Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] 30 червня 2013 року укладено договір, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи з виготовлення на доставці ПВХ конструкції по розцінкам виконавця; замовник зобов'язується сплатити й прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов діючого договору, при цьому якість виробів, доставлених за договором має відповідати технічним умовам, нормам якості для даного виду виробів, згідно з п. 3.1 договору від 30.06.2013 року замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення, що складає 6 509 грн., а виконавець, після виконання замовником п.3.1 Договору зобов'язується виготовити та доставити вироби в строк 30-ти робочих днів, а у випадку необхідності металообробки, вироби виробляються та доставляються з моменту закінчення металообробки. Вказав, що з метою здійснення оплати послуг, він 30 червня 2013 року уклав договір про надання споживчого кредиту № 2004460356 та цього ж дня виконав п.3.1 Договору. В свою чергу, відповідач умови договору не виконав, ПВХ конструкції в строк, визначений в договорі, не встановлені, чим порушені його права, як споживача послуг. У зв'язку з вищевикладеним, вважає, що йому нанесено матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди складається із суми, сплаченої за виготовлення ПВХ конструкцій та становить 6 509 грн. 00 коп. В свою чергу, моральна шкода виразилася в тому, що він зазнав фізичних та душевних страждань, переживань у зв'язку з тим, що витратив на встановлення ПВХ конструкцій майже всі грошові заощадження, які складав тривалий час, та на теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, постійно нервує, має підвищений тиск, так як є людиною похилого віку та пенсіонером, Крім того, через порушення відповідачем умов договору він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як неодноразово звертався до правоохоронних органів та за правовою допомогою, а також до відповідача з проханням виконати умови договору, в той час як останній переховується, на телефонні дзвінки не відповідає. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Крім того, вважає, що за неналежне виконання зобов'язань за договором від 30 червня 2013 року відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 3% відсотків за кожний день прострочення, що складає 10 739 грн. 85 коп., а також відповідно до п.4.2 договору від 30 червня 2013 року неустойку в розмірі 0,1% відсоток від вартості діючого договору за кожний день прострочення, що становить 35 799 грн. 50 коп., при цьому позивач виходив із 55-ти днів прострочення зобов'язання. З огляду на викладене вище та з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», позивач просив розірвати договір від 30 червня 2013 року, укладений між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON], а також стягнути з відповідача на його користь сплачену ним за виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій грошову суму в розмірі 6 509 грн. 00 коп., пеню в розмірі 3% відсотки від вартості замовлення, що становить 19 739 грн. 85 коп., неустойку в розмірі 10% відсотків від вартості замовлення, що становить 35 799 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Позивач та в його інтересах представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, або ж клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Зваживши обставини, викладені в позові, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 червня 2013 року між [PERSON], як замовником, та фізичною особою-підприємцем [PERSON], як виконавцем, було укладено договір, предметом якого є зобов'язання Виконавця за дорученням Замовника виконати роботи по виготовленню на поставлені ПХВ конструкції за розцінками Виконавця. Вартість виробів становить 6 509 грн. 00 коп. Замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов Договору. Якість виробів, доставлених за договором, має відповідати технічним умовам Виконавця, нормам якості для даного виду виробів. Крім того, за умовами Договору, зокрема п.3.1, Замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення, що складає 6 509 грн. 00 коп. Відповідно до п.3.2 Договору, після виконання пункту 3.1 договору Виконавець зобов'язується виготовити та доставити вироби в строк 30 робочих днів, а у випадку необхідності металообробки, вироби виробляються та доставляються з моменту закінчення металопідготовки. Судом також встановлено, що позивач з метою здійснення оплати послуг за договором від 30 червня 2013 року уклав 30 червня 2013 року з ПАТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № 2004460356, за яким загальна сума кредиту становить 6 509 грн. 00 коп. та призначена для оплати послуг Продавця - фізичної особи підприємця [PERSON], що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування Банку. Товар, що Позичальник купує у Продавця із залученням кредитних коштів Банку є вікна вартістю 6 309 грн. 00 коп. Умовами договору визначено також відповідальність сторін, зокрема, відповідно до п.4.2 Договору у разі невиконання Виконавцем п.3.2 Договору за власною виною Виконавця, Виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% відсоток вартості даного договору за кожен день прострочення. Сплати штрафу та неустойки не звільняє сторін від виконання зобов'язань за даним договором. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Крім того, відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі (ч.5 ст.10 Закону). Судом встановлено, що на час пред'явлення позивачем позову 04 жовтня 2013 року кількість днів прострочення виконання замовлення за договором від 30 червня 2013 року становить 55 днів, починаючи з 10 серпня 2013 року по 03 жовтня 2013 року, оскільки відповідно до п. 3.2 Договору строк виконання зобов'язання становить 30 робочих днів, тобто кінцевим терміном виконання зобов'язання сторонами погоджено та встановлено дату 09 серпня 2013 року. Разом з тим, у строк, встановлений в договорі, Виконавець не виконав умови Договору. З огляду на зазначене, пеня в розмірі 3% відсотки від вартості замовлення становить 10 739 грн. 85 грн., виходячи при цьому з вартості замовлення 6 509 грн. 00 коп. х 3% х 55 днів (з 10.08.2013 року по 03.10.2013 року). Крім того, позивачем проведено розрахунок неустойки на підставі п.4.2 Договору, яка визначена в розмірі 35 799 грн. 50 коп., при цьому позивач виходив з розрахунку неустойки в розмірі 10% відсотків від вартості замовлення Х кількість днів прострочення виконання зобов'язання, що становить 6 509 грн. 00 коп. х 10% х 55 днів = 35 799 грн. 50 коп. Зазначений розрахунок неустойки судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до п.4.2 Договору сторони погодили та встановили, що у разі невиконання Виконавцем п.3.2 Договору за власною виною Виконавця, Виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% відсоток вартості даного договору за кожен день прострочення, що становить 6 509 грн. 00 коп. - вартість замовлення х 0,1% х 55 днів ( з 10.08.2013 року по 03.10.2013 року) = 6 509 грн. 00 коп. х 0,1% / 100% = 6, 509 (0,1% відсоток від вартості замовлення) х 55 днів прострочення виконання зобов'язання = 357 грн. 99 коп. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Судом встановлено, що через порушення відповідачем умов договору щодо виконання послуг по виготовленню та встановленню ПХВ конструкцій в обумовлений в Договорі термін [PERSON] був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як неодноразово звертався до правоохоронних органів та за наданням правової допомоги, а також до відповідача з проханням виконати умови Договору, разом з тим, він не отримав замовлені у відповідача ПХВ конструкції (металопластикові вікна), відповідач уникає зустрічей з ним, змінив місцезнаходження та не відповідає на телефонні дзвінки, на теперішній час замовлені у відповідача металопластикові вікна в його помешканні не встановлені, крім того, для оплати послуг відповідача він уклав з Банком кредитний договір, взявши в кредит грошові кошти, які зобов'язаний був повернути Банку зі сплатою відсотків за користування кредитом, на теперішній час він та його сім'я перебувають у скрутному матеріальному становищі, через постійні хвилювання та переживання, він постійно перебуває у стресовому стані. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступінь моральних страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, враховуючи також характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в розмірі 1 500 грн. 00 коп., який, на думку суду, буде адекватним моральним стражданням позивача. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 509, 526, 530, 546, 549, 551 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial