Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

У березні 2019 року Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державна адміністрація звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , Святошинський районний у м.Києві центр соціальної служби для сім"ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Свято шинської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 грудня 2017 року № 605 «Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», дитина набула відповідного статусу у зв`язку з тим, що мати дитини, громадянка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відбувала покарання в місцях позбавлення волі (вирок Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ) Головного територіального управління юстиції у місті Києві, громадянка [PERSON] є матір`ю-одиначкою відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 26 грудня 2018 року № 655 «Про встановлення опіки та призначення опікуна для малолітнього [PERSON] » дитина проживає в родині опікуна, громадянки [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка створила належні умови для проживання малолітнього та належним чином виконує обов`язки по догляду та утриманню дитини (акт обстеження умов проживання від 04 грудня 2018 року). Згідно з пунктом 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» після повернення з місць позбавлення волі батьки зобов`язані протягом двох місяців звернутися до служби у справах дітей із заявою про передачу дитини на виховання та надати відповідний пакет документів. У разі неможливості передачі батькам дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради робить висновок про неможливість передачі дитини батькам та порушує питання про позбавлення батьків батьківських прав. Згідно з довідкою про звільнення серія КИВ №18211 частина «Б» громадянка [PERSON] 13 липня 2018 року на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року звільнена від подальшого відбування покарання. Позивач вказував, що громадянці [PERSON] неодноразово повідомлялось про необхідність звернення до служби у справах дітей та сім`ї з відповідними документами для вирішення питання щодо подальшої долі її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (копії письмових запрошень надаються). 19 листопада 2018 року громадянка [PERSON] надала довідку про звільнення від відбування покарання та зобов`язалась надати необхідні документи для передачі їй дитини. Службою у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації обстежено умови проживання громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході обстеження з`ясовано, що громадянка [PERSON] здавала в оренду дві кімнати трикімнатної квартири, проживає зі своїм співмешканцем, громадянином [PERSON] . Житло потребує деякого косметичного ремонту, кімнати вмебльовані, дитячі меблі та речі відсутні. В приміщенні відчутно стійкий запах цигарок. Згідно наданих документів громадянка [PERSON] не має постійного доходу. Відповідно до інформації Святошинського управління поліції громадянка [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, неодноразово затримувалась працівниками правоохоронних органів. Відповідно до інформації Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 17 січня 2019 року № 16/4-187 громадянці [PERSON] 17 липня 2014 року Київською місцевою прокуратурою № 9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. 17 жовтня 2014 року матеріали кримінального провадження було направлено до суду з обвинувальним актом. [INFO] Шевченківським районним судом міста Києва громадянку [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. [INFO] Святошинським районним судом міста Києва громадянку [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року вважати засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до З років 2 місяців позбавлення волі. 13 липня 2018 року на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію» у 2016 році громадянку [PERSON] звільнено з Київського СІЗО (№13). 12 грудня 2018 року до служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася громадянка [PERSON] із заявою про передачу їй дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку оцінки потреб особи від 29 грудня 2018 року, наданого Святошинським районним в м. Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, громадянка [PERSON] потребує сторонньої підтримки у формуванні навичок самостійного подолання складних життєвих обставин та спілкування з дитиною. Надалі продовжувати роботу зі спеціалістами Центру громадянка відмовилась та не йде на контакт. В судове засідання представник позивача не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялись належним чином про день, час слухання справи, причини неявки суду не повідомила, надала суду відзив, в якому заперечувала проти позову, вважала його безпідставним, необгрунтованим, не підтвердженим належними доказами. Вказувала, що не ухиляється від виконання обов"язків по догляду за сином. В даний час дитина знаходиться під опікою її тітки [PERSON] , при цьому вона часто навідує сина, забезпечує його предметами гігієни, іграшками, подарунками та смаколиками, син з нею добре і з радістю спілкується. Після звільнення від відбування покарання вона була у спеціаліста відділу органу опіки,їй було дано перелік документів, які необхідні для того, щоб повернути дитини, вона їх зібрала майже всі, не було тільки довідки з місця роботи через її неофіційне працевлаштування. Також зазначала, що є власником 3-кімнатної квартири, в якій також прописаний її син. Просила не брати до уваги характеристику від дільничого, оскільки вона його не знає, після звільнення в неї не було порушень закону і відношення дільничого є упередженим по відношенню до неї. Просила в задоволенні позову відмовити та повернути їй її сина. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком дитини вказаний [PERSON] (а.с.76). Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.12.2017 року № 605 «Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», дитина набула відповідного статусу у зв`язку з тим, що мати дитини, громадянка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відбувала покарання в місцях позбавлення волі (вирок Святошинського районного суду міста Києва від 02.03.2016 року) (а.с.11). Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.12.2018 року № 655 «Про встановлення опіки та призначення опікуна для малолітнього [PERSON] » дитина проживає в родині опікуна, громадянки [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка створила належні умови для проживання малолітнього та належним чином виконує обов`язки по догляду та утриманню дитини (акт обстеження умов проживання від 04 грудня 2018 року) (а.с.12, 14). Згідно з довідкою про звільнення серія КИВ №18211 частина «Б» громадянка [PERSON] 13.07.2018 року на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2018 року звільнена від подальшого відбування покарання (а.с.9). Відповідачці [PERSON] неодноразово повідомлялось про необхідність звернення до служби у справах дітей та сім`ї з відповідними документами для вирішення питання щодо подальшої долі її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Службою у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації обстежено умови проживання громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході обстеження з`ясовано, що громадянка [PERSON] здавала в оренду дві кімнати трикімнатної квартири, проживає зі своїм співмешканцем, громадянином [PERSON] . Житло потребує деякого косметичного ремонту, кімнати вмебльовані, дитячі меблі та речі відсутні. В приміщенні відчутно стійкий запах цигарок (а.с.13). Відповідно до інформації Святошинського управління поліції громадянка [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, неодноразово затримувалась працівниками правоохоронних органів (а.с.15, 16). Згідно висновку оцінки потреб особи від 29.12.2018 року, наданого Святошинським районним в м. Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, громадянка [PERSON] потребує сторонньої підтримки у формуванні навичок самостійного подолання складних життєвих обставин та спілкування з дитиною. Надалі продовжувати роботу зі спеціалістами Центру громадянка відмовилась та не йде на контакт (а.с.24). Відповідно до частини 1, 2 статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьків батьківських прав. Як видно зі змісту висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.02.2019 року № 107-40/1442, комісія з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м.Києві державної адмінстрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-33). Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до частини 2 статті 150, статті 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позитивне вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачки забезпечить соціально-правовий захист інтересів дитини, створить належні умови для її нормального розвитку. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Згідно Довідки від 11.12.2018 року ( а.с.59)у лікаря нарколога на обліку не перебуває, станом на час розгляду справи таки докази суду не подала Згідно довідки від 23.11.2018 року ( а.с.59а) у лікаря психіатра на обліку не перебуває,станом на час розгляду справи таки докази суду не подала. Судом неоднаразово було відкладено розгляд справи та надано можливість відповідачці влаштуватись на роботу, привести у відповідний стан місце свого проживання, брати участь в утриманні та вихованні дитини- [PERSON] , [INFO] займатись його розвитком. Судом встанволено, що відповідач без поважних причин не з"явилась у судові засідання 17.01.2020 року,25.03.2020 року, не просила суд відкласти розгляд справи, або проводити розгляд справи за ї відсутності. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням батьківських прав стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи ст. 182-183 СК України, суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню.

Outcome: approved