Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У грудні 2016 року представник позивачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до Яськовецької сільської ради Деражнянського району та відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.08.2003 року на ім'я [PERSON] та визнати за ними право на спадкове майно померлого [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,25 в умовах кадастрових гектарах, що знаходиться на території Яськовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, яке він успадкував після смерті [PERSON], але нотаріального не оформив. Своє звернення до суду із даним позовом позивачі обґрунтовують тим, що повідомленням нотаріуса від 16.11.2016 року за вих. № 107/02-14 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], проте не оформив своїх спадкових прав. Представник позивачів до суду не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Яськовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та відділу Держгеокадастру в Деражнянському районі Хмельницької області, як третьої особи, також надали суду відповідні заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються законними спадкоємцями за законом всього майна та прав їх батька [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 20.07.2010 року виданого Яськовецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, в тому числі й права на земельну частку (пай) розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Хлібодар» с. Яськівці Деражнянського району Хмельницької області. Вказану земельну частку (пай) померлий [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла ще [INFO], що також підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 27.11.2001 року, виданим Яськовецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, проте не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцями [PERSON] є його син [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Так, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права не нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Так, ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що в разі необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 81 ЗУ України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки з підстав: придбання за договором купівлі-продажу; дарування; міни; іншими-цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше видані їм у користування; прийняття спадщини, виділення в натура на місцевості належної їм частки (паю). Нормами статті 125 ЗК України, також встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Правовими нормами ст. 1218 ЦК України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Разом з тим, згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. Як вбачається із вище наведених правових норм, державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] виданий 11.08.2003 року є недійсним, оскільки такий державний акт був виданий після смерті [PERSON] і за життя спадкодавця державна реєстрація права власності на земельну ділянку не була проведена. Разом з тим, листом державного нотаріуса першої Хмельницької Державної нотаріальної контори Шевцовою І.А. від 16.11.2016 року №107/02-14, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON], оскільки відсутні документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так, відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за № 28. Крім того, судом встановлено, що колективним сільськогосподарським підприємством «Хлібодар» [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) як член КСП «Хлібодар», яке входило до складу спадкової маси після її смерті. Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] та [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 11.08.2003 року на ім'я [PERSON], визнавши за ними по ? за кожним права на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,25 в умовах кадастрових гектарах, що знаходиться на території Яськовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 19.05.1997 року на ім»я [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved