Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 08.06.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки з відповідачем припинені в листопаді 2019 року через протилежні погляди на подружні відносини та сімейне життя, відновлювати їх не бажає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, на розлученні наполягала. Відповідач в судове засідання не прибув також, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим. Як встановлено в судовому засіданні, 08.06.2012 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] (а.с.6), та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені в листопаді 2019 року через протилежні погляди на подружні відносини та сімейне життя, сторони відновлювати їх не бажають. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved