Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено, до прокуратури Полтавської області \~про відшкодування моральної шкоди . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.09.2010 року членами СУ ГУМВС України в Полтавській області, завідомо невинному позивачу, по надуманим, неправдивим та абсурдним підставам, що є системною, злочинною та порочною практикою даного відомства, було заочно предявлено обвинувачення у скоєнні нібито позивачем особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. 16.09.2010 р. Октябрський районний суд м. Полтави заведений в заблудження сфальсифікованим поданням членів СУ УМВДУ про необхідність затримання позивача та доставляння до суду для вирішенням питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді арешту, який в суді наполегливо підтримував «надзирач за законністю» [PERSON], винесено постанову, якою дозволено затримання позивача. 17.09.2010 року, коли позивач разом з членами своєї родини повертаючись до м. Харкова, був затриманий в м. Сімферополь та доставлений у м. Полтаву, де завідомо невинний та тяжко хворий, був незаконно поміщений до ІВС. 27.09.2010 року постановою Октябрського райсуду м. Полтави\~\~позивача звільнено з-під варти під підписку про невиїзд, у звязку з погіршенням стану здоров*я. 28.09.2010 року після прибуття в м. Харків, позивач швидкою допомогою був доставлений до інституту загальної та невідкладної хірургії АМНУ, де до 01.11.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні,у звязку з погіршенням стану здоров*я, після 10 днів перебування в умовах ІВС, а в подальшому перевезений до стаціонарного лікування до Харківського обласного клінічного центру урології та нефрології, де знаходився до 26.11.2010 р., відкіля був викрадений пятьма членами незаконного формування «Беркут» УМВС України в Полтавської області. 29.09.2010 р. [PERSON] подав апеляцію на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 27.09.2010 р. де умисно виклав надумані, неправдиві та абсурдні підстави для скасування постанови суду та умисно скрив докази того, що матеріали кримінальної справи містять фальсифікацію. 07.10.2010 р. апеляційний суд Полтавської області задовольнив апеляцію [PERSON] та скасував постанову Октябрського районного суду м. Полтави 26.11.2010 р. позивача було викрадено з медичної установи м. Харкова, де він знаходився на стаціонарному лікуванні, доставлено до Октябрського районного суду м. Полтави, який по сфальсифікованому поданню виніс постанову про позбавлення волі на 2 місяці, завідомо невинного та хворого позивача. Крім того, 14.01.2011 р. Октябрський районний суд м. Полтави за поданням продовжив позивачу строк утримання в умовах СІЗО до 4 місяців. Проте, постанова суду про продовження утримання позивача в умовах СІЗО була часткова скасована апеляційним судом та позивача звільнено з СІЗО. Після звільнення з СІЗО, у звязку із загостренням захворювання, позивач тривалий час знаходився на лікуванні та до теперішнього часу знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних установах м. Харкова. 28.02.2011р. [PERSON] продовжив свої незаконні дії та звернувся до суду з поданням про продовження невинному строку тримання під вартою, проте судом було встановлено факт підроблення документів та відмовлено у задоволенні подання. 21.07.2011 р. було винесено постанову про закриття відносно позивача кримінальної справи за п. 2 ст.6, ч.2 ст.213 КПК України (в редакції1960 р.). Припинення кримінальної справи за реабілітуючими мотивами є підставою для компенсації позивачу моральної шкоди незалежно від вини прокуратури Полтавської області. В результаті незаконної діяльності та бездіяльності прокуратури Полтавської області, позивач відчував сильніше почуття страху за себе, відчай та безпомічність, тривалий час страждав та продовжував страждати від незаконних дій та бездіяльності прокуратури, що до теперішнього часу завдає позивачу глибокі моральні та фізичні страждання. Встановлено, що кримінальна справа, умисно незаконно порушена відносно завідомо невинного позивача, була закрита у звязку відсутністю в його діях складу злочину та недоведеності його участі у скоєнні штучно інкримінованому особо тяжкому злочині, про що прокуратурі було відомо. Так, позивач став жертвою зловживання владою посадовими особами держави. Моральна шкода завдана прокуратурою Полтавської області у звязку незаконною діяльністю та умисною бездіяльністю полягає у тривалих, глибоких душевних та фізичних стражданнях позивача, приниження його честі та гідності, яку позивач оцінює у 986\~580 грн. Позивач в\~\~ судовому засіданні\~\~\~\~підтримав свої\~\~позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти позову та надав пояснення відповідно до змісту заперечень. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача , дослідивши докази матеріали справи, дійшов наступного. Судовим розглядом справи встановлено,\~\~що 13.09.2010 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в Полтавській області\~\~було порушено відносно позивача\~\~та інших осіб кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 4\~ст. 190 КК України. Слідчим заочно прийнято рішення про притягнення позивача в якості\~\~обвинуваченого та оголошено його\~\~розшук. Позивач перебував під слідством з 17.09.2010 року по 21.07.2011 року. 71 день знаходився під вартою в СІЗО у звязку з обранням відносно нього запобіжного заходу. Постановою\~\~слідчого від 21.07.2011 року прийнято рішення\~\~про закриття кримінальної справи, у зв"язку з недоведеністю\~\~участі позивача ( п.2.ст.\~213, п.2 ст.\~6 КПК України) у скоєнні злочину, який зазначений в постанові про притягнення в якості обвинуваченого, а добути інших\~\~доказів\~\~щодо\~\~причетності позивача до скоєння цих злочинів при розслідуванні кримінальної справи не представилось можливим. Цією ж постановою скасовано запобіжних захід, знято арешт\~\~з майна, вилучені в ході проведення особистого обшуку та обшуку по місцю проживання вирішено повернути власникові. Згідно до вимог\~ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього\~\~( досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього\~\~(досудового) слідства, а також у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Закриття органом досудового слідства провадження по кримінальній справі на підставі\~\~ч. 2 ст.\~213, п.2 ст.\~6\~\~КПК України, тобто\~\~ при недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину,\~\~є реабілітуючими\~\~обставинами. З огляду на це, суд вважає, що у позивача є обгрунтовані підстави стверджувати про те, що його було\~\~незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Неправомірність притягнення позивача до кримінальної відповідальності була встановлена органом досудового слідства, яким прийнято рішення про закриття кримінальної справи з реабілітуючих підстав. Право на відшкодування моральної\~\~шкоди у особи виникає лише тоді, коли особа була повністю реабілітована.\~\~ Таким чином, зважаючи на вищевказане, приймаючи до уваги, що позивача безпідставно було притягнуто до кримінальної відповідальності,\~\~суд вважає, що позивач\~\~довів суду той факт, що незаконними та неправомірними\~\~діями відповідача йому\~\~ заподіяно моральну шкоду, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного ,\~\~

Outcome: approved