Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 вересня 2006 року Вовковиївською сільською радою, Демидівського району, Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11 Крім того, просить залишити її дівоче прізвище "Гурська" та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 05 вересня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Вовковиївській сільській раді, Демидівського району. Від шлюбу дітей у них не має. Разом вони проживали в [INFO], але у квітні 2013 року вона виїхала з с.Вовковиї, оскільки спільне життя з відповідачем стало неможливе, так як в них різні характери, різні погляди на життя. Крім цього, причиною розірвання шлюбних відносин є те, що відповідач за час спільного життя грубо поводився з позивачкою, влаштовував дебоші та сімейні скандали, застосовував до неї фізичне насильство, що відповідно негативно вплинуло на подружнє життя, призвело до того, що вона захворіла. На її звернення змінити свою поведінку відповідач не реагував, а тому вони припинили подружнє життя. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливе. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Наполягає на розірванні шлюбу позивачки та відповідача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач неодноразово на розгляд справи не з»явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не направив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, про що підтверджує повідомлення про вручення судових повісток /а.с. 26, 27/. Відповідно ч.1 до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи і про причини неявки суд не повідомив та представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, повно, всебічно та обєктивно оцінив подані докази у їх сукупності, оглянув оригінали документів, що мають значення для правильного вирішення спору по суті та встановив наступне. Заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, будь-які стосунки між подружжям припинені, сторони більше чотирьох років спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 017952 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб 05 вересня 2005 року /а.с.6/. Відповідно до ст.\~112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.\~3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення повністю. Відносно позовних вимог позивачки про залишення їй дівочого прізвища "Гурська", то суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 017952, 05 вересня 2006 року свій шлюб зареєстрували гр.[PERSON] та гр.[PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка і дружини: Карпюк. /а.с.6/. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно, вище викладеного, дошлюбне прізвище позивачки [PERSON], а не Гурська. Тому позовні вимоги позивачки в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою по справі при звернення до суду сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 2 від 31.01.2017 року. Так як суд задовольняє позов про розірвання шлюбу, то суд рахує за необхідне стягнути на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки сплачену нею суму судового збору. На підставі ст.ст 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved