сторонами правовідносини та визначив наступні правові норми що їх регулюють. Так, судом встановлено, що [PERSON] була співвласником квартири [ADDRESS] . Другим співвласником вказаного нерухомого майна була її матір, громадянка Молдови, [PERSON] . Їм належала спірна квартира на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Глибоцькою селищною радою народних депутатів Глибоцького району Чернівецької області від 09 березня 1994 року. Вказана квартира належала власникам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до принципу рівності часток співвласників спільної сумісної власності, позивачці [PERSON] належало право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Відповідно до довідки серії АВ №0064337 від 08 травня 2013 року [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, з діагнозом вродженим гіпотиреозом тяжкої форми, який супроводжувався розумовою відсталістю, що підтверджується копією довідки до акта МСЕК від 08.05.2013 року серії АВ №0064337. Остання не визнана судом недієздатною або обмежена в дієздатності. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 779 видана МСЕК, позивачка обмежена у самообслуговуванні, у трудовій діяльності та здобуття освіти. 08 грудня 2017 року, між [PERSON] , [PERSON] (батьком позивачки), який діяв на підставі довіреності в інтересах співвласника квартири - [PERSON] , та [PERSON] (рідна сестра батька позивача) було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Надією Миколаївною, та зареєстрований в реєстрі за № 3587, яким було продано [PERSON] вказану вище квартиру. [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками позивачки, та громадянами Молдови. Після народження дитини, [PERSON] , [INFO], яка народилася із вадами здоров`я - вродженим гіпотиреозом тяжкої форми, який супроводжувався розумовою відсталістю дитини, батьки дитини залишили її на опіку бабусі - [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , яка виховувала дитину інваліда, та з якою по сьогоднішній день вона проживає. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 1, 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19), який також узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14, - підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 91 від 09 грудня 2020 року, 08 грудня 2017 року, на час укладання договору купівлі продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , [PERSON] виявляла ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості. При укладанні договору купівлі-продажу квартири 08 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] , за своїм психічним станом, в силу наявного у неї психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, [PERSON] не могла здійснювати повну критику та аналіз подій у повному обсязі та не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Психічні зміни, що відмічені лікарем психіатром Герцаївської ЦРЛ у медичній карті №220 при огляді підекспертної [PERSON] у серпні 2019 р. та 11.12..2019 р., а саме: «Післястресовий розлад. Тривожний розлад. Пролонгована реакція на стрес» з клінічної точки зору та позиції судово-психіатричної експертизи слід розцінювати як декомпенсацію (погіршення) психічного стану підекспертної [PERSON] на фоні вже наявного у неї психічного розладу. Виникнення декомпенсації з дезорганізацією психічної діяльності проявилось у підекспертної [PERSON] примітивним емоційним реагуванням на події, що стали наслідком укладеного правочину. Вказаний висновок свідчить неспроможність [PERSON] розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними в момент вчинення оспорюваного правочину. Жодних доказів на спростування висновків судово-психіатричної експертизи відповідачами не надано і таких доказів судом не здобуто. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона працює лікарем, спостерігає за [PERSON] з 2010 року. Останнім часом [PERSON] почала погано себе почувати, через те, що її обманули рідні люди, обіцяючи купити їй квартиру, однак не зробивши цього. Вказувала, що вона не знає українською або ж російської мови, спілкується виключно румунською. [PERSON] за своїм станом не може розуміти значення своїх дій у зв`язку із помірною розумовою відсталістю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що працює соціальним працівником. Зазначила, що [PERSON] перебуває у депресивному стані після того, як шляхом обману вона продала частку своєї квартири. Також вказувала, що вона не здатна сама доглядати за собою, їй потрібна стороння допомога. [PERSON] не запам`ятовує текст, який вона читає, відразу після прочитання любого тексту вона не може розповісти що вона прочитала. Також повідомила, що [PERSON] не розуміла, що вона продала квартиру, саме вона повідомила [PERSON] , що вона продала частку квартири, оскільки їй в соціальну службу прийшло повідомлення, що у зв`язку із цим, вона втратила субсидію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що всі знали про продаж квартири, про це домовлялося ще в 1995 році, однак тоді не встигли оформити відповідні документи. У 2017 році вирішили укласти відповідний договір купівлі-продажу частки квартири. Свідок [PERSON] зазначила, що вона доглядає за [PERSON] , яка з дитинства є інвалідом 2-гої групи, у зв`язку із чим вона не може самостійно за собою доглядати, не розуміє значення своїх дій, не розмовляє українською мовою. [PERSON] не розуміла факт продажу нею частки квартири, а коли усвідомила про це перебувала у дуже депресивному стані. З огляду на оцінені докази в їх сукупності, суд робить висновок про те, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, а саме станом на 08 грудня 2017 року, [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що є підставою для визнання такого договору недійсним. Суд вважає, що посилання представника позивача про вчинення правочину під впливом помилки (ст. 229 ЦК України), чи під впливом обману (ст. 230 ЦК України) не знайшли свого обґрунтування під час розгляду справи, оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами, тому суд їх відхиляє. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Моральна шкода може бути стягнута лише у випадках передбачених чинним законодавством чи умовами правочинів. При розгляді справи таких обставин не встановлено, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Зокрема, згідно ч.3 ст. 225 ЦК України сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину. В судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено, що відповідачі знали про стан фізичної особи - позивачки у момент вчинення правочину, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного, ст.ст. 202,203, 215, 225 ЦК України,

Outcome: partial