Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася та надіслала до суду заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Позивачка та представник позивачки у судове засідання не з'явилися. У поданій до суду позовній заяві представник позивачки просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Позивачка у 2005 році на земельній ділянці, яка розташована у [ADDRESS] самочинно, а саме на земельній ділянці яка не була відведена для цієї мети та без належно затвердженого проекту, самочинно добудувала до квартири [ADDRESS] кухню площею 9,4 м2 та санвузол площею 5,4 м2. Позивачка є користувачем земельної ділянку площею 0,0579 га, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташована спірна квартира згідно договору оренди від 13 березня 2019 року зареєстрованого 14 березня 2019 року. Самочинно збудовані споруди не порушують правила пожежної безпеки, за результатами технічного обстеження придатні до надійної і безпечної експлуатації, не суперечать суспільним інтересам, не порушують права інших осіб та будівельні норми та правила. Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до п. 9 прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів. Зважаючи, що позивачка здійснила добудову до квартири, право позивачки підлягає саме судовому захисту. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на самочинно збудовану квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,7 м2, яка складається з кімнати площею 16,6 м2, кімнати площею 10,1 м2, кухні площею 9,4 м2, ванної кімнати площею 5,4 м2, коридору площею 8,2 м2. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, ст. 376 ЦК України у редакції 2003 року,

Outcome: approved