Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на п'ятьох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень, щомісячно починаючи з дня поданя заяви і до досягнення дітми повноліття. В порядку ст. 31 ЦПК України позивачка зменшила розмір позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.05.2003 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] про що у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області відповідно було зроблено актовий запис за № 20. Від даного шлюбу позивачка народила п'ятьох дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя, різні характери, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння та сварки, що призвело до повного розпаду сім'ї. На підставі вищевикладеного, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і шлюб необхідно розірвати. А також, позивачка змушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 500.00 гривень щомісячно на кожну дитину. За таких обставин позивачка сама не зможе утримувати п'ятьох дітей. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від позивача та відповідача та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивачка в своїй заяві. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Отже, суд вважає, що 24.05.2003 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] про що у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області відповідно було зроблено актовий запис за № 20. Від даного шлюбу позивачка народила п'ятьох дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що в них з відповідачем виявились зовсім різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали скандали та сварки. Вони втратили почуття взаємоповаги одне до одного. На даний час вони вже на протязі тривалого часу проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб носить суто формальний характер. Спору про поділ спільно нажитого майна та про місце знаходження дітей між ними немає. Оскільки позивачка не в змозі забезпечити належного фінансування всіх витрат на утримання дитини, тому змушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільних дітей з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дітей. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: approved