Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовіій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, з наступною інднксацією згідно з чинним законодавством України, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 18.09.2010 року по 25.03.2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON] , [INFO] . Вони проживають в одній квартирі, проте син знаходиться на її утриманні, відповідач допомогу надає в розмірі недостатньому для утримання дитини та не постійно, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі. 28.04.2021 року до суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому він зазначив, що проживає разом з позивачем та сином в одній квартирі, вільний час проводить з сином, приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. На даний час він не працює, постійного доходу не має. Просить визначити розмір аліментів у розмірі, визначеному державою на дитину такого віку як його син - 7,5 років, який становить 2395,00 грн. 05.05.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з викладеними у відзиві доводами та зазначає про те. що вони грунтуються на припущеннях, а належних доказів відповідачем не надано. 05.05.2021 року від [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що на даний час не працює і 5 тис. грн аліментів для нього буде надмірним тягарем, він проживає з сином в одній квартирі, займається його вихованням, згоден сплачувати аліменти в розмірі 2395,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримала заявлені вимоги та просили їх задовольнити повністю, з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2395,00 грн. Представник відповідача також надав пояснення щодо доцільності задоволення позову в сумі 2395,00 грн. Суд, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, а також їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що з 18.09.2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Неповнолітня дитина, син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та відповідачем за адресою: [ADDRESS] . При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, враховуючи, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача, та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500,00 грн, щомісячно починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги В постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.01.2021 року №190, додаток № 1 до вказаного договору з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, копію ордера від 24.03.2021 та квитанцію від 28.01.2021 року на суму 2 000,00 грн. Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн підлягають задоволенню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial