Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Шевченко О.М. звернулась до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в якому просить скасувати обтяження квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна запис про арешт квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову покликається на те, що 07 вересня 2000 року позивач громадянин Лівану [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири від 07.09.2000 сторонами не оспорювався та є чинним, тому з 07.09.2000 власником квартири [ADDRESS] є позивач. Крім того, зазначене також підтверджується довідкою № 2312 від 19.06.2020 Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», де зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. 07.09.2000 в Р№3874. В липні 2020 року позивач здійснив спробу зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] по цей час. На адвокатський запит від 27.07.2020 року щодо надання інформації про результат розгляду заяв про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] , представнику позивача листом від 07.08.2020 № 34-вих-60863 Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради було повідомлено про неможливість здійснення даних дій, у зв`язку з тим, що при перевірці даних з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна працівником органу реєстрації виявлено запис стосовно даної квартири внесений 24.01.2007 Першою Львівською державною нотаріальною конторою про арешт. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна міститься запис про арешт (архівний запис) квартири [ADDRESS] на підставі постанови б/н відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції від 11.03.2003. Даний арешт було зареєстровано 24.01.2007 за номером 4396558 Першою Львівською державною нотаріальною конторою. Крім цього, у вказаній Інформації помилково зазначено власником квартири [PERSON] . На адвокатський запит представника Позивача від 10.08.2020 Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом від 19.08.2020 № 30092 повідомив, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень можливо лише з 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на квартири [ADDRESS] немає технічної можливості. Відповідно до листа від 07.08.2020 № 34-вих-60863 Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради наявність запису про арешт є перешкодою для зняття з реєстрації попередньої власниці квартири та її родички. Жодні документи щодо підстав для накладенню арешту на квартиру не збереглися, то на даний час відсутні будь-які законні підстави для збереження арешту на вищевказане нерухоме майно, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на квартиру створює перешкоди позивачу в реалізації права на користування та розпорядження належним йому майном, тому позивач змушений звернутись з даним позовом для захисту своїх прав. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що матеріали виконавчого провадження за період 2007 року в Галицькому ВДВС відсутні. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2000 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно відповіді ОКП «БТІ та ЕО» №2312 від 19.06.2020 інформація про обтяження, заборони та арешти на квартиру [ADDRESS] в інвентаризаційній справі б`юро відсутня. 19.08.2020 Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надано відповідь представнику позивача про те, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень можливо лише з 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на квартири [ADDRESS] немає технічної можливості. Відповідно до вимог статей 317, 319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Враховуючи відсутність виконавчого провадження, метою непорушення права власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття обтяження (арешту) з квартири за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі статей 16, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved