Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила суд: встановити факт проживання [PERSON], [INFO], померлої [INFO], з [PERSON], [INFO], померлого [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 29.01.1999 і по день смерті [PERSON] - [INFO]; визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 6,2137 га, що розташована на території Волохово-Ярської сільської ради, ВАТ «Восток», кадастровий номер 6325482500:02:000:0027, державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №787162, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] у с. Волохів Яр Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її тітка - [PERSON]. Разом з нею за адресою: [ADDRESS], мешкав [PERSON]. Вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 29.01.1999 і по день смерті [PERSON] - [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 6,2137 га, що розташована на території Волохово-Ярської сільської ради, кадастровий номер 6325482500:02:000:0027, яку отримала в спадщину [PERSON], яка проживала з ним на момент смерті без реєстрації шлюбу більше 10 років. Однак, через похилий вік та поганий стан здоров'я, [PERSON] не мала змоги юридично оформити право власності на вказану земельну ділянку, однак, фактично прийняла спадщину, хоча й не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] також залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого усе майно, що могло належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також усе, на що вона за законом мала б право, заповіла у власність позивачу. У зв'язку з тим, що позивач, як спадкоємець за заповітом, не може належним чином оформити свої майнові права на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, вона змушена звернутися до суду. Окрім позивача, право на спадкування після смерті [PERSON] мала мати позивача - [PERSON], яка є рідною сестрою спадкодавця. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини остання не зверталася, зі спадкодавцем на момент її смерті не проживала, тобто є такою, що не прийняла спадщину. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи у відсутності представника нотконтори та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла тітка позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 27.02.2013 року. Разом з [PERSON] постійно проживав без реєстрації шлюбу [PERSON]. Вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 29.01.1999 року і по день смерті [PERSON] - [INFO]. Зазначене підтверджується довідкою виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради № 02-29/830 від 11.11.2013 року та відомостями, внесеними до Погосподарської книги №1 за №07 за 2013 рік та до Погосподарської книги №09 за №584 за 1999 рік. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Волохово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області 23.05.2011 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 6,2137 га, що розташована на території Волохово-Ярської сільської ради, ВАТ «Восток», кадастровий номер 6325482500:02:000:0027, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 787162 від 03.01.2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Спадкоємці першої-третьої черги у спадкодавця відсутні. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] проживала з [PERSON] з 29.01.1999 року по день його смерті - [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради № 02-29/830 від 11.11.2013 року. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу більше 10 років, отже є спадкоємицею четвертої черги за законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення даного факту позивачу необхідно для оформлення спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через похилий вік та поганий стан здоров'я [PERSON] не оформила право власності на вказану земельну ділянку. Однак, виходячи із положень ст. 1268 ЦК України, оскільки [PERSON] постійно проживала з [PERSON] по день його смерті - вона фактично прийняла спадщину, хоча й не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] також залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], виготовленого 04.03.2014 року КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудовано у 1955 році. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно слід враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. Доказом належності [PERSON] будинку [ADDRESS], є довідка виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради №02-40/53 від 17.02.2014 та дані Погосподарської книги №1. Отже, будинок [ADDRESS] є будинком, на який відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, складений 25.10.2012 року, посвідчений секретарем Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області Луценко К.М. та зареєстрований в реєстрі за № 129, згідно якого усе майно, що могло належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також усе, на що вона за законом мала б право, [PERSON] заповіла у власність [PERSON]. Для оформлення спадщини на вказаний житловий будинок [PERSON] звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області. Однак, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, у зв'язку з чим, вона в порядку ст. 3 ЦПК України звернулась за захистом своїх прав до суду. Окрім позивача, право на спадкування після смерті [PERSON] мала мати позивача - [PERSON], дошлюбне прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.01.1959 року, яка є рідною сестрою спадкодавця. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини остання не зверталася, зі спадкодавцем на момент її смерті не проживала, тобто відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, є такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, шляхом визнання прав. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ " № 7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і 131 ЗК України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved