Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональній філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із вищевказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,0043га смуги відведення залізниці на 273км+536м до 273км+550м перебуває у власності [PERSON]. Остання набула права власності на дану земельну ділянку на підставі договору-купівлі продажу, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, у звязку зі чим був виготовлений державний акт. Земельна ділянка, яка перетинається із смугою відведення залізниці зареєстрована в Державному земельному кадастрі за №7321087900:01:003:0679. Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки за вищенаведеним кадастровим номером; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №434655 від 10.08.2006 року виданий [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №3685 від 10.07.2006 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:003:0679, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та зобовязати відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 7321087900:01:003:0679, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. 15.09.2016 року представник позивач [PERSON] подала суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 21.12.2005 року за №349, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON]. Іншгі позовні вимоги залишила без змін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 21.12.2005 року №349, про приватизацію земельних ділянок, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON], просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якою позовні вимоги не визнає, підтримує подану ним 13.04.2016 року заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву якою позовні вимоги не визнає, просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, хоча своєчасно та в належному порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Відповідно до матеріалів Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у безоплатну власність «для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд», які знаходяться в межах населеного пункту с. Чагор, оригінал якого був наданий суду для огляду вбачається, що рішенням [PERSON] сільської ради від 14.10.2005 року за №320-21/2005 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, за рахунок земель Львівської залізниці, з послідуючою передачею цієї земельної ділянки у власності для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських споруд площею 1,10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Чагор, [PERSON] сільської ради. Розробку проекту відведення виконати за рахунок громадян, яким передаються у власність земельні ділянки (додаток №1). У вказаному додатку вказуються громадяни, в тому числі [PERSON], якому надана земельна ділянка за кадастровим номером 7321087900:01:003:0679, що також вбачається із кадастрового плану на вказану земельну ділянку. Рішенням [PERSON] сільської ради за №349 від 21.12.2005 року було затверджено вищевказаний проект відведення земельних ділянок громадянам для обслуговування житлових будинків та господарських споруд в с. Чагор Глибоцького району та передано у приватну власність по 10 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам, в тому числі зазначено прізвище [PERSON], хоча вся технічна документація була виготовлена на [PERSON], що дає підстави вважати суду, що в даному випадку мова йде про одну і ту саму особу, а у рішенні суду було допущено описку. Відповідно до копії договору купівлі продажу земельної ділянки №3685 від 29.07.2006 року, [PERSON], яка діє від імені [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, за кадастровим номером 7321087900:01:003:0679. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.08.2006 року, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №3685 від 10.07.2006 року, є власницею земельної ділянки загальною площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, за кадастровим номером 7321087900:01:003:0679. При проведенні робіт ПП «Ріга» з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,0043га смуги відведення залізниці на 273км+536м до 273км+550м перебуває у власності [PERSON], яка передана їй у власність на підставі договору купівлі продажу №3685 від 10.07.2006 року. Згідно «Плана границ отвода полосы участок Вадул-Сырет-Черновцы», ширина смуги відведення на ділянці 269км+000м до 293км+090м перегону становить 22,5 м від осі колії. Таким чином, площа перетину земельної ділянки відповідача [PERSON]в смузі відведення залізниці становить 0,0043га. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Позивач мав право на частину земельної ділянки в межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, яка належить [PERSON]. Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. [PERSON] СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. [PERSON] Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства» ([PERSON] ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується довідкою Відділу Держземагенста у Глибоцькому районі, відповідно до якої станом на 01.01.2012 року, під обєктами залізничного транспорту в с. Чагор, Глибоцького району, знаходиться площа 19,8га (а.с. 20).\~\~\~\~ Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» Чернівецька дистанція колії №28/891 від 12.08.2015 року за 2014 рік в сумі 25\~709,37 гривень, а за шість місяців 2015 року 19\~473,20 гривень за земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», площею 21,02 га., на території [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, по ВП «Чернівецька дистанція колії». Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п.6 ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, відповідач [PERSON] сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці. Згідно п.5 [PERSON] Верховної [PERSON] України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 [PERSON] Верховної [PERSON] Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. \~\~\~ Крім цього, відомості про землі, їх власників та користувачів вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, ведення якого згідно п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи, до складу яких відповідно до п.5 Порядку входять державні кадастрові реєстратори. До набрання чинності вищевказаним Порядком, такі відомості вносились до Поземельної книги-згідно із Порядком ведення Поземельної книги, затвердженим постановою Кабінет-Міністрів України від 09.09.2009 № 1021. Відповідно до п.п.60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у\~\~ Поземельній\~\~ книзі\~\~ скасовується\~\~ (поновлюється)\~\~ Державним\~\~ кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей пре його скасування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав. Відповідно до ст.26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.41 [PERSON] Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141 Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що спірна земельна ділянка відповідачів, частково накладається на землі позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Під час судового розгляду, представник відповідача [PERSON] сільської ради подав клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачу про факт перекриття спірної земельної ділянки\~ земель залізниці було відомо ще з листопада 20123 року, про що свідчить лист відокремленого підрозділу «Івано-франківська дирекція» залізничних перевезень»\~ №424-10 від 22.10.2012 року. Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк,\~ у\~ межах\~ якого\~ особа\~ може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, стаття 264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу чи іншого обовязку. Представником позивача надано суду копію витягу з рішення [PERSON] сільської ради від 10.06.2013 року з якого вбачається, що було заслухано заяву [PERSON] , яка просила надати дозвіл на зміну конфігурації земельної ділянки, площею 0,1000 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із зміною площі з метою виходу за межі земель Львівської залізниці, при цьому дана заява була задоволено сільською радою. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] подавши таку заяву сільській раді фактично вчинила дій, які свідчать про те, що вона визнала, що її земельна ділянка частково накладалась на землі залізниці, і мала намір усунути цю накладку, проте цього не зробила, а тому перебіг позовної давності був перерваний. Таким чином, заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.68 ЗК України, ст.11 Закону України "Про транспорт", ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55\~\~Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року,

Outcome: approved