Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач у червні 2016 року звернулася у суд з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову вказала, що відповідач систематично ухиляється від виховання й утримання дітей, аліменти на дочку сплачує нерегулярно у незначному розмірі, а від сплати коштів на сина ухиляється, з дітьми не спілкується, оскаржував своє батьківство. Вважає, що дані обставини є підставою для задоволення позову. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися. Відповідач подав заяву, у якій зазначив, що не може прибути у суд у зв'язку з поганим станом здоров'я. Його представник - [PERSON] - 30.11.2016 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Крім цього, як вбачається з заперечень, наданих відповідачем та його представником у ході розгляду справи, останні позов не визнають, зазначаючи, що: заборгованість по аліментам погашена; оспорення батьківства не є підставою для позбавлення батьківських прав; позивач сама чинила перешкоди у спілкуванні з дітьми. В цілому, стверджують, що позивач не довела того, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області у судовому засіданні пояснила, що при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши сторін, представників, оцінивши докази, суд вирішив прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що позивач та відповідач 28.10.2006 року зареєстрували шлюб, який у судовому порядку згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.04.2010 року булорозірвано, у зв'язку з чим видано відповідне свідоцтво № [NUMBER] від 03.06.2010 року. У зазначеному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] добровільно не утримує своїх дітей, про що свідчать рішення суду про стягнення аліментів. Зокрема, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.08.2009 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з 23.12.2008 року до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] оспорював у суді своє батьківство відносно дітей [PERSON] та [PERSON]. В жодне судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився для дачі особистих пояснень стосовно позбавлення його батьківських прав та не надав суду переконливих доказів, які свідчили про те, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Надані відповідачем квитанції за 2016р., постанова про звільнення його майна з під арешту вказують на те, що відповідач тривалий час не утримував свою дочку [PERSON], [INFO] Витяг з рішення від 29.09.2016р. про дозвіл батьку [PERSON] зустрічатись з дітьми [PERSON] та [PERSON] не свідчить про те, що відповідач по справі дійсно зустрічався, утримував, вітав зі святами своїх дітей з часу їх народження. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини, відповідач жодного разу не прибув на засідання. Згідно характеристик на дітей сторін - [PERSON], [PERSON] - мати створила для останніх належні умови навчання, батько у навчальному процесі не приймає участі. Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету ЧМР від 26.10.2016 року № 208, вирішено питання позбавлення відповідача батьківських прав покласти на розсуд суду. Згідно показів свідків [PERSON], [PERSON], відповідач до дітей за місцем їх проживання не приходить, матеріально їм не допомагає, аліменти вчасно не платить, з днем народження та іншими святами не вітає, не приймає взагалі участі в їх житті. Із врахуванням вищенаведеного, суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу не цікавиться дітьми, не спілкується з ними, ніяким чином не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх фізичним і духовним розвитком, доказів в порядку ст..60 ЦПК України на підтвердження протилежного відповідач суду не надав, тому суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх дітей, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно останніх. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved