Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.10.2012 р. [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 29.02.2016 р. заборгованість за кредитом складає 55315,11 грн., яка складається з наступного: 14838,51 грн. - заборгованість за кредитом; 37363,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2610,24 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55315,11 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору №б/н від 31.10.2012 р. [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.10.2012 р. заборгованість за кредитом складає 55315,11 грн., яка складається з наступного: 14838,51 грн. - заборгованість за кредитом; 37363,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2610,24 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, оскільки в порушення умов договору відповідачка зобовязання передбачені договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів, суд вважає позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і місто Авдіївка, де проживає відповідач. Цим же розпорядженням Кабінету Міністрів України визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція , згідно якого до таких населених пунктів також було віднесено і місто Авдіївка та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р, яким було зупинено зазначене розпорядження. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014року, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що задоволенню підлягають вимог позивача про стягнення пені до 14.04.2014 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 29.02.2016 року за неналежне виконання умов договору відповідачу [PERSON] було нараховано заборгованість за пенею, комісією та штрафів за період з 01.06.2014 р. по 30.11.2015 р., тобто в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафами задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути за кредитним договором №б/н від 31.10.2012 р.: 14838,51 грн. - заборгованість за кредитом; 37363,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що в загальній сумі складає 52 201,67 грн., в решті позовних вимог відмовити. З таких підстав позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1302,42 грн.

Outcome: partial