Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.05.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання їхніх неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. 00 коп. щомісячно та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського районного суду від 02.10.2017 р. ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. 00 коп. на кожного щомісячно. Позивачка вказує, що відповідач не бажає їх матеріально утримувати. Вона закінчує навчання, її дохід на теперішній час не дозволяє у повному обсязі задовольнити матеріальні потреби дітей для їх належного розвитку та вікового зростання. Відповідач працює за кордоном, отримує постійний та значний дохід, не має на утриманні інших осіб; життям, утриманням та здоров`ям дітей не цікавиться впродовж тривалого періоду часу. У цьому позові вона не ставить питань щодо стягнення додаткових витрат, які вона витрачає на дітей у зв`язку з їх перебуванням у садочку, гуртках, лікуванні та оздоровленні. Ухвалою суду від 05.06.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду від 26.09.2019 р. визнано потрібним, щоб позивачка [PERSON] з`явилася в судове засідання та надала особисті пояснення. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Пояснила, що відповідач є працездатним, про наявність інших утриманців, крім їх спільних неповнолітніх дітей, їй не відомо. На даний час вона вже влітку закінчила навчання та перебуває у пошуках роботи. У новому зареєстрованому шлюбі не перебуває. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився жодного разу. Згідно з ч. 10 ст.186 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час, дату та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада, що підтверджується витягами з сайту. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. До суду не повернулася кореспонденція, надіслана за місцем останньої відомої реєстрації відповідача ( [ADDRESS] , знято з реєстрації 29.03.2019 р. м.Рівне а.с.13). Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, повідомлення про причини поважності нявки, відзив на позов до суду не подано, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 р. у цивільній справі №570/3302/17 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно, до повноліття дітей. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04.03.2019 р. у цивільній справі №570/785/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами було розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено з матір`ю. Неповнолітні діти проживають з позивачкою [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,\~стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, то слід зазначити, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 (п.23) передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільних з позивачем дітей визначено судом раніше у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. на кожного. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. 00 коп. та, враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх спільних дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає за можливе розглянути заявлену вимогу в порядку спрощеного провадження. Так, за положеннями частини 5\~статті 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved