Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 25.02.2006 уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 93. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. За час спільного життя воним не змогли створити міцної та дружньої сім'ї. До одруження вони були мало знайомі, а після нього не зійшлися в поглядах на життя. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, виникали постійні сварки та непорозуміння. Своєю поведінкою відповідач створював неможливі умови для спільного з ним проживання, з саме: постійно провокував побутові сварки. Кожен день їхні взаємини погіршувались. В результаті такої поведінки відповідача, у неї немає почуття поваги та любові Примирення між ними бути не може. Таким чином, вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] 25.02.2006 уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 93 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) та син [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved