Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 05.12.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2018 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 17 грудня 2010 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2008 р.н., та доньку [PERSON] , 2011 р.н., які на даний час проживають з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дітей покладені на позивача. Батько дітей регулярну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Крім того, [PERSON] зазначає, що оскільки неодноразові розмови щодо сплати аліментів на утримання дітей бажаних результатів не давали, 06.09.2018 р. вона зверталася до суду із відповідною заявою про стягнення аліментів. Однак, у видачі судовому наказу їй було відмовлено. В ході судового розгляду [PERSON] та її представник позовні вимоги останньої підтримали в повному обсязі і просили суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей, починаючи стягнення з 06.09.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки отримувані позивачем доходи не дозволяють забезпечити нормальний рівень життєдіяльності дітей, їх навчання та розвиток, а відповідач має інші джерела доходу, які не оподатковує, в його власності перебуває транспортний засіб, а отже він може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Відповідач та його представник заперечили проти викладених позивачем обставин та зазначених в позовній заяві підстав звернення до суду. [PERSON] зазначив, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, перераховує кошти в рахунок сплати аліментів на карткові рахунки дітей, сплачує витрати на розвиток дітей, однак позивач своїми діями налаштовує проти нього дітей, перешкоджає спілкуванню з ними, в зв`язку з чим він позбавлений можливості надавати кошти на їх утримання. Крім того, при визначенні розміру аліментів відповідач просить врахувати наявність у нього хронічних захворювань, перебування на утриманні матері, а також розмір його щомісячного доходу і визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 17 грудня 2010 р. сторони перебували у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] .. На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір`ю. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Виписки по картковим рахункам, надані відповідачем на підтвердження ним виконання своїх зобов`язань по сплаті аліментів, не підтверджують щомісячне перерахування коштів на утримання дітей, а також не є доказом, що дані кошти можуть бути використані позивачем на витрати, пов`язані з забезпеченням життєдіяльності дітей. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, середньомісячний дохід якої становить 4800 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Книга Плюс», та розмір доходів позивача. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, і може отримувати доходи з метою забезпечення життєдіяльності дітей. Суд враховує позицію відповідача, який не заперечує свого обов`язку щодо утримання дітей, однак просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд не може взяти до уваги посилання позивача та її представника на значний рівень доходів відповідача, які він приховує, наявність у нього на праві власності транспортного засобу та можливість сплачувати аліменти у пред`явленому до стягнення розмірі, оскільки належних доказів на підтвердження викладених обставин суду надано не було. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дитини в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а в подальшому за вирахуванням частки, яка припадала на найстаршу дитину. Суд не може врахувати позицію відповідача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки право вибори способу стягнення аліментів належить безпосередньо стягувану. В задоволенні вимог про стягнення з відповідача, починаючи з 06.09.2018 р., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вони не узгоджуються з положеннями ст.191 СК України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на правничу допомогу за вирахуванням суми в розмірі 2025 гривень за подання клопотання від 30.03.2020 р., яке не було подано до суду, а отже такі витрати не пов`язані з розглядом справи, а також за вирахуванням суми в розмірі 675 гривень за участь представника в судовому засіданні, оскільки такі витрати підлягають відшкодуванню за фактичний час перебування в судовому засіданні.

Outcome: partial