Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою до відповідача про зміну збільшення розміру стягнутих аліментів та додаткових грошових коштів на лікування хворої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з [PERSON], стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону до повноліття дитини. На протязі всього часу відповідач справно сплачував аліменти, але в звязку змінами в країні, а саме: обвалу економіки, знецінення гривні, підвищення цін стягуваних аліментів не вистачає на належне утримання та виховання сина. Крім того син хворіє на цукровий діабет І типу тяжка форма, є інвалідом дитинства, на його лікування потрібно значні кошти. Батько дитини окрім аліментів у сумі 400 гривень жодної допомоги на її лікування не надає. В звязку з вищевикладеним позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття з 400 грн. до 1000 грн щомісячно; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., а також стягнути судові витрати, понесені нею при зверненні з даним позовом до суду в сумі 640 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.136). Раніше в судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог надала пояснення, що дитина тяжко хворіє на цукровий діабет, є інвалідом, тому на її лікування витрачаються значні кошти. Самостійно забезпечити сина всім необхідним для його розвитку та навчання вона не може, тому змушена звертатися до суду з даним позовом. Крім того зазначила, що від держави на сина вона отримує соціальну допомогу у розмірі 1452 грн, а також безкоштовно медичний препарат інсулін, а решта ліків, які призначаються лікарями вона купує сама. Також кожні півроку дитина проходить стаціонарне лікування, здаються аналізи, проводяться діагностичні обстеження, на що також витрачаються значні кошти. Зауважила, що особливо дорогими є тест-смужки за допомогою яких вимірюється рівень цукру у крові, та які ними використовуються щодня, тому їх вистачає лише на незначний проміжок часу. Пояснила, що надала до суду лише чеки за останні два місяці, так як раніше їх не збирала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечує проти часткового задоволення позову(а.с.137). В судовому засіданні 12.04.2018 року в обґрунтування своїх заперечень надав пояснення, що не заперечує проти зміни розміру стягуваних аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі з 400 грн. до 1000 грн, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, щодо стягнення з нього додаткових витрат на утримання та лікування сина заперечував, пояснив, що чеки, надані позивачем нічим необґрунтовані, тому вони не є додатковими витратами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Із звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Укртехавіа» вбачається, що з [PERSON] на підставі виконавчого листа №2/2167 від 29.07.2010 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області стягуються аліменти за період з січня по березень в сумі по 400 грн., з квітня по травень 2017 року в сумі 480 грн., з червня по вересень 2017 року в сумі 505 грн.(а.с.10). На даний час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в звязку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерія-М», [PERSON], працює бухгалтером в ТОВ «Астерія-М», загальна сума її доходу за травень 2017 року по жовтень 2017 року становить 15901,41 грн.(а.с.14). Із довідки Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про отримання (неотримання) допомоги від 20.03.2018 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради та отримує допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON], [INFO], відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю», яка призначена з 10.06.2011 року по 11.10.2024 року у розмірі 1452 грн (а.с.129). На підтвердження свого сімейного стану та матеріального становища відповідачем були надані копії наступних документів: свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], довідки про доходи, згідно якої [PERSON] працює оператором верстатів з ЧПК в ТОВ «Укртехавіа», його дохід за період з серпня по грудень 2017 року та за січень 2018 року складає 13890 грн (а.с.55,56,57). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн . Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, позиції відповідача, який не заперечував проти збільшення розміру стягуваних аліментів, збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, а також потреби дитини; рівень споживчих цін на продукти харчування та предмети одягу, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів з 400 грн. до 1000 грн. щомісячно. з індексацією відповідно до закону. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Судом встановлено, що [PERSON] є дитина інвалід, хворіє на цукровий діабет І типу, тяжкої форми, за станом здоров'я потребує постійного прийому дорогих препаратів (а.с.6,15). З 2011 року по 2017 рік дитина систематично лікується стаціонарно, перебуває під наглядом у лікаря ендокринолога, здає різні аналізи, в тому числі і платні, проходить діагностичне обстеження, приймає ліки та використовує медичні препарати, на що витрачаються значні кошти. На підтвердження цього позивачем були надані виписки із медичної картки стаціонарного хворого, квитанції та чеки на придбання ліків та оплати аналізів (а.с.19,76-118). Враховуючи стан здоровя дитини, матеріальне становище платника аліментів, перебування на його утриманні малолітньої доньки від другого шлюбу, а також той факт, що відповідач зобов'язаний утримувати сина на рівні з позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 400 гривень, шомісячно. Відповідно до ст.12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно квитанції №412 від 21.12.2017 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 640 гривень (а.с.29). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial