Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовує тим, що вироком Коломийського міськрайсуду в справі №346/6508/14-к від 24 лютого 2015 року [PERSON] засуджено до покарання у виді штрафу 850 грн. за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. В зв'язку з наведеними обставинами, вважає, що він вправі звернутися до суду із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Внаслідок злочину йому нанесено матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування на суму 344, 38 грн. і моральну шкоду, яку він оцінює в 10\~000 грн. Заподіяна йому моральна шкода полягає, у відповідності до п.п.1,2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, у фізичному болю та стражданнях від легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Тривалий час він знаходився на лікуванні в стаціонарі та амбулаторному лікуванні. Він вимушений звертатися в суд з цивільним позовом за захистом порушеного права. Неодноразово з'являвся на слідчі дії, витрачаючи свій час. Визначаючи розмір моральної шкоди він виходив з характеру та тривалості вимушених змін у життєвих стосунках та організації його життя, значних ушкоджень здоров'я. Вина обвинуваченого, на його думку, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Враховуючи те, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, його суспільну небезпеку, тривалі розлади здоров'я, лікування, його переживання, вважає розмір моральної шкоди в сумі 10\~000 грн., завданої таким злочином є достатньо обгрунтованим, крім того на даний час йому не відшкодовано жодної копійки. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з позивача на його користь майнову шкоду, що складає 344,38 грн. та 10\~000 моральної шкоди, та 640 грн. сплаченого судового збору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Пояснили, що глухота позивача не пов"язана із вчиненням злочину, а була отримана ним в 1980-их роках. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Крім того подав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. В обгрунтовування заперечення, зазначив, що вимоги [PERSON] до нього є незаконними, безпідставними та необгрунтованими, виходячи з наступних обставин. Так, вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №346/6508/14-к від 24 лютого 2015 року, його [PERSON], було засуджено до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України. За спливом більше двох років після того, [PERSON] звернувся в суд з цивільним позовом до нього із заявленими вимогами про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, не надавши суду необхідних доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені ним в позові. Обгрунтуванням матеріально-правової підстави даного позову є не більше, а ніж просто скопійовані статті із Цивільного кодексу України без зазначених конкретних обставин, які мають пряме відношення до кожної із статей. Позивач вказує, що від завданого злочину йому були спричинені моральні збитки, які він оцінює у 10\~000 гривень. Однак, звертає увагу суду на те, що позивачем не надано жодного належного доказу в обгрунтування самої наявності моральної шкоди та визначення саме такого розміру її відшкодування, а також не вказано з яких конкретно міркувань він виходив, визначаючи таку суму. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] посилається тільки на те, що в його життєвих стосунках та організації життя відбулись вимушені зміни, а також він зазнав значних ушкоджень здоров'я (від завданих ним аж двох легких ударів кулаками рук по тілу), а тому завдану шкоду оцінює 10\~000 гривень. В той же час, позивач не описав, які конкретно зміни відбулись в його життєвих стосунках, в чому такі зміни полягали та який прямий причинний зв'язок між їхнім інцидентом та вказаними змінами. Тож, вважає, що такий поверхневий опис моральних страждань не є належним доказом того, що він дійсно завдав позивачу значну моральну шкоду. В обгрунтування серйозності завданої моральної шкоди [PERSON] також зазначив, що він змушений був витрачати свій час на те, щоб неодноразово з'являтись на слідчі дії, однак такі обставини не є чинниками, які впливають на визначення розміру моральної шкоди, тож не варто брати їх до уваги. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховються вимоги розумності і справедливості. В рахунок вказаних вище обставин, в абз. 1 п.4 Закону України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зважаючи на вказане вище, позивач обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надаваши доказів, які б підтвердили дійсне заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 10\~000 грн. відповідно, а тому позивачу необхідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Окрім того, стосовно відшкодування матеріальної шкоди, позивач зазначає, що він тривалий час знаходився на лікуванні в стаціонарі та амбулаторному лікуванні і додає копію рахунку-фактури на 333.18 грн. та кілька квитанцій з аптеки. Однак, в рахунок обгрунтування вказаної суми коштів , яка була витрачена позивачем на лікування, останній не надав до суду копії амбулаторної карти та жодної довідки з медичного закладу, де він нібито, перебував на лікуванні, також не додано рецепту лікування від лікаря, де було б зазначено вказаний в накладній перелік медикаментів. Тобто, жодного підтвердження того, що ці кошти витратив саме відповідач і саме на своє лікування, більше, того, що він взагалі перебував в медичному закладі, ним не надано. Крім того, відповідно до вироку суду, кримінальне правопорушення з його боку відносно [PERSON] було вчинено 02 листопада 2014 року, а рахунок з аптечного пункту датовано 18 грудня 2014 року, тобто через півтора місяця після вчинення правопорушення. Стосовно решти доданих копій квитанцій із аптечних пунктів , відповідач також хоче наголосити на тому, що одна квитанція датована 14 жовтня 2014 року (майже місяць до вчинення правопорушення), а решта квитанцій датовані груднем 2014 року (більше, ніж через місяць після вчинення правопорушення), тобто жодного відношення до завданої ним шкоди вказані витрати не мають, оскільки за спливом такого терміну зникають всі ознаки легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я. Крім того, такий медикамент, як «Муколван», котрий вказаний в згаданому вище рахунку-фактурі є засобом, що використовується при кашлю та застудних захворюваннях, і аж ніяк не при наслідках тілесних шкоджень. Таким чином, вказані квитанції не можуть бути належними та допустими доказами для відшкодування матеріальної шкоди, як витрати понесених позивачем на придбання лікарських препаратів для лікування наслідків завданих ним тілесних ушкоджень. Щодо копії магнітно-резонансної томографії, яка додається, в нього також є зауваження, що й до квитанції, а саме вказана дата 12 грудня 2014 року. Вважає, що якщо особа дійсно отримала тілесні ушкодження, які спричинюють значне ушкодження здоров'я, то до спеціаліста зазвичай звертаються одразу після такої ситуації, а не через півтора місяця, коли всі явні ушкодження вже давно зникли. За таких умов, беручи до уваги все вищевказане, вважає, що [PERSON] просто намагається ввести в оману суд шляхом викладення значно перебільшеної та навіть, часом, неправдивої інформації. Також, відповідачу відомо, що [PERSON], перебував на майдані на революції гідності з листопада 2014 року, тому можна припустити й те, що саме там останній отримав певні тілесні ушкодження, які в подальшому намагався записати на його рахунок. Він приходить до таких висновків тому, що позивачем насправді зовсім не доведено конкретно причинного зв'язку між отриманими від нього легкими тілесними ушкодженнями та лікуванням, яке він описує в своїй позовній заяві. При таких обставинах, на підставі викладеного, та

Outcome: partial