Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не здійснює належний догляд за дитиною. У зв`язку з цим головою Шишацької РДА Полтавської області прийняті розпорядження про негайне відібрання малолітньої дитини від матері - [PERSON] та влаштування до комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». Просить відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; стягнути з відповідача на користь дитини аліменти у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шишацької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надала, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відомості про батька дитини зазначені згідно зі ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.08.2019 року (а.с.25). З вересня 2019 року родина відповідача перебуває на обліку Шишацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.11, 26). Згідно з повідомленням головного лікаря КНП «Центру ПМСД Шишацької селищної ради» від 30.10.2019 року №414, [PERSON] , [INFO] , проживає в сім`ї, яка знаходиться в кризових умовах; догляд за дитиною здійснюється вкрай незадовільно. Будинок опалюється зрідка, в будинку брудно, немає в достатній кількості продуктів харчування. На запрошення медичних працівників мати не реагує (а.с.6). Із актів обстеження умов проживання проведених Службою у справах дітей Шишацької РДА 24.10.2019 року, 19.01.2020 року вбачається, що мати неналежним чином здійснює догляд за сином, часто залишає його без догляду. Умови проживання задовільні, в будинку холодно, в кімнатах не прибрано, розкидані речі, на кухні немитий посуд. Відсутні продукти харчування. В сім`ї виникають часті сварки та бійки. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 17.01.2020 року дитина в присутності членів комісії вилучена до Шишацької лікарні на обстеження. З 17.01.2020 року по 18.01.2020 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні (а.с.13). З метою забезпечення соціально-правового захисту малолітньої дитини [PERSON] головою Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області винесені розпорядження «Про негайне відібрання малолітньої дитини від матері [PERSON] » від 20.01.2020 року №7 та «Про влаштування дитини до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» від 27.01.2020 року №17 (а.с.19, 20). Згідно з повідомленням адміністрації закладу від 16.04.2020 року, малолітня дитина [PERSON] перебуває в КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» з 29.01.2020 року; за час перебування мати [PERSON] дитину про провідувала, не телефонувала, не цікавилась життям та станом здоров`я останнього (а.с.62). Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для життя і здоров`я малолітньої дитини і були підстави для негайного її відібрання від матері. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки умови для її проживання відсутні, і дійсно існує загроза для здоров`я дитини та її життя, таким чином, доведено наявність підстав для відібрання дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що відібрання дитини від матері з переданням її органу опіки для подальшого її влаштування в дитячий заклад повністю відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, співмірно з обставинами справи, повинен враховувати встановлені ч. 2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved