Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення\~особи права\~користування житловим\~приміщенням,посилаючись на те, що на підставі договору дарування житлового будинку від 20.06.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON], він являється власником житлового будинку з надвірними спорудами № 8, що знаходиться в місті Черкаси по пров. Весняному. В належному йому домоволодінні зареєстровані наступні особи, а саме: [PERSON] мати, [PERSON] брат, [PERSON] син, [PERSON] донька, [PERSON] онук. Вказує, що відповідач [PERSON] не є членом його сімї в розумінні ст. 64 ЖК України, його було зареєстровано за згодою попереднього власника - їх матері [PERSON]. Відповідач хоч на сьогоднішній день і проживає у його будинку, однак не сплачує за комунальні послуги, витрати по утриманню будинку не несе. Більш того, відповідачу на праві власності належить ? частина житлового будинку № 8 по вул. Леніна в селі Нова Гребля, де він міг би проживати. Зазначив, що поведінка відповідача щодо несплати комунальних послуг за домоволодіння порушує його права як власника, окрім того, через реєстрацію відповідача, він не може оформити субсидію. Просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами № 8, що знаходиться в м. Черкаси по пров. Весняному, шляхом позбавлення [PERSON], [INFO] права користування зазначеним житловим приміщенням. У відзиві на позов відповідач [PERSON] позов не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що він проживає у [INFO] з народження. Бувшим власником цього будинку є [PERSON], яка являється матірю його та позивача. З 2004 року вони всі разом проживають у даному будинку, ведуть спільний побут та господарство. Твердження позивача щодо того, що ним не сплачуються комунальні послуги не відповідає дійсності, оскільки в будинку фактично проживають 6 осіб, і ним сплачуються дані послуги з розрахунку на 1 людину. Просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 21 листопада 2018 року на 10-00 год. в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивач позовні позов підтримав та просив задовольнити заявлені ним позовні вимоги. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Пунктом 2\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» №14\~від 18\~грудня 2009\~року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша\~статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 20.06.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори за р.№ 1-1975 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 128291785 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами № 8, що знаходиться в місті Черкаси по пров. Весняному. Згідно довідки Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради № 11230-01-10 від 03.07.2018 року, за адресою: м. Черкаси, пров. Весняний, 8, станом на 03.07.2018 року зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO] з 27.01.2004 по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 27.12.1997 по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 20.04.2005 по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 09.10.2015 по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 23.03.2017 по теперішній час. Вирішуючи по суті даний позов, суд враховує наступне. Частиною 3\~ст. 47 Конституції України\~встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим жилим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім"ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім"ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім"ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 ЖК України, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні положення містяться і у ч. 1\~ст. 405 ЦК України. Згідно ч.1\~ст. 405 ЦК\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення від 2 грудня 2010 р. у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України"; заява №30856/03). Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 1997 року зареєстрований та постійно проживає у [INFO]. Твердження позивача про те, що відповідач не є членом його сімї, а отже втратив права на користування спірним будинком, суд оцінює критично, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач є рідним братом позивача, проживає в будинку, який до 20.06.2018 року належав їх матері [PERSON]. Сплачує за комунальні послуги, що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями та несе витрати по утриманню будинку. Також, позивачем не надано доказів, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, чи використовує його не за призначенням, чи будь-яким іншим чином створює умови, які є неможливими для проживання в будинку інших осіб, зокрема самого позивача. Таким чином, врахувавши обставини справи та надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що доказів наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням відповідно до \~ст.405 ЦК України, а також доказів, передбачених\~ст.76 ЦПК України, порушення прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю не надано, та судом у судовому засіданні не встановлено, а тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується на підставі\~ст. 141 ЦПК України. У звязку з тим, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір покладається на позивача та не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed