Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання узгодженими меж земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила слідуюче. 12 серпня 1989 року вона придбала 1/2 частину житлового будинку № 80. кв. 1, що знаходиться по вулиці Калініна в місті Семенівці Чернігівської області, на підставі укладеного між мною та громадянином [PERSON] договору дарування, який посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі під № 925. У відповідності до п. 1 вказаного вище договору дарування, в її користування перейшла частина будинку, яка складається з приміщень, позначених літерами «А-1», а також надвірні будівлі такі як сарай, льох, вбиральня, та 1/2 частина огорожі. Власником іншої 1/2 частки житлового [ADDRESS] по вулиці Калініна в місті Семенівці Чернігівської області є [PERSON] (надалі - третя особа). Зазначений вище житловий будинок належить їй та третій особі на праві спільної часткової власності із встановленим порядком його користування. Внаслідок цього фактично утворилось дві квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1 якою користуюся вона, а інша під номером 2, якою користується третя особа. 05 листопада 2014 року вона звернулася до [PERSON] міської ради із заявою в якій просила передати у власність безоплатно земельну ділянку площею 0.10 га в м. Семенівка, по вул. Вишнева. 80 для будівництва та обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ст. ст. 12. 118. 120, 124 Земельного Кодексу України. Постанови КМ України № 677 від 26.05.2004 р.. ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням [PERSON] міської [PERSON] Чернігівської області від 06.11.2014 року їй було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства на території міської ради із земель комунальної власності в м. Семенівка: орієнтовною площею 0.10 га по вул. Вишнева. 80 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в спільне часткове користування на 1/2 житлового будинку та орієнтованою площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства. В подальшому з метою встановлення меж та виготовлення державного акту на земельну ділянку вона замовила вироблення технічної документації із землеустрою у виконавця цих робіт інженера-землевпорядника [PERSON], яким виготовлено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, що знаходився за адресою: Чернігівська область, Семенівський район, м. Семенівка, вул. Вишнева, загальною площею 0.0168 га. Даний акт був підписаний всіма суміжними землекористувачами за виключенням третьої особи. Питання щодо погодження меж земельної ділянки, яку вона використовує для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0.0168 га по вул. Вишнева, в м Семенівка, розглядалось 15 квітня 2015 року на засіданні постійної комісії міської ради з земельних ресурсів, агропромислового розвитку та екології. Комісія дійшла висновку, що межі земельних ділянок, позначені в акті встановлення та погодження меж її земельної ділянки літерами від Г до В знаходяться в землекористуванні її сусідки (третьої особи), що підтверджується проектом забудови земельної ділянки від 15.03.1989 року. Також комісія в листі відповіді пояснила, що межі погоджуються землекористувачем, в її випадку [PERSON] землі якої межують з земельною ділянкою якою вона користується, якщо третя особа не погоджує межі, то в такому разі вона має право звернутися до суду за вирішенням цього питання. З таким висновком відповідача погодитися не можна, оскільки третя особа не є власником суміжної земельної ділянки у неї відсутні правовстановлюючі документи, а також не зрозуміло чи є вона землекористувачем суміжної земельної ділянки, так як не зрозуміло чи дає їй таке право проект забудови земельної ділянки від 15.03.1989 року. Як вказує позивач у позовній заяві третя особа [PERSON] відмовилась підписати акт погодження меж, тому вона (позивач) не може приватизувати земельну ділянку. Позивач у позовній заяві констатує вимоги ст.ст.91,96,103,118,121 ч.2,3 ст.152,198 Закону України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов повністю підтримала, з підстав наведених у позовній заяві та показала, що вона користується земельною ділянкою з 1989 року безперервно до даного часу. На даний час бажає приватизувати ділянку, але [PERSON] не узгоджує межі, відмовляється підписувати акт при цьому не пояснює причини. Як зазначає позивач - третя особа, якою виступає [PERSON] користується суміжною земельною ділянкою незаконно, без належних документів. Раніше спорів не було, але як тільки вона почала приватизувати ділянку, то почалися суперечки. Представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та показав, що позивач бажає узаконити земельну ділянку, якою користується з 1989 року. Вважає, що саме Семенівська міська [PERSON] повинна виступати в якості відповідача, а [PERSON] як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, у звязку з тим, що остання використає своє право, відмовивши у узгодженні меж. Представник позивача [PERSON], підтримав повністю позов та показав, що відмова [PERSON] від узгодження меж не має підстав. Між ними склалися недобросусідські відносини. Як зазначив представник , дії [PERSON] перешкоджають у здійсненні позивачкою своїх конституційних прав. Представник відповідача яким виступає Семенівська міська [PERSON] у судове засідання не зявився, а звернувся до суду з письмовою заявою у якій зазначив, що визнає позовні вимоги повністю та вказав, що 05 листопада 2014 року позивач звернулась до [PERSON] міської [PERSON] з заявою про передачу у власність земельну ділянку площею 0,10 га в м. Семенівка, вул.. Вишнева,80. Посилаючись у заяві на вимоги статей 12,118,120 ЗК України, Постанови Кабінету Міністрів України № 077 від 26.05.2004 року, ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні , рішення [PERSON] міської [PERSON] від 06.11.2014 року, відповідач зазначив, що позивачу було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Акт узгодження меж був підписаний всіма суміжними землекористувачами за виключення [PERSON] яка не пояснила причини відмови. Питання щодо погодження меж земельної ділянки, яку використовує позивач для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0168 га по вул.. Вишнева, в м. Семенівка, розглядалось 15 квітня 2015 року на засіданні постійної комісії міської ради з земельних ресурсів, агропромислового розвитку та екології. Комісія дійшла висновку, що межі земельних ділянок, позначені в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки позивача літерами від Г до В знаходяться в землекористуванні третьої особи, що підтверджується проектом забудови земельної ділянки від 15.03.1989 року, а тому [PERSON] радою було розяснено позивачеві, що вона вправі звернутися до суду за захистом своїх інтересів, оскільки на прохання позивача підписати акт погодження меж на підставі додержання правил добросусідства [PERSON], категорично відмовила не пояснюючи причин відмови. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] показав, що викладені позовні вимоги не змістовні, є не зрозумілими, підлягають відмові у повному обсязі. Як показав представник, - міська [PERSON] не передала земельну ділянку позивачу, а тільки надала дозвіл на складання технічної документації. Під час користування земельними ділянками не встановлені межі ділянок. [PERSON] звернулась з письмовими заявами до прокуратури району з метою перевірки законності користування [PERSON] земельною ділянкою та до міської [PERSON] на виділення земельної ділянки їй. Відповіді не надходили. На думку представника - викладені вимоги у позові відносяться до [PERSON], яка не є стороною по справі, а третьою особою. У позові не зазначено, що саме повинна виконути міська [PERSON]. Представником звернута увага на те, що місцезнаходження земельної ділянки зазначено у одному випадку по вулиці Вишнева у місті Семенівка, а у іншому по вулиці Вишнева,80, також зазначена різна площа. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] показала, що позов на її думку підлягає відмові. Позивач користується земельною ділянкою незаконно, без підстав, а самовільно захватила. До 1989 року вона обробляла земельну ділянку. Потім [PERSON] періодично обробляла ділянку. Вона письмово звернулась до міської [PERSON] з проханням, щоб їй виділили земельну ділянку у звязку з тим, що земельна ділянка межує з її ділянкою. Також вона письмово звернулась до прокуратури району, яка проводить перевірку законності користування В»язовик Ю.В. земельною ділянкою. Допитаний свідок [PERSON] показала, що їй відомо про те, що В»язовик Ю.В. користується земельною ділянкою з 2002 року. Вона проживає по сусідству, підтримує хороші відносини з В»язовик та [PERSON]. Ділянка огороджена парканом приблизно півтора метра висотою. Допитаний свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з В»язовик з 1994 року. Підтверджує, що В»язовик Ю.В. користується земельною ділянкою до даного часу. Ділянка огороджена парканом. Допитаний свідок [PERSON] показала, що земельна ділянка була розподілена порівну. [PERSON] не передала земельну ділянку позивачу , а надала дозвіл на виготовлення технічної документації. Допитаний свідок В»язовик М.Л. показав, що земельна ділянка оброблялась з 1989 року безперервно до даного часу В»язовик Ю.В. Допитаний свідок [PERSON] показала, що підтверджує факт того, що В»язовик Ю.В. обробляла земельну ділянку з 2002 року по теперішній час. Допитаний свідок [PERSON] показав, що В»язовик Ю.В. користується земельною ділянкою постійно. Він працює разом з В»язовик у [PERSON] з 1998 року. Допитаний свідок [PERSON] показала, що у 1989 році був вирішений двір і цього року земельну ділянку обробляла [PERSON] та В»язовик. Приблизно років сім назад В»язовик почала обробляти постійно. Допитаний свідок [PERSON] показала, що приблизно років чотири земельною ділянкою користується В»язовик , а до цього часу користувалась [PERSON]. Допитаний свідок [PERSON] показав, що земельною ділянкою з 2006 -2007 років користується [PERSON], зі слів сусідів, а до цього часу користувалась [PERSON]. На даний час ділянка огороджена парканом. Допитаний свідок [PERSON] показав, що у 1982 році земельною ділянкою користувалась [PERSON]. Земельну ділянку було розділено порівну на дві частини. [PERSON] був наданий дозвіл. Півтора років назад. Був поставлений паркан. [PERSON] звернулась до міської [PERSON] з заявою на ділянку, так як гараж виходить на цю земельну ділянку. [PERSON] користується ділянкою шляхом самозахвату без документів. Суд, заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, не дивлячись на те, що відповідач визнав позов, вважає за необхідне позовні вимоги залишити без задоволення з огляду на такі підстави. Позивач [PERSON] у позовній заяві та у судовому засіданні зводить суть своїх вимог до не можливості приватизувати земельну ділянку, у звязку з незаконними діями, на думку останньої, третьої особи [PERSON] яка не погоджує межі, відмовляється підписувати акт, а відповідач - Семенівська міська [PERSON] переклала вирішення спірних питань на судовий порядок. Суд, дійшов висновку, що позивач обрав спосіб судового захисту, який не передбачений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Проте, звертаючись до суду позивач обрав спосіб судового захисту, який не передбачений законом. Виходячи з положень ст. 56 ЗУ „Про землеустрій" та ст. 198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачене як одна із складових при виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки. З метою захисту порушеного права не виключається можливість надання дозволу на проведення приватизації земельної ділянки за відсутності згоди суміжного землекористувача, але за умови встановлених меж і доведеності безпідставної відмови в такому погодженні. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (з наступними змінами і доповненнями), технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки (п.1.16). Доводи відповідача про те, що третя особа [PERSON] не підписала акт узгодження меж земельної ділянки, не пояснюючи причин відмови, не відповідає дійсності, адже [PERSON] не підписала зазначений вище акт, у звязку з тим, що претендує на зазначену спірну земельну ділянку та звернулась з цього питання до [PERSON] міської [PERSON], яке не вирішено до даного часу. Мається на увазі звернення [PERSON] від 07.07.2015 року (а.с.40); Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд керується вимогами п. 2 ч.3 ст.79, ст.ст. 84,88 ЦПК України, якими прописано, що відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу, а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В ході розгляду справи, доведено, що оплата витрат відповідача на правову допомогу підтверджується даними квитанції б/н від 30.07.2015 року на суму 2000 гривень (а.с.46), даними акту виконаних робіт від 03.08.2015 року у якій зазначений затрачений час 6 годин та сума 2000 (дві тисячі ) гривень (а.с.37). Відповідно до журналу судових засідань з відрахуванням оголошених судом перерв у засіданнях попереднього розгляду справи та судового розгляду по суті, час затрачений складає не 6 годин, як зазначає сторона по справі, а 4 години, тому з урахуванням, що 1 година правової допомоги адвоката не може перевищувати 487,2 гривень, сума витрат складає 1948 гривень 80 копійок. Компенсація обрахована на підставі вимог статті 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсацій, витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: approved