Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення часток співвласників у спільному сумісному майні. Свій позов мотивував тим, що [INFO] в м. Хмільнику Вінницької області померла його дружина [PERSON] після смерті якої залишилась спадщина, яка складається із 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належить їй, позивачу та спільним дітям: [PERSON] та синові [PERSON]. На протязі 6-ти місяців після смерті дружини позивач подав до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Лучинської Л.П. заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріуса заяви про відмову від спадщини. Однак оскільки у свідоцтві про право власності на житло відомості про належність конкретно визначеної частки нерухомого майна відсутні, йому було роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. За таких обставин позивач вимушений звертатися із даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в м. Хмільнику Вінницької області. Після її смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме частка квартири [ADDRESS]. Зазначена частка квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого 03.09.1997 року військовим санаторієм "Хмільник", згідно якого вказана квартира була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на сім'ю у складі чотирьох чоловік, а саме на [PERSON] та членів його сім"ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким на праві спільної сумісної власності належить квартири [ADDRESS] яка становить 16/1000 долі будинку (а.с.8). Інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки за життя померлої не було укладено письмового договору про виділ у натурі його частки з нерухомого спільного майна, а співвласник - позивач по справі, то слід вважати їхні частки у спільній сумісній власності, тобто квартири за адресою: [ADDRESS] - рівними, а саме те, що кожному співвласнику належить по 1/4 вищеназваної квартири. Однак, звернувшись до нотаріальної контори для оформлення свого права на долю квартири, що належала покійній дружині, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку із тим, що у свідоцтві про право власності на житло відсутні відомості про належність цього нерухомого майна спадкодавцеві, а саме не зазначена частка у спільній сумісній власності на квартиру. Як вбачається зі ст. 368 ч. 3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує її право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved