Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Представник позивача, звернувшись в суд із даним позовом посилається на те, що 04 вересня 2016 року близько 17:00 год. у с. Стопчатів по вул. Центральній Косівського району мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ВАЗ-21063» д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Opel Combo» д.н. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Коломийського міськрайонного суду від 20 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП. Зазначає, що цивільно правова відповідальність відповідача застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/8506468). Вказує, що потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] 07 вересня 2016 року звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування, відповідно до якої та на підставі рахунку фактури № 140916 від 14 вересня 2016 року, страхового акту № 17863Р/09/2016 від 14 листопада 2016 року позивач здійснив виплату стархового відшкодування у розмірі 26 933, 53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання та просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, та відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи подане клопотання представника позивача та проаналізувавши письмові докази по справі, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Даною постановою, яка вступила в законну силу 20 листопада 2020 року встановлено, що відповідач Яківчук 04 вересня 2016 року о 17 год. 00 хв. в с. Стопчатів по вул. Центральній Косівського району, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» державний номер [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям не з крайнього лівого положення, не переконався, що це буде безпечним для автомобіля марки «Opel Combo», номерний знак [NUMBER] під керуванням Семотюка, який виконував обгін, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та спричинило \~пошкодження \~вказаних транспортних\~засобів. Крім того, Яківчук відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.5). На момент настання страхового випадку цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/8506468) (а.с.6). Потерпілий від [PERSON] , 07 веерсня 2016 року звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно страхового акта № 17863Р/09/2016 від 14 листопада 2016 року сума страхового відшкодування, завданого власнику транспортного засобу марки «Opel\~Combo»,\~номерний знак\~ [NUMBER] , становить 26 933, 53 грн. (а.с.18), яка була визначена відповідно до ремонтної калькуляції № 07054_09 від 08 вересня 2016 року та виплачена на підставі платіжного доручення № 112151 від 28 листопада 2016 року (а.с.19). Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння. Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до відповідача. Доказів існування підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за завдану шкоду, передбачених пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суду не надано і таких обставин з матеріалів справи не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою суду від 20 жовтня 2016 року у справі № 346/5007/16-п, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 26 933, 53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1191, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України та

Outcome: approved