Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки CHERY AMULET A15, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоч про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DN81AR03110112, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 83722,73 гривень, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 9,60% річних та здійснювати повернення кредиту, до повного погашення заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 листопада 2014 року. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу 83722,73 гривень. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, інших передбачених договором платежів, а також можливих штрафних санкцій, відповідач передав належний йому автомобіль марки CHERY AMULET A15, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в заставу позивачу. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, в результаті чого, станом на 02 червня 2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається із: суми основного боргу за кредитом у розмірі 50139,92 гривень; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 25968,38 гривень; суми заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 14504,54 гривень; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 87050,42 гривень. Всього сума заборгованості складає 177 663,26 гривень, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частині 1 статті 589 ЦК України, при невиконанні зобов'язань, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до статті 19 Закону України „Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч.2 ст. 575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved