Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Ямпільська міська рада Ямпільського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням. Вказала, що відповідно до договору купівлі продажу від 30.11.2011 року вона являється власником ? частини квартири [ADDRESS]. Право власності на ? частини вказаної квартири зареєстровано за її чоловіком [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] та є її сусідкою, так як вони проживають в одному багатоквартирному будинку. Згідно договору купівлі-продажу вказано, що [PERSON] передала у власність, а вона та [PERSON] набули у власність в рівних частках по ? кожний, квартиру за вищевказаною адресою, яка складається із двох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної, вбиральні, лоджії, за квартирою рахується 1/27 підвалу. Зазначила, що вона виявила, що відповідачка самовільно, без її дозволу зайняла її підвальне приміщення будинку. На її прохання звільнити підвал, остання відмовляється, чим створила перешкоди у здійсненні нею права вільного доступу в користуванні підвальним приміщенням. Відповідач добровільно усунути перешкоди шляхом зняття навісного замка та звільнити підвал від речей, які вона там зберігає, не бажає. При цьому [PERSON] має у користуванні два підвальних приміщення. Своїми діями, відповідачка позбавила її права на користування підвалом, де б вона могла зберігати свої речі. Тому, враховуючи вище викладене, вона вимушена звернутися до суду і просити суд винести рішення, яким зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном підвалом, який рахується за квартирою №11 у будинку №3а по вулиці Нова Яблунева у місті Ямпіль Вінницької області, а саме: зняти замок з вхідних дверей, привести приміщення підвалу у відповідний первинний стан, винести з нього речі, які туди були поміщенні. В подальшому не чинити аналогічних перешкод у користуванні підвалом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №026616 від 19.10.2017 року та договору №71а від 19.10.2017 року в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні вказала, що при купівлі квартири № 11 за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області вона знала, що згідно договору купівлі-продажу у неї є підвальне приміщення, однак вона у колишнього власника не цікавилась місцем його розташування. Коли виникла потреба у використанні підвального приміщення вона звернулась до [PERSON], яка показала її підвальне приміщення, яким на даний час користується [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. У судовому засіданні вказала, що з перших днів здачі будинку в експлуатацію, всі хто отримав ордера на квартири визначили собі місця і збудували в підвалі приміщення (підсобки). З того часу, з 1992 року, вона проживає у зазначеному будинку і користується як квартирою так і підсобкою. Свідоцтва про право власності на квартири і підвальні приміщення видавалися жителям значно пізніше. [PERSON] також проживала у їхньому будинку, але їй не відомо чи було у неї підвальне приміщення. Як у її документах, так і в документах позивачки вказано на номер квартири і площе, а підвальне приміщення ні в кого не відображено, зазначено, що за квартирою рахується 1/27 підвалу А-1. Така номерація підвалів значиться у всіх власників підвалів. Їй є незрозумілим, на якій правовій підставі у справі є [PERSON] №37 від 05.09.2017 року, він є незаконним та надуманим, не відповідає дійсним обставинам справи. Під час проведення огляду підвалів вона запрошена не була. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити повністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №038105 від 19.10.2017 року та угоди №55 від 19.10.2017 року в судовому засіданні просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не було надано жодного належного доказу, що підвальне приміщення, яке використовує його клієнт є її підвалом. Представник третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Ямпільської міської ради Ямпільського району Вінницької області Д.О. [PERSON], який діє на підставі доручення на ведення справи у суді (а.с.44) у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву за вхід.№7109 від 01.11.2017 року з клопотанням справу розглянути у їхню відсутність. Проти позову не заперечують. Спеціаліст начальник КУ «Ямпільського районного бюро технічної інвентаризації» [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 1991 році була проведена інвентаризація підвальних приміщень за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області. Відповідно було встановлено, що підвальне приміщення ділиться на 21 комору. В будинку є 27 квартир, тобто на 6 квартир не було побудовано підвальних приміщень, разом з цим жителям квартир було дозволено самостійно здійснити добудову підвалів, оскільки місця там достатньо. Відомчі документи на підвальні приміщення, план підвалів не виготовлявся, а тому не можна чітко вказати за якою саме квартирою рахується конкретний підвал. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що вона була колишнім власником квартири позивача. Вказала, що в 1993 році їй було видано квартиру № 11 за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області, майже в той самий період, що й відповідачу. Вона самостійно обирала собі підвальне приміщення на якому було зазначено номер квартири 11. Однак у вищевказаній квартирі вона не проживала, а її батько користувався підвальним приміщенням з приводу якого існує сьогодні спір. З часом їй повідомили сусіди, що її підвальне приміщення використовує відповідач. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що вона проживає в квартирі за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області з 1993 року та одна із перших, хто поселялась у квартиру. [PERSON] багатоквартирного будинку обирали самостійно підвальні приміщення, при цьому підвальних приміщень було 21, а квартир в будинку 27. [PERSON] багатоквартирного будинку самостійно здійснювали добудову підвалів. Так, її чоловік за життя побудував ще декілька комор у підвалі, оскільки місця там є достатньо. Одну свою комору вона надала у користування відповідачу. Де знаходиться комора в підвальному приміщенні [PERSON] вона не знає. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що вони обирали разом із [PERSON] комору у підвальному приміщені та вона власноруч написала номер 11 комори [PERSON], що відповідало номеру її квартири. Їхні підвальні приміщення знаходяться одне біля одного, однак на сьогоднішній день підвальним приміщенням користується відповідач. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України судом встановлено, що позивач зареєстрована [INFO]. Із свідоцтва про одруження серії І-АМ №109967 виданого 27 серпня 2004 року судом встановлено, що позивачка після реєстрації шлюбу своє прізвище «Литвак» змінила на прізвище чоловіка «Фіклістова». Із договору купівлі-продажу від 30.11.2011 року судом встановлено, що [PERSON] передала у власність, а позивачка та [PERSON] набули у власність в рівних частках по ? кожний квартиру №11, що знаходиться у будинку №3а по вулиці Рокосовського у місті Ямпіль Вінницької області, яка складається із двох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної, вбиральні, лоджії, за квартирою рахується 1/27 підвалу (А-1). Із витягу про державну реєстрацію та реєстраційного посвідчнення судом встановлено, що позивачка є власником ? частини квартири №11, що знаходиться у будинку №3а по вулиці Рокосовського у місті Ямпіль Вінницької області. Із акту №737 від 05.09.2017 року судом встановлено, що відповідачка самовільно заволоділа підвальним приміщенням під №11, яке належить [PERSON] [ADDRESS]. Відповідачка користується двома підвальними приміщеннями під №18 та №11. Із договору купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 2006 року судом встановлено, що [PERSON] набула у власність квартиру під номером 18, що знаходиться в будинку під номером 3а по вулиці Рокосовського у місті Ямпіль Вінницької області, яка складається із чотирьох житлових кімнат, двох коридорів, кухні, ванни, вбиральні, 1/27 підвалу А1. Позивач у поданому позові стверджує, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом єпорушення її права користування підвальним приміщенням, яке рахується за її квартирою, що на даний час перебуває у користуванні відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне і інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Закон України «Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку» дублює це положення, називаючи таке майно неподільним. Цим же законом встановлено, що частка в загальному об'ємі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна в багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно загальній площі приміщень, які знаходяться у власності і користуванні фізичних і юридичних осіб. Таким чином, до спільної сумісної власності жильців багатоквартирного будинку віднесені технічні поверхи, підвальні приміщення, горища, а також приміщення, споруди, будинки, передбаченні для забезпечення потреб всіх власників квартир і нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Конституційний Суд України своїм рішенням №4-рп/2004 встановив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища і т.п.) передаються безкоштовно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат в квартирах) багатоквартирних будинках. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. N572, які надають жителям квартир, житлових приміщень рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням, а також рівні права встановлюють по згоді жильців порядок використання підсобних приміщень. Так, в судовому засіданні було встановлено, що підвальні приміщення в багатоквартирному житловому будинку за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області перебувають у спільній сумісній власності власників (наймачів) квартир. По згоді жильців квартир з 1991 року було визначено порядок їхнього використання підсобних приміщень, тобто кожний із жильців квартир самостійно обирали собі підвальні приміщення. При цьому, всупереч положенням ст.ст.10,\~11,\~60 ЦПК України\~позивач не надала суду доказів, які вказують про те, що спірне підвальне приміщення, яким користується [PERSON] належить саме їй. В судовому засіданні було встановлено, що станом на 1991 рік в багатоквартирному житловому будинку за адресою вул. Нова Яблунева, буд.3А в м. Ямпіль, Вінницької області знаходилось 21 підвальних приміщення, а квартир в будинку 27. Позивачем не було обґрунтовано своїх доводів, а матеріали справи не містять належних доказів, які б дали змогу чітко встановитиза якою саме квартирою рахується конкретний підвал. А також, що [PERSON] користується саме підвальним приміщення [PERSON], а не хтось інший із жильців багатоквартирного житлового будинку. Згідно із\~ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд не вважає акт №737 від 05 вересня 2017 року належним та допустимим доказом та не приймає його до уваги, оскільки він був складений у відсутність відповідача, зі слів зацікавлених осіб (позивача) та був спростований іншими доказами дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити. Зі змісту\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Outcome: dismissed