Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та постачання гарячої води до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], - яка утворилася станом на 01.03.2017р. в сумі 11747,02грн, в тому числі 604,93грн. інфляційних збитків та 137,51грн. 3% річних. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі порушили порядок оплати спожитих ними житлово-комунальних послуг і в добровільному порядку не виконують своїх зобов'язань. В судове засідання сторони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та зазначив, що підтримує позовні вимоги /а.с. 20/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Судовий виклик направлявся відповідачам за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції за поштовим повідомленням, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74, ст.77 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідачів належним чином. Таким чином, відповідачі не з'явилися в судові засідання 19.09.2017р. та 17.10.2017р.. Відповідно до ст.ст.169, 224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], що підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання /а.с. 5,9/. Позивач здійснює забезпечення вказаного житла тепловою енергією, у зв'язку з цим останнім відкрито особовий рахунок №40476031 на імя [PERSON] /а.с. 8/. Договір про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі між сторонами не укладався. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком №40476031 /а.с.6/ станом на 01 березня 2017р. відповідачам була нарахована вартість послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 14204,58грн. Протягом 2015-2016рр. відповідачами було здійснено платежі за отримані послуги на загальну суму в розмірі 3200грн.. Таким чином, позивач вимагає стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 11004,58грн. Враховуючи, що відповідачі не здійснювали оплату надаваних їм позивачем послуг, позивач вимагає стягнути з них суму інфляційних нарахувань та три відсотки річних на прострочену суму за період з березня 2016р. по березень 2017р., що відповідно складає 604,93грн та 137,51грн. У зв'язку з невиконанням відповідачами свого зобовязання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води позивач був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Тож між сторонами існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, які регулюються нормами глави 2 Житлового кодексу України, Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, Правилами користування тепловою енергією, затверджені Постановою КМУ від 03.10.2007р. №1198, Цивільно-процесуальним кодексом України. Згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. Зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що відносини з надання комунальних послуг з постачання холодної води мають ґрунтуватись на підставі письмового договору. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Надання позивачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води до житлового приміщення відповідача підтверджується тими обставинами, що відповідач періодично в добровільному порядку здійснював оплату послуг позивача, тому суд вважає доведеним наявність між сторонами фактичних правовідносин з надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим зобовязання, що виникають з цих правовідносин, мають виконуватись належним чином. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 24 Правил проведення розрахунків за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Судом встановлено, що відповідачі не мають квартирного засобу обліку використання теплової енергії, а тому нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів та тарифів споживання тепла, які визначались постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» №1171 від 31.03.2015р. З урахуванням встановлених тарифів розрахунок вартості наданих позивачем відповідачу послуг здійснений вірно, тож станом на 01.03.2017р. заборгованість відповідача складає 11004,58грн. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 160 ЖК України власник та повнолітні члени його сім"ї зобовязані щомісячно вносити плату за надані комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Обовязок споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення своєчасно вносити плату за отримання таких послуг закріплений також у ст.19 Закону України "Про теплопостачання" та ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, відповідачі допустили порушення порядку оплати послуг позивача. За загальним правилом, передбаченим ст.599 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобовязаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних їх сума складає 604,39грн та 137,51грн відповідно. Отже загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 11747,02грн (11004,58грн+604,93грн+137,51грн). Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача складають 1600грн (оплата судового збору) і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. Тож з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі по 533,33грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved