Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] і вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] (до зміни імені [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків та перебуває під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. До Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшло повідомлення від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є особою пенсійного віку та має проблеми зі здоров`ям. [PERSON] не має можливості та коштів утримувати дитину. Сім`ї допомагають сусіди та небайдужі люди. Через стан здоров`я, бабуся не може контролювати поведінку малолітнього [PERSON] , що спричинило те, що дитина з серпня 2017 року не відвідувала навчальний заклад, самостійно пересувалася містом, навіть в темну пору доби. [PERSON] повідомила, що на початку 2018 року батьки дитини залишили малолітнього [PERSON] їй на виховання. За час їх відсутності вони долею дитини не цікавилися, ніякої матеріальної чи фінансової підтримки на утримання дитини не надавали. З 13.08.2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування [PERSON] в закладі батько дитини [PERSON] жодного разу дитину не відвідував, не цікавився ним. Мати - [PERSON] декілька разів відвідувала дитину в період з 01.09.2018 року по 30.10.2018 року. За інформацією закладу [PERSON] під час відвідування дитини вела себе неадекватно, агресивно по відношенню до працівників центру реабілітації. Однак, до цього часу [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей з питання повернення дитини в сім`ю не зверталися. Відповідно до інформації ГУНП в Сумській області [PERSON] вчиняв домашнє насильство стосовно [PERSON] , неодноразово був учасником кримінальних правопорушень, в тому числі за ч.1 ст.309 КК України. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, проявляє асоціальну поведінку. У поведінці батьків вбачається повна байдужість до стану здоров`я дитини, її виховання та розвитку, відповідачі не спілкуються з своєю дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не проявляють ініціативи у такому спілкуванні; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Служба у справах дітей Сумської міської ради просили суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] та [PERSON] з кожного аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав та просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] заперечував, та запевнив суд, що він цікавиться життям сина, та в майбутньому бажає турбуватися про нього і з ним проживати. Нажаль, зараз він не має можливості займатися сином, оскільки тимчасово перебуває в ДУ «Сумський СІЗО». Він постійно проживав з дитиною, за виключенням періоду, коли він поїхав працювати в м.Київ. Два рази він передавав кошти зі свого заробітку. З сином він проживав за адресою [ADDRESS] . Від продажу квартири були кошти у [PERSON] на утримання сина. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надавала. Представник третьої особи - Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації з 13.08.2018 року в зв`язку з тим, що потрапив у складні життєві обставини, залишився без піклування батьків. На сьогоднішній день хлопчик перебуває в їх закладі 1 рік 3 місяці. Останній раз матір відвідувала дитину - 27.04.2019 року (6 місяців назад), проживаючи в м.Суми. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував [PERSON] , тобто хлопчик вже давно його не бачив. У зв`язку з тривалою невизначеною ситуацією майбутнього, розумінням того, що батьки [PERSON] не відвідують, розумінням того, що і бабуся не може його забрати та виховувати за станом свого здоров`я, психоемоційний стан дитини значно погіршився, у хлопчика підвищився рівень тривожності. За час перебування [PERSON] в їх закладі, він самостійно жодного разу не запитував про свого батька, не виявляв бажання, щоб батько його забрав до себе. Хлопчик не пригадав жодної позитивної події, пов`язаної з батьком, їх спільних занять, розмов, що сподобались [PERSON] . Його фрагментарні спогади та враження про батька є негативними. Назар під час розмови з психологом (13.11.2019 року) не хоче зустрічатись з батьком та проживати з ним. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.06.2019 року було закрито підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , представника третьої особи - Ланської Ю.М., показання свідка [PERSON] , з`ясувавши думку [PERSON] про стосунки з батьками, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків: Судом установлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4, 6-8). [PERSON] проживав з батьками, крім літа 2017 року і 2018 року. Влітку 2017 року і в 2018 році до серпня місяця малолітній [PERSON] проживав разом з бабусею [PERSON] . Цю обставину підтвердила свідок [PERSON] . Допитана як свідок [PERSON] - матір [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживав з батьками до літа 2017 року. Влітку 2017 року її донька [PERSON] поїхала на заробітки, а вона з онуком проживала в Конотопі у родичів. Потім приїхав зять [PERSON] і восени 2017 року забрав дитину і дружину [PERSON] і вони проживали в [ADDRESS] . Згодом вона повернулася до Сум . І в 2018 році зять [PERSON] поїхав на заробітки до Києва і її донька [PERSON] також поїхала шукати роботу. Вона має проблеми зі здоров`ям, тому не мала можливості доглядати за онуком і звернулася до Служби у справах дітей. Батьки [PERSON] їй кошти не надавали. ЇЇ донька проживає окремо від неї і хоче забрати до себе сина із Центру. Донька брала кредити, в тому числі і на її ім`я, тому кошти від продажу квартири вона спрямувала на погашення цих кредитів. До Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшло повідомлення від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з бабусею [PERSON] , 1950 року народження, з якого вбачається, що [PERSON] є особою пенсійного віку та за станом здоров`я не має змоги вільно пересуватися. [PERSON] не має можливості та коштів утримувати дитину. Через стан здоров`я, бабуся не може контролювати поведінку малолітнього [PERSON] . На початку 2018 року батьки дитини залишили малолітнього [PERSON] їй на виховання (а.с.10). З 13.08.2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с.13). З письмових пояснень наданих [PERSON] до служби у справах дітей Сумської міської ради від 13.09.2018 року вбачається, що вона мала намір повернути дитину на виховання (а.с.15). Однак, до цього часу [PERSON] до Служби у справах дітей з питання повернення дитини в сім`ю не зверталася. Відповідачу [PERSON] було відомо про розгляд судом справи щодо позбавлення її батьківських прав, але протягом судового розгляду справи відповідач не намагалася повернути дитину в сім`ю, не створила належні умови для спільного проживання з дитиною, її належного забезпечення та поживання з нею. На цей час [PERSON] проживає з іншим чоловіком. З довідки Сумського дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №22 «Джерельце» м.Суми, Сумської області вбачається, що [PERSON] не відвідував дошкільний заклад з липня 2017 року. В дошкільний заклад приводив та забирав дитину батько, який агресивно реагував на зауваження і пропозиції педагогів (а.с.19). На обліку Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, малолітній [PERSON] перебуває з вересня 2018 року. [PERSON] не виявила бажання співпрацювати з Центром і отримувати соціальні послуги (а.с.43). Відповідно до інформації Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] . та [PERSON] на обліку в закладі не перебувають (а.с.80). З інформації Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області вбачається, що з травня 2019 року мати [PERSON] не відвідувала дитину в центрі, не спілкувалася з сином, турботи щодо нього не виявляла. Під час відвідувань Назара відповідач [PERSON] найчастіше перебувала в нетверезому стані. Як вбачається з інформації Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с.90-92) та показань свідка - практичного психолога цього закладу [PERSON] . [PERSON] на момент вступу до Центру демонстрував рівень глибокої соціально-психологічної занедбаності, не знав елементарних норм та правил поведінки, його соціально-побутові навички не відповідали віку. Греба [PERSON] має гарні природні здібності, тому легко адаптувався в умовах Центру, на цей час [PERSON] ходить до 1-го класу. В квітні 2019 року [PERSON] останній раз відвідувала дитину в Центрі. Свідок [PERSON] пояснила, що на пропозицію психолога намалювати родину, [PERSON] не намалював матір та батька, більшу прихильність дитина виявляє до своєї бабусі. Відповідно до ст. ст.164, 170 СК України та п.16, 18 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Судом було з`ясовано думку дитини [PERSON] щодо його стосунків з батьками. [PERSON] [PERSON] пояснив, що мама приходила до нього в Центр і він з нею добре спілкувався, а з батьком він не хоче жити, оскільки він погано ставився до матері. Враховуючи вік дитини, судом не з`ясовувалася думка дитини щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] з сином [PERSON] не проживає, не приділяє йому уваги, не спілкується з ним протягом тривалого часу, будь-якої турботи за дитиною не виявляє, фактично самоусунувшись від виховання дитини. Відповідач [PERSON] проживає в м.Суми і не встановлено поважних причин, з яких на цей час вона не може виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідач [PERSON] не забрала дитину з Центру, де дитина перебуває більше року, і не створила їй належні умови для проживання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача [PERSON] в вихованні дитини, відповідачкою суду не надано. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина, суд враховує також інтереси дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов його нормального розвитку Отже, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст.150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тобто ухиляється від їх виконання. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] проживав зі своєю дружиною та сином [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] має постійне місце реєстрації в Закарпатській області. В 2018 році відповідач [PERSON] виїхав на заробітки до м.Києва, але у [PERSON] були кошти від продажу його квартири для утримання дитини. Свідок [PERSON] підтвердила факт проживання дитини з батьками і виїзд [PERSON] та його доньки на заробітки в 2018 році, проживання дитини з нею в 2018 році. Свідок підтвердила, що у неї були кошти від продажу квартири, але вона їх спрямувала на погашення кредитів, які брала її донька, в тому числі і на її ім`я. Відповідач [PERSON] з грудня 2018 року тимчасово перебуває в ДУ «Сумський СІЗО» у зв`язку з розглядом відносно нього кримінального провадження, пов`язаного з вчиненням кримінального правопорушення проти власності. Тобто, з грудня 2018 року відповідач вимушено не має можливості приймати участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В червні 2017 року [PERSON] був засуджений судом до покарання у виді штрафу за ч.1 ст.309 КК України. Сумський відділ поліції надає негативну характеристику [PERSON] , але з інформації Сумського відділу поліції вбачається, що [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.23). Відповідач [PERSON] бажає приймати участь у вихованні дитини, висловлює бажання повернути дитину. [PERSON] пояснював, що він не бажає проживати з батьком. Такі висловлювання дитини пов`язані з тим, що [PERSON] був свідком конфліктів між батьками, неприязні стосунки між [PERSON] та [PERSON] призвели до напружених стосунків дитини з батьком. З урахуванням думки дитини, показань свідка - психолога [PERSON] та досліджених доказів, судом установлено, що необхідні певні зусилля для налагодження стосунків дитини з батьком, і відповідач [PERSON] висловлює бажання та намір змінити свою поведінку. Згідно з ст.ст.7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв"язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. На цей час відповідач [PERSON] тимчасово перебуває в місцях попереднього ув`язнення, вирок відносно нього на цей час не постановлений, він не визнаний винним у вчиненні злочину, і відповідно [PERSON] вимушено не може приймати участь у спілкуванні з дитиною, її вихованні з грудня 2018 року. Неможливість спілкування протягом року дитини з батьком [PERSON] через перебування останнього в ДУ «Сумський СІЗО» не є підставою для висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. До серпня 2018 року Службою у справах дітей Сумської міської ради не здійснювався контроль щодо умов проживання і виховання дитини. На підставі досліджених доказів суд бере до уваги доводи відповідача [PERSON] , який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Суд вважає, що повинна бути надана можливість відповідачу [PERSON] відновити родинні стосунки з сином, налагодити спілкування з сином. Таке відновлення стосунків між батьком та дитиною буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Тому суд вважає необхідним попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - [PERSON] , [INFO] , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Сімейний кодексом України передбачено виховання та реабілітація дитини в сім`ї патронатного вихователя на період подолання дитиною, її батьками або іншими законними представниками складних життєвих обставин. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , Служба у справах дітей обгрунтовує ст.166 СК України, а саме пред`явленням позову про позбавлення батьківських прав. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» адміністрація закладу, в якому перебуває дитина, має право пред`явити позов в інтересах дитини, про стягнення аліментів, якщо вона виконує функції опікуна чи піклувальника згідно з ст.245 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави 1536грн.80коп. судового збору.

Outcome: partial