Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи відділу реєстрації служби Лозівської міської ради Харківської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що вона 28 серпня 1997 року уклала договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений Лозівською філією Харківської товарної біржі. Після підписання договору всі істотні умови були сторонами виконані. На даний час позивач дізналася про те, що всі угоди відносно об'єктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню, в зв'язку з чим звернулася до відповідача з проханням оформити угоду відповідно до вимог законодавства, але відповідач відмовляється посвідчити даний договір в нотаріальному порядку. В зв'язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі 28 серпня 1997 року, реєстраційний номер - 402. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за відсутності представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу № 402 від 28.08.1997 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі. Сторони за договором визначили у ньому свою волю, прийшли згоди по всіх найважливіших умовах угоди, що підтверджується змістом самого договору. Договір у письмовій формі затверджений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, підписаний сторонами, засвідчений в.о. директора біржі [PERSON], зареєстрований на біржі за № 402. До теперішнього часу законність даного договору ніким із сторін не оспорювався. [PERSON] 28 серпня 1997 року придбала у відповідача по справі житловий будинок розташований на земельній ділянці, земля якої не обміряна, житловою площею 43,1 кв.м з надвірними побудовами, а саме: погріб літ. «В», цегляна вбиральня літ. «Г», дерев'яний сарай літ. «б», сарай з ракушняка літ. «Б», дерев'яний навіс літ. «Н», дерев'яна огорожа «№», розташований за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу № 402 від 28.08.1997 року, та був зареєстрований в Лозівській товарній біржі. Згідно домовленості позивач [PERSON] внесла гроші за придбане нерухоме майно, однак на даний час позивач позбавлена можливості розпорядитись своїм майном та посвідчити спірний договір нотаріально, оскільки відповідач по справі відмовляється від нотаріального посвідчення даного договору. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитись придбаним на законних підставах нерухомим майном у зв'язку з відсутністю документів, які були б належним чином оформлені та юридично підтверджували її право власності на придбану нерухомість. Відповідно до ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в даному випадку сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання вказаного договору: покупець вніс повну вартість майна, продавець передала майно у власність покупцю. При цьому вказаний договір був направлений на реальне настання правових наслідків, однак не був нотаріального засвідчений. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1997 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Outcome: approved