Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У березні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача [PERSON]\~про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовували тим, що позивачам [PERSON] та її тітка [PERSON] є співвласниками будинку, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, що знаходиться за адресою: Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Шевченка, буд.14. Також згідно запису в будинковій книзі у вищевказаному будинку зареєстровані дві особи, [PERSON] та [PERSON]. Про їх фактичне місцезнаходження позивачам нічого невідомо. Комунальні служби, що надають послуги позивачам по утриманню їх будинку в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців 4 особи (хоча в будинку по факту проживають та зареєстровані 2 особи тобто позивачі) та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які вони мають сплатити за надані їм послуги. Позивачі не бажають оплачувати комунальні платежі за відповідачів, оскільки вони не проживають в будинку з 1983 року. Факт не проживання відповідачів над 30 років, підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов. Тому просили визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком за адресою: Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Шевченка, буд.14. та зобовязати Державну Міграційну службу Києво-Святошинського району і з реєстраційного, обліку за адресою: Києво-Святошинський р-н с. Петрушки вул. Шевченка, буд.14. , [PERSON] та [PERSON] ину Михайлівну. У судове засідання позивачі не зявилися, надалидо суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявивлися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник треьої оособи Києво-Святошинського районного\~ відділу\~ ДМС України\~ в\~ Київській\~ області у судове засідання не з"явився про день слухання спарви повідомлявся належним чином. За письмовою згодою позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Ст.ст.\~47,\~48 Конституції України\~гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. За\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку за адресою: Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Шевченка, буд.14, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Також згідно запису в будинковій книзі у вищевказаному будинку зареєстровані дві особи, [PERSON] та [PERSON]. Про їх фактичне місцезнаходження позивачам нічого невідомо. Комунальні служби, що надають послуги позивачам по утриманню їх будинку в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців 4 особи (хоча в будинку по факту проживають та зареєстровані 2 особи тобто позивачі) та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які вони мають сплатити за надані їм послуги. Позивачі не бажають оплачувати комунальні платежі за відповідачів, оскільки вони не проживають в будинку з 1983 року. Факт не проживання відповідачів над 30 років за адресою: Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Шевченка, буд.14., підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов складеними депутатами Петрушківської сільської ради від 03.10.2015 року, 01.07.2015 року, від 15.01.2016 року. Крім того, відповідачі будучи зареєстрованими в житловому будинку не несуть витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачують поточних рахунків за комунальні послуги. Дії відповідачів порушують їхні законні права, перешкоджають їм у повному обсязі реалізувати своє право власності, щодо належного майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~та ст.\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. З огляду на вищевикладене, та

Outcome: partial