Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до територіальної громади в особі Малозубівщинської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], який належав спадкодавцю на праві особистої власності згідно запису в по господарській книзі №3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок [NUMBER], рік забудови 1975. Позивачі стверджують, що прийняли спадщину - утримують спадковий будинок, проводять поточні ремонти в ньому. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, хоча і не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але фактично вступили в управління та володіння спадковим майно, тому просили визнати за позивачами право власності на спадкове майно по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS]. До суду позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, які просили задоволити, а справу розглянути у їх відсутності. З виконавчого комітету Малозубівщинської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника установи. Проти позовних вимог не заперечили. За таких обставин, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчиши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.9). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який за життя належав [PERSON] згідно запису в по господарській книзі №3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок [NUMBER], рік забудови 1975, про що було видано Малозубівщинською сільською радою довідку №1012/02-26 від 25.09.2013 року (а.с.13). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини фактично вступили в управління спадковим майном - проводять ремонт в спадковому будинку та утримують зазначене нерухоме майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є доньками спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11,12). За життя спадкодавець [PERSON] розпорядився на випадок своєї смерті належним їй майном та заповів його донькам [PERSON], [PERSON], про що було складено заповіт (а.с.10). В Коростенській міській державній нотаріальній конторі за вихідним № 02-17/148 від 24.02.2014 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно через відсутність необхідних документів (а.с.15). Після смерті [PERSON] Коростенською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа заведена за №256/2000, стан справи чинний ( а.с. 25,26). Судом визнано, що спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 25.12.1992 року, у разі коли позивач фактично вступив в управління спадковою масою, суд розглядає питання про право власності, а не про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що при неможливості видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, справа про спадкування розглядається судом. Так, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529 УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 УРСР ). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 УРСР) Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд визнає, що мало місце спадкування за заповітом, а отже і перехід права власності на спірний будинок від спадкодавця до його спадкоємців (позивачів). Суд вважає, що позивачі фактично прийняли спадщину, вступили в управління спадковим майном, а тому за ним слід визнати право власності на житлового будинку [ADDRESS]. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved