Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Представник позивача\~звернувся\~до суду\~з\~позовом\~до [PERSON] ,\~третя особа:\~ [PERSON] \~про стягнення\~суми штрафу\~за невиконання\~зобов`язання.\~Позов мотивує\~тим,\~що \~04.12.2007\~між [PERSON] \~та ЗАТ\~«ОТП Банк»\~було \~укладено кредитний\~договір \~№МL-203/138/2007\~щодо отримання\~ [PERSON] \~70000\~швейцарських франків\~строком до\~04.12.2017. 04.12.2007 в забезпечення виконання кредитного договору між ОТП «Банк» та родичами [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які є співвласниками (1/4 частка) квартири було укладено договір іпотеки квартири, площею 62,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю в тому числі права вимоги за кредитним договором №МL-203/138/20074.12.2007, укладеним між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» щодо отримання [PERSON] 70000 швейцарських франків строком до 04.12.2017 та договором іпотеки від 04.12.2007. Кредитний договір від 04.12.2007 [PERSON] виконано не було, у зв`язку з чим рішенням Бердянського міськрайонного суда Запорізької області від 21 серпня 2015 року по справі №310/10296/13-ц стягнуто заборгованість у розмірі 3 147 928,98 грн. Позивач вказав, що 21.12.2018 рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 310/1650/18 звернуто стягнення на квартиру, площею 62.06 кв.м. за адресою [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів з продажу іпотечного майна та прийнято додаткове рішення з відстрочення виконання рішення до зняття мораторію щодо звернення стягнення на предмети іпотеки. 19.03.2019 постановою державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області в межах виконавчого провадження № ВП 42845707 щодо стягнення з [PERSON] на користь інших кредиторів ніж ОТП «Банк», накладено арешт на 1/4 частку в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та призначено відповідального зберігана [PERSON] 07.02.2019 ОТП Факторинг Україна» надало державному виконавцю ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області згоду на примусове звернення стягнення на ј частку в квартирі ,яка належить [PERSON] 04.06.2020\~на сайті\~ДП «Сетам»\~ було\~ виставлено на реалізацію 1/4 частку квартири , яка належить [PERSON] та торги були призначе\-ні на 06.07.2020, в подальшому на 15.01.2020. Позивач вказав, що 19.03.2019 постановою державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області в межах виконавчого провадження № ВП 48297861 щодо стягнення з [PERSON] на користь інших кредиторів ніж ОТП «Банк» накладено арешт на 1/4 частку в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та призначено відповідального зберігача [PERSON] 07.02.2019\~ОТП Факторинг\~Україна надало\~державному виконавцю\~ВДВС Бердянського\~МУЮ Запорізької\~області згоду\~на реалізацію\~ј частки\~в квартирі,\~яка належить [PERSON] 31.08.2020 на сайті ДП «Сетам» було виставлено на реалізацію ј ч.\~квартири,\~ яка належить [PERSON] та торги були призначені на 30.09.2020 та не відбулись у зв`язку з відсутністю поданих на них заявок покупців. 15.10.2020\~ на\~сайті ДП\~«Сетам» було виставлено на реалізацію ј ч. квартири , яка належить [PERSON] в квартирі та торги призначені на 10.12.2020. 22.09.2020 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з письмовою вимогою до [PERSON] з вимогою забезпечити звільнення предмета іпотеки: квартири за адресою: [ADDRESS] від всіх мешканців. 30.09.2020 вимога була отримана відповідачем, що підтверджується повідомленнями з пошти. 02.11.2020 представником ТОВ «ОТП Факторинг» та відповідальними зберігачами часток в квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] було здійснено перевірку проживання мешканців у квартирі та встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в квартирі, про що складено акт від 02.11.2020, в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач вказав, що вимога іпотекодержателя від 22.09.2020 року про зобов`язання забезпечення звільнення предмета іпотеки всіма мешканцями протягом 30-ти календарних днів не була виконана і відповідачем. Ухвалою Бердянського\~міськрайонного суду\~Запорізької області від 21.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження . Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не визнання позовних вимог у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася шлягом публікації оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Суд, оцінивши надані письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.12.2018 у справі 3\~310/1650/18 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернено стягнення на предмет іпотеки, квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів з продажу даного іпотечного майна. Рішення набрало законної сили 08.05.2019. Відповідно до додаткового рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.12.2018 по зазначеній справі було відстрочено виконання зазначеного рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Додаткове рішення набрало законної сили 29.01.2019. Отже, до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконується. Відповідно до абз.4 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного а днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності Кодексом. Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності 21.04.2019, а введений в дію був 21.10.2019. Враховуючи вшценаведене, Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті втрачає чинність через вісімнадцять місяців від 21 жовтня 2019 року, тобто, 21 квітня 2021 року. Таким чином, до 21 квітня 2021 року неможливо було звернути стягнення на предмет іпотеки, а даному випадку на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п.п.j п.5.2 договору іпотеки від 04.12.2007, іпотекодавці зобов`язані забезпечити звільнення предмету іпотеки за письмовою вимогою іпотекодержателя тільки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням того, що виконання вищезазначеного судового рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено, до 21 квітня 2021 року, на момент звернення позивача з вказаним позовом не підлягав застосуванню зазначений пункт договору іпотеки . Стосовно твердження позивача про те, що відповідно до ст.48 Закону України "Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в арешті майна, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.48 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Тобто, звернення стягнення обов`язково включає етап примусової реалізації майна. Однак, додатковим рішенням Бердянського міськрайонпого суду Запорізької області від 27.12.2018 у даній справі було відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прилюдних торгів до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Відповідно, доводи позивача, про те, що тільки арешт майна є зверненням стягнення на майно, є хибними. Крім того, в матеріалах справи містяться постанови державного виконавця про опис та арешт 1/4 частки квартири, яка належить [PERSON] та 1/4 частки квартири, яка належить [PERSON] . Відносно 1/4 частки квартири, яка належить [PERSON] , постанови про опис та арешт державними виконавцями не виносилось. До того ж, відповідно до абз.2 ч.1 ст.48 Закону України Про виконавче провадження, про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову щодо спірної квартири, яка є предметом іпотеки, державним виконавцем не було\~винесено постанови\~про звернення\~стягнення на майно боржника. Відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України Про іпотеку, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання\~на підставі\~договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. В даному випадку стягнення на предмет іпотеки було звернено не шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а на підставі вищевказаного судового рішення, про що зазначає сам позивач, виконання якого, як було зазначено, відстрочено, до 21.04.2021. Відповідно, у позивача відсутнє законне право вимагати від [PERSON] , яка окрім всього, є співвласником 1/4 ч. квартири, звільнення квартири до 21.04.2021, отже, і відсутні правові підстави застосовувати пп.j п.5.2 Договору іпотеки. Посилання позивача, в обґрунтування позову на акт від 02.11.2020 є безпідставним, оскільки , по перше, у даному акті міститься інформація щодо [PERSON] і [PERSON] , а не щодо [PERSON] , а по -друге - у зазначеному акті міститься інформація про знаходження у квартирі вказаних осіб тільки 02.11.2020. Знаходження осіб\~в квартирі в\~певний час\~та певну\~дату не підтверджує\~їх проживання\~у квартирі,\~а отже,\~як слід, зазначений акт є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Підпункт j пункту 5.2 Договору іпотеки, на який посилається позивач у позові, не передбачає обов`язку одного іпотекодавця забезпечити звільнення предмету іпотеки іншими іпотекодавцями, які є співвласниками квартири\~з відповідними, встановленими законом\~правами, а передбачає обов`язок забезпечити звільнення предмету іпотеки всіма мешканцями. Також, зазначеним підпунктом договору іпотеки не встановлено обов`язку одного іпотекодавця забезпечити зняття з реєстраційного обліку інших іпотекодавців співвласииків квартири. Не передбачає зазначеного обов`язку одного з іпотекодавців і стаття 40 Закону України Про іпотеку, якою врегульоване питання виселення мешканців у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, у суду немає законних підстав для задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення суми штрафу за невиконання п.п.J п.5.2 договору іпотеки від 04.12.2007 у розмірі 221249, 70 грн. На підставі\~ вищевикладеного та

Outcome: dismissed