Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на майно покійного батька [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема: право на земельну ділянку, загальною площею 1,1671 га, № 4622186600:01:008:0001, цільове призначення «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ЛВ № 074526 на право власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2, виданного 25.12.2003 на підставі рішення 5 сесії 4 скликання Стерптівської сільської ради від 05.06. 03 р., земельну ділянку, загальною площею 0,3506 га, № 4622186600:14:000:0317, цільове призначення «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ЛВ № 015104 на право власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:04:453:03771, виданого 03.09.2004 на підставі розпорядження голови Кам"янка-Бузької райдержадміністрації від 09.01. 2004 року №3. Земельну ділянку, загальною площею 0,0415 га, № 4622186600:01:008:0002, цільове призначення «ведення особистого селянського господарства», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ЛВ № 074525 на право власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4, виданного 25.12.2003 на підставі рішення 5 сесії 4 скликання Стрептівської сільської ради від 05.06. 03 р. земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, № 4622186600:01:006:0001, цільове призначення «обслуговування житлового будинку та господарських споруд», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ЛВ № 086124 на право власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1, виданного 22.09.2003 на підставі рішення 5 сесії 4 скликання Стрептівської сільської ради від 05.06. 03 р. на земельну ділянку площею 0,55 га. Яка розташована на території Стрептівської сільської ради, цільове призначення ведення особистого селянського господарства та належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року серії АЕР № 98, а також житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , та належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 16.07.2002 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Стрептівської сільської ради від 13-06-2002 року № 15 Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] суд встановив, що [INFO] народився Позивач, [PERSON] батьками в зазначеному свідоцтві вказано як батька - [PERSON] та як матір [PERSON] , про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис під номером 28. На підставі дослідженої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Стрептівської сільської ради Кам?янка-Бузького району Львівської області 15.10.2020 року встановлено, що [INFO] у віці 87 років помер його батько [PERSON] , і з приводу чого 15.10.2020 року в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 25. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.3 ст. 1268, ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у том числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив. Судом встановлено, що померлим [PERSON] заповіт не складався, відтак Позивач, який являється сином покійного та є спадкоємцем відповідно до закону, а відтак відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Довідкою від 19.05.2021 року за вих. № 6-191, виданою Стрептівським старостинським округом Виконавчого комітету Кам?янка-Бузької міської ради Львівської області, доводиться той факт, що померлий [PERSON] , який для позивача являвся батьком постійно проживав та був прописаний за адресою разом до дня смерті в [ADDRESS] , із ними до дня їх смерті проживав та був прописаний, син [PERSON] здійснив їх поховання. На підставі зазначеного Позивач, [PERSON] , згідно із законом є спадкоємцем першої черги, та окрім цього в розумінні. ч.3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки із довідки 08.02.2019 року за вих. № 140, до дня смерті свого матері проживав, а також був прописаний разом із ним, а інші спадкоємці, які б мали право на частку у спадковому майні станом на сьогодні відсутні. За загальним правилом, встановленим нормами Цивільного Кодексу України, зокрема положеннями про здійснення права на спадкування, таке здійснюється шляхом подання спадкодавцем, який бажає прийняти спадщину, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.1 глави 13 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус має право відмовити у вчиненні нотаріальних дій у випадку коли не подано відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, зокрема разом із заявою про прийняття спадщини, необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів. Факт втрати правовстановлюючого документу доводиться копією оголошення, яке опубліковане в районній газеті «Життя і слово». На підставі, цього позивач не має змоги у встановленому законом порядку оформити право власності на спадкове майно, що є підставою для звернення Позивача. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року Верховним Судом України зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. г ч.1ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 5ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2ст.1220 ЦК України). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають задоволенню. Положеннями статей 15,16 ЦК України,статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином Позивачем вірно обрано спосіб захисту свого цивільного права, яке підлягає захисту судом. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved