Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 4 760 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за пошкодження велосипеда марки «Tornado Scorpion T600 24», моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.09.2015 о 15.30 год. по вул.Коломийській ,16 у м.Львові відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Focus» р.н. [NUMBER] , та рухаючись у напрямку до пр.Черв.Калини у м.Львові здійснила наїзд на малолітнього сина позивачки [PERSON] , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переході по вул.Коломийській, 16 у м.Львові, везучи поряд із собою велосипед марки «Tornado Scorpion T600 24». В результаті зіткнення малолітньому [PERSON] було завдано легких тілесних ушкоджень та пошкоджено велосипед. За результатами даної ДТП було порушено кримінальне провадження 18.09.2015 за ч.1 ст.286 КК України, однак в подальшому постановою від 15.12.2017 таке кримінальне провадження закрито за відсутністю події кримінального правопорушення. Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 03.05.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, проте даною постановою встановлено, що водієм [PERSON] здійснено наїзд на пішохода [PERSON] та ДТП сталася з її вини. Для досудового врегулювання спору законним представником малолітнього [PERSON] було подано на адресу ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення про ДТП від 22.02.2016 та заяву про страхове відшкодування 24.02.2016, на які отримано відповідь, що строк для прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування продовжено до дати набрання законної сили судового рішення відносно події. За фактом вчиненого ДТП 18.09.2015 позивачу завдано матеріальну шкоду, шляхом пошкодження велосипеда марки «Tornado Scorpion T600 24», відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 23.09.2015 та висновку експертизи ЛНДЕКЦ від 15.06.2017 матеріальна шкода становить 4 760,00 грн., яку просить стягнути з відповідача. Окрім того, зазначає, що вказаними діями відповідача, було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 10 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях пов"язаних із заподіянням легких тілесних ушкоджень малолітній дитині, порушення сну та постійний дискомфорт, порушення звичайного ритму життя у зв`язку з необхідністю перебування на лікуванні, страх можливого повторення події, а також душевні страждання, які дитина понесла у зв`язку із пошкодженням його велосипеда. Просить також стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою суду від 21.06.2018 прийнято позов та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. 24.07.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого просить в позові відмовити у повному обсязі, вважає що оскільки її вина у здійсненні ДТП, яка відбулась 18.09.2015 не встановлена, відтак немає підстав стягнення з неї відшкодування матеріальної шкоди, щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, то такі позивачем не доведені та жодних доказів в підтвердження таких не надано. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 11.06.2019 представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала суду клопотання, за змістом якого заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд самої справи проводити у її відсутності та без участі позивача. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] також подано до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги повністю заперечує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих учасниками справи клопотань, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2015 о 15.30 год. по вул.Коломийській,16 у м.Львові відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Focus» р.н. [NUMBER] , проявила неуважність до дорожньої обстановки, не стежила за її зміною, перед початком руху не переконалася, що це буде безпечним для всіх учасників руху, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , який вів поряд із собою велосипед на нерегульованому пішохідному переході, завдавши йому тілесних ушкоджень, чим порушила пункти 1.5, 2.3б, 10.1 ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №051800 від 05.03.2018. В результаті зіткнення малолітньому [PERSON] було завдано легких тілесних ушкоджень та пошкоджено велосипед. Так, зокрема, згідно висновку експерта №1642 від 21.09.2015 у малолітнього [PERSON] виявлені синець та садно на спині, синець на правій нозі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди 18 вересня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Як вбачається з висновку експерта №9/294 від 15.06.2017 вартість матеріального збитку, завдана власникові велосипеда марки «Tornado» моделі «Scorpion 24», станом на 15.06.2017, з врахуванням його експлуатаційного зносу, становить 4 760 грн. За результатами даної ДТП було порушено кримінальне провадження 18.09.2015 за ч.1 ст.286 КК України, однак в подальшому постановою слідчого СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 28.09.2015 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015140030000704 від 18.09.2015 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області від 15.12.2017 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015140030000704 від 18.09.2015 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 03.05.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу «Ford Focus» р.н. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема: поліс №АІ/4046233 від 20.11.2014 зі строком дії з 22.11.2014 до 21.11.2015. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за вказаним полісом становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи - 0,00 грн. Згідно п.3 ч.1 ст.988 Цивільного Кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов`язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 даного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, 22.02.2016 у зв`язку із настанням страхового випадку, з дотриманням норм, що визначені у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою отримання страхового відшкодування, позивач [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] як законний представник, звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 24.02.2016 з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, однак з відповіді від 21.07.2016 вбачається, що строк для прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування продовжено відповідно до ст.36 Закону України «Про страхування» до дати набрання законної сили судового рішення відносно події. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. На підставі вищенаведеного, оскільки цивільно-правова відповідальність на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика, відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4760 грн., завданої за пошкодження велосипеда марки «Tornado Scorpion T600 24» саме з відповідача [PERSON] , як страхового відшкодування за пошкодження майна, слід відмовити. Суд не бере до уваги покликання відповідача у своєму відзиві про відсутність вини відповідача [PERSON] , оскільки постановою Сихівського районного суду м.Львова від 03.05.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а вина її даною постановою не встановлена, оскільки з правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого відповідачем [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань малолітнього сина позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 5 000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений та в такому слід відмовити. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України вбачається, що для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Що стосується вимог позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн., то судом не встановлено наявності доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат, зокрема, суду не надано відповідного розрахунку, акту виконаних робіт, банківські виписки та на якій підставі здійснені відповідні платежі. За відсутності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд позбавлений можливості здійснити розподіл судових витрат в цій частині. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40грн., оскільки позивач звільнена від сплати такого при подачі позову до суду. На підставі статей 23, 988, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статей 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 20, 21 Закону України «Про страхування», та

Outcome: partial