Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3797,14 грн., а також 3% річних - 555,65 грн., та інфляційні витрати - 3271,65 грн., а всього 7624,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідач у порушення умов договору зобов"язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.08.2014 року по 01.08.2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7624,44 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача з урахуванням 3% річних та індексу інфляції. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідача подала до суду відзив, в якому зазначила, що вона не погоджується з розміром заборгованості та просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Судом встановлено, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач є споживачем зазначених послуг. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в порушення вищевказаних вимог та договору про розстрочення заборгованості, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з серпень 2014 року по серпень 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконувала належним чином, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість. Відповідно до довідки № 10248/8/8/02-19 від 30.09.2019 року заборгованість [PERSON] станом на 24.09.2019 року складає 3797,14 грн. За правилами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов`язаний сплатити 3% річних у розмірі 555,65 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3271,65 грн. Однак, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якої остання просить у позові відмовити. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості 30.09.2019 року. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що строк позовної давності не пропустив, оскільки з відповідачем 14.08.2017 року був укладений договір про розстрочення заборгованості. Суд погоджується з доводами позивача про те, що про порушення своїх прав він дізнався після невиконання договору розстрочення від 14.08.2017 року, а з позовом до суду звернувся 30.09.2019, тобто в межах строку позовної давності. Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved