Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, посилаючись на наступне. Вона є опікуном неповнолітньої [PERSON] , яка, в свою чергу, є власницею квартири [ADDRESS] (1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.06.2018 року, 2/3 частини - на підставі договору міни від 26.10.2009 року). У вказаному будинку зареєстрований відповідач по справі - колишній співмешканець нині покійної матері [PERSON] , який в квартирі не проживає тривалий час. Його речей в спірній квартирі також немає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг він не приймає. З відповідачем не спілкуються і його місце проживання їй не відомо. Але через реєстрацію відповідача в квартирі вона вимушена нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. За таких обставин звернулась до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги в інтересах [PERSON] , опікуном якої вона є, підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що мирно з відповідачем вони домовитись не можуть, бо вона не знає, де його шукати. Вона поплатила велику суму заборгованості за квартиру по комунальним послугам. Зараз квартира стоїть закрита. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які повернулись без вручення. Через це повідомлявся оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади». Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, надані позивачем, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є опікуном неповнолітньої [PERSON] (а.с.3-4), яка, в свою чергу, є власницею квартири [ADDRESS] (1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.06.2018 року, 2/3 частини - на підставі договору міни від 26.10.2009 року) (а.с.7-10). У вказаному будинку зареєстрований відповідач по справі - колишній співмешканець нині покійної матері [PERSON] (а.с.11), який в квартирі не проживає з 01.01.2017 року (а.с.12). Його речей в спірній квартирі немає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг він не приймає. Через реєстрацію відповідача в квартирі позивачка вимушена нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що є сусідками [PERSON] Їх будинок визнано аварійним, вони тимчасово переселені на інші адреси, але систематично, збираються, зустрічаються з владою та мером міста стосовно ситуації, яка склалась з ї будинком. На ці зібрання [PERSON] ніколи не приходив. Він і до того, то жив, то не жив в спірній квартирі. І [PERSON] , і нині покійна [PERSON] - мати [PERSON] - постійно пиячили, вели антисоціальний спосіб життя. Де зараз проживає відповідач, не знають, не бачать його вже десь 3-4 роки. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved