Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~432 грн. 50 коп., щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04.10.2013 року відповідача було зобов?язано сплачувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На момент звернення до суду їй виповнилось 18 років, навчається на платній основі, денної форми навчання в Університеті банківської справи Національного банку України, перебуває на повному утриманні матері [PERSON], потребує матеріального забезпечення для продовження навчання, що й зумовило необхідність звернення до суду. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченнях та додатково вказав, що позов суперечить нормам матеріального права і базується на помилкових припущеннях позивача - наявності у нього умов надання матеріальної допомоги. Лише та обставина, що законом на обох батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою в суді для задоволення позовних вимог, для цього потрібно довести наявність умов надання такої матеріальної допомоги у того з батьків до якого заявлено позов. Після розлучення з дружиною [PERSON] судовим рішенням йому було присуджено щомісячно сплачувати аліменти на утримання відповідачки до досягнення нею повноліття. Покладений на нього судовим рішенням обовязок він виконав. В позовній заяві і додатках до неї відсутні документальні докази, наявності у нього умов, можливості надання заявленої матеріальної допомоги, визначеної нормою матеріального права ч.1 ст.199 СК України. З позовної заяви вбачається, що умови надання такої матеріальної допомоги є у мами, [PERSON], яка таку матеріальну допомогу в заявлених обсягах вже надає, що підтверджується документальними доказами - квитанціями, чеками приєднаними до позовної заяви позивачки. В звязку з погіршенням економічної ситуації в державі він втратив роботу і на теперішній час не має постійних або тимчасових доходів для свого існування і утримання батьківського будинку, в якому зареєстрована позивачка і її мама. Натомість він не спроможний забезпечити себе прожитковим мінімумом в 1600 грн., визначеним і гарантованим Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на який посилається в позові позивач. Помилковим є твердження позивачки, що він має нерегулярний, але високий дохід, про що відсутні докази. За таких умов у нього не виникає обовязок і умови - можливість надання матеріальної допомоги для утримання позивачки, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Враховуючи відсутність у нього матеріальних підстав визначених нормою ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України на подачу даного позову та наявністю у другого з батьків позивача, матері [PERSON], умов надання вказаної матеріальної допомоги, яку вона надає, просить відмовити у позові у звязку з невідповідністю позову нормам матеріального права. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову та вказав, що відповідач виконав свої обов?язки по сплаті аліментів, перебуває в тяжкому матеріальному становищі, оскільки на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1,2\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження, серії І-СГ № 080447, виданого 17.06.1998 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 528 від 10.09.2015 року, виданої Львівським інститутом банківської справи Університету банківської справи Національного банку України, вбачається що [PERSON] є студенткою денного відділення на курсі за напрямом підготовки «Фінанси та кредит», закінчує навчання 30 червня 2019 року. Згідно договору № 0512306 від 17.08.2015 року [PERSON] навчається на платній основі, денної форми навчання в Університеті банківської справи Національного банку України. Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження поганого стану здоров'я відповідача,чи наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні. Суд, критично оцінює твердження відповідача про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки таку в повному обсязі їй надає матір [PERSON], а він не має можливості сплачувати аліменти, через те, що не працює. В судовому засіданні встановлено, що, відповідач не являється інвалідом, не має на утриманні будь-яких інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, а відсутність офіційного місця роботи не звільняє його від обов»язку по утриманні повнолітньої дочки, оскільки кожний із батьків несе однаковий обов»язок по утриманню дітей. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує передбачений законом обовязок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, з врахуванням стану здоров»я відповідача, відсутності інших осіб на утриманні, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково, а тому з відповідача слід стягувати на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання, в розмірі, 500 (п"ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved