Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Останнім часом між сторонами почалися непорозуміння щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 10 вересня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ст. 2 ст. 210 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки через свій ранній дитячий вік (5 років) вона не в змозі чітко і ясно висловити свою думку щодо її місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, том 1). Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини позивачем надано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.20-21, том 1), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 22, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки він приймає участь у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Крім того, позивачу у зв`язку з її постійною зайнятістю на роботі не вистачає часу на виховання дитини, внаслідок чого відповідачем за власні кошти була винайнята няня, яка наглядала за дитиною та допомагала батькам у вихованні дитини. Вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю не сприятиме якнайкращим інтересам дитини. Позивач не має офіційного стабільного доходу, тому матеріальні інтереси дитини не будуть забезпечені. Відповідач має власну нерухомість, в той час позивач не має можливості створити належні умови для проживання. Позивач скористалася процесуальним правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого відповідачем не надано доказів щодо прийняття участі в оплаті за дитячий садок, няню. Дитині виповнилося 5 років, внаслідок особливостей псіхологічного становлення особистості дівчинки, а також внаслідок біологічних особливостей розвитку дівчат, особливо в підлитковому періоді, дуже важливим є забезпечення тісного спілкування матері та дитини в такому випадку. Дитина в цьому віці не в змозі самостійно здійснювати всі гігієнічні процедури і в даному випадку є бажаною участь саме матері. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 108-8114 від 14 липня 2020 року, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-54, том 2). Посилання відповідача на відсутність у позивача офіційного стабільного доходу, внаслідок чого матеріальні інтереси дитини не будуть забезпечені, та наявність у відповідача власної нерухомості не є винятковими обставинами, щоб розлучити дитину з матір"ю. Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved