Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання інформації, стосовно фактів порушення рестораном «Парадіз» норм шуму та роботи в нічний час, - недостовірною та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 17.01.2008 року, зареєстрована фізичною особою-підприємцем та, згідно картки обліку об`єкта, що виданий Департаментом з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій міської ради м. Кропивницького від 25.07.2018 року за № 180, здійснює господарську діяльність в ресторані «Парадіз», що розташовується по [ADDRESS] . Зазначеною карткою обліку об`єкта погоджено режим його роботу: з 11 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. Починаючи з 2013 року в приміщенні ресторану в деякі дні тижня проводяться культурно-масові заходи, що супроводжуються відтворенням музичних композицій як за допомогою допоміжної апаратури, так і без неї. При цьому відтворення музичної продукції поза межами приміщення ресторану, не здійснюється. Відповідно до висновків Протоколу № 5138 проведення вимірювань шуму від 21.06.2018 року, еквівалентний та максимальний рівні шуму від звуковідтворюючої апаратури в залі ресторану відповідають вимогам ГОСТ (СТ СЄВ 2834-80) «Шум. Допустимые уровни в жилых и общественных зданиях» та Закону України від 03.06.2004 року № 1745-IV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму». Протягом всієї діяльності ресторану, жодних претензій або невдоволень як з боку контролюючих органів, так і від окремих громадян, ніколи не надходило. Проте, в серпні 2018 року, [PERSON] звернулась до неї зі скаргами на рівень гучності під час проведення масових заходів, на що їй повідомлено про наявність всієї необхідної дозвільної документації. Незважаючи на це, на особистий телефон стали приходити повідомлення (CMC) погрозливого характеру з недостовірною інформацією, щодо рівня гучності музичного відтворення в приміщенні ресторану. Як стало відомо зазначені повідомлення надсилала відповідач [PERSON] (тел. [NUMBER] ), що мешкає в будинку [ADDRESS] , який розташований за більш ніж 50 метрів від приміщення ресторану. Стверджується, що одночасно з цим, [PERSON] розповсюджує недостовірну інформацію щодо роботи ресторану не лише серед мешканців прилеглих будинків (та організовує «збори» на які її позивача жодного разу не запрошували), а й шляхом звернень в різноманітні контролюючі органи (поліцію, Міську раду, Держспоживслужбу тощо). При цьому твердження [PERSON] носять стверджувальний характер, недвозначно характеризують суб`єктивний характер судження та викладаються у формі категоричного висновку і оцінки певних фактів, які є неправдивими. Поширенням неправдивої інформації, завдається її авторитету та діловій репутації моральна шкода , яку позивач визначила в розмірі 5000 грн. , тому просить задовольнити позов повністю та стягнути вказаний розмір шкоди та сплачений судовий збір в сумі 2689,40 грн. До судового засідання відповідач надала відзив на позовну заяву з зазначенням, що її дії не є розповсюдженням недостовірної інформації оскільки відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. А відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян»: громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації соціально-економічних, політичних та інших прав і законних інтересів та скаргою на їх порушення. Нею та іншими мешканцями будинків №30 та [ADDRESS] , 10.04.2019 року до Міської ради міста Кропивницького подано колективне звернення з приводу прийняття рішень та дій у вирішенні питання щодо надмірного шуму та порушення спокою громадян рестораном «Парадіз». На їх колективне звернення 29.05.2019 р. за вих. Ко-5205 Міська рада міста Кропивницького повідомила, що за їх листом ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 19.04.2019 р. провела лабораторні заміри шуму у квартирі [ADDRESS] , що є її місцем проживання, і в результаті проведених замірів встановлено перевищення гранично допустимих рівнів шуму. У зв`язку з цим, до Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області направлено лист від 02.05.2019 р. № 1291/2ІД з копією протоколу проведення вимірювань шуму за вищевказаною адресою для розгляду і вжиття заходів адміністративного впливу. Також у відповіді на колективне звернення, було також зазначено, що 20.05.2019 р. №6015/117-19 відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 182 КУпАП (№ГР 291448) та направлено до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького для розгляду та прийняття рішення. Відповідно до листа Міської ради міста Кропивницького за підсумками розгляду адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького до [PERSON] застосовано заходи адміністративного впливу. Крім того, на підтвердження щодо надмірного шуму свідчить протокол № 56 проведення вимірювань шуму за місцем її проживання. Даний протокол зазначає, що рівні шуму від зовнішніх джерел, в тому числі від звуковідтворювальної апаратури ресторану «Парадіз», в житловій квартирі [ADDRESS] перевищують гранично допустимі рівні згідно ДБН В.1.1-31:2013 «Захист територій, будинків і споруд від шуму» та ЗУ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму». Також, про порушення тиші після 23.00 год. рестораном «Парадіз» відповідно до закону зверталася до правоохоронних органів з метою їх реагування щодо порушення її прав. Зазначила, що ст. 277 ЦК України не може застосовуватися у випадку, коли особа звертається до суду, іншого правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної відповідно до закону владними повноваженнями про вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів, про неправомірні дії іншої особи чи поновлення законності, якщо цей орган чи організація наділені владними повноваженнями по поновленню законності у відповідних відношеннях чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника. Таке звернення до держави в особі суду, правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної владними повноваженнями про вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів чи поновлення законності, не є поширенням відомостей в розумінні ст.277 ЦК України, така ж правова позиція викладена Конституційним Судом України в рішенні №8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року у справі за конституційним зверненням громадянина про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) (справа про поширення відомостей), за якою звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами і не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 17.01.2008 року, позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем та, згідно картки обліку об`єкта, що виданий Департаментом з питань економічного розвитку, торгівлі та інвестицій міської ради м. Кропивницького від 25.07.2018 року за № 180, здійснює господарську діяльність в ресторані «Парадіз», що розташовується по [ADDRESS] . Зазначеною карткою обліку об`єкта погоджено режим його роботи: з 11 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. Відповідно до висновків Протоколу № 5138 проведення вимірювань шуму від 21.06.2018 року, еквівалентний та максимальний рівні шуму від звуковідтворюючої апаратури в залі ресторану відповідають вимогам ГОСТ (СТ СЄВ 2834-80) «Шум. Допустимые уровни в эюилых и общественных зданиях» та Закону України від 03.06.2004 року № 1745-IV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму». Частиною 1 ст. 91 ЦК України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ч. 1 ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов 'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пунктами 15 та 21 зазначеної Постанови передбачено, що однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В абз. 2 п. 15 Постанови зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв 'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також: в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім "і недостовірної інформації, має право на відповідь, а також: на спростування цієї інформації. Тлумачення ст. 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечать загальним засадам цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян»: громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації соціально-економічних, політичних та інших прав і законних інтересів та скаргою на їх порушення. Так, відповідачем та іншими мешканцями будинків №30 та [ADDRESS] , 10.04.2019 року до Міської ради міста Кропивницького подано колективне звернення з приводу прийняття рішень та дій у вирішенні питання щодо надмірного шуму та порушення спокою громадян рестораном «Парадіз». На колективне звернення 29.05.2019 р. за вих. Ко-5205 Міська рада міста Кропивницького повідомила, що за їх листом ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 19.04.2019 р. провела лабораторні заміри шуму у квартирі [ADDRESS] , що є місцем проживання відповідача, і в результаті проведених замірів встановлено перевищення гранично допустимих рівнів шуму. У зв`язку з цим, до Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області направлено лист від 02.05.2019 р. № 1291/2ІД з копією протоколу проведення вимірювань шуму за вищевказаною адресою для розгляду і вжиття заходів адміністративного впливу. Також у відповіді на колективне звернення, було також зазначено, що 20.05.2019 р. №6015/117-19 відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 182 КУпАП (№ГР 291448) та направлено до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького для розгляду та прийняття рішення. Відповідно до листа Міської ради міста Кропивницького за підсумками розгляду адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького до [PERSON] застосовано заходи адміністративного впливу. Крім того, підтвердження слів відповідача щодо надмірного шуму свідчить протокол №56 проведення вимірювань шуму за місцем проживання відповідача . Даний протокол зазначає, що рівні шуму від зовнішніх джерел, в тому числі від звуковідтворювальної апаратури ресторану «Парадіз», в житловій квартирі [ADDRESS] перевищують гранично допустимі рівні згідно ДБН В.1.1-31:2013 «Захист територій, будинків і споруд від шуму» та ЗУ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму». Також, про порушення тиші після 23.00 год. рестораном «Парадіз» відповідач відповідно до закону зверталася до правоохоронних органів з метою їх реагування щодо порушення її прав. Таким чином, ст. 277 ЦК України не може застосовуватися у випадку, коли особа звертається до суду, іншого правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної відповідно до закону владними повноваженнями про вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів, про неправомірні дії іншої особи чи поновлення законності, якщо цей орган чи організація наділені владними повноваженнями по поновленню законності у відповідних відношеннях чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника. Суцд погоджується, що таке звернення до держави в особі суду, правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної владними повноваженнями про вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів чи поновлення законності, не є поширенням відомостей в розумінні ст.277 ЦК України, така ж правова позиція викладена Конституційним Судом України в рішенні №8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року у справі за конституційним зверненням громадянина про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) (справа про поширення відомостей), за якою звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами і не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу чи ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач жодним чином не підтверджує факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чому спричинену моральну шкоду позивач оцінює саме в розмірі 5000 грн. 00 коп. та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору та якими доказами це підтверджується, (п.п.4,5 постанови Пленуму №4 від 31 березня 1995 року). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. П.18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушені його особисті немайнові права. За встановлених судом обставин , суд приходить до висновку , щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог , у зв`язку з чим , позов не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати вважати по фактичному їх понесенні.. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed