Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві в обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Аліменти за період з травня 2018 року по 04 листопада 2019 року відповідач не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 32400,00 грн.. Враховуючи виникнення заборгованості з вини відповідача, позивачка просила суд стягнути на її користь пеню за прострочення по сплаті аліментів за вищевказаний період у розмірі 91257,00 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. У судовому засідання відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що у лютому 2020 року сплатив суму заборгованості у повному обсязі, а тому, на його думку, підстави для стягнення пені відсутні. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, розірвано (а.с. 11-12). Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800,00 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2015 і до досягнення нею повноліття (а.с. 13-14). На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист. Відповідно до довідки Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 04.09.2019 № 565492222з травня 2018 року по серпень 2019 року з [PERSON] стягувались щомісячно аліменти у розмірі 1800,00 грн.. Заборгованість [PERSON] станом на 04.09.2019 становить 28800,00 грн. (а.с. 15). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019. Згідно з наданого позивачкою розрахунку загальна сума неустойки (пені), що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості склала 91257,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, однак суд на підставі ст. 196 СК України вправі стягнути на користь позивачки суму боргу по сплаті пені у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути на користь позивачки суму заборгованості розмірі 32400,00 грн. (заборгованість за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 28800,00 грн. + заборгованість за вересень 2019 року у розмірі 1800,00 грн. + заборгованість за жовтень 2019 року у розмірі 1800,00 грн. = 32400,00 грн.). Ствердження відповідача щодо того, що у лютому 2020 року він сплатив заборгованість по аліментам, а тому відсутні підстави стягнення з нього пені на користь позивачки, суд не може покласти в основу рішення, оскільки за період з травня 2018 року по серпень 2019 року відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів та на момент подачі позивачкою позову до суду у листопаді 2019 року дана заборгованість сплачена не була. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial