Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дочки, а також понесені нею судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем по справі [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах починаючи з середини 2013 року і по серпень 2016 року. Разом проживали в м. Козятині у її батька, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто проживали як чоловік та дружина, однак шлюб не реєстрували'. Від спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження батьком дочки записаний [PERSON]. Життя з відповідачем у них не склалося, тому в серпні 2016 року вони припинили спільне проживання. Дочка в даний час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні дочки не приймає. Вона зараз не працює, тому матеріальна допомога від відповідача вкрай необхідна. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку участі в утриманні дочки не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов'язаний утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Вівдповідач звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини- Дворніцької Крістіни Василівни, народження 14 грудня 2014 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції 23 грудня 2014 року, за №361. В обгрунтування зустрічного позову зазначив, що з відповідачкою по справі він перебував у фактичних шлюбних відносинах, тобто проживали як чоловік та дружина, але досить нетривалий час. Крім того, під час цих відносин з відповідачкою він мав роботу на тривалий час за межами України та за межами області, тобто часто був відсутній вдома. 14 грудня 2014 року відповідачка народила дитину- дочку Крістіну, реєстрація народження якої було проведено у відповідності до ст.. 126 Сімейного кодексу України, тобто, походження дитини від батька було визначено за нашою спільною заявою, так як вони не перебували у шлюбі між собою. Фактично він визнав себе батьком дитини, так як на той момент у нього не виникало сумнівів щодо свого батьківства. До вступу з ним у відносини відповідачка була в шлюбі, та має від цього шлюбу двоє малолітніх дітей. Але у них спільне життя не склалося, вони часто скандалили, виясняли відносини. І от при одному з таких скандалів відповідачка заявила, що він не є батьком дитини. і що вона зробить аналіз ДНК і доведе дану обставину. Коли вони примирялися, він намагався не згадувати даної заяви відповідачки, але періодично ця тема у них обговорювалася. Дана обставина, та ряд інших обставин призвели до того, що вони перестали розуміти один одного та довіряти. При таких обставинах вони віддалилися один від одного, а згодом припинили спільне проживання. З липня місяця 2016 року вони не підтримують сімейні відносини. На початку лютого відповідачка пред'явила до суду позов про стягнення аліментів. Проаналізувавши останні події та події, які передували народженню дитини, тобто його довгострокова відсутність вдома, він запідозрив, що його дружина допускала невірність під час проживання однією сім'єю, в його відсутність. При таких обставинах він став сумніватися в своєму батьківстві відносно народженої дитини. Вона не може з такими сумнівами жити спокійно, а тим більше сплачувати аліменти на утримання дитини, будучи не впевненим в своєму батьківстві. Тому вирішив звернутися з зустрічним позовом до суду, щоб оспорити батьківство. Крім того, первісним відповідачем, зустрічним позивачем подано клопотання про призначення судової-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи являється він - [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] . Ухвалою суду від 03.03.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про його як батька дитини з актового запису про народження прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом судом було задоволено та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, заперечує проти задоволення первинного позову просить відмовити у його задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що первинний позов підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з середини 2013 року і по серпень 2016 року. Від спільного життя з відповідачем, позивачка має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження останньої де її матір"ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на їїутриманні, що підтверджується довідкою Козятинської міської ради Вінницької област № 8 від 03.02.2017року. На адресу суду на виконання ухали від 03.03.2017 року з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок генетичної експертизи № 96 складений 30.05.2017 року експертом [PERSON] з якого вбачається , що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше 99, 99% . Відповідно до ч.ч1,.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідач не довів відсутність кровногосоріднення з дочкою [PERSON] Крістіною [INFO], а наявні у справі докази дають підстави суду зробити висновок про наявність кровного споріднення між [PERSON] та його дочкою [PERSON], 14 грудня 2014 року, а тому зустрічний позов [PERSON] про виключення з актового запису дитини відомостей про нього як батька дитини задоволенню не підлягає. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно дост. 150 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифікованоПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно дост. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2ст. 181 СК Україниспособи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно дост. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження»він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином враховуючи, що відповідач за первісним позовом [PERSON] є батьком дитини [PERSON], є працездатним,фізично здоровим, тому згідно ст. 180 СК України зобов'язаний сплачувати аліменти на дитини [PERSON] [INFO]. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Згідно ч.1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому з урахуванням всіх обставин в їх сукупності суд вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягшувати з відповідача за первісним позовом на користь позивачки за первісним позовом буде становити 1/4 частину з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved