Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до квартири. В ході розгляду справи відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення з квартири. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, пояснивши, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у 2007 році. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 2.06.2014 року вона домовилась з відповідачем відвести їх дитину до лікаря, але, прийшовши у призначений час додому, довідалась, що [PERSON] викрав сина і відвіз його у невідомому напрямку. Крім того, з моменту вселення в спірну квартиру [ADDRESS] її чоловік та його батьки постійно вчиняють сварки та конфлікти з нею, створюючи нестерпні умови для її проживання у даному помешканні. 2 лютого та 21 лютого 2014 року [PERSON] двічі виганяв позивача з вказаної квартири, але їй вдавалось повертатись, а 4.04.2014 року коли вона повернулась вчергове до квартири, то виявила двері кімнати в квартирі замкненими на новий замок, а велика частина речей зникла. 5.06.2014 року коли позивач повернулась з роботи, то виявила зміненими замки вхідних дверей квартири. Станом на день звернення до суду позивач потрапити до спірної квартири не може з вини відповідача, в телефонному режимі спілкуватись не бажає. За таких обставин просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , вселити її до вказаноїквартири, стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. З описаних вище підстав просить відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити, пояснивши, що сторони дійсно одружились в 2007 році. Спірна квартира належить на праві власності в рівних частках відповідачу [PERSON] та його батьку. Позивач [PERSON] права власності на неї не має. 11.02.2014 року позивач по первісному позову була зареєстрована в даній квартирі, однак весь час вона зловживала спиртними напоями, вчиняла безпідставні сварки на очах у дитини. Після чергового запою вона зникла з квартири і пішла у невідомому напрямку, як потім з`ясувалось - кілька днів вона проживала у подруги. 1.03.2014 року вона повернулась до спірної квартири, де продовжувала зловживати спиртними напоями, провокувати конфлікти, вести себе нахабно, агресивно. В кінці березня 2014 року вона добровільно залишила квартиру, забравши всі свої речі, пояснивши, що буде проживати з іншим чоловіком і створить нову сім`ю. З того часу вона спірною квартирою не цікавиться, не оплачує житлово-комунальні послуги, не здійснює ремонту жилого приміщення. За таких обставин просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, проживаючи в квартирі, позивач за первісним позовом створювала неможливі умови проживання в ній іншим мешканцям: випускала бігати по квартирі лабораторних пацюків, які гризли продукти харчування, меблі, тощо, справляли природні потреби в будь-якому місці, при цьому сварилась на всіх мешканців житла, якщо хтось їй робив зауваження. [PERSON] не сплачує вартості спожитих житлово-комунальних послуг. Тому просять виселити її з займаного приміщення в порядку ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення. 3-тя особа [PERSON] в судові засіданні не з`явився жодного разу, про розгляд справи був неодноразово повідомлений судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. За змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як наголошує ч.1, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1, частини 2 цієї ж статті зазначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Як передбачено ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] 26.06.2007 року, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №1299 (т.1, а.с.8; 111). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.112). Спірна квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 1.10.2004 року. Згідно реєстраційного напису на право встановлювальному документі вказане свідоцтво було зареєстроване 15.01.2007 року у Комунальному підприємстві „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" за реєстровим номером №44152 (т.1, а.с.71; 92; 113). Спірна квартира є ізольованою, трьохкімнатною квартирою загальною жилою площею 95,60 м2, жилою площею 55,40 м2, яка розташована на 4 поверсі 18-типоверхового будинку. Зареєстрованими на день розгляду справи в спірній квартирі є вказані сторони по справі: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 3-тя особа по справі, що підтверджується довідкою Ф-3 житлового органу (т.1, а.с.84; 93; 114) і не заперечувалось учасниками справи. Як зазначає ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (т.1, а.с.216-217, т.2, а.с.10-11). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року було залишено без змін (т.1, а.с.115-117; 218-220, т.2, а.с.12-14). Дані обставини не заперечувались сторонами по справі та їх представниками і не були спростовані у судовому засіданні. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх її доходів щомісяця, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення ним повноліття (т.1, а.с.166; 221-222; т.2, а.с.15-16). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року було залишено без змін (т.1, а.с.225-227; т.2, а.с.19-21). Також рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2015 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку, яке вступило в законну силу 30.11.2015 року (т.1, а.с.228-231; т.2, а.с.22-25). За змістом вказаного судового рішення судом було встановлено, що [PERSON] в червні 2014 року добровільно залишила своє місце проживання в спірній квартирі і переїхала до іншої квартири, яку орендує за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.229; т.2, а.с.23). Згідно ч.2, ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, факт добровільного виселення зі спірної квартири [PERSON] і не проживання в ній з червня 2014 року не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Крім того, вказана обставина, а також зловживання спиртними напоями [PERSON] , вчинення нею сварок та конфліктів підтверджується і матеріалами даної цивільної справи, а саме: показаннями [PERSON] , змістом звернення [PERSON] та [PERSON] до органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (т.1, а.с.94-95), письмовими поясненнями [PERSON] від 16.05.2014 року в Дарницькому РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.97), заявою [PERSON] від 16.05.2014 року на ім'я начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.98), висновками та відповіддю Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про результати розгляду звернення громадян від 28.04.2014 року, від 9.06.2014 року, від 10.06.2014 року (т.1, а.с.150-153), офіційним попередженням про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї від 17.04.2014 року, яке винесено [PERSON] . Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.215), актом обстеження житлово-побутових умов, з якого вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.233), довідкою Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2015 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] 3.06.2014 року о 1 годині 36 хвилин звертався по спец. лінії 102 з повідомленням, що за адресою: [ADDRESS] сімейна сварка: дебоширить п`яна дружина (т.2, а.с.26). За вказаних обставин суд вважає, що ініціатором сварок між сторонами по справі була саме [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не надали судові доказів у розумінні положень ст.76-80 ЦПК України, які б спростували описані вище докази, і які б стали підставами для залишення [PERSON] спірної квартири з поважних підстав. Аналізуючи встановлені обставини справи та докази надані сторонами по справі, суд вважає, що положення ч.2, ст.405 ЦК України, які регулюють правовідносини між власником нерухомого майна і його користувачем (ами), передбачають втрату права користування житлом при умові відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік в ньому, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачем не існує. За таких обставин, оскільки [PERSON] не є членом сім`ї обох співвласників квартири і була відсутня в спірній квартирі понад 1 рік без поважних причин, тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , задовольнивши зустрічний позов частково. Не підлягає задоволенню вимога зустрічного позову про виселення [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки заявлені вимоги позивачем [PERSON] за зустрічним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення з квартири є взаємовиключаємими, оскільки судом встановлено, що відповідач по зустрічному позову не користувалась квартирою понад 1 рік, тому вона не підлягає виселенню, якщо її немає в квартирі. В свою чергу, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження чинення [PERSON] перешкод [PERSON] у користуванні спірною квартирою, тому у задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні зустрічного позову з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, що документально підтверджені стороною позивача за зустрічним позовом.

Outcome: partial