Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна. В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що 16 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про те їх життя не склалося і рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2016 року шлюб між ними був розірваний. Позивачка позовні вимоги обгрунтовує наступним чином, що 23 вересня 2008 року ними за спільні кошти був придбаний цілий житловий будинок [ADDRESS], право власності на вказаний будинок було зареєстроване за відповідачем, що підтверджується - договором купівлі - продажу від 23 вересня 2008 року та технічним паспортом на будинок. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованні по [ADDRESS], без виділення в натурі. А також стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER], автомобіль залишити у власності відповідача; - стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості трактора державний номерний знак [NUMBER], вказаний трактор залишити у власності відповідача; - стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості бензопили STIHL модель MS -180 заводський номер [NUMBER] в сумі 883 гривні, бензопилу залишити в користуванні відповідача; - стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості телевізора RF -2118 в сумі 545 гривень, телевізор залишити в користуванні відповідача; В судове засідання позивачка та представник позивачки зявилися позовні вимоги просять задовільнити частково, а саме просять визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованні по [ADDRESS], без виділення в натурі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився про час та дату розгляду справи повідомлений вчасно про що свідчать розписки. Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18.11.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що щлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області. актовий запис між [PERSON], [INFO], громадянином України та [PERSON], [INFO], громадянкою України- розірвати. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок з по господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що було оформлено згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2008 року на [PERSON] Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. А, тому суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку з погосподарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] задовольняє кожному по 1/2 частині без виділення в натурі. Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме житловий будинок з по господарськими будівлями по [ADDRESS] придбаний за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було. Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та

Outcome: approved