Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 28.03.2016 року, в обґрунтування якого зазначив, що 08.12.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 2 800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Фактично вказаний Договір є договором приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві. Свої зобовязання за договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконала, в результаті чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість в загальному розмірі 11 129, 90 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданого клопотання просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні (а.с.28). Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, згідно поданої нею заяви просить справу розглянути без неї, позовні вимоги визнає частково: заборгованість по тілу кредиту та по відсоткам визнає, в частині нарахування комісії та пені просить суд вирішити згідно вимог діючого законодавства України (а.с.37). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПРИВАТБАНК», згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника (а.с.11, 14-23). Своїм підписом у Заяві відповідач надала свою згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та заяви позичальника (а.с.11, 13) відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2 800, 00 грн. з видачою кредитної картки зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних (за базовою ставкою 2,5% в місяць) зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше її залишку. Як визначено п.5.12 умов та Правил (а.с.23 зворот), договір діє протягом 12 місяців з моменту укладення. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника (п.2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а.с.22). Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 30 днів за кожною платіжною операцією, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.2.1.1.12.2 та п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.22) та згідно відомостей в графі «Пільговий період» Довідки про умови кредитування (а.с.13). Згідно п. 2.1.1.12.8 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.22 зворот) банк стягує з позичальника комісію за обслуговування кредиту у відповідності до Тарифів банку. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді: - пені, яка складається з добутку пені (1) (базова процентна ставка по договору 2,5% : 30 нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.), що слідує з п.2.1.1.12.6.2 договору (а.с.13,22) - штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій у випадку порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який підлягає сплаті в першу чергу (а.с.19 зворот). Як слідує з п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.17 зворот), за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором від 08.12.2010 року виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 800, 00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 11 129, 90 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 2 595, 12 грн., по відсоткам за користування кредитом 5 528, 59 грн., за пенею та комісією 2 000, 00 грн., а також штраф 500 грн. фіксована частина і 506, 19 грн. процентна складова. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст.546,548,549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Отже, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов'язань, з урахуванням норм чинного законодавства, визначеним умовами кредитування розміром штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов'язань боржником, виходячи з істотності допущення відповідачем порушень протягом всього строку користування кредитом, визначений позивачем станом на 29.02.2016 року розмір заборгованості за кредитом 2 595, 12 грн., по відсоткам за користування кредитом 5 528, 59 грн., а також нарахований штраф 500 грн. фіксована частина і 506, 19 грн. процентна складова суд вважає обґрунтованим (а.с.7-8). Стосовно вирішення питання про обґрунтованість предявленої позивачем вимоги щодо сумарного стягнення заборгованості по пені та комісії в загальній сумі 2 000, 00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626,629 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України приводить суд до переконання, що при здійсненні будь-яких кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі і в частині формулювання назв таких нарахувань, що забезпечило б прозорість і однозначність вимог банку. Згідно п.3.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Так, судом встановлено, що окремим платежем, обовязок по сплаті якого покладений на відповідача за договором є "комісія за зняття з кредитної картки готівки в розмірі 3% від суми операції", яку в аспекті положень п.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту суд розцінює як додаткову плату за розрахунково-касове обслуговування при користуванні кредитними коштами, зняття яких автоматично здійснюється безпосередньо в момент видачі готівки шляхом списання з карткового рахунку. В той же час, умовами кредитного договору, Правилами надання споживчого кредиту та Умовами кредитування не конкретизовано сплату позичальником комісії як супутньої послуги банку, що входить до сукупної вартості кредиту, не визначено її розмір, базу розрахунку, натомість будь-яких застережень стосовно тотожності даного платежу з «комісією», яку позивач предявляє в позові сумарно з пенею, суду не надано, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, зважаючи на положення ч.1 ст.11 ЦПК України та п.3 постанови Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Також суд критично ставиться до заявлення заборгованості по пені сумарно з комісією, оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобовязання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені як штрафної санкції за порушення виконання зобовязань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобовязальних правовідносин, тому суд приходить до переконання, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» не ґрунтується на умовах кредитного договору та вимогах Закону і свідчить про існування неузгодженості між їх умовами та предявленими позивачем вимогами. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та те, що в розрахунку заборгованості (а.с.7-8) в графі "Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)" розмір заборгованості визначено в розмірі 2000 грн., натомість в частині розрахунку у визначенні загальних сум вона вказана виключно як заборгованість по комісії, що не узгоджується між собою та викликає у суду сумнів в достовірності та належності наданого позивачем розрахунку як доказу в обґрунтування заявлених вимог, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для її стягнення. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання відповідачем кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.12.2010 року станом на 29.02.2016 року за кредитом 2 595,12 грн., по відсоткам за користування кредитом 5 528, 59 грн., а також штраф 500 грн. фіксована частина і 506, 19 грн. процентна складова, суд дійшов висновку про те, що допущене відповідачем порушення умов договору є істотним, а тому з неї на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 9 129, 90 грн. (з розрахунку: 2 595, 12+5 528, 59+500+506, 19 = 9 129, 90). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору (а.с.1, 2) пропорційно розміру задоволених вимог 80,49 % (9 129,90 грн.*100% : 11 129,70 грн. = 82,03 %) в розмірі 1 130, 37 грн. (1378 грн. * 82,03 % /100%).

Outcome: partial