Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, і суду пояснили, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] . У житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає понад один рік та який не має наміру знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку. Позивачі вказують, що реєстрація місця проживання в будинку відповідача порушує їх права як власників, тому, посилаючись на зазначені обставини просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , зобов`язати Криничанську селищну раду Криничанського району Дніпропетровської області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений належним чином, відзив суду не надав. Третя особа - Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області про день слухання справи сповіщена. Свідок [PERSON] суду показала, що з позивачами проживає в одному селі; відповідач, дійсно, не проживає в будинку більше 10 років. Свідок [PERSON] суду достовірно свідчить, що проживає в селі більше 15 років; позивачі купили будинок у відповідача, який не проживає в селі більше 10 років. Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд, встановив, що позивач згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 серпня 2011 року, є власниками житлового будинку [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який за вказаною адресою фактично не проживає понад один рік, а саме з 2008 року, що підтверджується актом обстеження фактичного проживання від 27 вересня 2019 року. Крім того, факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою підтвердили свідки в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Положеннями ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться судом. Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Ураховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, враховуючи вище викладене, норми чинного цивільного законодавства України, те, що відповідач не проживає в будинку понад один рік, жодних доказів того, що він не має змоги проживати в спірному будинку суду не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів. Задоволення позову згідно ст.141 ЦПК України покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved