Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

позивач звернулася \~до суду з позовом \~про розірвання шлюбу, \~укладеного 01 листопада 2008 року \~із \~відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, посилаючись на те, \~що життя з відповідачем не склалося. В сім»ї відсутнє взаєморозуміння, повага та любов через постійні сварки та непорозуміння, що негативно впливає на моральне здоров»я їхніх дітей. Вже тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від \~шлюбу \~мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зазначаючи, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча він, як батько, повинен її надавати. Іншим особам аліменти не сплачує. В судове засідання позивач не зявилася, надавши письмову заяву в якій просить справу розглянути без її участі, а позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на утримання дітей 1/3 частину всіх його доходів. Відповідач також в судове засідання не з»явився, але письмово позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей зазначив, що він не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Просив справу розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін, оскільки подружжя фактично припинило сімейні відносини, на примирення не згодні, спору про майно та дітей не мають. Суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше сімейне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Також суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на дітей, оскільки вважає їх законними і обґрунтованими. Батьківство відповідача щодо дітей позивача підтверджується свідоцтвами про народження доньок (а.с.9-10). Це батьківство відповідачем не оспорюється. Стаття 180 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно довідки з місця проживання позивача діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні /а.с.11/. Позивач вимагає стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в свою чергу заперечує проти утримання дітей, посилаючись на відсутність заробітку із-за того що ніде не працює. Суд вважає, що заперечення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав доказів того, що він є непрацездатним, не надано доказів про склад його сім"ї в даний час та доходи, хоча суд в ухвалі про відкриття провадження та призначення справи до розгляду пропонував надати такі докази. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в розмірі, який вона вимагає. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved