Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: шлюб, зареєстрований 12 червня 1993 року у Дзержинському відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 327) між [PERSON] та [PERSON] - розірвати; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - 1/3 частина вбудовано-прибудованого в 1-й поверх та підвал 2-во поверхової нежитлової будівлі приміщення торговельного комплексу після ремонту з прибудовою додаткових торговельних приміщень загальною площею 1957,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; - нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхового житлового будинку А-2 із цегли, загальною площею 147,7 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; - нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; - автомобіль «MERCEDES-BENZ » реєстраційний номер [NUMBER], 2007 р. в.; - автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» реєстраційний номер [NUMBER], 2008 р. в.; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини вбудовано - прибудованого в 1-й поверх та підвал 2-во поверхової нежитлової будівлі приміщення торговельного комплексу після ремонту з прибудовою додаткових торговельних приміщень загальною площею 1957,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини вбудовано - прибудованого в 1-й поверх та підвал 2-во поверхової нежитлової будівлі приміщення торговельного комплексу після ремонту з прибудовою додаткових торговельних приміщень загальною площею 1957,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 нежитлового приміщення на першому поверсі двоповерхового житлового будинку А-2 із цегли, загальною площею 147,7 кв. м, за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 нежитлового приміщення на першому поверсі двоповерхового житлового будинку А-2 із цегли, загальною площею 147,7 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 15/100 частин нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 85/100 частин нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» реєстраційний номер [NUMBER], 2008 р. в.; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер [NUMBER], 2007 р. в. В обґрунтування позову послалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, завдяки чому збереження шлюбу стало неможливим. За час шлюбу придбано: 1/3 частина вбудовано - прибудованого в 1-й поверх та підвал 2-во поверхової нежитлової будівлі приміщення торговельного комплексу після ремонту з прибудовою додаткових торговельних приміщень загальною площею 1957,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхового житлового будинку А-2 із цегли, загальною площею 147,7 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «MERCEDES-BENZ » реєстраційний номер [NUMBER], 2007 р. в.; автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» реєстраційний номер [NUMBER], 2008 р. в. 07 липня 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна, набутого за час шлюбу, спільною сумісною власністю, про поділ майна подружжя з доповненнями, відповідно до якої [PERSON] просить залишити їй прізвище [PERSON]. До судового засідання позивач не з"явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 червня 1993 року відділом РАГСу Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 327. Від шлюбу є двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, на примирення не згодні. Спору про місце проживання малолітньої дитини немає. У зв`язку з такими обставинами суд вважає за можливе даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується вимог щодо визнання майна, набутого за час шлюбу, спільною сумісною власністю, про поділ майна подружжя, дослідивши матеріали справи, встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуюче наступне. Згідно наданих позивачем копій документів відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належить: - 1/3 частина вбудовано-прибудованого нежилого приміщення торговельного комплексу після ремонту з прибудовою додаткових торговельних приміщень загальною площею 2 017,8 кв.м за адресою: [ADDRESS]; - нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхового житлового будинку А-2 із цегли, загальною площею 147,7 кв. м, за адресою: [ADDRESS]; - нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м, за адресою: [ADDRESS]; - автомобіль «MERCEDES-BENZ » реєстраційний номер [NUMBER], 2007 р. в.; - автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» реєстраційний номер [NUMBER], 2008 р. в. Судом встановлено, що вищевказане спірне майно було придбана за час шлюбу між сторонами та є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною першою розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Відносини між подружжям, що виникли до 01 січня 2004 року, регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України. До відносин подружжя, що виникли після 01 січня 2004 року, застосовується СК України. Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до абзацу 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.ст. 22, 61 КпШС, що діяв у період набуття подружжям частини спільного майна, майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Що ж стосується способів та порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд керується нормами Сімейного кодексу України, який діє на момент вирішення спору про поділ майна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на підставі спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності передбачено ст. 69 СК України. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається зі змісту позову, домовленістю подружжя визначений поділ нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 189,1 кв. м, за адресою: [ADDRESS], в частках 15/100 та 85/100. На думку суду, доводи щодо визнання за кожним із подружжя права власності на автомобіль, яким він користується, є обгрунтованими. Враховуючи вимоги ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved