Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства Суха Балка (далі ПрАТ Суха Балка про відшкодування моральної шкоди, в якому вказав, що з 1982 року по 1996 роки вын працював на різних посадах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 04.12.1996 року йому первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 02.12.1996 року по 01.12.1997 року з наступним переоглядом 01.11.1997 року, група інвалідності не встановлена. Висновком МСЕК від 30.05.2017 року позивачу повторно встановлено 80 % втрати професійної працездатності (65 % - ХОЗЛ та 15 % - травма), строком з 30.05.2017 року безстроково, ІІ група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в наслідок\~професійного захворювання\~позивач кожного\~дня відчуває\~фізичний біль,\~який полягає\~у:\~задишці при\~незначному фізичному\~навантаженні,\~приступоподібному кашлі\~з виділенням\~слизового харкотиння,\~біль у\~грудній клітці,\~періодичному запамороченні,\~головному болі\~при підвищеному\~АТ,\~які позивач\~зазнає та\~терпить протягом\~останніх 25\~років.\~Крім того,\~у зв`язку\~із тим,\~що він\~був визнанний\~не придатний\~до роботи\~за своєю\~спеціальністю внаслідок\~стану здоров`я,\~він був\~змушений у\~віці 50\~років перевестись\~на іншу\~роботу за\~іншою спеціальністю.\~Позивач не\~може виконувати\~домашню роботу,\~йому потрібно\~стороння допомога,\~він постійно\~відчуває обмеженість\~у спілкуванні\~з оточуючими\~людьми та\~у можливості\~продовжувати активний\~спосіб життя. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір оцінює в 216 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. 27 вересня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що при укладенні трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю небезпечних і шкідливих виробничих факторів, наслідкыв їх впливу на здоров`я, а також його права та пільги і компенсацію за роботу в таким умовах. Відповідач забезпечував позивача засобами індивідуального та колективного захисту. Жодної провини підприємства в отриманих професійних захворюваннях не встановлено. Також відповідач не має відношення до 15 % втрати професійної працездатності позивача по травмі, що мала місце в 1974 році, оскільки позивач працював на ПрАТ Суха Балка 34 роки 05 місяців з 14.09.1982 року по 10.02.2017 року. Крім того, вважає, що шкода завдана позивачу внаслідок його особистої недбалості при виконанні роботи, а не з вини відповідача. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтвердженні належними доказами, зокрема висновком експерта (фахівця). Позивач частково втратив здібність до професійної діяльності, але він не втратив здібності до самообслуговування, не потребує постійного стороннього догляду чи допомоги, зміни житлових умов тощо. Це вказує на те, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог, так як, профзахворювання не призвело до таких тяжких наслідків, які повністю змінюють життя постраждалого та тягнуть за собою значні немайнові втрати. Крім того, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 14.09.1982 року по 10.02.2017 року працював на підприємствах відповідача на різних посадах: підземним електрослюсарем на шахті Южна, підземним кріпильником на шахті Ювілейна, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», звільнився у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с.36-39). Згідно Акту\~розслідування хронічного\~професійного захворювання\~від 12.11.1996\~року причиною\~виникнення професійного\~захворювання є\~тривалий час\~роботи 14\~років 6\~місяців у\~стиснених умовах\~при постійному\~переміщенні робочого\~місця при\~підвищеній запиленості\~рудничної атмосфери,\~яка досягає\~для електрослюсарів\~5,9\~млг/м.куб.\~а для\~кріпильників 12,6\~млг/м.куб\~при допустипій\~нормі 2\~млг/м.куб,\~при періодично\~допустимих санітарних\~порушеннях провітрювання\~тупикових гірських\~ виробок,\~прохідницьких забоїв. (а.с.23-24). Висновком МСЕК від 04.12.1996 року позивачу первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01 листопада 1997 року, група інвалідності не встановлена (а.с.25). Висновком МСЕК від 30.05.2017 року позивачу повторно встановлено 80 % втрати професійної працездатності, з яких: 65 % - ХОЗЛ та 15 % - трудове каліцтво та ІІ група інвалідності з 30.05.2017 року безстроково (а.с.25-26). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди\~надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно\~в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин,коли набрав чинності\~законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін та коли завдана моральна шкода. Так, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Вказана правова позиція знайшла своє відображення у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, справа № 210/3177/17. Вирішуючи\~спір,\~що склався\~між сторонами,\~суд виходить\~із законодавства,\~що діяло\~на момент\~первинного встановлення\~позивачу втрати\~працездатності в\~1996\~році,\~а саме\~ст.12\~Закону України\~Про охорону\~праці в\~первинній редакції\~від 14.10.1992\~року,\~згідно якої\~відшкодування моральної\~ шкоди\~ провадиться\~ власником,\~ якщо\~небезпечні або\~шкідливі умови\~праці призвели\~до \~моральної \~втрати потерпілого,\~ порушення\~ \~його \~ нормальних\~ \~життєвих зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Крім того, суд враховує національне законодавство, що діяло на момент остаточного встановлення позивачу втрати працездатності внаслідок професійного захворювання в 2017 році, а саме норм ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, якими врегульовано право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Суд приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду, отриману внаслідок 15 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, що мало місце у 1974 року, тобто до початку трудових відносин, які склалися між позивачем та ПрАТ Суха Балка. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд відхиляє заперечення відповідача ПрАТ Суха Балка в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника\~відповідача ПрАТ\~Суха Балка щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання в розмірі 65 %, яке виникло у зв`язку із роботою на підприємстві відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання хронічного обструктивного захворювання легень, у позивача змінились умови життя, він змушений проходити медикаментозне лікування, відвідувати санаторно-курортне лікування, відчуває періодичне запаморочення, слабкість біль у грудях, приспупоподібних кашель. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 65 %, що був встановлений позивачу безстроково, ІІ групу інвалідності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, який склав 34 роки та 5 місяців, і вважає необхідним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 140 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 216 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень\~ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1400 гривень.

Outcome: partial