Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У жовтні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до підприємства з іноземними інвестиціями «[PERSON] Україна» про визнання права на безоплатну передачу земельної ділянки без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем. На обґрунтування позову вказав, що після звернення до Держгеокадастру у Миколаївській області отримав дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Відповідний проект було розроблено Сертифікованими землевпорядниками ТОВ „Югземсервіс, у звязку із чим виникла необхідність погодження меж земельної ділянки, яка відводиться позивачу, із земельною ділянкою, належною відповідачу. Оскільки відповідач не вчиняє дій щодо погодження меж земельної ділянки, така його бездіяльність порушує право позивача на приватизацію земельної ділянки, а Держгеокадастр у Миколаївській області у свою чергу відмовив у вирішенні спору з тих підстав, що відсутній сам предмет спору, просить про задоволення позову. Позивач у судове засідання не зявився, направив свого представника, який вимоги позову підтримав, з підстав у ньому викладених. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову та просив про розгляд справи за його відсутності. На обґрунтування заперечень проти позову вказав, що позивачем порушено порядок закріплення межових знаків земельної ділянки, не надіслано повідомлення про дату, час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та не закріплено земельну ділянку межовими знаками в присутності представників відповідача, направлений на підпис відповідачу акт прийму-передачі межових знаків на зберігання не є погодженням меж земельної ділянки. Також вказав на те, що вказаний в позові відповідач не є належним відповідачем у справі, оскільки не є зобовязаним до вчинення дій щодо погодження відповідних меж на користь позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводу позову та заперечень відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих до суду доказів, відповідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. За результатами розгляду заяви [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.11.2015 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області видано наказ №1563СГ від 11.11.2015 р. „Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою заявнику.. З метою проведення робіт зі складання проекту землеустрою позивачем було 02.02.2016 р. укладено договір №023/0216 з ТОВ „ЮГЗЕМСЕРВІС, на виконання якого останнім розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, не переданих у власність або не наданих в користування в межах території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області загальною площею 1,5170 га сільськогосподарських угідь. Згідно з пояснювальною запискою, проект відведення розглянуто та погоджено відділом Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області. Межі земельної ділянки визначені в натурі (на місцевості), про що складено відповідний акт Відведення земельної ділянки не вплине на використання суміжних земельних ділянок. Згідно з описом меж за планом кадастрової зйомки суміжним землекористувачем є в тому числі і підприємство з іноземними інвестиціями „[PERSON] Україна У звязку із відсутністю даних щодо погодження меж суміжним землекористувачем - підприємством з іноземними інвестиціями «[PERSON] Україна та зверненням з цього приводу до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, останнім на імя керуючого адвокатським бюро „Гроно [PERSON] (що є представником [PERSON]М.) листом від 26.05.2017 р. надано розяснення з приводу порядку закріплення межовими знаками меж земельної ділянки, в тому числі за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок та про неналежність до повноважень ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вирішення цих питань за умов, викладених в листі. Відомості про те, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснено виконавцем в присутності власників суміжних земельних ділянок, направлення в установленому порядку їм повідомлення про проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі на виконання вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 р. № 376, відсутні, позивачем суду не надані. Згідно з положеннями ст. 116 ЗК України \~громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Ці землі передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Норми безоплатної передачі земельних ділянок зазначені у\~ст.121 ЗК України, якою передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів. За вимогами ч.1\~ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до п. 6 ст. 123 ЗК України \~проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. За приписами ст. 198 ЗК України, які встановлюють,\~\~ що\~ \~\~\~виконання\~ \~кадастрової зйомки,\~ \~як комплексу робіт,\~ \~виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, включає обов'язковість, в тому числі і на погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, шляхом складення відповідного акту. Зазначене погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт, а при відмові\~ надати можливість зазначити її причину, оскільки орган, уповноважений вирішувати питання про передачу у власність (приватизацію) земельної ділянки по суті, повинен виходити із мотивів відмови суміжником підписання погоджувального акту. Ч.2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією України та Законами України. Нормами ст.ст. 2,3,6 ЗУ „Про Державний земельний кадастр визначена мета та принципи Державного земельного кадастру, основними з яких є регулювання земельних відносин та обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Крім того , компетенція по розпорядженню неприватизованих земель належить Головному управлінню Держгеокадастру у відповідній області. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Із наведених норм матеріального права випливає, що до суду можуть бути оскаржені відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність. Таким чином, за відсутності відмови уповноважених органів у передачі земельної ділянки позивачу у власність, не можна вважати, що було порушено його право на приватизацію. З іншими позовними вимогами щодо порушення права користування земельною ділянкою, позивач не звертався. Надання дозволу на розробку проекту\~ \~відведення земельної ділянки\~ \~не породжує право власності\~\~чи користування земельною ділянкою у позивача так, виходячи з положень ст..ст. 116, 118, 125, 126 ЗК України, оскільки ними не отримано правовстановлюючих документів на виділені земельні ділянки.\~\~ \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.. 158 ЗК України \~\~суди розглядають справи \~\~за спорами про межі\~\~ земельних ділянок, що перебувають у власності\~ \~чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються \~\~з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Саме органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Саме в разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст.158 ЗК України \~суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.\~\~ Враховуючи, що до юрисдикції суду не належать спори, що випливають з питань встановлення меж земельної ділянки, то звернення позивача до суду з даним позовом до вирішення питання з органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів щодо встановлення меж суміжного землекористування є передчасним. Посилання на листи виконавчого комітету Новоодеської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області під час звернення до суду із позовом до відповідача - підприємства з іноземними інвестиціями „[PERSON] Україна, не може бути взяте до уваги, оскільки діючим законодавством передбачено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та порядок винесення та виконання їх рішень.\~\~ Позовні вимоги позивачки [PERSON] до підприємства з іноземними інвестиціями «[PERSON] Україна» про визнання права на безоплатну передачу земельної ділянки без погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем - задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed