Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 9075 грн. 06 коп. та судових витрат в розмірі 1218 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 26 жовтня 2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і відповідач дав право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, тарифами банку складає між ним та банком відповідний договір,що підтверджується його підписом у заяві. Кредитний договір був укладений на підставі ст.634 ч.1 ЦК України шляхом приєднання відповідача до умов, встановлених банком у формулярах або інших стандартних формах. Банк виконав свій обов"язок по перерахуванню коштів, однак відповідач порушив умови договору та станом на 31 липня 2015 року допустив заборгованість в загальному розмірі 9075,06 грн., яка складається із 2749,98 грн. заборгованості за кредитом, 5416,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в розмірі 408,34 грн.(процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. направив клопотання, в якому позов підтримав, просив розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON] відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, оскільки відсутній за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення. Тому суд за згодою позивача вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 26 жовтня 2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» у відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і відповідач дав право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Кредитний договір складається з Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів банку та відповідної заяви [PERSON] від 26 жовтня 2006 року. Відповідно до умов цього договору банк перерахував обумовлену суму грошей, однак відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 липня 2015 року склалася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 9075,06 грн., яка складається із 2749,98 грн. заборгованості за кредитом, 5416,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в розмірі 408,34 грн.(процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки (пені). Згідно п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Оскільки суду не надано доказів, що стверджують про порушення сторонами питання про припинення кредитного договору від 26 жовтня 2006 року, тому на даний час він є чинним і підлягає виконанню. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав у визначені строки зобов'язання по поверненню грошових коштів ПАТ КБ «Приватбанк», яке відповідно до умов договору кредиту та закону вправі вимагати стягнення неповернутої позики, відповідних процентів, штрафних санкцій. Також згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved