overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свій позов обґрунтовує тим, що з 21.03.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб на даний час відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дитини яка проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак просила в позовній заяві суд розглянути справу без її участі, позов підтримує з підстав зазначених в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що сторони 21.03.2013 року зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №16 (а.с.6) від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дитини (а.с.4) яка проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Між позивачем та відповідачем не досягнута домовленість про спільне утримання дитини. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Дослідивши цивільний позов який є обґрунтованим та доведеним на підставі доказів доданих до позовної заяви та врахувавши, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину чим ставить їх у складне матеріальне становище суд дотримуючись принципів законності та справедливості вважає, задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання, посилаючись на те, що 28.09.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі і спільно проживали до грудня 2015 року, від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, зазначає, що відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає, коштів на утримання дитини не вистачає, в зв"язку з чим була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь, додаткові витрати на її утримання в розмірі твердої грошової суми 400 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з"явилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої позовні підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно діючого Сімейного Кодексу України (ст. 84 СК України) "дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років". В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Ямпільчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, що стверджується копією свідоцтва про народження серія I-БВ №250526 від 11.06.2015 року та довідкою виданою Ямпільчицькою сільською радою Чемеровецького району від 09.06.2016 року за № 205, що дає суду підстави стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від подружнього життя мають сина [PERSON], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не бере участі в його вихованні. Позивач самостійно не в змозі матеріально забезпечити сина всім необхідним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден добровільно сплачувати щомісячно 400 гривень, більшої суми сплачувати не в змозі, оскільки працює не офіційно (по-сезонно). Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 23.11.1991 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.11.2013 року розірвано про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою, виданою Дмитрівською сільською радою Фастівського району від 12.12.2014 року за № 409. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, участі у витратах на дитину не бере, інших дітей, непрацездатних батьків чи утриманців не має, аліменти нікому не сплачує, працює на тимчасових підробітках і має не регулярний дохід. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суджу України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, відповідач працює, але має невеликий дохід, інших доходів немає, проти сплати аліментів на дитину не заперечує, але в меншому розмірі, як зазначила позивач, та враховуючи, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", встановлений прожитковий мінімум в Україні на 2015 рік для дітей від 6 років до 18 років з 01.01.2015 року у розмірі 1286 гривень, суд вважає, що розмір аліментів необхідно зменшити до 650 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на наступне. Зазначила, що позичила відповідачу [PERSON] 15000,00 (п'ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, про що було власноручно написано в розписці [PERSON] від 15.11.2013 року, з терміном повернення боргу до 15.11.2014 року. У зазначений термін [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання. А тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу, а також понесені судові витрати по справі, В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення її явки, шляхом надсилання повісток рекомендованими листами. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 15.11.2013 року між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] позичила у [PERSON] 15000гривень і зобов"язалася повернути борг до 15.11.2014року, про що [PERSON] написала власноручно розписку (а.с.4). Відповідно обставин, викладених у позові, відповідач вимоги [PERSON] про повернення боргу проігнорувала, станом на листопад 2014року кошти не повернула. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Таким чином, в зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання за вищевказаним договором позики утворилась заборгованість. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 15000грн. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно також стягнути 243,60грн. понесених позивачем судових витрат (а.с. 1). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач довів свої позовні вимоги належним чином, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала Заяву б/н від 20.11.2013 року згідно якої отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань за відповідачем станом на 17.06.2019 року рахується заборгованість за кредитом в розмірі 20819,06 грн., тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.08.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 03.09.2019 року, але у зв"язку з тим, що позивач отримав позовну заяву з ухвалою про відкриття провадження у справі тільки 20.08.2019 року, тому з метою недопущення порушення його прав на подання відзиву на позов було вирішено відкласти розгляд справи на 12.09.2019 року . При подачі позову представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією Фурманівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 39), які відповідач отримав, що підтверджується підписом в поштовому повідомлені. Станом на 12.09.2019 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 800 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що 10 лютого 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітнніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільно з відповідачем не проживають, діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей. Шлюб не розірваний. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 800 гривень щомісячно з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Відповідач не працює, є працездатним, має тимчасові заробітки. Відповідач позов про стягнення аліментів визнав повністю, пояснив, що не має коштів їх сплачувати. Проживає в будинку із сестрою і її сім"єю, не працює, немає транспорту, має тимчасові заробітки. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 10 лютого 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 2, дружина змінила прізвище на [PERSON]( а.с. 2 ). Згідно свідоцтв про народження: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON], сторони у справі ( а.с. 3-4 ). Згідно довідки Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області № 8854 від 07.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні ( а.с. 8 ). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі - 800 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зменшила розмір аліментів і пояснила, що 01 квітня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку , [PERSON], [INFO]. Спільно з відповідачем не проживають, дитина проживає з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач не дає коштів на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 300 гривень щомісячно з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Відповідач не працює, є працездатним, має тимчасові заробітки. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, згідний сплачувати аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 квітня 2014 року в Томашгородській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 4, дружина змінила прізвище на [PERSON]( а.с. 2 ). Згідно свідоцтва про народження: [PERSON], народилася [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON], сторони у справі ( а.с. 3 ). Згідно довідки Томашгородської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області № 1026 від 23.06.2015 року [PERSON] проживає разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні ( а.с. 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі - 300 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 07.03.2006 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, однак відповідачем рішення суду не виконувалося та свідомо створено заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. Згідно довідки виконавчої служби було нараховано аліментів з лютого 2006 року по серпень 2014 року в сумі 31456,66 грн., з яких загальна сума сплачених аліментів складала 21287,02 грн., а сума боргу - 10168,55 грн. Згідно проведеного розрахунку вважає, що відповідач зобов»язаний сплатити неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 27453 грн. (270 днів х 101,68 грн.=27453 грн.), в зв'язку з чим відповідач вимушена була подати позов до суду. Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання з'явився, просить суд зменшити суму неустойки, оскільки він ніде не працює, є інвалідом ІІ групи. Представник третьої особи щодо задоволення позову покладається на погляд суду. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та доведено, що на підставі рішення від 07.03.2006 року Чемеровецького районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в примусовому порядку здійснювалося стягнення аліментів, однак відповідач аліменти сплачував не в повному розмірі, в зв"язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 28.04.2010 року становила 6703 грн., станом на 01.08.2014 року становила 3465,55 грн. та станом на 01.10.2014 року становить 3187,49 грн., що стверджується довідками-розрахунками від 28.04.2010 року, 22.08.2014 року та 08.10.2014 року, виданими ВДВС Чемеровецького РУЮ Хмельницької області. Однак, суд враховує, що відповідач [PERSON] ніде не працює, є інвалідом II групи, згідно довідки управління ПФУ в Чемеровецькому районі від 11.08.2014 року №2497 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 524,50 грн. щомісячно з вирахуванням аліментів, що є причинами невчасної сплати ним аліментів, у зв»язку з чим суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5000 грн.. Відповідно до п.п.9 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд рахує за необхідне звільнити відповідача від сплати судового збору, оскільки [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою серії АВ №0352407.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], зазначивши, що вона є власником даної квартири, яку придбала у відповідача. В квартирі зареєстрована вона і відповідач, який не є членом її родини та в будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві та пояснила, що відповідач не є членом її родини. Хоч відповідач і зареєстрований у вказаному будинку, однак багато років жодного дня в ньому не проживав. Вона сплачує за відповідача всі комунальні послуги і як власник не бажає, щоб він був зареєстрований у вказаній квартирі, окрім того через нього вона не може отримати субсидію на житло, так як він має власні доходи. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] двічі належним чином, судовою повісткою, повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про направлення рекомендованого поштового відправлення, але повторно до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Судом проведено розгляд справи в заочному порядку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач в квартирі позивача не проживає з часу її продажу, тобто вже декілька років, не ремонтує її, участі в її утриманні не приймає, а всі ці роки проживає в іншому житлі. В будинку позивача він буває дуже часто, речей відповідача в ній не має. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Позивач, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.03.2013 року є власником квартири [ADDRESS]. Позивач зареєстрована та постійно з дитиною проживаю у вказаній квартирі. Відповідач зареєстрований в вищеназваному будинку. Відповідно до Довідки Поліської сільської ради Коростенського району 15.06.2015 року, відповідач у вищеназваному будинку не проживає з 04.03.2013 року, тобто з вказаного часу відповідач житловою площею вказаної квартири не користується. Відповідно до ст.71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а згідно ст.72 ЖК України, відповідно до якої визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач в займаному жилому приміщенні відсутній понад 3 роки без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому така вимога позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved