Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ворошиловського районного суду м. Донецька з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на наступні обставини. 27 липня 2011 року вона, [PERSON], уклала договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 022114 (надалі за текстом - договір) з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Предметом страхування по вказаному договору є майновий інтерес, пов'язаний з володінням, використанням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом - легковий автомобіль DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER]. 10 червня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої сталася повна загибель належного їй автомобілю. У цей же день вона повідомила Відповідачу про страховий випадок за телефоном, а 12 червня 2012 року прибула в регіональний офіс Відповідача за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 10. де була складена письмова заява про настання страхового випадку за договором страхування Авто КАСКО № справи UА 2012061000004. Страховику були своєчасно надані усі необхідні документи, які підтверджують страховий випадок. Відповідно до п. 10.6.9. договору (Загальні умови страхування) розмір страхового відшкодування при повній загибелі застрахованого транспортного засобу розраховується різниця ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. При цьому залишки пошкодженого транспортного засобу залишаються у Страхувальника/Вигодонабувача. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної транспортного засобу № 115/06/12 від 25.06.2012 p., яка була здійснена ТОВ «Евтотест» (оцінювач [PERSON]) за замовленням Відповідача дійсна ринкова вартість та вартість матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER] складає 50656,60 (п'ятдесят тисяч шістсот п'ятдесят шість грн.60 коп.) грн. Залишки транспортного засобу були продані нею за ціною 5000 (п'ять тисяч) гривень, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ № 850453 від 16 листопада 2012 р. Таким чином ринкова вартість залишків транспортного засобу складає 5000 грн. 25 жовтня 2012 року Відповідач виплатив їй страхове відшкодування у розмірі лише 30 636,60 (тридцять тисяч шістсот тридцять шість грн.60 коп.) грн. Вона звернулася де Відповідача та повідомила його про вартість залишків та малий розмір виплаченого їй страхового відшкодування, та просила сплатити їй різницю на що отримала відповідь № 10722-31 від 11.12.2012 року. У якої відповідач повідомив що ринкова вартість залишків транспортного засобу згідно звіту №1436/04/12 становить 17700 грн. та повідомив про те що у нього немає підстав для перегляду розміру суми страхового відшкодування Також, Відповідач повідомив, що нібито виставляв на аукціон залишки мого транспортного засобу та отримав пропозицію від покупця на суму 17000 грн., та вказав що угода з продажу залишків не відбулася у зв'язку з тім, що нібито вона несвоєчасно звернулася до банку (вигодонабувача) для оформлення документів. Це твердження Відповідача не відповідає дійсності. Експертиза про вартість залишків транспортного засобу не проводилася, про дату та місце проведення експертизи №1436/04/12 відповідач їй не повідомляв, ніяких підтверджуючих документів про те, що ринкова вартість залишків складає 17700 грн., відповідач їй не надавав. Відповідач не повідомляв вигодонабувача про необхідність з'явитися її для оформлення документів. Навпаки, вона неодноразово зверталася, по Відповідача з питанням про причини затримки виплати їй страхового відшкодування. Так, 30 липня 2012 року вона надіслала письмове звернення до Відповідача з вимогою виплатити їй страхове відшкодування та повідомити її про причини затримки. У відповідь вона отримала лист № 5388-31 і від 21.08.2012 р. у якому відповідач вказав, що затримка виплати страхового відшкодування пов'язана нібито з неотриманням від Вигодонабувача згоди на виплату страхового відшкодування страхувальнику. Але насправді відповідно до умов договору п. 10.5.2. страхове відшкодування виплачується Страховиком Вигодонабувачу, та/або за письмовою згодою Вигодонабувача - Страхувальнику, тобто ця згода не є обов'язковою. Вважає, що Відповідач незаконно зменшив суму страхового відшкодування, та ця су підлягає стягненню з Відповідна з наступних підстав: Відповідно до ст.979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 10.6.9. договору (Загальні умови страхування) розмір страхового відшкодування при повній загибелі застрахованого транспортного засобу розраховується як різниця ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. При цьому залишки пошкодженого транспортного засобу залишаються у Страхувальника/Вигодонабувача. Відповідно до Постанови KM "Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" від 10.09.2003 N 1440, ринкова вартість майна - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Угода, про продаж залишків транспортного засобу була укладена нею та покупцем за 5000 грн., таким чином ця вартість і є ринковою вартістю залишків транспортного засобу. Тобто відповідно до умов договору розмір страхового відшкодування повинен складати: 43356,6 грн. = 50656,60 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) - 5000 (ринкова вартість залишків) - 2600 ( франшиза ) - 300 ( відшкодування послуг евакуатора). Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем складає: 12700 грн. = ( 43356,6 -30656,6). Просила суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна», код ЕДРПОУ 20782312 на користь [PERSON] заборгованість зі сплати страхового відшкодування у розмірі 12700 гривень, стягнути з відповідача 229,40 грн. судового збору. В судове засідання позивачка та її представник не з»явилися, представником позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності надано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника [PERSON], проти заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини. 27 липня 2011 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 022114. Предметом страхування по вказаному договору є майновий інтерес, пов'язаний з володінням, використанням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом - легковий автомобіль DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 3 договору страхування, вигодонабувачем за цим договором є ПАТ «Правекс Банк». Пунктом 5 договору страхування вбачається, що страхова сума складає 52 000 гривень. Згідно із п. 6 цього договору, безумовна франшиза за ризиками «АК ДТП» та «АК ІВП» складає 2% від страхової суми. 10 червня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої сталася повна загибель належного позивачці автомобіля DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, заподіяної транспортного засобу № 115/06/12 від 25.06.2012 p., яка була здійснена ТОВ «Евтотест» (оцінювач [PERSON]) за замовленням відповідача дійсна ринкова вартість та вартість матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER] складає 50656,60 гривень. Відповідно до п. 2.1.34 договору страхування, франшиза - власна участь Страхувальника у відшкодуванні збитків - передбачена цим Договором частина збитків, що в разі настання страхового випадку не відшкодовується Страховиком по кожному страховому випадку по кожному застрахованому ТЗ та/або ризику. Відповідно до п. 2.1.20 договору Страхування, повна загибель ( конструктивна або фактична ) - випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно п. 10.6.10 договору страхування ( в тому числі витрати на встановлення розміру збитку та транспортування пошкодженого ТЗ до місця ремонту ) складає 70% і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку. Відповідно до п. 10.4 Договору страхування, при визначенні розміру страхового відшкодування ( при проведенні відновлювального ремонту ) до уваги беруться виключно розрахунки, складені Страховиком, або Акт ( висновок ) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціальною організацією ( оцінювачем, суб»єктом оціночної діяльності, судовим експертом ) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО. Згідно з п. 10.6.9. Договору страхування (Загальні умови страхування) розмір страхового відшкодування при повній загибелі застрахованого транспортного засобу розраховується як різниця ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. При цьому залишки пошкодженого транспортного засобу залишаються у Страхувальника/Вигодонабувача. Пункт 10.6.10 цього Договору, вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ встановлюється на основі висновку незалежної автотоварознавчої експертизи або рахунку СТО офіційного дилера, або оцінки підготовленої Страховиком згідно принципів, визначених у системі Audatex або Eurotax, з урахуванням ПДВ. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовўязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у ст.26 Закону України „Про страхування" та ст.991 ЦК. Інші підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно з ч.2 ст.991 ЦК та ч.2 ст.26 Закону України „Про страхування" можуть передбачатися лише у договорі, якщо це не суперечить закону. Згідно з п.3 ч.1 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страхова виплата за договором майнового страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові ) або іншій особі, визначеній у договору, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України, ст.25 ЗУ «Про страхування» страхові виплати здійснюються страховиком на підставі заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладанні договорів страхування, призначити фізичних осіб або юридичних осіб ( вигодонабувачів ), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також змінювати їх до настання страхового випадку. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування в передбачений договором термін. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновім правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно повідомлення ПАТ «Правекс Банк» від 29.10.2012 року за вих. № 3598 вбачається, Банк повідомляє, що [PERSON] виконала усі зобов»язання за кредитним договором, у зв»язку з чим договір застави транспортного засобу марки DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER], припинив свою дію. Встановлено, що залишки транспортного засобу були продані позивачкою за ціною 5000 гривень, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ № 850453 від 16 листопада 2012 р. Таким чином ринкова вартість залишків транспортного засобу складає 5000 грн. Встановлено, що 25 жовтня 2012 року відповідач виплатив позивачці страхове відшкодування у розмірі лише 30 636,60 гривень. Посилання в запереченнях наданих до суду відповідачем на те, що ринкова вартість залишків транспортного засобу згідно звіту складає 17 700 гривень не підтверджено жодним належним та допустимим доказом та спростовується наданою позивачкою довідкою-рахунком серії ДПІ № 850453 від 16 листопада 2012 р., де залишки транспортного засобу були продані позивачкою за ціною 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновку експерта № 4497/28 автотоварознавчої експертиза, яка була проведена Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 15.04.2013 року вбачається, що ринкова вартість станом на 10 червня 2012 року транспортного засобу марки DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER], яке належало [PERSON] складала 48 914,10 гривень. Вартість матеріальної шкоди, спричиненого [PERSON] внаслідок пошкодження при ДТП від 10.06.2012 року транспортного засобу марки DAEWOO Matis реєстраційний номер [NUMBER], яке їй належало, складає 47 122,09 гривень. Отже, відповідно до умов договору, суд приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування повинен складати 41 314,10 гривень ( 48 914,10 гривень ( ринкова вартість транспортного засобу згідно висновку експерта) - 5000 гривень ( ринкова вартість залишків, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ № 850453 від 16 листопада 2012 р. ) - 2600 гривень ( франшиза ). Тому, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування у сумі 10 657,50 гривень ( 41 314,10 гривень - страхове відшкодування - 30 656,60 гривень - виплачена сума відповідачем ). Щодо стягнення з відповідача витрат понесених за послуги евакуатора у сумі 300 гривень, то такі вимоги позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню, так як позивачкою не надано належного та допустимого доказу понесення таких витрат, документальне підтвердження. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial