Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ "Відродження" посилаючись на те, що 03 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги № 02.02/14, також в цей день укладено додаткову угоду до даного договору. Пунктом 1.1.1 додаткової угоди передбачено, що вартість правової допомоги в суді першої інстанції, яка надається адвокатом в рамках зазначеного договору, становить 300,00 євро. При цьому оплата вартості цієї допомоги здійснюється в національній валюті України (гривні) за курсом Національного банку України, який діє на день проведення розрахунків. Пунктом 2.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди про те, що 50% вартості послуг сплачується клієнтом упродовж п'яти календарних днів перед початком розгляду справи в суді першої інстанції, а залишок протягом п'яти календарних днів по закінченні розгляду справи в суді. Згідно довідки Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 03.12.2014 р. №7284/15-вих. перше засідання суду першої інстанції відбулося 04 квітня 2014 року. Відповідач не сплатив гонорар у розмірі 150,00 євро, на неодноразові усні звернення щодо сплати наданої юридичної допомоги відповідач не реагує. 10 грудня 2012 р. на адресу відповідача позивачем рекомендованим листом з описом вкладення були направлені лист-вимога про сплату коштів від 09.12.2015 р., два акта приймання-передачі наданих послуг від 03 грудня 2015 р., а також рахунок № 03/15 від 03.12.2015 р. на оплату наданих юридичних послуг в сумі 3750,00 грн. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення" відповідач отримав зазначені вище документи 17.12.2015 року, однак рахунок не сплачений. За відповідачем рахується заборгованість у розмірі 3750,00 грн. ( 150,00 * 25,0 = 3750,00 грн., де 150,00 євро розмір гонорару, 25,0 курс євро Національного банку України станом на 03.12.2015р. Позивач просить стягнути з ТОВ "Відродження" суму боргу у розмірі 3750,00 грн. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Справу розглянуто у відсутності відповідача, представника відповідача який надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує та надав письмові заперечення проти позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Із матеріалів справи видно, що 03.02.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги №02.02/14, а також додаткову угоду до вказаного договору (а.с.4-5). Відповідно до умов якого позивач зобовязувався сплатити вартість правової допомоги в суді першої інстанції в сумі 300,00 євро. Відповідачем, в повній мірі не сплачена вартість послуг, а залишок складає 3750,00 грн. ( 150,00 * 25,0 = 3750,00 грн., де 150,00 євро розмір гонорару, 25,0 курс євро Національного банку України станом на 03.12.2015р.) Таким чином, відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони добровільно уклали договір про надання послуг за плату та самостійно визначили її розмір і порядок розрахунків.\~\~ Згідно зі ст. 638 ЦК\~\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, в даному випадку мало місце укладення цивільно-правової угоди - договору про надання послуг, який за правилами ст. 629 ЦК України\~\~є обов'язковим для виконання сторонами. Судом достовірно встановлено, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим має заборгованість в розмірі 3750,00 грн. На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед адвокатом [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру», оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999р. протокол від 1-2 жовтня 1999р. № 6/V1, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.17, ч..1-6 ст.33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги , повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2)\~\~ вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво\~\~ ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката. Жодний із факторів, указаних у ч.3 цієї статті, не має самостійного значення, вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення\~\~ гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі, тощо) визначаються за домовленістю\~\~ між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Відповідно до ст.ст. 17, 33 Правил адвокатської етики у угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Також за\~\~ п. 2 ст. 37 Правил у випадку дострокового розірвання угоди про надання правової допомоги за ініціативою адвоката у випадках, коли це допускається відповідно до закону та цих Правил, адвокат має право вимагати сплати гонорару в частині, що відповідає обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, або списати відповідну частину реально внесеного клієнтом гонорару, якщо інше не передбачене угодою про надання правової допомоги. Таким чином, саме в договорі про надання правової допомоги визначається порядок обчислення гонорару, при встановленні розміру якого враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші фактори.\~\~ Отримуваний адвокатом за надання правової допомоги гонорар, який є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, має бути законним за формою і порядком внесення та розумно обґрунтованим за розміром і враховувати наряду з іншими факторами витрачений адвокатом час. Тобто, в даному випадку мало місце укладення цивільно-правової угоди - договору про надання послуг, який за правилами ст. 629 ЦК України\~\~є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України\~\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 651 ЦК України\~\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. На підставі викладеного,

Outcome: approved