Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в якому з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд: - зобов'язати Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчудження відносно квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]; - зобов'язати Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчудження відносно квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]; Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має переважне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, а саме спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Позивач наголосив, що 10 березня 2011 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження № 24842390. Крім того, 29 листопада 2012 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт та заборону на відчуження відносно квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], на підставі Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 35468531. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 26.12.2014 року до суду надійшло клопотання представника позивача Сущенко Ю.В., який діє на підставі довіреності, про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов (а.с. 90). Перший відповідач - Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення судової повістки за адресою відповідача та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення (а.с. 95). Другий відповідач - Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується явочним листом з поміткою представника про повідомлення йому про дату судового засідання (а.с. 87) Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується явочним листом з поміткою [PERSON] про повідомлення йому про дату судового засідання (а.с. 87). Заяв про причини неявки чи клопотань про розгляд справи у відсутність відповідачів та третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. 13 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладений Кредитний договір № 21.840.07.22, за яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 64 500 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот ) 00 доларів США строком з 13 їипня 2007 р. по 12 липня 2014 р. зі сплатою 15,5 відсотків річних. В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредиту, 13 липня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 21.840.07.22.1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано реєстрі за № 87. В якості Предмету іпотеки виступило належне іпотекодавцю на праві приватної власності майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Відповідно до Статуту, ПАТ «БАНК ВОСТОК» є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ПАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», що згідно протоколу Загальних зборів акціонерів від 01.02.2011 року змінило назву, правонаступником ВАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», що згідно протоколу Установчих зборів акціонерів №1 від 16.12.2008 року реорганізовано шляхом перетворення, є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна Т «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ «Агробанк». 26 вересня 2011 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «Банк Восток» укладено договір про відступлення права вимоги № 7, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора відносно [PERSON] за Кредитним договором № 21.840.07.22 від 13.07.2007 року, укладеним між ЗАТ «Агробанк» та [PERSON]. 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір, укладений між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Кредекс Фінанс» про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 21.840.07.22.1 від 13.07.2007 року, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права Нового Іпотекодержателя. 12 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», зареєстровано в реєстрі № 1871, на підставі чого в Державному реєстрі іпотек було змінено Іпотекодержателя, а саме: ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відносно предмета іпотеки, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON]. На підставі укладеного 17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» Договору про відступлення права вимоги, на підставі якого Позивач набув права Нового кредитора відносно [PERSON] за Кредитним договором № 21.840.07.22.1 від 13.07.2007 року. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Рішенням суду Фрунзенського районну м. Харкова від 12 червня 2014 року у справі № 2033/3778/12 задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач наголосив, що 10 березня 2011 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження № 24842390. Судовим розглядом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-280/2010, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 22.12.2010 року, за яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Харківської філії суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 317334,00 грн., Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2011 року (ВП № 24842390) накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) у межах суми стягнення (а.с. 70-71, 72). Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від 05.02.2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-280/2010, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 22.12.2010 року, з посиланням на те, що вул. Велозаводська, 28 належить до обслуговування Московського відділу ДВС ХМУЮ (а.с. 84). Крім того, 29 листопада 2012 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт та заборону на відчуження відносно квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], на підставі Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 35468531. Зі змісту з листа Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 23.01.2014 року (вихідний № 10-30/37-14/21) на адресу начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, який міститься в матеріалах виконавчого провадження ВП № 24842390, вбачається, що на примусовому виконанні у Московському ВДВС ХМУЮ перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа по кримінальній справі № 1-131/11 Червонозаводського районного суду м. Харкова про конфіскацію на користь держави всього майна, що належить [PERSON], [INFO] (а.с. 82). Позивач вважає, що наявність арештів та заборони на відчуження призведе до порушення абз. 5 ст. 124 Конституції України, якою передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Позивач наголосив, що у зв'язку з порушенням [PERSON] своїх обов'язків по Кредитному договору, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» має намір здійснити передбачені чинним законодавством України заходи щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, проте, наявність накладеного арешту та заборони на його відчуження на предмет іпотеки порушує законне право іпотекодержателя щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. За приписами ст. 12 вказаного Закону, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно зі ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статей 21-23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», застава рухомого майна згідно з параграфом 6 гл. 49 ЦК України, що виникає на підставі договору, є видом забезпечувального обтяження і відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ч. 6 ст. З ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову, підставами і змістом позовних вимог (способом захисту цивільного права) позивач визначив - зняття арешту з майна, пов'язуючи звернення до суду з даним позовом з порушенням прав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» як іпотекодержателя, а також прав на погашення суми боргу перед кредитором за рахунок заставленого майна. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" відповідачами в даній категорії справ суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Проте позивач звернувся з позовом про звільнення майна з-під арешту до Фрунзенського районного суду м. Харкова та до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, які не є ані боржником, ані особами, в інтересах яких накладено арешт на майно (спірну квартиру). Таким чином, захист прав та інтересів позивача способом, на якому він наполягає, з урахуванням конкретних обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позову і зважаючи на вимоги статті 16 ЦК України, частини 1 статті 11 ЦПК України щодо можливості розгляду цивільної справи тільки в межах позовних вимог є неможливим. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed