Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2015 року звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який зареєстровано 23.02.2006 року і від якого у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. В даний час вона із відповідачем спільно не проживає, не веде спільного господарства, не підтримує подружніх стосунків і не бажає підтримувати. Спільне життя не склалось, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, погано відносився до неї та її батьків, безпричинно влаштовував сварки та скандали. Позивачка вважає, що їх шлюб носить формальний характер, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка по збігу місячного строку, на який відкладався розгляд справи, позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що до суду вона звертається втретє. Раніше жаліла відповідача, вважала,що він змінить поведінку. Однак, він не робив реальних спроб зберегти сім"ю. Відповідач зловживає спиртним, знову напився минулого тижня і побив її матір, яка пробувала його заспокоїти. Дочка боїться його. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що не бажає йти проти волі позивачки, однак хотів би з нею помиритися. В даний час живе в Івано-Франківську. Обіцяє виправитися. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серія І-СГ №027514, яке видано Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 23 лютого 2006 року цього дня уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] , якій після одруження присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). Із копії свідоцтва про народження 1-СГ №179713, виданого тим же органом влади, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів через зловживання відповідача спиртними напоями. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Розприділяючи судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 243,6 грн., відновити їй дошлюбне прізвище та малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею.

Outcome: approved