Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу. Позивач обґрунтував позовну заяву тим, що 26 вересня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір банківського рахунку фізичної особи № 352303001. Відповідно до умов цього Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює за дорученням Клієнта операції за Рахунком відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства. Згідно з випискою по рахунках наданою Банком станом на 25.06.2015 року на поточному рахунку [PERSON] № [NUMBER] залишок рахунку складає 803 858,68 доларів США. 02 липня 2015 року позивач звернулася до Банку з заявою про видачу готівкових коштів із каси Банку в сумі 803 858,68 доларів США. 02 липня 2015 року Банк у своєму листі повідомив, що п.п. 10 п. 6 Постанови Правління Національного Банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» № 354 від 03.06.2015 року встановлені обмеження на видачу (тримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Тобто фактично Банк відмовився виконати розпорядження [PERSON] щодо видачі їй готівкових коштів у сумі 803 858,68 доларів США із каси Банку. В зв'язку з чим позивач посилаючись на ст.ст. 3, 4, 15, 30, 107, 118-120 ЦПК України, ст.ст. 526, 1058, 1068 ЦК України, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 803 858,68 доларів США. В судове засідання представник позивача не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв не надав. Вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір банківського рахунку фізичної особи № 352303001. Згідно п. 1.1. зазначеного Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює за дорученням Клієнта операції за Рахунком відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до п.2.1. клієнт має право вимагати своєчасного і повного проведення операцій по Рахункам, якщо такі операції передбачені законодавством України для рахунків відповідного типу, та якщо інше не буде передбачено цим Договором. Згідно п. 2.3.2. використовуючи кошти Клієнта на Рахунку гарантуючи при цьому Клієнту право безперешкодного розпорядження коштами, що обліковуються на рахунку з урахуванням норм цього Договору та/або чинного законодавства України. Відповідно до п. 2.4.2. проценти за користування залишками грошових коштів на Рахунку Клієнта нараховуються не рідше одного разу на місяць. Нарахування відсотків на розміщені грошові кошти чи додаткові внески на Рахунку Клієнта починається від дня надходження грошових коштів у Банк, або дня останньої виплати відсотків до дня, який передує поверненню коштів. В Додатку № 1 до вищезазначеного договору встановлені тарифи на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб Клієнтів А-КЛУб а ПАТ «Альфа-Банк». Згідно виписки по рахунках станом на 25.06.2015 року поточний рахунок [PERSON] містить залишок на рахунку в сумі 803 858,68 доларів США. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» в особі Керівника з роздрібного бізнесу відділення «Київське № 11 А-Клуб» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 1045/12 від 17 серпня 2012 року, з однієї сторони, та [PERSON] 26 вересня 2013 року укладено Договір банківського рахунку фізичної особи № 352303001 (з нарахуванням відсотків на залишок коштів). (а.с. 7) Згідно з випискою по рахунках , наданою Банком, станом на 25.06.2015 року на поточному рахунку [PERSON] № [NUMBER] залишок по рахунку складає 803 858,68 доларів США. Згідно п. 2.4.3 Договору банківського рахунку Банк зобов'язується «виконувати належним чином оформлені розпорядження Клієнта (письмові заяви…, що надані Клієнтом..) по розпорядженню грошовими коштами на Рахунку..». Пунктом 2.2.4 вищезазначеного Договору передбачено, що для отримання готівкових коштів із каси банку, якщо сума готівкових коштів перевищує 50 000,00 грн., клієнту необхідно надати банку відповідну заяву, оформлену письмово. 02 липня 2015 року Позивач звернулася до Банку з заявою про видачу готівкових коштів із каси Банку у сумі 803 585,68 доларів США. (а.с. 14) Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Згідно листа Банка № 57236-97, повідомлено, що п.п. 10 п. 6 Постанови Правління Національного Банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» № 354 від 03.06.2015 року встановлені обмеження на видачу (тримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Крім того, Банк зазначив, що вказана вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. (а.с. 15) Оскільки відповідач не повернув позивачу за умовами Договорів в строк суму внеску, то він порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 1061 ЦК України встановлена виплата процентів на банківський вклад ст. 1073 того ж Кодексу (Глава 72 Кодексу) передбачає правові наслідки невиконання умов договору що стосується банківського вкладу - сплати процентів та відшкодування інших збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями постанови Правління НБУ № 354 «Про врегулювання ситуації по грошово-кредитному та валютному ринках України" від 03.06.2015 року встановлені обмеження на видачу (тримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у Договорах, не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми зазначених вкладів, є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України ст.ст. 319, 386, 525, 526, 533, 612, 1058, 1060, 1073, 1074 ЦК України, ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» та

Outcome: approved