Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.02.1990 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у виконавчому комітеті Підлісненської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає, однак розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка не бажає. Позивач та відповідачка припинили сімейно-шлюбні відносини з 1996 року з тієї причини, що між ними зникло взаємопорозуміння та повага один до одного, зникло почуття любові. Вважає, що їхня сім»я розпалася остаточно. У зв"язку із чим позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, однак 25.10.2016 року подав на адресу суду електронне повідомлення, в якому просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомила і від неї не надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 03.02.1990 року у виконавчому комітеті Підлісненської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Із копії паспорта громадянина України серія та номер [NUMBER] та довідки Підгір»ївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 57 від 12.09.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] народився [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.09.2003 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що позивач та відповідачка припинили сімейно-шлюбні відносини з 1996 року з тієї причини, що між ними зникло взаємопорозуміння та повага один до одного, зникло почуття любові. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає, однак розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка не бажає. Вважає, що їхня сім»я розпалася остаточно, примирення з відповідачкою є не можливе і не доцільне та суперечить його інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви, а також із електронного повідомлення позивача від 25.10.2016 р. вбачається, що позивач остаточного визначився та збереження шлюбу не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Свого відношення до позову не висловила. А відтак, суд вважає, що відповідачка проявила байдужість до збереження сім'ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved