Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом, в якому вказала, що була прийнята на роботу 11.06.2012 року на посаду слюсаря-ремонтника на Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства ( далі Кремінське ВУВКГ). 07.11.2011 року директором Кремінського ВУВКГ було прийнято Наказ № 192 «Про зміни штатного розпису», згідно з яким заробітна плата позивача була зменшена вдвічі. З даного приводу різними інстанціями було проведено багаторазові перевірки, згідно яких встановлено, що видання Наказу № 192 є грубим порушенням норм чинного законодавства в частині нарахування та виплати заробітної плати. 15.12.2011 року провідним спеціалістом з питань захисту соціально-економічного захисту працюючих проведено перевірку та складено акт, згідно якого Наказ № 192 привів до грубого порушення норм чинного законодавства, галузевої угоди. 16. 03. 2012 року інспекцією праці також встановлено грубе порушення норм чинного законодавства. Внаслідок порушення норм чинного законодавства, що регулюють питання щодо нарахування та виплати заробітної плати відповідачем не було донараховано позивачу належну заробітну плату на загальну суму 10840,43 грн. А тому позивач звертається до суду з позовом, в якому прохає стягнути заборгованість по заробітній платі. Позивач в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю (а.с. 58). Відповідач в судове засідання представника не надіслав, надав заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, позов визнав (а.с. 59). Суд, повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до трудової книжки (а.с. 12) позивач працює в Кремінському ВУВКГ з 11.06.2012 року на посаді контролера. Відповідно до розрахунку (а.с. 9-10) заборгованість відповідача перед позивачем складає 10840,43 грн. Відповідно до акту перевірки виконання норм галузевої угоди 2010-2012 років (а.с. 14-15) встановлено, що заробітна плата позивача значно занижена, при нарахуванні заробітної плати не дотримано мінімальних державних гарантій. Відповідно до довідки (а.с. 16-20) накази про зменшення заробітної плати є неправомірними. Відповідно до акту перевірки (а.с. 21-28) встановлено невідповідність нарахуванні заробітної плати. Відповідно до постанови (а.с. 29-42) підтверджено неправомірність нарахування заробітної плати, що підтверджено ухвалою Донецького апеляційного суду. (а.с. 43-53) Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до акту перевірки територіальної державної інспекції праці у Луганській області від 16.03.2012 року заробітна плата позивача значно занижена, при нарахуванні заробітної плати не дотримано мінімальних державних гарантій. Згідно акту повторної перевірки дотримання норм галузевої угоди на 2010-2012 роки від 15.12.2011 року, складеного Луганською обласною профспілковою організацією робітників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, наказ № 192 від 07.11.2011 року виданий з грубим порушенням норм діючого трудового законодавства. Отже, внаслідок порушення відповідачем умов законодавства про працю, колективного договору, регіональної та галузевої угоди, позивачу не була нарахована та виплачена заробітна плата за вищевказані періоди. У відповідності до ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Отже зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Згідно ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України „Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Як вбачається із матеріалів справи, позивач перебуває у трудових відносинах з Кремінським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, працює на посаді майстра водопровідних мереж. Згідно наказу № 192 від 07.11.2011 року «Про зміни штатного розпису» у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства, з метою недопущення в подальшому збільшення кредиторської заборгованості підприємства та з метою своєчасних платежів за електроенергію, податків та своєчасної виплати заробітної плати,

Outcome: approved