Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що з 07 лютого 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 вересня 2010 року розірвано, рішенням суду від 25.11.2010 року відновлено їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 жовтня 2009 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що на ті аліменти, які відповідач повинен виплачувати за вказаним рішенням суду неможливо належним чином утримувати дочку, наведене змушує її звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів. У зв'язку зі зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище ускладнилося, ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, одяг, взуття, навчання і їй важко одній утримувати дитину згідно її потреб, тому дочка потребує з боку батька матеріального утримання. Зазначає, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років з 01 липня 2018 року становить 1944 грн. Просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги до 1300 грн., просить їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засіданні позовні вимоги визнав частково, готовий сплачувати аліменти по 1000 грн. в місяць, оскільки не має постійного місця роботи і має від іншого шлюбу старшу дитину,яку також утримує. Вказує,що у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Дослідивши матеріали справи, письмові клопотання позивачки та відповідача, суд вважає, що змінені позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] актовий запис № 22 від 15 вересня 2009 року (а.с.6). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 жовтня 2009 року з відповідача [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати дочку, яка потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дитини. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2ст.182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018 року - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд бере до уваги факт утримання відповідачем ще однієї дитини, однак зауважує, що жоден з дітей відповідача не може потерпати від нестачі коштів на утримання, а відповідач, будуи молодою працездатною особою, зобов'язаний забезпечувати всіх своїх дітей. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених змінених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в твердій грошовій сумі по 1 300 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 250 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.180,181,182,184,192 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved