Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

у поданій до суду заяві позивач просить, починаючи з 19 вересня 2014 року, щомісячно, стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття та 500 грн. 00 коп. на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, який проживає з матір'ю. Відповідач проживає окремо від сім'ї, офіційно працює та має постійний дохід, водночас коштів на утримання сина не надає, чим ставить сім'ю у тяжке матеріальне становище. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає частково, подавши до суду заперечення, згідно яких погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходу та 250 грн. 00 коп. на утримання дружини. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, оскільки ними подані письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом, сторони з 19 листопада 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом, в якому відповідач вказаний його батьком. Відповідач офіційно працевлаштований, його зарбітна плата складає її мініммальний розмір. Ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, з липня 2013 року проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у частці від доходу на утримання дитини є законною, оскільки він є офіційно працевлаштованим. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно працевлаштованим і має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину в розмірі 1/3 є не обґрунтованим, тому позов підлягає до задоволення частково, а саме стягнення в розмірі 1/4 всіх видів доходу. Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своєї дитини та сплачувати визначену сторонами суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих показання позивача, відповідач не надав. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, то судом встановлено таке. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таку можливість відповідач має, що ним не заперечується. Разом з тим, вимога про стягнення аліментів в розмірі 500 грн. є завищеною, тому слід стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. 00 коп., що в загальній сумі стягнення не буде перевищувати 50 % від доходу відповідача. Позов до суду пред'явлений 19 вересня 2014 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, на підставі ст.ст.79, 84, 180, 181-184, 191 СК України,

Outcome: approved