Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що 19.01.2011 року [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Новіковим І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 36 на ім`я своєї доньки, в якому зазначила, що на випадок своєї смерті усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, залишає [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] померла, про що Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 631 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яким померла володіла на підставі свідоцтва про право власності від 27.10.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4122 (1/2 частина); свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4123 (1/4 частина); що у сукупності становить 3/4 частини. Зазначене підтверджується і довідкою, виданою КП «НБТІ» № 981 від 14.07.2020 року, в якій зазначено, що [PERSON] належало 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] . За життя [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Родинний зв`язок [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (підтверджує зміну дівочого прізвища з [PERSON] на [PERSON] ). Отже, вона є спадкоємцем після померлої у порядку спадкування за заповітом. 30 травня 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашової Віри Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 16 січня 2020 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашова Віра Миколаївна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 січня 2020 року вказано, що [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) є спадкоємцями на обов`язкову частину у спадщині, відповідно до статті 1241 ЦК України, та в спадковій справі № 238/2017 містяться їх заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із вищевказаним Друга Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок житловий будинок в цілому, так як зазначене нерухоме майно прийняли спадкоємці на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином, вона позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті своєї матері [PERSON] ( [INFO] померла), а тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. З урахуванням положення ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто, 3/4 спадщини у випадку спадкування за законом розподілились би наступним чином: - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки; - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки; - їй - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки. Відповідно до положення ч.1 ст.1241 ЦК України обов`язкова частка є половиною від частки, що спадкується за законом, половиною від 1/4 частки є 1/8 частка. Отже, [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) належить обов`язкова частка у розмірі по 1/8 на кожного. Відповідно, залишкова частина спадщини у розмірі 1/8 + 1/8 + 1/4 = 1/2 належить їй, протее, через відмову нотаріуса, вона не може її успадкувати. Після відкриття спадщини вона від її прийняття не відмовилася та з метою прийняття звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. За таких обставин вимушена звернутись до суду. В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка просила суд розглянути справу без своєї участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі також надали до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа теж просила розглянути справу у свою відсутність, винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1233 ЦКУ, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено судом, 19.01.2011 року мати позивачки по справі [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Новіковим І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 36, в якому зазначила, що на випадок своєї смерті усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, залишає [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла (а.с.14, 40-41). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17, 38). Спадкоємцями за законом є діти спадкодавиці: син - [PERSON] (а.с.27), син - [PERSON] (а.с.29, донька - [PERSON] (а.с.18-19, 25). Позивачка є спадкоємицею і за заповітом. 30.05.2017 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашової В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.48). Однак, 16.01.2020 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.20) в зв`язку з тим, що відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцями на обов`язкову частину у спадщині, відповідно до статті 1241 ЦК України, та в спадковій справі № 238/2017 містяться їх заяви про прийняття спадщини (а.с.49, 52). Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто, у випадку спадкування 3/4 частин спадщини [PERSON] за законом, частки успадкованого майна розподілились би наступним чином: - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки; - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки; - [PERSON] ( [INFO] ) - 1/4 частки. Оскільки, відповідно до положення ч.1 ст.1241 ЦК України, обов`язкова частка є половиною від частки, що спадкується за законом, половиною від 1/4 частки є 1/8 частка. Отже, відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] належить обов`язкова частка у розмірі по 1/8 на кожного. Відповідно, залишкова частина спадщини у розмірі 1/8 + 1/8 + 1/4 = 1/2 належить позивачці, проте, через відмову нотаріуса, позивачка не може її успадкувати. Після відкриття спадщини позивачка від її прийняття не відмовилася та з метою прийняття звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 Цивільного кодексу України). За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved