Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 82 600 грн заборгованості за договором позики, 6905,90 грн процентів від суми позики, 1150,98 грн три проценти річних від простроченої суми, 3441,80 грн інфляційні втрати та 940,98 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.08.2018 між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 2 000 доларів США по курсу 27,20 грн та 1000 доларів США по курсу 28,20 грн. Взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів відповідач зобов`язався виконати до 31.12.2018. Він звертався до [PERSON] з проханням повернути отримані згідно договору розписки грошові кошти, але його вимоги були проігноровані. З метою досудового врегулювання спору він надсилав відповідачу вимогу про добровільне повернення коштів, однак відповідь на час звернення до суду він не отримав. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач своїх зобов`язань не виконав,у зв`язку з чим він вважає, що на його користь, окрім основної суми боргу за договором позики в розмірі 82600 грн, має бути стягнуто проценти за користування позиковими коштами за період з 01.01.2019 по 17.06.2019 в сумі 6905,90 грн (82600 грн х 18% / 366 х 167), три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення (82600 грн х 3% х 366 днів х 167 днів) 1150,98 грн; та інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 в сумі 3441,80 грн. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2019 року провадження у справі відкрито для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином через оголошення на сайті суду і не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача проти цього не заперечує. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву відповідно до ч.1 ст. 278 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач не подав відзив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглянув справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 29 серпня 2018 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти і останній власноручно написав розписку, з якої вбачається, що він зобов'язувався повернути 2000 доларів США по курсу 27,2 грн та 1000 доларів США по курсу 28,2 грн до 31.12.2018 (а.с.11). Згідно матеріалів справи, 13 травня 2019 року позивач надіслав на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням вимогу щодо виконання останньою своїх зобов`язань в добровільному порядку, яка відповідачем не виконана. Докази на підтвердження повернення даної позики станом на час розгляду справи відсутні. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц вбачається, що підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника. Крім того, суд зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц Стосовно стягнення з відповідача процентів, трьох процентів річних за користування позикою та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи у справі № 6-1412цс16 статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з боргової розписки, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено до 31.12.2018. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування позиковими коштами 6905,90 грн (82600 грн х 18% / 366 х 167) за період з 01.01.2019 по 17.06.2019 відповідно до наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення за період 01.01.2019 по 17.06.2019, що становить 1150,98 грн (82600 грн х 3% х 366 днів х 167 днів), та інфляційні нарахування на суму боргу за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 в сумі 3441,80 грн. Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував, як і наданого ним розрахунку. В свою чергу надані позивачем докази відповідно до ст.76-78 ЦПК України є належними і допустимими. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витратив сумі 940 грн 98 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved