Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. В обгрунтування позову зазначила , що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 січня 2016 року по 26 січня 2019 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею , є малолітнім та перебуває на повному її утриманні. Відповідач з часу народження сина його не бачив, вихованням не займається, не турбується про його фізичний та духовний розвиток. Дані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), як батька, який ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. 19 жовтня 2021 року ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області задоволено заяву позивача [PERSON] про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Луцького міськрайонного суду Волинської області. 04 листопада 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2021 року зобов`язано орган опіки та піклування Рогатинської міської ради Івано-Франківської області надати суду в строк до 03 грудня 2021 року письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Представник позивача адвокат Кромський М.В. в підготовчому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Третя особа - представник виконавчого комітетуРогатинської міської ради Івано-Франківської області направив на адресу суду рішення виконавчого комітетуРогатинської міської ради Івано-Франківської області від 25 листопада 2021 року №282 "Про доцільність позбавлення батьківськ прав" та розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Рогатинської міської ради Івано-Франківської області . Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву відповідача про визнання позову та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що з 09 січня 2016 року по 26 січня 2019 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі і у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є малолітньою дитиною. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 02 жовтня 2020 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » . Згідно копії довідки Луцької міської ради департаменту освіти «Дошкільний навчальний заклад №3» від 02 серпня 2021 року №45 , [PERSON] , [INFO] з вересня 2019 року відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад. Батько дитини [PERSON] жодного разу не приходив по сина, не цікавився його перебуванням у закладі. Відповідно до копій характеристики, виданої головою правління об"єднання співвласників багатоквартиного будинку «Кравчука 12» від 22 липня 2021 року №3 , [PERSON] , [INFO] виховується за місцем проживання: [ADDRESS] у повній родині з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . З січня 2021 року по даний час батько [PERSON] до помешкання сина не з`являвся. Згідно рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 25 листопада 2021 року №282 вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. В статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1992 року Постановою Верховної Ради України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В частині другій статті 141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також в частині другій статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи визнання відповідачем позову, рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , як батько свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] , а саме: не піклується про духовний і фізичний розвиток сина, не спілкується з ним та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Отже , відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав відносно малолітнього сина, оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved