Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання їх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пов`язаних з витратами на лікування, навчання, оздоровлення та розвиток, на що позивачем з урахуванням оплатності лікування, навчання та оздоровлення в період 2019 року до листопада 2020 року витрачено в загальному розмірі 40 030,15 грн., проте відповідач участі у додаткових витратах на дітей не приймає, хоча має таку можливість, покладаючи такі витрати виключно на позивача, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на лікування, оздоровлення та навчання двох дітей [PERSON] та [PERSON] в загальному розмірі 40 030,15 грн. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року, після передачі розпорядженням в.о. керівника апарату суду за №532 від 22 грудня 2020 року справи у провадження судді Кудрявцевої Т.О., відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач 14 квітня 2021 року подав відзив на позов, в якому визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на оздоровлення сина [PERSON] в розмірі 1997 грн., 50% вартості навчання доньки [PERSON] у ВУЗі в першому семестрі у розмірі 3500 грн., а в іншій частині заявлені вимоги не визнав, з тих підстав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами придбання медикаментів, проведення маніпуляцій у період з 2019 року по 2020 рік за призначенням лікаря, а також з підстав того, що вакцинація, харчування у дошкільному закладі, купівля підручників з французької та англійської мови не відносяться до особливих обставин, а викликані звичайним доглядом за дітьми, як і витрати на встановлення діагнозу сину [PERSON] та доньці [PERSON] , захворювання яких не відноситься до особливих захворювань, що потребують додаткових витрат, як і подорож позивача разом із сином до смт. Кирилівка, нібито на оздоровлення, оскільки це свідчить про відпочинок позивача разом із дітьми, а не супровід хворої дитини на лікування та оздоровлення, та придбання комплектувальних частин для комп`ютера та настільної лампи, що не доведено доказами їх оплати та використання дітьми вже у зібраному вигляді комп`ютера, тому підстави для стягнення таких витрат відсутні. Позивач у квітні 2021 року подала заперечення на відзив, в яких на спростування доводів відповідача про відсутність особливих витрат в перелічених ним пунктах витрат позивача, навела аргументи про те, що він з моменту розлучення не займається виховання дітей, підтриманням їх здоров`я, жодним чином не приймає участі в їхньому житті та не знає про те, що син [PERSON] є дуже хворобливою дитиною, перебуває у лікарів на обліку, має встановлений діагноз, крім того, має купу супутніх захворювань, що потребують витрат, які є особливими, бо не відносяться до звичайних побутових захворювань, при цьому його необхідно оздоровлювати на канікулах, чим відповідач жодного разу не допоміг та не виїхав з дітьми на відпочинок, враховуючи те, що він бачиться з дітьми не більше одного разу на півроку, телефонує не більше одного разу в кілька місяців та взагалі не займається розвитком дітей, однак донька має хист до іноземних мов та поглиблено вивчає французьку та польську мови, що потребує придбання книжок та відноситься до виключно особливих обставин, пов`язаних з набуттям дитиною освіти. За таких обставин позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки доводи відповідача про розподіл цих витрат навпіл між нею та ним дійсності не відповідає, враховуючи несення витрат позивачем зі звичайного життя дітей, купівлю одягу, шкільного та садкового приладдя та речей для обох дітей та отримання від відповідача аліментів на кожну дитину по 1450 грн. щомісяця, що вкрай замало для забезпечення кожного з дітей усіма необхідними щоденними речами. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 березня 2003 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Балаклеївською сільською радою Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 12, та від якого походять їх неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, наданими у копіях. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року, що набрало законної сили 07 березня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач як у позовній заяві, так і у запереченнях на відзив на позов, поданий відповідачем, стверджує про отримання від відповідача аліментів на утримання кожного з дітей по 1400-1450 грн., що встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року, що відповідачем не спростовано. Обставини окремого проживання відповідача від дітей визнані ним у відзиві на позовну заяву та узгоджуються з наявними у справі доказами. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 185 СК України визначено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився недоношеним у 35 неділь вагітності, перебуває на "Д" обліку у лікаря ЛОР з діагнозом: хронічний тонзіліт гіпертрофія лімфолин ІІІ ступеню, аденондит; у лікаря кардіолога з діагнозом: загрожуваний по ревматизму (АСЛО-880), у лікаря логопеда з діагнозом: Дизартрія; у лікаря невролога з діагнозом: невротичні реакції, змішана дезартрія; у лікаря пульманолога з діагнозом: ЧДБ, рецидивний бронхіт; у хірурга з діагнозом: лівостороння пахова грижа; також у 2015 році проходив стаціонарне лікування з діагнозом: внегоспитальна правостороння сигменторна пневмонія, ОРВІ, гострий обструктивний бронхіт ІІ ступеню, гострий ринофарингіт, що підтверджується довідкою КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" ДМР» від 22 серпня 2019 року. У зв`язку із рядом хронічних захворювань [PERSON] потребує постійного догляду лікарями, обстеження, проходження відповідного та своєчасного лікування і оздоровлення, на що позивачем витрачено загалом 6 710,80 грн. та підтверджується наданими копіями направлень та чеків. Зважаючи на ряд хронічних захворювань сина [PERSON] та страждання сина хворою носоглоткою, позивач витратила власні кошти на придбання квитків та оплати місця проживання разом із сином в період з 20 серпня по 27 серпня 2020 року у [ADDRESS] , що є необхідним оздоровленням дитини, яка має хронічні захворювання. Разом з цим [PERSON] за рахунок його матері [PERSON] проведено щеплення проти поліомієліту, дифтерії, коклюшу, правця та кору, що підтверджується картою профілактичних щеплень та копіями чеків про оплату їх придбання на суму 1708,25 грн. Також позивач здійснювала оплату за харчування сина [PERSON] у яслах-садку №208, що підтверджується дублікатами квитанцій на загальну суму 2073,30 грн., який також проявив особливі здібності у вивченні французької мови, яку вивчає у КЗО ССЗШ №126 у 1-Б класі, та придбання підручників, для чого була наявна потреба у додаткових витратах позивача у сумі 180 грн., які нею сплачені. Довідкою №3 від 11 листопада 2020 року підтверджується відвідування занять [PERSON] у студії "Ярко" з вересня 2019 року по листопад 2020 року (включно), де [PERSON] отримує додаткові послуги у сфері освіти з англійської мови, та вартість отриманих послуг склала загалом 6140 грн. Також неповнолітня [PERSON] потребувала обстеження у лікаря-гінеколога [PERSON] з підозрою на діагноз: дисплазія шейки матки, та лікарем 16 жіночої консультації надано направлення на аналізи з переліком необхідних обстежень 4040 за пакетом №129 (Цервікальний скринінг) (ПАП - тест + ВП4), що підтверджується довідкою від 16 січня 2019 року №02, оплата чого разом з призначенням лікаря відповідного лікування склала 2331,80 грн. При цьому донька [PERSON] відвідувала в період з вересня 2019 року по лютий 2020 року включно репетиторський центр Алгоритм, де отримувала додаткові послуги у сфері освіти з англійської мови та математики, що було необхідно для вступу до ВУЗ та склало загалом суму 3972 грн., яка оплачена позивачем власними коштами, а з 08 вересня 2020 року [PERSON] навчається в Університеті митної справи та фінансів, де вартість навчання за весь час становить 56000 грн., що підтверджується договором №1064 від 08 вересня 2020 року, однак позивачем сплачено власними коштами 7000 грн., що підтверджується квитанцією №1/1 5 від 11 вересня 2020 року. Враховуючи потяг обох дітей до набуття знань, позивачем придбано комплектувальні частини до домашнього комп`ютера на суму 9914 грн., що підтверджується товарними чеками від 07 вересня 2020 року та 08 вересня 2020 року. Таким чином, витрати на встановлення діагнозів обох дітей при наявності у одного низки хронічних тяжких захворювань, їх лікування, оздоровлення, на розвиток їх в сфері вивчення поглиблено та додатково іноземних мов, витрати, пов`язані з харчуванням сина у садку та навчанням у школі з придбанням необхідних підручників, а також навчанням доньки у ВУЗі на платній основі, за переконанням суду відносяться не до поточних витрат на утримання дітей, а стосуються розвитку здібностей дітей, підтримання здоров`я, отримання належної освіти, і за визначенням ст. 185 СК України є додатковими витратами на утримання дітей, фактичний дійсний розмір яких на день розгляду справи всього склав 40030,15 грн. Таким чином, враховуючи рівність обов`язків батьків з утримання дитини за ст. 180 СК України та встановлені обставини дійсної необхідності у розвитку виявлених здібностей обох дітей, лікування та оздоровлення з наявність хронічних хвороб та з потребою у належному харчуванні та медичному обстеженні, з відповідача належить згідно зі ст. 185 СК України присудити на користь позивача разове відшкодування всієї суми понесених фактично витрат за період з вересня 2019 року по листопад 2020 року, що і відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Доводи відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на дітей на висновки суду про наявність додаткових витрат на обох дітей не впливають, а свідчать лише про виконання обов`язку з мінімального утримання дітей в розмірі 1450 грн. на кожну дитину без урахування їх потягу до навчання, витрат на розвиток виявлених здібностей у сфері вивчання іноземних мов, у чому донька досягла певних успіхів, що підтверджується наданими позивачем копіями сертифікатів та дипломів з нагороди. Доводи відповідача про те, що вакцинація, харчування у дошкільному закладі, купівля підручників з французької та англійської мови не відносяться до особливих обставин, а викликані звичайним доглядом за дітьми, як і витрати на встановлення діагнозу сину [PERSON] та доньці [PERSON] , захворювання яких не відноситься до особливих захворювань, що потребують додаткових витрат, як і подорож позивача разом із сином до смт. Кирилівка, нібито на оздоровлення, оскільки це свідчить про відпочинок позивача разом із дітьми, а не супровід хворої дитини на лікування та оздоровлення, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на відміну від позивача, відповідач цим доводить своє уникання від виконання батьківських обов`язків, при цьому не зазначаючи у відзиві на позов про будь-які подарунки дітям та витрати власних коштів на їх утримання та лікування поза сплаченими аліментами. Аргументи відповідача про те, що позивач відпочиває разом із сином, а не супроводжує його на оздоровлення також не можна прийняти до уваги, оскільки саме хворобливим здоров`ям сина і викликано ці поїздки, а також віком сина, якому на той час було 6 років, що унеможливлює його оздоровлення самостійно і, в силу ст. 313 ЦК України діти до 16 років можуть подорожувати лише у супроводі одного з батьків, що позивачем і було вчинено, з огляду на що ці обставини не свідчать про наявність підстав для відмови у стягненні додаткових витрат на дітей з відповідача як батька, оскільки обов`язок з утримання дітей, в тому числі і додаткові витрати на розвиток здібностей, лікування, оздоровлення та навчання, покладається рівною мірою на обох батьків, зокрема, за рівних з позивачем умов працездатності, відсутності інших малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні. Однак відповідач, сплачуючи аліменти, вважає цю суму достатньою для утримання дітей у повній мірі, враховуючи їх особливості у кожного окремо та не надав жодного належного та допустимого доказу хоча б його намагання у допомозі позивачеві у зазначених вище витратах, які стосуються лише дітей та їх всебічного розвитку, покращення здоров`я та соціалізації у світі. Наведене вище також узгоджується і з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18). Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що відповідач, окрім аліментних зобов`язань, які він виконує, більше нічим не бере участь у допомозі дітям у розвитку їх здобутків у вивчанні іноземних мов, прийманням участі у лікуванні, оздоровленні дітей додатковими коштами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, стягнувши на користь держави 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved