Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що з 11.08.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого у них є спільні діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, але між подружжям постійно виникають суперечки з приводу утримання дітей, участі в якому відповідач не бере; діти повністю перебувають на утриманні позивача, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі, вказаному у позові. Позивач в судове засідання не з"явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 11.08.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які, згідно довідки виконавчого комітету Красненської сільської ради № 186 від 23.04.2015 року проживають разом з батьками в [ADDRESS] Згідно довідки про доходи №127, виданої 13.05.2015 року СТОВ «Промінь», вбачається, що [PERSON] працює в товаристві слюсарем-ремонтником з обслуговування вакуумної установки і загальна сума його доходу за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року складає 8308.33 грн. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач є особою працездатного віку, має постійну роботу і стабільний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд, враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved