Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 25 листопада 2011 р. перебуває в шлюбі, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1873. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя разом з відповідачем тривало до січня 2013 р., після чого стосунки були припинені. Відповідач за час спільного мешкання зловживав спиртними напоями, влаштовував вдома сварки, вихованням сина не займався. Тому позивачка просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 700 грн., до його повноліття, з дня подачі позовної заяви та залишити сина з нею. Позивачка у поданій заяві просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримає у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 25 листопада 2011 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1873 /а. с. 5/. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітніх сина: [PERSON], [INFO] /а. с.6/. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання сина: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved