Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Северодонецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з позивачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ще до розірвання шлюбу у 2017 році не проживає разом з позивачкою, ніяким чином не цікавиться долею дитини, матеріальної підтримки на її утримання не надає. На даний час вона с дитиною мешкає у м. Сєвєродонецьку. Аліменти на її користь не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованність. Позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, так як він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, просять суд позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. В судове засідання представник третьої особи - орган опіки та піклування Северодонецької міської ради не з'явився, надавши висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. 19.03.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. (а.с.14) Згідно довідки Луганського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області заборгованність по аліментам за період з 14.03.2017 року по 01.07.2018 рік складає 24746,47 грн.(а.с.12-13) Згідно висновку Северодонецької міської ради, встановлено, що дати висновок про доцільність позбавлення не має можливості, так як місце проживання батька дитини м. Луганськ, а тому встановити причини невиконання ним батьківських обов'язків неможливо (а.с.34). Згідно ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed