Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування, звернулася до Василівського районного суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] з позовом до [PERSON], про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на території Василівського району за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації неповнолітній [PERSON], [INFO], який фактично залишився без батьківського піклування і проживає в родині [PERSON] та [PERSON], які є найближчими родичами. В 1996 році [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі РАГС м.Марганець. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. В 1998 році батько дитини [PERSON] виїхав в Грузію на постійне місце проживання та мешкає за адресою: Республіка Грузія місто Самтредія с.Мелаурі. Мати дитини - [PERSON] померла в [INFO] в місті Марганець Дніпропетровської області. Після смерті матері [PERSON] неповнолітній [PERSON], з 2005 року фактично залишився без батьківського піклування та до теперішнього часу не має юридичного статусу дитини, позбавленої батьківського піклування і не може користуватися пільгами і гарантіями, які передбачені чинним законодавством України для дітей вказаної категорії, оскільки батько дитини [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям, здоров'ям, матеріально не підтримує, сина не відвідує протягом тривалого періоду часу, з дитиною не спілкується, батьківської опіки та турботи не здійснює, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом в інтересах [PERSON], [INFO] за захистом законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області. Представник позивача Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Білоконь О.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Прокурор погодився з викладеними у позовній заяві вимогами позивача щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач протягом тривалого періоду часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надано заяву, в якій [PERSON] просить розглядати справу в суді у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, самостійних вимог не заявляють. Вислухавши пояснення позивача, учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 05.07.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, після укладення якого [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.18). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON], відповідач по справі, а матір»ю записана [PERSON] (а.с.3). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане відділом РАЦСу Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Згідно довідки, виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області № 708 від 28.04.2014 року, [PERSON], [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.6). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є дядьком [PERSON], а вона відповідно, доводилася йому племінницею. У [INFO] вона померла та її неповнолітній син [PERSON] залишився без батьківського піклування, після смерті матері проживав зі своєю бабусею [PERSON] у м.Марганці Дніпропетровської області. В [INFO] [PERSON] померла, тому він з дружиною [PERSON] вимушені були взяти на піклування малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки крім них, більше родичів він не мав, а його батько [PERSON] мешкав на території Грузії та до сина не навідувався. На протязі тривалого періоду часу близько восьми років відповідач [PERSON] до сина [PERSON] не приїжджає, його долею та успіхами у навчанні не цікавиться, матеріального сина не підтримує. Аналогічні показання в судовому засіданні надала свідок [PERSON], яка також суду пояснила, що в їх родині протягом 8 років за адресою: [ADDRESS] мешкає неповнолітній [PERSON], якому створені всі належні умови для проживання та навчання. Його батько [PERSON] на протязі тривалого періоду часу до сина не навідується, участі у вирішенні його подальшої долі не приймає, його вихованням не займається, успіхами у навчанні не цікавиться та фінансової допомоги на утримання сина взагалі не надає, матеріально його не забезпечує. Допитаний в якості свідка та відповідно до ст.171 Сімейного кодексу України неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що в [INFO] його матір [PERSON] померла, а його батько [PERSON] залишив сім»ю в 1998 році, коли йому виповнилося два роки та переїхав жити до республіки Грузії. В 2006 році після смерті бабусі його забрали проживати до себе найближчі родичі [PERSON] в с.Балки Василівського району, де він і мешкає на теперішній час та які належним чином турбуються про нього та створюють належні умови для його проживання та навчання. З 1998 року батько [PERSON] до нього не приїжджав жодного разу, його життям та успіхами у навчанні не цікавиться, протягом тривалого час батьківської турботи не приділяє, вихованням не займається, матеріально не підтримує. Проти позбавлення батька [PERSON] батьківських прав щодо нього не заперечує. У своїй заяві від 14.05.2012 року відповідач [PERSON] зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою у них народився син [PERSON]. З дитиною та дружиною стосунків немає вже декілька років. Він перебуває у другому шлюбі, має дружину та двох дітей. Через економічні проблеми не може забезпечити приїзд [PERSON] до Грузії та не зможе піклуватися ним. Копія заяви відповідача [PERSON] міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.21). Також своєю заявою від 07.04.2014 року [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], копія заяви міститься в матеріалах справи (а.с.8). Згідно висновку служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] від 02.06.2014 року за № 01-12/378, Служба у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області вважає за доцільне, з метою соціального захисту неповнолітнього [PERSON], [INFO], позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки відповідач [PERSON] протягом тривалого періоду часу повністю самоусунувся від виконання батьківських обов»язків. Він не забезпечує своєму сину рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. [PERSON] проживає окремо від сина, не спілкується з ним, не виховує його, матеріально не підтримує, не цікавиться його життям та здоров»ям. Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статтей 25,27,29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховною Радою України від 27.02.1991 року, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; е виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем [PERSON] позовні вимоги визнані у повному обсязі та відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, тому суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за тими підставами, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини, взагалі не проявляє до нього батьківської турботи, матеріальної допомоги не надає, байдуже ставляться до його навчання, виховання та його долею не цікавиться, тому формальна наявність батька ставить дитину в скрутне становище, так як він не може мати юридичного статусу дитини, яка залишились без піклування батьків, і в повній мірі не може користуватись пільгами та державними гарантіями, що мають діти даної категорії згідно чинного законодавства України, тому суд вважає необхідним в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], з метою встановлення його соціального статусу, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладенного та

Outcome: approved