Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № б/н від 09.08.2011 відповідачу був наданий кредит у розмірі 4400грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 має заборгованість за договором в сумі 47555,17грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 3958,60грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 37574,52грн, заборгованості за пенею та комісією 3281,33грн, штрафу (фіксована частина) 500грн, штрафу (процентна складова) 2240,72грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, в яких вказала, що вважає дії позивача по односторонньому підняттю відсоткової ставки з 30%, яка діяла на момент укладення договору, до 43,20%, без її повідомлення, неправомірними. Не погоджуючись з розрахунком позивача надала свій розрахунок відсотків за кредитом виходячи з відсоткової ставки, яка діяла на момент підписання договору. Також відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог та просила застосувати позовну давність. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 09 серпня 2011 року [PERSON] і ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" уклали кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4400,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору та ч.1 статті 634 ЦК України договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та [PERSON], що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.6-7). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між нею та [PERSON] Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] з «Умов та правил надання банківських послуг» та [PERSON] з «Тарифів Банку» додано до позовної заяви. За вказаним кредитним договором відповідачу були видані наступні кредитні картки: 5577212714288431 дата відкриття - 09.08.2011, термін дії - 06/15; 4149437744759059 дата відкриття - 15.05.2013, термін дії 09/16; 5168755376262107 дата відкриття - 11.03.2014, термін дії - 12/17. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення кредиту (а тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди [PERSON]. Згідно п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і правилами, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожний день прострочки. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання виконував не у повному обсязі, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, тому станом на 30.06.2017 утворилась заборгованість за договором в розмірі 47555,17грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 3958,60грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 37574,52грн, заборгованості за пенею та комісією 3281,33грн, штрафу (фіксована частина) 500грн, штрафу (процентна складова) 2240,72грн, що підтверджено розрахунком позивача (а.с.4-5). Розглядаючи вимоги позивача суд зазначає наступне. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, отриманий кредит не повернув, у звязку з чим у кредитора виникло право на захист своїх порушених прав. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом у сумі 3958,60грн. Розглядаючи вимоги позивача в частині заборгованості по процентам за користування кредитом то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З моменту підписання Договору відповідач користувався кредитними коштами з процентною ставкою 30%. Проте з 01.09.2014 [PERSON] в односторонньому порядку була змінена відсоткова ставка до 34,80, з 01.04.2015 до 43,20 %. Відповідач зазначає, що вказані зміни відбувалися без будь-якого попередження та повідомлення відповідача [PERSON] про здійснення таких. Порядок внесення змін до умов договору: пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни [PERSON] та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: -у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін не менше ніж за сім днів до введення змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; -у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт [PERSON] www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділеннях [PERSON], підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні [PERSON]. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати [PERSON] заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої другої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Згідно із частиною третьою цієї статті умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. З огляду на вищенаведене банк не мав права в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку боржнику по кредиту, тому суд не приймає до уваги розрахунок процентів за користування кредитом, зроблений позивачем. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості, складеним ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого відсоткова ставка змінювалася від 30% до 43,20%, відповідач надала суду розрахунок відсотків за кредитом за відсотковою ставкою 30 %, відповідно до якого загальна заборгованість по процентам за користування кредитом становить 3546,18 грн. Дослідивши та перевіривши наданий відповідачем розрахунок відсотків, суд вважає його правильним, оскільки зроблений він відповідно до умов договору, тарифів банку, умов та правил надання банківських послуг, тому саме цей розрахунок підлягає застосуванню при розрахунку процентів за користування кредитом та загальної суми заборгованості. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 3546,18грн. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правових позиціях у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17. Відповідно до п 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і правилами, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожний день прострочки. У той самий час, згідно з п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, при цьому позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для одночасного стягнення пені та штрафів за порушення грошового зобов'язання, тобто подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 3281,33грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500грн., штрафу (процентна складова) в сумі 2240,72грн., слід відмовити. При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем у розрахунку заборгованості зазначено, що сума 3281,33грн. - це пеня та комісія, яка, як убачається з самого розрахунку, нарахована одним платежем. Однак суд зазначає, що поняття пені та комісії є різними за своєю правовою природою, а тому вони не можуть нараховуватись одним платежем. Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі: 3958,60грн - заборгованість по кредиту, 3546,18грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Всього сума до стягнення складає 7504,78грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При цьому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, про яке просила відповідач, не убачається, так як строк позовної давності не сплив, оскільки строк дії картки закінчився 06/15, а до суду позивач звернувся 02.08.2017, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 252,50грн з розрахунку: 7504,78грн х 1600грн / 47555,17грн = 252,50грн.

Outcome: partial