Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 27 травня 2000 року у Млинівському райвідділі реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис №19. Від шлюбу у них є троє дітей, один з яких повнолітній - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери, різні погляди на життя. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. На даний час фактично вони не є однією сім`єю, хоча проживають разом. Відповідач має добрий стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, проте має мінливий нерегулярний високий дохід від виконання будівельних та ремонтних робіт, інших дітей чи утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою в якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у ній, просить справу розглядати у її відсутності. (а.с.21) Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги, просить справу розглядати у його відсутності. (а.с.14) Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2006 року. (а.с.9) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сім"ї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. (а.с.10-11) Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень; від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року - 22218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1779 гривень та 2218 гривень відповідно. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 17.10.2019 року. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, на підставі статей 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved