Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позовна заява обґрунтована наступним, що З 19.07.2008 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою по справі, який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Актовий запис № 198. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , У червні 2018 року ми з відповідачкою фактично припинили шлюбні відносини по причині непорозуміння щодо виховання дитини та різних поглядів на різноманітні життєві обставини. У зв`язку з цим у родині виникли суперечки, які й призвели до розпаду родини. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням дійти порозуміння у шлюбі, щоб неповнолітня донька виховувалася у повній родині. З червня 2018 року позивач проживає за місцем своєї реєстрації у будинку матері, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання та правовстановлюючими документами на будинок. На даний час сімейні стосунки припинені, шлюбних відносин не підтримуємо, спільного господарства не ведемо. Зараз [PERSON] постійно мешкає з новим чоловіком, знаходячись з ним у цивільних стосунках. При таких обставинах він вимушений був подати до суду позовну заяву про розірвання шлюбу і згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2020 наш шлюб розірвано. Після залишення домівки по [ADDRESS] , яка належить відповідачці на праві особистої власності, де вони проживали з сім`єю, він не втратив теплих стосунків зі своєю дитиною. Вони часто зустрічалися, вона неодноразово залишалася у нього на вихідні ночувати. А в листопаді 2018 року за власним бажанням донька переїхала на постійне місце проживання у будинок [ADDRESS] , де і мешкає вже понад двох років зі позивачем та його матір`ю за місцем реєстрації. Цей факт підтверджується актом про місце проживання, наданим головою квартального комітету. Відповідачка погодилась з такими обставинами, ніколи за ці два роки не ставила питання про повернення доньки до неї, не полягала на цьому. Проживання нашої доньки зі позивачем повністю влаштовує її, тем більш, що зараз вона проживає з новим чоловіком і в неї склалася нова родина. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній, [PERSON] , колишня дружина, продовжує спілкуватися з дитиною по телефону, а десь раз у місяць приходить зі сладощами та подарками до нас за адресою нашого мешкання на зустріч з донькою. В влітку 2020 року позивач запропонував відповідачці зареєструвати дитину в будинку [ADDRESS] . Спочатку вона погодилась з цим, а потім до Центру надання адміністративних послуг у назначений час не з`явилася. В серпні 2020 року він відправив [PERSON] письмове звернення про необхідність реєстрації доньки з проханням дати згоду на це та з`явитися до зацікавлених органів, що підтверджується самим зверненням і поштовим повідомленням про отримання особисто [PERSON] цього листа. Однак вказаний лист залишився без уваги з боку відповідачки, був нею проігнорований. Жодних відповідей остання не надала, а тому він змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та просив задовольнити позовну заяву. Відповідач не заперечувала проти задоволення позовної заяви та просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи просила розглянути справу за її відсутності та просила ухвалити рішення враховуючи інтереси дитини. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. З 19.07.2008 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою по справі, який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Актовий запис № 198. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , У червні 2018 року ми з відповідачкою фактично припинили шлюбні відносини по причині непорозуміння щодо виховання дитини та різних поглядів на різноманітні життєві обставини. У зв`язку з цим у родині виникли суперечки, які й призвели до розпаду родини. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням дійти порозуміння у шлюбі, щоб неповнолітня донька виховувалася у повній родині. З червня 2018 року позивач проживає за місцем своєї реєстрації у будинку матері, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання та правовстановлюючими документами на будинок. На даний час сімейні стосунки припинені, шлюбних відносин не підтримуємо, спільного господарства не ведемо. Зараз [PERSON] постійно мешкає з новим чоловіком, знаходячись з ним у цивільних стосунках. При таких обставинах він вимушений був подати до суду позовну заяву про розірвання шлюбу і згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2020 наш шлюб розірвано. Після залишення домівки по [ADDRESS] , яка належить відповідачці на праві особистої власності, де вони проживали з сім`єю, він не втратив теплих стосунків зі своєю дитиною. Вони часто зустрічалися, вона неодноразово залишалася у нього на вихідні ночувати. А в листопаді 2018 року за власним бажанням донька переїхала на постійне місце проживання у будинок [ADDRESS] , де і мешкає вже понад двох років зі позивачем та його матір`ю за місцем реєстрації. Цей факт підтверджується актом про місце проживання, наданим головою квартального комітету. Відповідачка погодилась з такими обставинами, ніколи за ці два роки не ставила питання про повернення доньки до неї, не полягала на цьому. Проживання нашої доньки зі позивачем повністю влаштовує її, тем більш, що зараз вона проживає з новим чоловіком і в неї склалася нова родина. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній, [PERSON] , колишня дружина, продовжує спілкуватися з дитиною по телефону, а десь раз у місяць приходить зі сладощами та подарками до нас за адресою нашого мешкання на зустріч з донькою. В влітку 2020 року позивач запропонував відповідачці зареєструвати дитину в будинку [ADDRESS] . Спочатку вона погодилась з цим, а потім до Центру надання адміністративних послуг у назначений час не з`явилася. В серпні 2020 року він відправив [PERSON] письмове звернення про необхідність реєстрації доньки з проханням дати згоду на це та з`явитися до зацікавлених органів, що підтверджується самим зверненням і поштовим повідомленням про отримання особисто [PERSON] цього листа. Однак вказаний лист залишився без уваги з боку відповідачки, був нею проігнорований. Жодних відповідей остання не надала, а тому він змушений звернутися до суду із даним позовом. Згідно зі ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved