Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем 12 років, декілька разів намагалися розірвати шлюб, за різними причинами. Майже 10 років позивач та відповідач вели спільне господарства, але вже 3-й рік відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, в іншій країні, на довгий строк. Тому фактично позивач та відповідач не можуть вести спільне господарство, та перебувати в шлюбних відносинах. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають спільно з матірю. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.224 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис №389, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КГ №073539 від 30.10.2004 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ №001864, виданого Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції від 02.06.2005 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КГ №097892, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні від 25.02.2010 року. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про розподіл судових витрат не вирішується судом, оскільки позивач на цьому не наполягає.\~

Outcome: approved