Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 26.06.2007 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач інколи надає матеріальну допомогу, але цих коштів недостатньо на повноцінне утримання дітей. Домовленості з відповідачем про регулярне надання матеріальної допомоги не досягнуто. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює просить стягнути з відповідача на користь неї аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2500 грн. на кожну дитину щомісяця з дня звернення до суду з позовом і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином за місцем його проживання, із заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Копію ухвалу суду про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 03.01.2018 року отримав 19.03.2018 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення (а.с.14). Відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України до суду не надіслав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч. 1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч. 1, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч. 2, ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, 26.06.2007 року сторони зареєстрували між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №909 (а.с. 2). Від спільного шлюбу вони мають малолітніх дітей: синів -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4), які перебувають на повному утриманні позивачки. Згідно ч.1, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" - установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідач [PERSON] будучи обізнаний про дату даного судового засідання, на час розгляду справи не надав доказів про його працевлаштування, тому суд покладає в основу рішення пояснення позивачки, яка вказала, що він ніде не працює, має мінливі не регулярні доходи щомісяця, і за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати своїх малолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дітей, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2500 грн. на утримання старшого сина та 2000 грн. молодшого сина щомісяця на користь позивачки з 08.12.2017 року - дня подачі позову до суду і до їх повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" для дітей такого віку (для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в решті вимог позову необхідно відмовити. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору, від якого позивачка була звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial