Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами 01 липня 2008 року було укладено договір №001-Р/001068 про відкриття карткового рахунку надання і використання платіжної картки. Позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] (валюта гривні) та № [NUMBER] (валюта долар США) та видав відповідну картку Visa Gold № [NUMBER] . 09.07.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір №154USD-07-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту, відповідно до якої банком надано відповідачу кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 10 000доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, строком до 08 серпня 2010 року. Банком зобов`язання виконанні належним чином, в свою чергу відповідачем зобов`язання належним чином не виконуються, оскільки не здійснюється погашення щомісячних обов`язкових платежів, чим порушується порядок здійснення погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного договору утворилась заборгованість, яка становить 29018,90дол. США (що еквівалентно сумі 336777,25грн за офіційним курсом НБУ), з яких: 9484,14дол.США (що еквівалентно сумі 110 067,67грн за офіційним курсом НБУ) -прострочена заборгованість за кредитним договором; 4180,29дол.США (що еквівалентно сумі 48 514,13грн за офіційним курсом НБУ) - заборгованість за відсотками; 15353,47 дол.США (що еквівалентно сумі 178 195,46грн за офіційним курсом НБУ) - нараховано відсотки на прострочену заборгованість. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у розмірі 29018,90дол. США, що еквівалентно сумі 336777,25грн за офіційним курсом НБУ. Ухвалою Деснянського районного суду міста від 25.10.2018 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 08.11.2018 до суду від Запорожченко А.В. представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" надійшло клопотання про залучення правонаступника відповідно до якого представник позивача зазначив, що 23.05.2018 на виконання умов проведення електронних торгів по лоту №F07GL18920 ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» перерахувало на платіжні реквізити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 1222551,00грн з призначенням платежу: «Оплата згідно проток електронного аукціону №UA-EA-2018-03-27-000131-а від 15.05.2018», що підтверджується платіжним дорученням №99 від 23.05.2018. 30.05.2018 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону № UA-EA-2018-03-27-000131-а між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №000131-а.Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 000131-а Банк - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору - ТОВ «Оптіма Факторинг» за Кредитним договором №001-Р/001068 від 01 липня 2008 року укладеним з [PERSON] . 26.11.2018 в судовому засіданні представник позивача Холодова Л.А. підтримала клопотання про залучення правонаступника. 26.11.2018 в судовому засіданні задоволено клопотання та залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит». Представник позивача в судових засіданнях підтримувала позовні вимоги та просила суд задовольнити, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи. На судові засідання 10.05.2019 та 05.07.2019 представник позивача не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, повідомлялась про день та час судових засідань належним чином. Відповідач та представник відповідача в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог. В судове засідання, яке було призначене на 05.07.2019 не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, просили суд про застосування позовної давності по кредитному договору, а тому відмовити повністю у позовних вимогах. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників по справі, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір №001-Р/001068 про відкриття карткового рахунку надання і використання платіжної картки. Відповідно до пункту 1.1.-1.2. договору №001-Р/001068, сторони домовилися, що метою даного договору є відкриття на ім`я позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на Банк. Судом установлено, що позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] (валюта гривні) та № [NUMBER] (валюта долар США) та видав відповідну картку Visa Gold № [NUMBER] . Відповідно до пункту 4.6 договору №001-Р/001068, що відповідач уповноважує позивача самостійно проводити списання коштів, що знаходяться на його картрахунку на: суму операцій, здійснених клієнтом з використанням картки, за платіжними повідомленням еквайрів; суму комісійної винагороди по платіжних картках відповідно до тарифів Банку суму комісії Банку; суму збитків, що виникли в результаті порушення клієнтом умов договору; суму нарахованих процентів за користування коштами банку, що може статися внаслідок виникнення заборгованості по картковому рахунку клієнта у зв`язку перевищенням суми операцій, здійсненої за допомогою платіжної картки або у інший спосіб суми наявного на даному картковому рахунку видаткового ліміту; суми коштів, помилково зараховані на картковий рахунок клієнта банком або третіми особами. 09.07.2008 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 154USD-07-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту, відповідно до якої банком надано відповідачу кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 10 000доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, строком до 08 серпня 2010 року. 30.05.2018 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону № UA-EA-2018-03-27-000131-а між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 000131-а. Відповідно до п. 2. Договору про відступлення прав вимоги № 000131-а за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 000131-а Банк - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору - ТОВ «Оптіма Факторинг» за Кредитним договором №001-Р/001068 від 01 липня 2008 року укладеним з [PERSON] . Однак, судом встановлено і в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач повідомив відповідача про заміну кредитора. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обо`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`яковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно із ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом було встановлено, що Банком зобов`язання виконанні належним чином, в свою чергу відповідачем зобов`язання належним чином не виконуються, оскільки не здійснюється погашення щомісячних обов`язкових платежів, чим порушується порядок здійснення погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного договору утворилась заборгованість, яка становить 29018,90дол. США (що еквівалентно сумі 336777,25грн за офіційним курсом НБУ), з яких: 9484,14дол.США (що еквівалентно сумі 110 067,67грн за офіційним курсом НБУ) -прострочена заборгованість за кредитним договором; 4180,29дол.США (що еквівалентно сумі 48 514,13грн за офіційним курсом НБУ) - заборгованість за відсотками; 15353,47дол.США (що еквівалентно сумі 178 195,46грн за офіційним курсом НБУ) - нараховано відсотки на прострочену заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пунктів 2.1. та 3.1. договору № 154USD-07-08 про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафу договору від 09.07.2008 строк виконання зобов`язання (повернення кредиту) встановлено до 08.07.2010. Як вбачається з виписки по рахунку та з розрахунку заборгованості останній платіж за користування кредитними коштами відповідачем був проведений 27.10.2010. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Під час розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності до нарахувань позивача та просив суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст. 257 ЦК України передбачено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Судом встановлено, що сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такого повернення коштів (пунктами 1.2.-3.2. договору154USD-07-08). Отже, з матеріалів справи, доказів наданих позивачем, суд приходить до висновку, що останній платіж за користування кредитними коштами відповідачем був проведений у 2010 році. Таким чином, згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що останній платіж за користування кредитними коштами відповідачем був проведений 27.10.2010, але за визначенням пунктами 2.1 та 3.2. договору строк користування кредитом сплив 08.07.2010. А новий кредитор не спромігся перевірити кредитну історію справи, надати суду докази щодо належного повідомлення відповідача про зміну кредитора, та не надав докази щодо здійснення перевірці розрахунку пред`явленої заборгованості з дотримання меж позовної давності. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 27.10.2010 (згідно останнього платежу), то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 16.09.2014, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у позовних вимогах в зв`язку з пропуском строків позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови покладається на позивача.

Outcome: dismissed