Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,вселення, зміну порядку користування квартирою , посилаючись на те,що вказана квартира належить на праві власності їм та відповідачу [PERSON] 26.10.2007р.шлюб між [PERSON]Л .та [PERSON]розірвано. Відповідач заселив у квартиру [PERSON]та її дочку [PERSON],які зайняли виділені їм кімнати та з 2013р .не допускають до квартири.У зв»язку з хворобою та необхідністю догляду матері [PERSON]разом з дітьми вимушена була з 2008р.до 2013р.-до дня смерті матері проживати у м.Біла Церква.У зв»язку з чиненням їм відповідачами перешкод у користуванні квартирою, 23.11.15р.та 19.07.16р.вимушені були звертатись у міліцію.Оскільки,відповідачі не допускають їх до квартири, просять зобов»язати відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні квартирою по вул. Науковій,30/73 у м.Львові,вселити їх у належне житлове приміщення та встановити новий порядок користування квартирою , виділивши [PERSON] кімнату,площею 13,2 кв.м, [PERSON]-16,8кв.м, [PERSON]- кімнату,площею 10,3 кв.м. Крім того,позивачі подали позов про виселення та зняття з реєстраційного обліку,який ухвалою суду від 23.09.16р. об»єднаний із первісним позовом в одне провадження та в якому посилаються на те,що [PERSON]та її дочка [PERSON]незаконно зареєстровані у [INFO],оскільки,підставою для реєстрації місця проживання особи відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є заява особи,в якій має зазначатись згода співвласників житла на таку реєстрацію.Однак,вони як співвласники квартири згоди на реєстрацію та вселення відповідачок у спірну квартиру не давали.Відповідно до ст.157,116 ЖК України просять виселити [PERSON]та [PERSON]Л.з квартири по вул. Науковій,30/73 у м.Львові та зняти їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали,дали аналогічні пояснення,крім того доповнили,що при постановленні рішення суду про встановлення порядку користування квартирою відповідач погоджувався встановити перегородку у кімнаті ,площею16,8 кв.м,яка йому виділена,однак цього не зробив.Без їх дозволу заселив свою дружину та її дочку.Відповідачі з 2013р.не дають їм доступу до виділеної за рішенням суду кімнати,так як проживають у прохідній кімнаті,яку закривають на замок.Крім того,з 2013р.відповідачі зайняли всі кімнати.Після подачі даного позову та звернення у поліцію,звільнили кімнату площею 10,3 кв.м, однак і надалі не має доступу до кімнати,площею,13,2 кв.м,оскільки,в неї можна попасти лише через кімнату,яку займає відповідач.Ключі від вхідних дверей квартири вони мають.Відповідачі псують майно, у квартирі брудно,погнили вікна, квартира у непридатному стані,тому просить виселити відповідачок та зняти їх з реєстрації. Просять позов задоволити. Відповідачі та їх представник проти позову заперечили та пояснили,що не чинять жодних перешкод позивачам у користуванні квартирою.Відповідачки КопестинськаО.І.та [PERSON] зареєстровані на частку ,належну у спірній квартирі [PERSON] Позивачка у квартирі не проживає,лише приїжджає на судові [PERSON]не проживає у спірній квартирі майже рік.[PERSON]дійсно спить у кімнаті,площею 13,2 кв.м,яка виділена позивачці.Коли йдуть з дому,дійсно закривають на замок свою кімнату.Просить в позові відмовити. Представник 3 особи органу опіки та піклування Франківської райадміністрації позовні вимоги підтримав в частині усунення перешкод у користуванні житлом неповнолітній дитині,щодо інших позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON]подала заяву про розгляд справи у її відсутності. 3 особи в судове засідання не зявилися, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи. Оскільки, по справі зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе, у відповідності до ст.169 ЦПК України, розглядати справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, вони передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатись ним на власний розсуд.Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що квартира по вул.Науковій,30/73 у м.Львові складається з 3х житлових кімнат,житловою площею 40,3 кв.м(кімнати відповідно площею-10,3кв.м,16.8кв.м,13,2 кв.м ),загальною площею 65,3 кв.м зі всіма вигодами. Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON]та [PERSON] по 1/3 частині кожному, що вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 30.03.1995р, та рішення Франківського районного суду м.Львова від 10.09.2007р., згідно якого виділено частки та встановлено за [PERSON],[PERSON] право на користування кімнатами під літ.6,7, площею 13,2кв.м та 10,3 кв.м., за [PERSON]-право на користування кімнатою під літ.5, площею16,8 кв.м. У судовому засіданні встановлено,що [PERSON]та [PERSON] перебувають у розірваному шлюбі. Як вбачається із свідоцтва про шлюб,[PERSON]та [PERSON]зареєстрували шлюб 30.10.2008р., після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище-Копестинська. З довідки форми №2 від 22.09.2016р., виданої ЛКП»Магістральне»,вбачається , що у квартирі по вул..Науковій,30/73 у м.Львові зареєстровано 3 особи- Копестинський Б.Л.-власник, [PERSON]-дружина та [PERSON]-дочка дружини. 22.10.15р.,22.09.16р.комісією ЛКП»Магістральне» складено акти про те,що у квартирі по вул..Науковій,30/73 у м.Львові зареєстровані але не проживають [PERSON],[PERSON], [PERSON] Згідно актів ЛКП»Магістральне» від 27.11.13р.,7.10.15р. у квартирі по вул..Науковій,30/73 у м.Львові зареєстрована і проживає [PERSON] З довідки про склад сім»ї та розмірів платежів за житлово-комунальні послуги від 7.10.15р.,виданої ЛКП»Магістральне»,вбачається,що у квартирі по вул..Науковій,30/73 у м.Львові зареєстровані [PERSON]-власник, [PERSON]-дружина та [PERSON]-дочка дружини, [PERSON]-колишня дружина,[PERSON]та [PERSON]-дочки. Як вбачається з висновку ст.інспектора поліції Франківського ВП ГУ НП у Львівській обл. від 28.07.16р.Притули Р.Р.,в ході проведення перевірки звернення [PERSON]від 19.07.16р.встановлено,що у квартирі по вул..Науковій,30/73 у м.Львові проживає [PERSON]Л.з сім»єю,який повідомив,що немає рішення суду про розподіл часток,так щоб він звільняв якісь кімнати,з ним проведено профілактичну бесіду про недопустимість протиправної поведінки. Судом встановлено,що 23.11.15р. [PERSON]звернулась із заявою до Франківського ВП ГУ НП у Львівській обл.щодо нецензурних образ з боку [PERSON],щодо виселення та звільнення від їх речей з частин квартири,закріплених рішенням суду за нею та її мамою. Згідно повідомлення Франківського ВП ГУ НП у Львівській обл. від 15.01.16р. ,в ході розгляду звернення [PERSON] проведено профілактичну бесіду з [PERSON] Свідок [PERSON],який працює ст.інспектором поліції Франківського ВП ГУ НП у Львівській обл.,в судовому засіданні пояснив,що між сторонами існує конфлікт з приводу користування квартирою,позивачка зверталась у поліцію із заявами про чинення перешкод у користуванні кімнатою.Коли він виходив на місце, позивачки вже не було,відповідач заперечує чинення перешкод,тому він не міг пересвідчитись у чиненні їй перешкод. Рік тому,дочка сторін [PERSON] приїжджала до батька ,щоб розміняти квартиру.Виник конфлікт,вона проживала у готелі,бо не могла попасти у квартиру,зверталась у поліцію із заявою,він проводив з відповідачами профілактичну роботу. Як вбачається із заяви позивачки [PERSON]від 7.02.17р.вона зверталась у Франківський ВП ГУ НП у Львівській області щодо чинення їй перешкод у користуванні кімнатою,площею 13,2 кв.м [PERSON]Однак,на момент постановлення рішення судом,позивачами не надано суду відомостей про результати розгляду даної заяви. Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 28.11.11р.скасовано рішення Франківського районного суду м.Львова від 11.04.11р.,яким було частково задоволено позов [PERSON]до [PERSON], [PERSON]про позбавлення права користування квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку,оскільки,позивачка не ставила вимоги про виселення [PERSON]та її дочки відповідно до ст.116,157 ЖК України,а просила застосувати норми ст.358 ч.1 ЦК України та зняти їх з реєстрації- та прийнято нове рішення,яким в задоволенні позову відмовлено . Відповідно до ч.1 ст.61ЦПК України,обставини ,визнані сторонами,не підлягають доказуванню. Таким чином,враховуючи визнання відповідачами факту закриття на замок дверей своєї кімнати,площею 16,8 кв.м, того,що [PERSON] спить у кімнаті,площею 13,2 кв.м,яка виділена позивачам в користування рішенням суду,а також розміщення кімнат у квартирі ,суд приходить до висновку,що відповідачі чинять позивачам перешкоди у користуванні кімнатою,площею 13,2 кв.м,а тому позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні вказаною кімнатою та вселення підставні та підлягають до задоволення. Позовна вимога про зміну порядку користування квартирою підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~Згідно ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на квартиру, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 27.02.1995 р., квартира по вул..Науковій,30/73 у м.Львові складається з: 3х житлових кімнат ,площею 10,3 кв.м,13,2,16,8 кв.м коридора площею 9,6кв.м, ванної кімнати площею 2,3 кв.м, кухні площею 8,6кв.м, вбиральні 1,3кв.м., лоджій, площею 1,8кв.м,1,4 кв.м,загальною площею 65,3 кв.м. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 10.09.2007р., виділено частки та встановлено за [PERSON],[PERSON] право на користування кімнатами, площею 13,2кв.м та 10,3 кв.м., за [PERSON]-право на користування кімнатою , площею16,8 кв.м. Згідно поверхового плану на квартиру,кімната ,площею 16.8 кв.м є прохідною і лише через неї можливо потрапити у кімнату,площею,13,2 кв.м, яка виділена позивачам в користування за рішенням суду від 10.09.2007р.,кімната,площею 10,3 кв.м є відособленою. З метою недопущення порушення прав як позивачів ,так і відповідачів щодо користування спірною квартирою,суд приходить до висновку,що слід встановити наступний порядок користування квартирою- виділити в користування [PERSON] кімнату, площею13,2кв.м, [PERSON]- кімнату,площею,16,8 кв.м, [PERSON]-кімнату,площею 10,3 кв.м,кухню,коридор та ванну залишити у спільному користуванні. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України при розгляді справи №6-1500цс15, спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим.Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору у натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних частин ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно і не зачіпає їх прав як власників. Відповідно до ст..60 ЦПК Ураїни,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження позовних вимог про чинення їм перешкод у користуванні всією квартирою,оскільки,в судовому засіданні встановлено,що від вхідних дверей у спірну квартиру позивачі мають ключі. Що стосується позовних вимог про виселення КопестинськоїО.І.та [PERSON]Л.з квартири по вул. Науковій,30/73 у м.Львові та зняття їх з реєстраційного обліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено,що [PERSON]та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2008р. КопестинськаО.І.та [PERSON]зареєстровані у спірній квартирі 10.11.2008р.,що вбачається з довідки форми -2 від 22.09.16р. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»в редакції,чинній на момент реєстрації відповідачів у спірній квартирі,,зокрема,ст.6 передбачено,що заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заявита інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно Постанови КМУ №985 від 28.04.2004р. Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні",(що діяла на момент реєстрації відповідачів у квартирі), затверджено зразок заяви про реєстрацію місця проживання,з якого вбачається,що підставою для реєстрації місця проживання заявника/його неповнолітньої дитини за зазначеною адресою є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника ,у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації. Підпис співвласника не потрібен у разі вселення до батьків їх неповнолітніх дітей. Зразок заяви аналогічного змісту затверджено і\~\~ Наказом МВС України\~\~\~\~ 03.02.2006\~ N 96. Однак,позивачами не надано суду доказів відсутності їх згоди на реєстрацію відповідачів у спірній квартирі. Статтею 156 ЖК України передбачено,що члени сім»ї власника квартири,які проживають разом з ним у квартирі,що йому належить,користуються жилим приміщенням нарівні з власником,якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом.За згодою власника член його сім»ї вправі вселяти в займане ним приміщення інших членів сім»ї.На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.Члени сім»ї власника квартири зобов»язані дбайливо ставитись до квартири. Визначення поняття «члени сім»ї» дано у ст.64 ЖК України. Як вбачається з положень ст.157 ЖК України, членів сім»ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України,у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.116 ч.1 ЖК України,якщо наймач,члени його сім»ї чи інші особи,які проживають разом з ним систематично руйнують або псують жиле приміщення,або використовують його не за призначенням,або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку,а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними,виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Позивачі,заявляючи вимоги про виселення відповідачів та зняття з реєстрації у спірній квартирі на підставі ст.116,156,157 ЖК України,не надали суду належних та допустимих доказів про наявність підстав,передбачених ст.116 ЖКУкраїни . Згідно розяснень, що містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Судом встановлено,що з відповідачем [PERSON]за зверненням [PERSON] Н.Ф.28.07.16р.інспектором поліції проведено профілактичну бесіду про недопустимість протиправної поведінки та згідно повідомлення від 15.01.16р. профілактичну бесіду про недопустимість протиправної поведінки щодо [PERSON]проведено працівниками поліції з [PERSON] Інших відомостей,які б свідчили про систематичне порушення правил співжиття, застосування до відповідачів попереджень та заходів впливу суду не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов до задоволення в цій частині не підлягає за недоведеністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України,в користь позивачів слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в загальній сумі 1104грн.,а саме- з кожного з відповідачів слід стягнути по 184грн. сплаченого судового збору в користь [PERSON]Ф,та [PERSON]

Outcome: approved