Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої уточнені вимоги мотивує тим, що від шлюбу із [PERSON] у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. На підставі виконавчого листа А-170 від 16 жовтня 1996 року, відповідач є платником аліментів на користь позивачки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки і згідно розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 01 серпня 2013 року становить 26408,18 грн. Оскільки, з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, то у відповідності до ст.196 СК України, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на її користь, а тому і просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 192778,40 грн. із загальної суми несплачених аліментів. В судовому засіданні позивачка заявлені уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та при цьому пояснив, що він дійсно не завжди вчасно та не завжди в повній мірі сплачував аліменти на утримання своєї доньки, однак це є лише наслідком збігу обставин, оскільки його теперішня дружина протягом останніх років тяжко хворіє, та з 2012 року її визнано інвалідом безстроково, а тому змушений приділяти багато часу по догляду за нею, як наслідок цього не може протягом останніх п»яти років працевлаштуватись та не має будь-якого заробітку. Матеріальний стан жахливий, так як його сім»я існує лише за рахунок жінчиної пенсії, левова частка якої йде на оплату необхідних для підтримки життя дружини ліків, а тому просить відмовити в задоволенні позивних вимог позивачки врахувати вище наведені обставини, оскільки вони мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 жовтня 1997 року. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на « [PERSON]» (а.с. 6). Відповідно до довідки комітету самоорганізації населення № 2 Заудаївського мікрорайону [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та фактично проживає з донькою [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Рішенням Прилуцького міського суду Чернігівської області на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини з [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно на утримання доньки [PERSON], в зв"язку з чим видано виконавчий лист А-170 від 16.10.1996 року. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам від 18.09.2015 року вих. № 13-20/15, обчисленого державним виконавцем Прилуцького міськрайонного управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання дочки [PERSON], становить 26408,18 грн., який сторонами не оскаржено, і саме такий суд вважає належним і допустимим доказом для розрахунку пені. Статтею 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно розрахунку неустойки (пені) наданого позивачкою, за період з серпня 2013 року по серпень 2015 року розмір пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] становить 192778,40 грн. Відповідно до п.22 постанови Пленума Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач дійсно несвоєчасно сплачував аліменти на дочку [PERSON], але оцінюючи можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, суд врахувавши його матеріальний стан, та те , що він має дружину, яка тяжко хворіє протягом останніх років та з 2012 року її визнано інвалідом безстроково, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ-ЧНВ № 045494, вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача пеню в розмірі 50000 грн. на користь позивачки за прострочення сплати аліментів на утримання дочки. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 195, 196 СК України,

Outcome: partial