Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «М-Фон» про стягнення заборгованості за договором факторингу № 017/42-0-1/62 від 03.06.2011 р. у розмірі 27380335,30 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «М-Фон» було укладено Договір про факторингове фінансування з регресом №017/42-0-1/62, відповідно до якого останнім на користь позивача відступлено право вимоги сплати грошових коштів від контрагентів ТзОВ «М-Фон» за укладеними договорами поставки, право одержання яких належить ТзОВ «М-Фон», а позивач зобов'язався здійснити факторингове фінансування ТзОВ «М-Фон» на умовах факторингу з регресом. Згідно з даним договором та додатками до нього ТзОВ «М-Фон» на користь позивача відступлено право вимоги за контрактами на загальну суму 27 777 776 грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №12/017/42-0-1/62/1 від 03.06.2011 року, за умовами якого відповідач зобов'язався перед позивачем нести солідарну відповідальність з ТзОВ «М-Фон» за виконання зобов'язань за Договором факторингу. Оскільки позивач свої зобов'язання за договором факторингу виконав у повному обсязі, а ТзОВ «М-Фон» солідарного обов'язку щодо оплати простроченої заборгованості та відсотків за користування грошовими коштами не виконав, просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив, просив позов задоволити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що 03.06.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «М-Фон» було укладено Договір про факторингове фінансування з регресом №017/42-0-1/62 (далі Договір), відповідно до якого ТзОВ «М-Фон» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено права вимоги сплати грошових коштів від контрагентів ТзОВ «М-Фон» за укладеними договорами поставки, право одержання яких належить ТзОВ «М-Фон». Згідно з п.1.1, 1.3 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор (Банк) зобов'язується здійснювати факторингове фінансування Клієнта на умовах Факторингу з регресом. Внаслідок відступлення права вимоги Фактор (Банк) замінює Клієнта як кредитора Боржника, у зв'язку з чим до Фактора (Банку) переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості товарів, робіт, послуг, отримання підтверджуючих документів, неустойок та інших платежів за контрактом. Однак, Фактор (Банк) не набуває будь-яких обов'язків Клієнта за Контрактом щодо поставки товарів, робіт, послуг та інших обов'язків, що випливають з такої поставки. Згідно з договором факторингу та додатками до нього, ТзОВ «М-Фон» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено право вимоги за контрактами на загальну суму 27 777 776грн. Умовами п.5.1 Договору встановлено солідарну відповідальність Клієнта перед Банком за виконання боржниками зобов'язань за контрактами в сумі несплаченої вартості права вимоги. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №12/017/42-0-1/62/1 від 03.06.2011 року, за умовами п.1.1 якого, відповідач [PERSON] та ТзОВ «М-Фон» зобов'язалися нести перед позивачем солідарну відповідальність за виконання зобов'язань за Договором факторингу, в тому числі тих, що виникнуть в майбутньому, які випливають з умов договору факторингу. Згідно з п.2.1 Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Клієнтом всіх або окремих зобов'язань за договором факторингу, Поручитель та Клієнт відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як вбачається з матеріалів справи, боржниками за Договором факторингу (ПП «Електрокабельпостач», ТОВ «Монтемікс», ПП «Ром-Транзит», ПП «Женевьєва») не виконано умов зазначених в Договорах поставки щодо своєчасного оплати вартості придбаного товару та погашення заборгованості. Станом на 05.03.2013 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю М-ФОН» як солідарного боржника згідно з Договорами поставки, право вимоги за якими відступлено ним на користь Банку відповідно до умов Договору факторинг становить 24 200 620,30 грн. (двадцять чотири мільйони двісті тисяч шістсот двадцять гривень 30 коп.), з яких 4 999 500,00 грн. за Договором поставки №020412-02 від 02.04.2012р. укладеним між Клієнтом та ПП «Електрокабельпостач», 5 040 000,00 грн. за Договором поставки № 11/01-12 від 11.01.2012 р. укладеним між Клієнтом та ТОВ «Монтемікс», 1 980 000,00 грн. за Договором поставки № 271011 від 27.10.2011р. укладеним між Клієнтом та ПП «Ром- ранзит», 12 181 120,30 грн. за Договором поставки №011111 від 01.11.2011р. укладеним між Клієнтом та ПП «Женевьєва». Матеріалів справи підтверджується, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав, однак ТзОВ «М-Фон» не виконано умови Договору факторингу та станом на 05.03.2013 року заборгованість останнього як солідарного боржника згідно з договорами поставки становить 24 200 620, 30грн. У відповідності до п.4.1 Договору факторингу клієнт зобов'язаний сплачувати фактору (позивачу) плату за здійснення факторингового фінансування, яка складається зокрема з процентів за користування грошовими коштами, що нараховуються в порядку, визначеному п.4.1.1. договору факторингу та повинні сплачуватись клієнтом не пізніше 5 числа кожного календарного місяця, за користування грошовими коштами в попередньому календарному місяці в розмірі, визначеному Додатком№1 до Договору. Як вбачається з матеріалів справи, за період дії договору факторингу, фактором нараховані, проте не сплачені клієнтом проценти за користування грошовими коштами в розмірі 3 179 715грн. Таким чином, сума заборгованості ТзОВ «М-Фон» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором факторингу №017/42-0-1/62 від 03.06.2011 року становить 27 380 335,30 грн. З огляду на те, що ТзОВ «М-Фон» не виконало взятих зобов'язань за договором факторингу, відповідач [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання зобов'язань ТзОВ «М-Фон», суд приходить до висновку, що позивач отримав право вимоги до відповідача щодо повернення заборгованості за договором факторингу №017/42-0-1/62 від 03.06.2011 року в розмірі 27 380 335,30грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 3 441грн. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610-612 ЦК України, та

Outcome: approved