Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Представник позивача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про зобов'язання особи знести самочинно збудовані споруди. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON], за свій рахунок привести самочинно реконструйований будинок під літ. «С» до попереднього стану відповідно до технічного паспорту від 07.12.1990 року реєстраційний №155-31-342а, інвентарний № 5652, знести самочинно збудовану прибудову під літ. «М1», загальною площею 5,2 кв. м., прибудову під літ. «МЗ» загальною площею 4,0 кв. м., сарай під літ.«Ю», загальною площею 4.0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач по справі, самовільно, без відповідних правовстановлюючих документів, провів самочинну реконструкцію житлового будинку під літ. «С», шляхом знесення внутрішньої перегородки, провів самочинне будівництво прибудови під літ. «М1», загальною площею 5,2 кв. м., прибудови під літ. «МЗ» загальною площею 4,0 кв. м., також самочинно збудував сарай під літ.«Ю» загальною площею 4,0 кв.м (відповідно до технічного паспорту від 23.12.08 року), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Своїми діями відповідач порушує вимоги таких норм законодавства, як ст. 376 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 9. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 30, 31, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 1, 14, 12, 83, 116 Земельного Кодексу України, «Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.11 р., та ін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи у її відсутності або про відкладення судового засідання не подавала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини у галузі конституційного права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних повноважень, та цивільні правовідносини, що випливають з відносин права власності. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що [PERSON], самовільно, без відповідних дозвільних документів, здійснено самочинну реконструкцію житлового будинку під літ. «С», шляхом знесення внутрішньої перегородки, проведено самочинне будівництво прибудови під літ. «М1», загальною площею 5,2 кв. м., прибудови під літ. «МЗ» загальною площею 4,0 кв. м., також самочинно збудуовано сарай під літ. «Ю» загальною площею 4, 0 кв.м (відповідно до технічного паспорту від 23.12.08 року), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Факт проведення самовільної забудови підтверджується: службовою запискою від 12.04.2010 року; фотофіксацією; планом - схемою самочинного будівництва; актом від 07.03.2010 року, складеним комісією у складі співробітників Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради; приписом від 10.11.10 року із зобов'язанням особи надати дозвільні документи на будівництво (реконструкцію) об'єкту; копією технічного паспорту від 07.12.1990 року; копією технічного паспорту від 23.12.2008 року. Припис від 10.11.10 року, із зобов'язанням особи надати дозвільні документи на реконструкцію (будівництво) [PERSON] виконаний не був, документи надані не були. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], на який розташовані прибудови, є комунальною власністю та належить територіальній громаді, в особі Одеської міської ради. Позивач посилався на п. 7 ст. 376 ЦК України, де вказано, що у випадку істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила самочинне будівництво, за свій рахунок, провести відповідну перебудову. Згідно п. п. 7 п. 3.2.7. положення про районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 20-V від 27.06.2006 року, райадміністрація уповноважена звертатися до суду з позовами про знесення жилих будинків разом з господарськими спорудами, зведеними громадянами самочинно. Отже, відповідачем були порушені п. 19 „Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями " (затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572), ст. 15 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 р. № 4004-ХІІ, ст. 10 Закону України „Про пожежну безпеку" від 17.12.1993 р. № 3745-ХІІ. У позові представник позивача вказав на порушення положення ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території» від 20 квітня 2000 р. № 1699-ІІІ відповідно до якої здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства. А також відповідачем було порушене положення ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999р. № 687-ХІV, відповідно до якої будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не були виконані положення п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273, зазначається, що, виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самочинним і тягне за собою відповідальність згідно чинного законодавства. Відповідно до ст.ст. 30, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження в галузі житлово-комунального господарства та будівництва, зокрема, сприяння розширенню житлового будівництва, контроль за спорудженням індивідуальних жилих будинків, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Реалізацію зазначених повноважень в галузі житлово-комунального господарства та будівництва на території Малиновського району м. Одеси, де розміщується будинок, віднесено до компетенції Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. В ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердження проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто, кожна з цих підстав вимагає визнання встановленого будинку, самовільно збудованим. Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи справу суд встановив, що спірні прибудови зведені на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Одеси і не відведена для цієї мети без дозвільних документів на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови;розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення рівня ефективності та іншого використання земельних ділянок;охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів;урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва;захист прав громадян та громадських організацій згідно законодавства. Згідно ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності. Крім того, згідно із п.9 ст. 35 «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня надіслання повідомлення до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті або реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт письмово поінформувати місцевий орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання підготовчих робіт. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самовільне будівництво не набуває право власності на нього. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим вбачає можливим позов задовольнити. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON]на користь держави суму неоплачених судових витрат - судовий збір у розмірі 51,00 гривень та витрати на ІТЗ в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved