Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що [INFO] у сторін - [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] з моменту народження дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем. Батько дитини - відповідач, проживає окремо від дитини, має постійне місце роботи, однак коштів, які він періодично надає на утримання сина не вистачає на задоволення невідкладних потреб дитини, пов'язаних з харчуванням, придбанням одягу, взуття, засобів гігієни, проведенням лікувальних та оздоровчих заходів, навчанням та розвитком, сплати комунальних послуг, тощо. Оскільки досягти з відповідачем щодо укладення угоди про утримання дитини неможливо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмір ? частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, та пояснила, що дитина проживає разом з нею, відповідач добровільно сплачує близько 5-6 тис. грн., проте отримуваних нею коштів не вистачає для належного забезпечення дитини. Крім того, зазначила, що встановлення рішенням суду розміру аліментів забезпечить їй стабільність в їх отриманні, оскільки вона переймається, що в будь-який час відповідач може відмовитись добровільно сплачувати кошти на утримання сина, тому просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина, підкреслив, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 5-6 тис. грн., має намір укласти з позивачем договір утримання сина. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] /а.с. 7/. Дитина проживає разом з матір"ю, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач працює, отримує заробітню плату в розмір 15-20 тис. грн. на місяць, на утриманні у відповідача ніхто не перебуває, інших зобов'язань перед третіми особами немає. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та дохід якої перевищує дохід відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку та розмір доходу батька дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 08.08.2017 р. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved