Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач у січні 2013 року звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.04.2011 року, в розмірі 185330,44 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що на ділянці автомобільної дороги державного значення Н-20 Словянськ-Донецьк-Маріуполь, 96 км.+600 м. 29 квітня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб МАН 26.464, номерний знак [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності, з напівпричепом BODEX KIS 3 W, номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Відповідно до звіту №447 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 27.09.2012 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу МАН 26.464, номерний знак [NUMBER], становить 185330,44 грн. На момент вчинення ДПТ транспортний засіб МАН 26.464 номерний знак [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3 W, номерний знак [NUMBER], знаходився під керуванням [PERSON], з вини якого сталася ДТП. За раніше укладеними договорами вказаний транспортний засіб з напівпричепом були передані в оренду стороннім юридичним особам, з котрими, як стало відомо, [PERSON] у трудових відносинах не перебуває. Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до провадження від 05.09.2011 року за вказаним фактом порушення ПДР [PERSON], внаслідок якого сталася ДТП, порушено кримінальну справу за ст.286 ч.1 КК України. Згідно з постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2011 року провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч.1 КК України, закрито у зв'язку з застосуванням Закону України «Про амністію». Право власності [PERSON] на транспортний засіб МАН 26.464, реєстраційний номер [NUMBER], підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 14.11.2006 року. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами кримінальної справи, а вартість матеріальної шкоди - звітом №447 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 27.098.2012 року. Посилаючись на ст.1166 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача завдану протиправними діями матеріальну шкоду. У судовому засіданні представник відповідача за договором про надання юридичних послуг адвокат [PERSON] підтримав позов із зазначених у ньому підстав, доповів по його суті та просив задовольнити повністю. При цьому додатково пояснив, що транспортний засіб з моменту ДТП не відремонтований та знаходиться в гаражі в м.Маріуполі по вул.. Краснофлотській. Після того, як відповідач відшкодує завдану шкоду, позивач не заперечує повернути відповідачу запасні частини, які підлягають заміні. Відповідач викликався на проведення експертизи транспортного засобу, проте не з'явився, заперечень проти звіту суду не надав. Щодо посилання представника відповідача на те, що в матеріалах кримінальної справи є пояснення [PERSON] про те, що він не має та не буде мати претензій до [PERSON] у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля, то ці пояснення не є відмовою позивача від позову та можуть бути враховані судом. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що 29.04.2011 року він керував транспортним засобом МАН на підставі шляхового листа, перевозив залізничні платформи в м.Маріуполь. ДТП сталося на трасі Славянськ-Маріуполь: на повороті він не впорався з керуванням. Вважає, що автомобіль можна було відновити, кабіну поміняти, бо вся ходова частина та двигун залишилися в робочому стані, проте власник цього не захотів. [PERSON] йому говорив, що ніяких претензій не має. Вважає проведену оцінку щодо визначення вартості матеріальної шкоди неправильною. Не заперечував, що йому приходило запрошення на експертизу, проте на той час він перебував у лікарні. Представник відповідача за договором адвокат [PERSON] пояснив, що позов, на його думку, задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах кримінальної справи є протокол допиту потерпілого [PERSON], де він вказав, що претензій у зв'язку з пошкодженням автомобіля, не має і не буде мати в майбутньому, тому ще в 2011 року позивач відмовився від позову. [PERSON] здавав свій автомобіль в оренду юридичній особі, яка відповідно до ст.803 ЦК України і повинна відшкодувати завдану шкоду, якщо не доведе, що це сталося не з її вини. Орендатор не довів, що шкода завдана не з його вини, просив в позові відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами кримінальної справи, що 29 квітня 2011 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем МАН, реєстраційний номер [NUMBER] з полупричепом «Бодекс», реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух в напрямку м.Маріуполя по автодорозі «Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь» на 96 км.+600 м в Ясинуватському районі Донецької області допустив наїзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги. В результаті ДТП автомобіль МАН, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, отримав значні механічні пошкодження, зазначені в акті технічного огляду транспортного засобу №447 від 27.09.2012 року. Постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2011 року відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.»в» ст.ст.1,6 Закону України «Про амністію». Під час розгляду зазначеної справи [PERSON] свою вину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не оспорював, що підтверджується копією постанови суду від 18.10.2011 року. Факт пошкодження автомобіля МАН реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП було зафіксовано на місці дорожньо-транспортної пригоди, а саме протоколом огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу, який було складено 29.04.2011 року, що міститься в матеріалах кримінальної справи. Кількість механічних пошкоджень транспортного засобу було зафіксовано актом технічного огляду транспортного засобу №447 від 27.09.2012 року, який було складено експертом-оцінювачем. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, відповідно до звіту №447 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, складеного 03 листопада 2012 року оцінщиком ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» [PERSON], становить 185330,44 грн., яка дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля є вищою за ринкову вартість. Звіт відповідачем не оспорено. Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З урахуванням встановлених фактичних обставин та наданих позивачем доказів, суд вважає, що є всі правові підстави для матеріальної відповідальності відповідача у завданні шкоди внаслідок ДТП. Суд не приймає до уваги позицію відповідача та його представника про те, що позов не підлягає задоволенню фактично через відмову [PERSON] від позовних вимог, який ще під час допиту його по кримінальному провадженню в якості потерпілого заявив, що не має претензій та [PERSON] та не буде мати їх в майбутньому, оскільки це суперечить ст.3 ЦПК України, яка передбачає право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 цієї статті, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Звернувшись до суду з позовними вимогами до [PERSON], позивач [PERSON] заяв про відмову від позову суду не подавав, тому посилання відповідача з його представником на відмову позивача від позову є таким, що не відповідає дійсності. Також помилковим суд вважає і твердження представника відповідача, що відповідати за вказаним позовом повинен орендар відповідно до ст.803 ЦК України, оскільки він не довів, що пошкодження автомобіля сталося не з його вини, враховуючи наявність кримінальної справи у відношенні [PERSON] та доведення саме його вини у скоєнні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, яким він керував на підставі подорожного листа та документів на автомобіль. Втім, на переконання суду, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Як видно зі змісту звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю колісного транспортного засобу №447 від 03.11.2012 року, розмір матеріального збитку в сумі 185330,44 грн. експертом-оцінювачем визначено з урахуванням податку на додану вартість 20%., про що прямо вказано у висновку. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що автомобіль з моменту ДТП знаходиться в гаражі в м.Маріуполі та не ремонтувався. Тому висновок автотоварознавчого дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, що виникають з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Таким чином, за відрахуванням 20% ПДВ, що становить згідно підрахунку суму 37066,09 грн. (185330,44 х 20 : 100), з відповідача на користь позивача належить до стягнення матеріальна шкода в розмірі 148264,35 грн. (185330,44- 37066,09). Отже суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенні, в сумі 148264,35 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1482,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial