Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.03.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2011 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2005 року народження у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісячно. Вважає, що за цей час змінилася економічна ситуація в країні, збільшилися витрати на утримання дитини, також на придбання підручників, канцелярських товарів, які необхідні дитині для навчання. До того ж вона є інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково, не має можливості працювати за станом здоров'я, отримує пенсію у розмірі 1 150 гривень та соціальну допомогу як малозабезпечена у розмірі 1 373 гривень. Також наприкінці жовтня 2014 року у сина виявили хворобу очей, в зв'язку з чим він потребує періодичних лікувань. Тому вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів до 700 гривень щомісячно. Вона проживає разом з сином та чоловіком. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно, має заборгованість близько 5 203 гривень, жодного разу не поздоровив сина з днем народження та інші свята. Відповідач є працездатним, але працює неофіційно, аліменти сплачує нерегулярно, в додаткових витратах участі не приймає. Крім того, син знаходиться на обліку у дитячого лікаря офтальмолога з діагнозом: складний гіперметропічний астигматизм обох очей, антизометрапія, йому рекомендовано постійно носити окуляри, проходити курси підтримуючої терапії. В жовтні 2014 року дитина лікувалася в «Салоні Оптика» у приватного лікаря-офтальмолога [PERSON], де йому призначено та проведені процедури платного лікування загальною вартістю 500 гривень, в березні 2015 року придбані очки і очкові лінзи на суму 160 гривень. Всього сума додаткових витрат складає 660 гривень, які бажає стягнути з відповідача на свою користь, мотивуючи тим, що відповідач крім аліментів, іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти теж сплачує несвоєчасно. До того ж вказала, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям та навчанням, жодного разу не відвідував сина вдома, ніколи не брав участь в його вихованні. Вихованням сина завжди займалася тільки вона та члени її родини. З боку відповідача та його рідних ніякої уваги дитині не приділялося протягом семи років. Тому прохає суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], 2005 року народження. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], що діє на підставі договору /а.с.76-79/ позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позивачка надала суду аналогічні пояснення. Відповідач в судове засідання надав письмове заперечення проти позову, в якому вказав, що не погоджується з позовними вимогами щодо збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, так як в основу збільшення розміру аліментів позивачка поклала погіршення економічної ситуації в країні, збільшення витрат на харчування, одяг, канцелярські товари, що не є підставою для перегляду розгляду аліментів. Він не має постійної роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим. Збільшення його доходу та матеріального становища не відбулося. На даний час сплата аліментів у тому розмірі, який існую на даний час, є для нього теж значною. Він на відміну від позивачки не має власного житла, проживає разом з сім'єю у будинку своєї матері, також в нього відсутній будь-який транспортний засіб. 19.01.2013 року він зареєстрував новий шлюб з [PERSON], [INFO] року в них народився син [PERSON], дружина перенесла важку операцію у квітні 2015 року, знаходилася на стаціонарному лікуванні, в зв'язку з чим він також поніс матеріальні витрати. Також вважає, що додаткові витрати підтверджені не належними доказами, так як довідка про вартість лікування сина на суму 500 гривень не відповідає вимогам розрахункового документу, також не погоджується, що вся сума витрат покладається тільки на нього. Прохає відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів та додаткових витрат на дитину та розглянути справу без його участі /а.с.59-63/. Представник третьої особи органу опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Мельник Л.М., що діє на підставі довіреності /а.с.80/ в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та пояснила, що у січні 2015 року до служби у справах дітей Великописарівської РДА звернулася [PERSON], надала всі довідки з дитсадка та школи дитини - сина [PERSON], 2005 року народження, з яких слідує, що батько не відвідував сина, вона особисто дала пояснення. На підставі цих документів був прийнятий висновок, що з метою захисту прав дитини доцільно позбавити відповідача батьківських прав. З відповідачем ніхто із працівників служби не спілкувався, всі обставини справи знають із слід позивачки. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради у судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі /а.с.56/. Заслухавши думку позивачки, її представника, представника третьої особи, суд вважає за можливо провести судовий розгляд без участі відповідача та представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2011 року на користь позивачки стягуються аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно /а.с.13/, відповідно довідки ВДВС Сумського міського управління юстиції станом на 01.01.2015 року заборгованість по аліментам становить 5 203, 25 гривень /а.с.35/. Позивачка з 2010 року є інвалідом 2 групи загального захворювання безтерміново /а.с.10.23/, на даний час перебуває на обліку у лікарів терапевта, невролога та хірурга, потребує стаціонарного і амбулаторного лікування /а.с.103-105/. Позивачка 21.03.2012 року придбала за договором купівлі-продажу 47/100 частини житлового будинку з господарчими спорудами за [ADDRESS], де фактично проживає з неповнолітнім сином /а.с.16-19/, зареєстрована в [ADDRESS] /а.с.20/. 21.02.2014 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] /а.с.15/, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 150, 11 гривень та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 1 373, 06 гривень /а.с.21-22/. Відповідно довідки КЗ «Охтирська ЦРЛ» № 729 від 18.03.2015 року [PERSON], 2005 року народження з 06.03.2015 року знаходиться на обліку у дитячого лікаря офтальмолога з діагнозом: Складний гіперметропічний астигматизм обох очей; анизометрапія. Рекомендовано: окуляри постійно, курси підтримуючої терапії /а.с.26/. Відповідно оригіналу довідки лікаря офтальмолога [PERSON] від 16.03.2015 року [PERSON], 2005 року народження у жовтні 2014 року пройшов цикл фізіотерапевтичних процедур, в тому числі лазеротерапія № 20 сеансів вартістю 500 гривень /а.с.153/. Відповідно до товарного чеку без номеру від 05.03.2015 року [PERSON] придбав в магазині «Салон Оптика» м. Охтирка, вул. Жовтнева, 36 у приватного підприємця [PERSON] очки та очкові лінзи вартістю 160 гривень /а.с.28/. З довідки Великописарівського дошкільного навчального закладу «Оленка» № 01-10/16 від 20.01.2015 року та характеристики від 20.01.2015 року [PERSON], 2005 року народження відвідував дитячий садок з 14.09.2011 року по 01.06.2012 року, зі слів вихователів батько участі у вихованні дитини не брав /а.с.29-30/. З 01.09.2012 року по 13.06.2014 року [PERSON], 2005 року народження навчався у Великописарівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів, що підтверджено відповідною довідкою № 317 від 19.01.2015 року, де характеризувався позитивно, значну увагу його виховання приділяла мама, батько жодного разу школу не відвідував, не цікавився навчанням дитини /а.с.31-32/. Згідно довідки Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 від 28.01.2015 року за № 21 [PERSON] навчається у вказаному закладі в 3 класі, має позитивну характеристику, його вихованням займається мама та вітчим, батько жодного разу у школі не був, не цікавився успіхами з навчання сина /а.с.33-34/. Відповідач разом з письмовим запереченням надав до суду такі докази: - довідку ВДВС Сумського міського управління юстиції станом на 20.04.2015 року заборгованість по аліментам становить 1 549, 35 гривень, в квітні 2015 року він сплатив 1 492, 50 гривень /а.с.64/; - з будинкової книги та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що він зареєстрований в [ADDRESS], вказаний житловий будинок належить [PERSON] /а.с.65-67/; - 19.01.2013 року [PERSON], 1984 року народження уклав шлюб з [PERSON], 1987 року народження /а.с.68/, від даного шлюбу [INFO] року народився [PERSON], батьком якого є - [PERSON] /а.с.69/; - з виписки з історії хвороби № 6187 [PERSON], знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з 07.04.2015 року по 16.04.2015 року, 08.04.2015 року їй проведена операція /а.с.70/, на її обстеження витрачено 590 гривень /а.с.71/. Служба у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області надала висновок від 21.01.2015 року за № 14-01-25/13 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], 2005 року народження /а.с.24/. Виконавчий комітет Охтирської міської ради надав висновок органу піки та піклування від 12.05.2015 року за № 01-17/895 про доцільність при вирішенні питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], 2005 року народження врахувати те, що після розірвання шлюбу батьками дитини, він залишився проживати з матір'ю, яка зареєстрована в с. Олександрівка Великописарівського району, але з 2014 року фактично проживає з сином і теперішнім чоловіком в м. Охтирка Сумської області у власному будинку, в якому зроблений сучасний ремонт, є всі необхідні умови, у дитини є окрема кімната. Неповнолітній [PERSON] знає про свого біологічного батька, але фактично його не пам'ятає, так як останні 7 років його не бачив, ніяких стосунків батько з ним не підтримує, не провідує, не телефонує, не вітає із святами та днем народження. У ході бесіди з ним він погодився на позбавлення батька батьківських прав та пояснив, що за ним піклуються мама та вітчим. Поспілкуватися з відповідачем по справі [PERSON] у працівників органу опіки та піклування не було можливості, так як на той час він знаходився на заробітках. Зі слів його матері [PERSON], з якою спілкувалися у телефонному режимі, стало відомо, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, так як вважає намір позивачки безпідставним. Якщо в неї виникне необхідність усиновити дитину її чоловіком [PERSON], то він надасть на це згоду. Відповідач має ще малолітню дитину від іншого шлюбу, про яку піклується. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою тому орган опіки та піклування вважає за необхідне при вирішенні цього питання з'ясувати всі обставини справи, щоб прийняте судом рішення відповідало інтересам дитини /а.с.152/. Свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали кожен окремо, що відповідач після досягнення сином 2-х років більше з ним не бачився, в гості не приїздив, були випадки, що позивачка разом з сином знаходилися в м. Сумах і повідомляли про це відповідача, але той не бажав зустрічатися з сином. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, у позивачки дійсно змінився матеріальний стан, так як погіршилося здоров'я як у неї, так і у малолітнього сина, що тягне за собою додаткових матеріальних витрат. Позивачка є непрацездатною в зв'язку з її інвалідністю, тому не має можливості працевлаштуватися. У відповідача теж змінився сімейний стан, він на даний час, крім син [PERSON], 2005 року народження, має на утриманні іншу малолітню дитину та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці. Проте, він є працездатним, стан його здоров'я задовільний, він хоча і не має постійної роботи та заробітку, але отримує доходи від тимчасових заробітків. До суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], 2005 року народження з погіршенням його матеріального стану не звертався. Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, як заявила позивачка. Але розмір аліментів необхідно підвищити, так як дійсно крім змін матеріального стану та погіршення стану здоров'я позивачки та її сина, збільшилися і витрати на дитину, яка вже навчається у школі і потребує крім одягу та харчування придбання необхідних предметів для навчання. Тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку /який складає 385 гривень/ слід підвищити до 450 гривень щомісячно. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 185 ЦК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами /розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо/. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні встановлено, що у жовтні 2014 року малолітній [PERSON], 2005 року народження пройшов цикл фізіотерапевтичних процедур, в тому числі лазеротерапія № 20 сеансів, вартістю 500 гривень, а в березні 2015 року придбав очки та очкові лінзи на загальну суму 160 гривень, що підтверджено відповідними документами. Суд дійшов висновку, що ці витрати викликані особливими обставинами, оскільки до цього часу дитина не хворіла. В березні 2015 року неповнолітній [PERSON] постановлений на облік у дитячого лікаря офтальмолога. Вирішуючи питання про розподіл цих витрат між позивачкою та відповідачем, суд виходить з наступного. В судовому засіданні доведено, цього факту не заперечує і сам відповідач, що окрім аліментів він іншої матеріальної допомоги позивачці на дитину не надає, не дарує сину подарунків на день народження, не допомагає матеріально на його оздоровлення. Тому суд вважає, що вся сума додаткових витрат на лікування дитини повинна бути покладена на відповідача. В цій частині позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 , що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального само усвідомлювання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачка під час судового розгляду пояснювала, що з пологового будинку її з сином забирали батьки в с. Олександрівку Великописарівського району, її чоловік на той час, відповідач по справі, знаходився у м. Суми. Згодом чоловік її забрав в м. Суми, але вона разом з сином там знаходилася декілька місяців, після чого повернулася до батьків. Коли вони розірвали шлюб, то вже давно не проживали разом. Останній раз відповідач бачив сина коли йому виповнилося 2 роки. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] не спілкується із своїм сином [PERSON], 2005 року народження протягом семи років, не відвідує його, не вітає із святами. Проте, з матеріалів справи слідує, що він не погоджується на позбавлення його батьківських прав. Аналізуючи надані в судовому засіданні сторонами довідки про сплату ним аліментів /а.с.35, 64/, можна зробити висновок, що протягом 2011-2013 років /включно/ відповідач регулярно їх сплачував. Протягом 2014 -2015 року стали виникати випадки несвоєчасної сплати аліментів. Так станом на 01.01.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становила 5 203, 25 гривень, але у квітні 2015 року /коли позов розглядався у суді/ він частково сплатив заборгованість, станом на 20.04.2015 року розмір заборгованості зменшився до 1 549, 35 гривень. Ці обставини суд розцінює, як турботу та піклування за дитиною і небайдужість до вирішення питання позбавлення його батьків прав. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. У справі «Ньяоре проти Франції» Європейський суд з прав людини встановив, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставинах. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини /справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії, п. 148/. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 15- позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не байдуже ставиться до свого малолітнього сина [PERSON], 2005 року народження, це випливає як з його відношення до даної справи, так і з регулярної сплати ним аліментів на утримання сина. Те, що він не спілкується з сином, можна пояснити тим, що сторони вже до розірвання шлюбу не проживали разом, він рідко бачився з сином, тому втратив зв'язок з ним. На даний час у кожної із сторін є інші сім'ї, можливо ці обставини вплинули на відсутність спілкування між батьком та дитиною. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так суд не погоджується з висновком служби у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вказаний висновок був виготовлений на підставі пояснень позивачки та довідок дитсадка та шкіл, де перебував хлопчик, про те що батько його там не відвідував. Цей висновок не може бути об'єктивним, так як працівники служби не з'ясовували у батька дитини, відносно якого ставиться питання про позбавлення батьківських прав, причин такої його поведінки та ставлення до дитини, а також інші обставини, які заслуговують на увагу. Крім того, в судовому засіданні як позивачка, так і представник служби у справах дітей пояснили, що раніше вона не зверталася до органів опіки та піклування ні за своїм місцем проживання, ні за місцем проживання відповідача з заявами про невиконання батьківських обов'язків. Вперше у січні 2015 року позивачка звернулася до служби у справах дітей за місцем своєї реєстрації щоб отримати висновок для позбавлення відповідача батьківських прав. Тому з 2005 року до цього часу до відповідача не застосовувалися з боку державних органів ніяких заходів впливу на його ухилення від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено достатньо доказів, які б свідчили, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], 2005 року народження. Тому в задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 гривні.

Outcome: partial