Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого 20.11.2016 р. було госпіталізовано до відділення №23 ТМО "Психіатрія" у м. Києві з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника Марченко О.В. підтримав заяву. Пояснив, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання (тривога, порушення нічного сну, неадекватна поведінка, намагався вчинити самогубство викинувшись з балкону квартири) 20.11.2016 року за направленням лікаря Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва у супроводі опікуна було госпіталізовано [PERSON] до відділення №23 ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Опікун, яка є матір"ю [PERSON], надала згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану сина. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], враховуючи загострення психічного стану сина, просила надати дозвіл на його гостіпалізацію до психіатричного закладу. Пояснила, що син дуже агресивний, схильний до суїциду, в 2009 році викинувся з вікна квартири, що знаходиться на 6 поверсі, страждає на постійні галюцинації. Прокурор Павліченко В.О. в судовому засіданні заяву підтримала. [PERSON] в судовому засіданні надав згоду на проведення лікуванням для покращення психічного стану здоров'я. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2015 р. визнано [PERSON], недієздатним. Призначено [PERSON] опікуном над недієздатним (а.с. 2). Як встановлено в судовому засіданні, 20.11.2016 року [PERSON] госпіталізовано до відділення №23 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану, а саме: наявні прояви тривоги, порушення нічного сну, неадекватна поведінка, намагався вчинити самогубство викинувшись з балкону квартири, висловлює маячні ідеї відносин (а.с. 6). Згідно медичної карти стаціонарного хворого №7300 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 20.11.2016 р. [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико-дисоціативний тип дефекту особистості (F -20.00) (а.с. 4). 21.10.2016 р. оглянутий ЛКК ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: директора Мішиєва В.Д., в.о.завідувача відділенням №23 Рутян Н.А., лікаря-психіатра Марченко О.В. З висновку ЛКК вбачається, що спадковість психічного захворювання [PERSON] обтяжена: батько страждає на захворювання з діагнозом: шизофренія. Психічні розлади наявні з 2008 року. Захворювання дебютувало галюцинаторно-параноїдною симптоматикою, порушенням поведінки. Під впливом галюцинаторно-параноїдної симптоматики намагався вчинити самогубство викинувшись з 6-го поверху. Психічний статус на момент огляду: мовний контакт вкрай формальний, непродуктивний. На запитання відповідає вибірково після довгих пауз, підозрілий, мислення паралогічне. Емоційний фон неадекватний ситуації, безглуздо посміхається. За висновком ЛКК потребує стаціонарного лікування (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved