Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 25.03.2010р. інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС. У липні 2010р. він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796-ХІІ ), але 26.07.2010р. отримав лист з відмовою. У звязку з наведеним позивач просить визнати протиправною відмову відповідача, зобовязати його здійснити перерахунок та виплатити з 25.03.2010р. основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Відповідач надав заперечення на позов в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, які в послідуючому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. були визнані не конституційними, а тому дії вказаних статей відновили чинність. Разом з тим, зазначає, що цими нормами закріплено лише право даної категорії громадян, а не визначено механізму його реалізації. Реалізація цих норм визначена в Постанові КМУ № 654 від 16.07.2008р. та № 530 від 28.05.2008р. Крім цього, виплати проводяться в межах асигнувань, інших коштів на виплати позивачу пенсій не надходило. Просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Сторони в судове засідання не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати без їх участі. У звязку з наведеним суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач з 25.03.2010р. є інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його віднесено до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( а.с. 10-12 ). 23.07.2010р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеної пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( а.с. 5 ). 26.07.2010р. на адресу позивача направлено лист про те, що за матеріалами пенсійної справи йому дійсно призначена пенсія по 2 групі інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2010р., розрахунок пенсії по вищевказаному закону вигідніший, а тому пенсія обчислюється і виплачується відповідно до чинного законодавства ( а.с. 7-8 ). Але, відповідно до п.2 ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( далі Закон № 1058-15 ), відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: в т.ч. пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Разом з тим, статтею 49 Закону № 796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Таким чином, відповідач всупереч спеціального Закону № 796-ХІІ призначив позивачу пенсію на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого пенсія інвалідам призначається внаслідок загального захворювання, в звязку з чим діяв неправомірно і безпідставно відмовив позивачу в перерахунку пенсії по Закону № 796-ХІІ. Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.3 ст.67 Закону №796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» відповідно до якої основна пенсія визначена в розмірі 1090 грн. та постанови № 530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до якої щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам II групи виплачується у розмірі 20 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Але розмір пенсії, який встановлений цими Постановами суперечить ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, оскільки є значно нижчим ніж встановлено цим Законом, і тому не може бути застосований за нормою ст. 8 ЦПК України, якою визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт законодавства, який має вищу юридичну силу. При цьому слід враховувати, що п.6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Таким чином, для визначення розміру пенсії позивачу слід застосовувати саме ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Щодо виплати та перерахунку пенсії позивачу з 25.03.2010р. суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.12, 15 п. 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в іншій редакції, відповідно до якої «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність», а ч. 4 ст. 54 цього Закону також викладено в іншій редакції, відповідно до якої "У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними, є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Протягом 2009 року та до серпня 2010р. будь-які зміни до вказаних норм закону не приймалися. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 25.03.2010р. УПФУ в Машівському районі Полтавської області повинен був виплачувати позивачу пенсію, передбачену ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню. Посилання відповідача про те, що виплата пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ є меншою, оскільки розміри виплат встановлені на підставі постанов КМУ № 654 від 16.07.2008р. в розмірі 1090 грн. та виплати додаткової пенсії на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008р. в розмірі 20 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, суперечать положенням ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а тому не можуть бути застосовані. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» установлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень. Оскільки позивач не визначив кінцевого терміну проведення перерахунку, суд вважає, що його вимоги підлягають задоволенню по липень 2010р., оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Отже з 25.03.2010р. по 31.07.2010р., щомісячно, позивачу підлягали виплаті суми основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнюють розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність в залежності від зміни прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Разом з тим, оскільки за вказаний період виплати позивачу нараховані на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому суд вважає, що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахування сум виплачених за цей період. За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Щодо доводів відповідача про застосування давності до вимог позивача строку позовної давності, суд зазначає, що вказаний строк останнім не пропущено, оскільки вимога про перерахунок починається з 25.03.2010р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені остатнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення з розгляду справи в розмірі 37 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір в розмірі 3, 40 грн. слід стягнути з відповідач на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved