Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач, неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги за позовом, поданим у вересні 2013 року, просить суд (а.с.179-183 т.1): - визнати частину абзацу 1 п.7.1. кредитного договору № ZPDNGA 00002271 від 30 липня 2007 року, укладеного між ним та ПАТ «КБ «Приват банк»: «… у вигляді не повновлювальної лінії у розмірі 13200 дол. США, на наступні цілі: 12000 дол. США для ремонту квартири, а також у розмірі 1200 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом…» - недійсною та встановити наступну редакцію цієї частини абзацу 1 п.7.1: «у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 12000 дол. США, на наступні цілі: 12000 дол. США для ремонту квартири зі сплатою за користування кредитом…». - визнати недійсним іпотечний договір № ZPDNGA00002271 від 30 липня 2007 року, укладений ним та співвласниками: [PERSON] та [PERSON] - кв.[ADDRESS] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором; - визнати недійсною заставну серії ПБ №012320 від 30 липня 2007 року; - на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2013 року позивач просить визнати оплату страхових платежів відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» по договору страхування майна № ZPDNGA 49732 від 30 липня 2007 року та договору особистого страхування № ZPDNLK000 49733 від 30 липня 2007 року на протязі 6 місяців такими, що виконані на користь неналежного вигодонабувача - ПАТ КБ «Приват Банк», який втратив права іпотекодержателя з 25 грудня 2007 року - з дати вступу в силу договору факторингу №1 від 01 листопада 2007 року; - визнати п.6.4 та перше речення п.3.4 кредитного договору щодо нарахування відсотків недійсним на підставі ч.2 п.п.3, 10, 14,16 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», як несправедливі умови договору; - визнати недійсними фінансові документи відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» (меморіальні ордери, бухгалтерські відомості «Актив» залишку по рахункам (реєстрах) та інші), що містяться в матеріалах справи за період з 31 липня 2007 року по 25 грудня 2007 року; - встановити, що відповідачами неналежним чином виконана на підставі п.7.1 кредитного договору додаткова послуга надання фінансового інструмента та просить оплату за надання цієї послуги за період з 31 липня 2007 року по 25 грудня 2012 року ( 24 дол. США щомісячно за 76 місяців) всього 1824 дол. США, врахувати при встановленні основного зобов'язання та встановити його в сумі 3397,02 дол. США, як початкову базову суму для нарахування процентів за користування кредитом станом на 25 грудня 2012 року; - до встановлення судом основного зобов'язання по кредитному договору (залишку тіла кредиту) станом на 25 грудня 2012 року - визнати правомірним, відповідно до ч.4 ст.545 та ч.3 ст.538 ЦК України призупинення виконання ним кредитних зобов'язань періодичними місячними платежами в сумі 190,62 дол. США відповідно до п.7.1 кредитного договору, починаючи з 25 грудня 2012 року; - відповідно до п.4.2 кредитного договору стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь позивача 2758 грн. 57 коп. пені за період з 31 липня 2008 року по 16 жовтня 2012 року у зв'язку з односторонньою відмовою вказаного банку надати додатковий кредит по процентній ставці 0,92% в місяць з датою погашення цього кредиту 28 липня 2017 року для оплати страхових платежів за другий - шостий роки виконання договірних зобов'язань, відповідно до п.7.1 кредитного договору та п.33.2 іпотечного договору; - зобов'язати ПАТ КБ «Приват Банк» повернути йому правовстановлюючі документи про право власності на квартиру [ADDRESS], передані за актом прийому-передачі від 30 липня 2007 року: свідоцтво про право власності від 21 травня 2004 року; виписку з реєстру прав власності на нерухоме майно № 5984568 від 26 травня 2004 року та технічний паспорт на вказану квартиру; - стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на відшкодування моральної шкоди 6258 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних ним у позовній заяві та у письмових обґрунтуваннях своїх позовних вимог. Суду пояснив, що метою його звернення з цим позовом до суду є відновлення виконання зобов'язань по кредитному договору, кредитором по якому з 25 грудня 2007 року відповідно до договору факторингу від 01 листопада 2007 року є ПАТ КБ «Акцент - Банк». Він не погоджується з тим, що Приват Банком йому було надано частину кредиту в сумі 1200 дол. на сплату страхових платежів внесення страхових платежів вказаним банком, оскільки цієї суми коштів він не отримував, ці кошти на його рахунок не зараховувалися. Положення кредитного договору в частині розділів 1, 6, п.п.1.1, 7.1, 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору вважає несправедливими, суперечливими, оскільки з їх змісту неможливо встановити розмір його зобов'язання. Приват банк не здійснював сплату замість нього страхових платежів та надав суду фальшиві меморіальні ордери, цей банк не є належним вигодонабувачем за договорами страхування, страхові платежі необґрунтовано віднесені як його борг в тіло кредиту, на них необґрунтовано нараховані проценти та пеня. На теперішній час, у зв'язку з ростом курсу дол.США він не може сплачувати передбачений кредитним договором щомісячний платіж. Також причиною звернення з цим позовом до суду є позов ПАТ КБ «Акцент-банк», який перебуває у провадженні суду з грудня 2013 року, розгляд якого призупинений до вирішення цієї справи - про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач зазначив, що він не отримував від ПАТ КБ «Приват Банк» 13200 дол. США, а фактично отримав лише 11631,63 дол. США. Відповідно до рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31 серпня 2013 року з 25 грудня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» втратив право вимоги до позивача в частині отримання від нього грошових коштів періодичними платежами, таке право перейшло до ПАТ «Акцент-банк». ПАТ КБ «Приватбанк» не належним чином виконав свої зобов'язання перед фактором ПАТ КБ «Акцент-Банк», якому не були передані його зобов'язання за договором іпотеки, права вигодонабувача за договорами про страхування. Позивач не погоджується з черговістю погашення його грошових зобов'язань та віднесенням недоплаченого періодичного платежу, нарахування процентів та пені. Підставою визнання недійсним іпотечного договору від 30 липня 2007 року позивач вважає невідповідність змісту та розміру основного зобов'язання, строку і порядку його виконання вимогам для правочину (договору), яким встановлене основне зобов'язання. Формулювання п.7.1 кредитного договору в частині надання 1200 дол. США з застосуванням порядку надання цієї суми відповідно до п. п. 2.1.3; 2.2,7 Кредитного договору, унеможливлює встановлення основного зобов'язання в сумі 13200 дол. США з датою повернення 28 липня 2017 року. Крім того, підставами для скасування іпотечного договору позивач вважає положення ч.4 ст.3, ч.2 ст.7 Закону України «Про іпотеку», оскільки кредитним договором не встановлені критерії, які дозволяють встановити розмір вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Підставою визнання недійсною заставної серії ПБ № 012320 від 30 липня 2007 року позивач вказав підміну ПАТ КБ «Приватбанк» обов'язкового виконання частини свого основного зобов'язання в сумі 1200 дол. США у виді додатково наданого кредиту на рахунок позивача, відкритий у відповідності до п. 1.1; 7.1 кредитного договору, з якого банк повинен виконувати передбачені договором страхування платежі з датою повернення 28 липня 2017 року, на інші умови надання кредиту і не на строк до 28 липня 2017 року , як це встановлено в п. 33.2 іпотечного договору, а тільки на 30 днів (по правилам надання кредиту у виді поновлювальної лінії), при чому в разі непогашення суми страхових платежів на протязі 30 днів, на цю суму поширюється не процентна кредитна ставка 0,92% на місяць, а процентна ставка 2,43%, яка встановлює у відповідності до ст. 624 ЦК України процент неустойки у виді штрафу за своєчасно не погашену заборгованість. Позивач вважає, що заставна є розпискою позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, тоді як позивач відповідно до ордеру розпорядження 30 липня 2007 року , який є у справі, отримав від ПАТ КБ «Приват банк» кредит (позику) готівкою на суму 12000 дол. США, тому станом на 30 липня 2007 року позивач мав право надати, а відповідач - ПАТ КБ «Приват банк» мав право отримати розписку у виді Заставної серії ПБ № 012320 на суму не більше 12000 дол. США. На підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2013 року позивач просив визнати оплату страхових платежів відповідачем ПАТ КБ «Приват банк» по договору страхування майна та договору особистого страхування на протязі шести років такими, що виконані на користь неналежного вигодонабувача, який втратив право іпотекодержателя з 25 грудня 2007 року за договором факторингу. На думку позивача, надання йому кредиту на оплату страхових платежів не підтверджено ПАТ КБ «Приват банк» допустимими доказами. Підставою визнання недійсними та скасування п.6.4. та першого речення п.3.4 кредитного договору щодо нарахування відсотків та розрахунку заборгованості, позивач зазначає ч. 2, п. п. 3; 10; 14; 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає ці умови несправедливими, а встановлення нової редакції першого речення п.3.4. кредитного договору вважає правомірним: « 3.4. Нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день по відсотковій ставці, розрахованій за формулою: місячна процентна ставка: (поділена) на фактичну кількість календарних днів в конкретному місяці користування кредитом...». Підставою визнання недійсними фінансових документів ПАТ КБ «Приват банк» - меморіальних ордерів , бухгалтерських відомостей «Актив» залишку по рахункам та інших, які є у справі за період з 31 липня 2007 року по 25 грудня 2007 року позивач вказує заниження погашення його основного зобов'язання з застосуванням обома банками розрахункової процентної ставки за користування кредитом, яка не передбачена та не узгоджена кредитним договором; невірного встановлення ПАТ КБ «Приват банк» залишку основного зобов'язання (завищеного) на 25 грудня 2007 року; зарахування ПАТ КБ «Акцент Банк» всіх сум страхових платежів за шість років в «сальдо прострочене» (залишок тіла кредиту) з нарахуванням на цю частину не місячного проценту 0, 92%, не 2,43% на місяць, а по неналежним чином розрахованому проценту 29,16%. Стягнення 1824 дол. США на користь позивача за неналежне надання послуги з надання фінансового інструменту з порушенням вимог закону України «Про бухгалтерський облік», та зарахування цієї суми при встановленні суми основаного зобов'язання станом на 25 грудня 2012 року, яке встановити в сумі 3397,02 дол. США як початкової базової суми нарахування процентів за користування кредитом станом на 25 грудня 2012 року - позивач обґрунтував своєю «Відомістю виконання зобов'язань по кредитному договору…» Вимоги про визнання правомірним до встановлення судом дійсного основного зобов'язання (залишку тіла кредиту) станом на 25 грудня 2012 року - призупинення виконання зобов'язань з 25 грудня 2012 року за кредитним договором позивач мотивував своїм Розрахунком заборгованості та сплатою платежів у більших сумах, ніж було встановлено кредитним договором (п.7.1) - 197,67 дол.США замість 190,62 дол. США, порушенням банком при розподіленні місячного платежу п.3.3 кредитного договору і ст.534 ЦК України. Вимоги про стягнення з ПАТ КБ «Приват банк» 2758 грн. 57 коп. пені за період з 31 липня 2008 по 16 жовтня 2012 року позивач мотивував одностороньою відмовою банку надати додатковий кредит (1200 дол. США) по процентній ставці 0,92% в місяць з датою погашення цього кредиту 28 липня 2017 року для оплати страхових платежів за другий - шостий роки виконання договірних зобов'язань відповідно до п. 7.1 кредитного договору та п. 33.2 іпотечного договору. Вимоги про повернення правовстановлюючих документів на право власності позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] у складі документів відповідно до Акту прийомки - передачі від 30 липня 2007 року: свідоцтво про право власності від 21.05.2004 року; виписка з реєстрації права власності на нерухоме майно N2 5984568 від 26.05.2004 року; технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] реєстр. № 22-30 (5984568) мотивовано тим, що працівники банку отримали оригінали вказаних документів для виготовлення копій, що було необхідно для оформлення кредиту та на неодноразові вимоги повернути їх - банк не реагує. Находження документів в банку порушує права позивача, оскільки він як власник не може без цих документів здійснювати повноцінно свої права власника, зокрема хоче скласти заповіт на квартиру, але не може цього зробити у зв'язку з відсутністю документів. Вимоги про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на відшкодування моральної 6258грн. (семи мінімальних пенсій) позивач мотивує односторонньою відмовою від виконання зобов'язань за кредитним договором, та протиправному намаганні банку накласти стягнення на предмет іпотеки на свою користь, проведення нечесної підприємницької практики, забороненої ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з'явився. Суду надавав письмові заперечення проти вимог позивача (а.с.107-112), які висловив у судовому засіданні 23 квітня 2014 року. Заперечення мотивовані належним виконанням банком своїх зобов'язань за договорами, укладеними з позивачем та безпідставністю заявлених позивачем вимог. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомлені, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином та своєчасно. Заперечень проти позову суду не надавалося. Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та письмові заперечення проти позову (а.с.237 т.1) мотивовані дотриманням вимог законодавства при посвідчення договорів, укладених за участю сторін у справі та безпідставністю вимог позивача щодо недійсності кредитного договору, договору іпотеки та заставної. Щодо Заставної нотаріус вказала, що заставна була підписана іпотекодавцями 30 липня 2007 року, а 04 серпня 2007 року нею було внесено зміни в електронному реєстрі «Державний реєстр іпотек» у зв'язку з виправленням технічної помилки, а саме помилки щодо зазначення номер заставної ПБ № 005079, яка була виявлена 04 серпня 2007 року та виправлено шляхом зазначення вірного номера заставної - ЗП № 012320. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомляли. Про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином - через їх представника за довіреностями - позивача у цій справі [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні 23 квітня 2014 року, дослідивши наді сторонами докази та матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. П.22, п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття споживача, яким є в тому числі і особа, що отримує кредит в банку. Відповідно до ст.ст. 5, 22 цього Закону захист прав споживачів здійснюється судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. ст. 55 Закону „Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язани докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Згідно п.п. 1.1., 2.1, 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України N 168 від 10.05.2007 р., ці Правила регулювали на час укладення оспорюваних позивачем договорів - порядок надання банками споживачу перед укладенням кредитного договору і під час укладення кредитного договору повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. В додатку до цих Правил зазначена таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено обов'язок банку перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомити споживача детально у письмовій формі про умови та вартість надання кредиту. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до Приват банк та просив надати йому кредит у доларах США, відкривши картковий рахунок у валюті кредиту на суму 12000 дол. США та 1200 дол. США - страховки на строк - 120 місяців, з відсотковою ставкою по кредиту: 0,92% в місяць, 0,2% щомісячної комісії;1,5% - одноразової комісії. Копія заяви є у справі (а.с.121 т.1 ). Позивач був ознайомлений з умовами кредитування, про що свідчить його підпис під умовами кредитування, викладеними банком в таблицях (а.с.123 т.1). Таким чином, при укладенні кредитного договору банком на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позичальнику [PERSON] належним чином доведено детально всю інформацію про умови кредитування, про сукупну вартість кредиту, процентної ставки та інше. Пому доводи позивача про нечесну підприємницьку діяльність банку в цій частині є необґрунтованими та не доведеними в суді. Позивачем Приватбанку було запропоновано в іпотеку на виконання кредитного договору 3-и кімнатна квартира, співвласниками якої є : позивач, [PERSON] та [PERSON], про що зазначено в описі майна позичальника (а.с.122 т.1). 30 липня 2007 року між позивачем [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват банк», правонаступником якого на теперішній час є ПАТ КБ «Приват банк», було укладено кредитний договір № ZPDNGА00002271 за умовами якого банк взяв на себе зобов'язання надати позивачу кредитні кошти. Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 кредитні кошти надавалися позивачу шляхом видачі готівки через касу чиабо перерахування на рахунок, зазначений у п.7.1 кредитного договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором визначені у розділі 7 кредитного договору цілком чітко та зрозуміло. Позичальник - позивач у цій справі, за умовами кредитного договору, доручив банку проводити погашення заборгованості по кредитному договору в передбачені ним строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, зазначеного у п.7.2 договору Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду в зазначені договором строки. Забезпечення виконання за договором передбачено п.7.3 . За умовами п.2.1.1 кредитного договору надання кредиту пов'язано з виконанням позичальником умов, передбачених п.2.2.7 договору щодо надання банку договорів в забезпечення виконання кредитного договору - в т.ч. іпотеки, договорів страхування майна та особистого страхування. Цим же пунктом передбачено, що у випадку ненадання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п.2.1.3 кредитного договору. П.2.1.3 передбачає, що позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 кредитного договору і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку непред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових платежів здійснюється в національній валюті України. Крім того, цим же пунктом передбачено доручення позичальника банку, у разі надання кредиту в іноземній валюті, одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідної для сплати чергового платежу на підставі договору страхування; здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку цієї валюти, встановленому на день виконання цього доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред'явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладання договору іпотеки згідно п.1.3 кредитного договору або пред'явлення банком вимог, пов'язаних з особистим страхуванням позичальника. П.7.1. кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 30 липня 2007 року по 28 липня 2017 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (кредит) у розмірі 13200 дол. США на наступні цілі: 12000 дол. США на ремонт квартири, а також у розмірі 1200 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 кредитного договору. Період сплати встановлено з 18 по 24 число кожного місяця. Щомісяця позичальник зобов'язаний надавати банку кошти в сумі 190,62 дол. США на погашення заборгованості по кредиту, відсотками , винагороди. Відповідно до п.7.3 кредитного договору забезпеченням виконання його умов позичальником є іпотека вказаної вище квартири та інші види забезпечення виконання зобов'язання, вичерпний перелік яких у вказаному пункті не вказаний. П.6.4 кредитного договору встановлено, що розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам (звідси 0,92х12=2,43%; 2,43%х12= 29.16%). Тому твердження позивача про застосування банком розміру процентів, не передбачених умовами кредитного договору є безпідставними. Копія кредитного договору є у справі (а.с.37-39, 113-115 т.1). Таким чином, з пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що спір у цій між позичальником [PERSON] та банком виник внаслідок невірного та помилкового трактування умов кредитного договору саме позичальником. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та співвласниками вказаної квартири: позивачем [PERSON], третіми особами: [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2007 року було укладено договір іпотеки, який за формою та змістом відповідає вимогам цивільного законодавства України, був нотаріально посвідчений. Його копія також є у справі (а.с. 116-118 т.1). При цьому п.33.2 іпотечного договору за своїм змістом повністю відповідає умовам кредитного договору щодо розміру основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою. 30 липня 2007 року співвласники вказаної квартири - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до ТДВ СК «Кредо» з заявою про укладення договору страхування нерухомості, копія її є у справі (а.с.125 т.1). В той же день між ТОВ страхова компанія «Кредо» - страховиком та страхувальниками - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір страхування № ZPDNGA49732, страховим агентом по якому є - Приватбанк, що діяв від імені та за дорученням страховика на підставі договору доручення, який також є вигодо набувачем за цим договором. Предметом цього договору є страхування майна - зазначеної вище квартири, що є власністю страхувальників. Завірена належним чином копія договору та умови страхування, з якими страхувальники були ознайомлені про що свідчать їх підписи, є у справі (а.с.124 т.1). Строк дії договору з 30 липня 2007 року по 29 липня 2008 року включно, що зазначено у п. 10 договору, яким передбачена його пролонгація на 12 місяців (один рік) щорічно до повного погашення кредитної заборгованості у разі сплати страхових платежів. Крім того 30 липня за заявою тих же страхувальників з тим же страховиком було укладено договір особистого страхування №ZPDNLK00049733 за аналогічними умовами, копії заяви та договору є у справі (а.с.126-127 т.1). Отримання позивачем кредитних коштів на ремонт квартири - 12 000 дол. США підтверджено заявою про видачу готівки від 30 липня 2007 року та не оспорюється позивачем. (а.с.128 т.1). Сплата страхових платежів Приват банком за договорами особистого страхування та страхування майна підтверджено меморіальними ордерами за 2008 -2012 року (а.с.129-137 т.1) та здійснена відповідно до умов договорів страхування та кредитного. Сплата [PERSON] страхових платежів у 2007 році сторонами не оспорювалася. Тому вимоги позивача щодо визнання оплати страхових платежів Приват Банком виконаними не на користь належного вигодонабувача та неналежним чином - задоволенню не підлягають, оскільки не доведені в суді. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 30 липня 2007 року на підставі договору іпотеки від 30 липня 2007 року, іпотекодавцями було видано заставну серії ПБ № 012320 з правом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником зобов'язань до погашення кредиту у розмірі 13200 дол. США, на умовах, аналогічно викладених як в кредитному, так і в іпотечному договорі. Копія заставної, виданої Приват Банку співвласниками квартири, оригінал якої був наданий суду представником ПАТ КБ «Приват банк» та оглянутий у судовому засіданні є у справі (а.с.166 т.1). На оригіналі заставної, на час її огляду в судовому засіданні індосамент був відсутній. Реєстрація обтяження - договору іпотеки та заставної ПБ №005079 була здійснена у Державному реєстрі іпотек 30 липня 2007 року (а.с.119). 04 травня 2007 року було проведено реєстрацію змін у вказаному реєстрі у зв'язку з виправленням помилки в частині зазначення номера заставної, було вказано вірний номер - №012320 (а.с.120 т.1), що підтверджено витягами з вказаного Держреєстру та відповідає вимогам чинного законодавства. 01 листопада 2007 року між Приват банком та Акцент-Банком було укладено договір факторингу №1 , копія якого є у справі (а.с.91- 93 т.1). Відповідно до умов цього договору Приват Банк відступив права вимоги до боржників, що випливають з договорів, перелік яких вказаний у Додатку №1 до цього договору, в тому числі і за кредитним договором укладеним 30 липня 2007 року з [PERSON] Пунктом 1 договору факторингу передбачено здійснення відступлення прав вимоги на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки, які існують після укладення цього договору, до повного виконання зобов'язання боржником. Крім того, між Акцент-банком - замовником та виконавцем - Приват Банком був укладений договір аутсорсингу №1.07 від 01 листопада 2011 року, за яким до числа послуг замовника відносилося надання виконавцем послуг щодо стягнення заборгованості з боржників замовника (а.с. 94-97 т.1). 01 листопада 2007 року [PERSON] Приват банком було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги кредитора (а.с.157 т.1) 10 жовтня 2013 року на адресу іпотекодавців [PERSON] ПАТ КБ «Акцент-Банк» було направлено вимогу про усунення порушень щодо виконання договірних зобов'язань (а.с.106 т.1 ). Відповідно до рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк» про відшкодування грошових коштів, було скасовано рішення суду першої інстанції по цій справі від 29 квітня 2013 року та ухвалено нове - про відмову в задоволенні позову банку; відмову у задоволенні зустрічного позову з інших правових підстав. Копії цих рішень є у справі (а.с. 79-85, 102-103 т.1). Виходячи зі змісту вказаних судових рішень жодна зі сторін у справі, недобросовісно виконуючи свої процесуальні права та обов'язки, не повідомляла та не доводила до відома судів першої та апеляційної інстанції про існування заставної, виданої іпотекодавцями [PERSON] - співвласниками квартири в забезпечення виконання кредитного договору. Підставою для відмови у задоволенні позову судом апеляційної інстанції ПАТ КБ «Приват банк» було відступлення права вимоги за кредитним договором Приват банком на користь Акцент-Банку. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд апеляційної інстанції вказав на те, що порушення умов кредитного договору відбулися після заміни кредитора і колишнім кредитором -Приват банком права позичальника порушені не були. Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про іпотеку» ( в ред. закону №3201- IV від 15 грудня 2005 року, що діяла на час укладення договору факторингу), відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов'язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов'язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку. З огляду на досліджені судом матеріали справи за договором факторингу, укладеним між банками, в порушення ч.4 ст.24 Закону України «Про іпотеку», фактично Приват банк відступив Акцент-банку лише права вимоги за основним зобов'язанням - кредитним договором, лишивши за собою фактично незмінними права за іпотечним договором та за заставною, оригінал якої перебуває до тепер у Приват Банку. Відсутність індосаменту на оригіналі заставної, відповідно до ст.25 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що заставна Приват банком Акцент-банку не передавалася. Щодо наявного у справі договір факторингу, суд вважає необхідним зауважити наступне. Відповідно до ст.215 ЦК України розмежовуються види недійсності правочинів: нікчемні - недійсність яких встановлена законом, та оспорювані - недійсність яких прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Оскільки діючим цивільним законодавством України не передбачено нікчемності правочину договору факторингу між двома юридичними особами, вказаний договір, що був укладений 01 листопада 2017 року є оспорюваним договором. Відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Посилання позивача на те, що він не має права оспорювати цей договір, так як не є його стороною є помилковими, оскілки цим договором вирішувалися питання щодо прав та обов'язків позичальника [PERSON] Позивачем не заявлено жодних вимог щодо недійсності договорів як факторингу, так і аутсорсингу, тому суд розглядає цивільну справу лише у межах заявлених позивачем вимог та роз'яснює позивачу його право на звернення з позовом про признання вказаних договорів недійсними в частині, що стосуються його прав та обов'язків. Позивачем суду було надано на обґрунтування його вимог: складений особисто ним розрахунок основного зобов'язання за кредитним договором станом на 25 грудня 2012 року (а.с.12-13, 153а-154, 155-156, 184-187 т.1 ) - який є недопустимим доказом; складені позивачем варіанти графіка погашення тіла кредиту за кредитним договором (а.с.14-15, 49-51 т.1) - які суд розцінює як недопустимі докази, оскільки ці варіанти не є умовами укладених між сторонами договорів; переписка позивача та третіх осіб [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк», НБУ, ПАТ КБ «Акцент-Банк», органами прокуратури, МВС, Президентом України (а.с.17-20, 40-46, 52, 105, 171, 172, 204 т.1; а.с.8, 14, 15-22, 24, 33-40 т.2) - також є недопустимими доказами, оскільки не підтверджує доводів позивача про недійсність укладених договорів, о стосується неузгодженості позиції позивача щодо виконання умов укладеного кредитного договору; квитанції про сплату платежів за кредитним договором, оригінали яких надавалися позивачем для огляду у судовому засіданні (а.с. 48, 58-67 т.1) - суд розцінює як належні та допустимі докази, які підтверджують яким чином позивач виконував свої зобов'язання за укладеними з Приват Банком договорами; відомість виконання зобов'язань по кредитному договору (а.с.208-222 т.1), обґрунтована незгодою позичальника з розміром заборгованості по кредитному договору, в тому числі розрахунку банку процентів за кредитним договором, пені, штрафів, невірним, на думку позивача, розподіленням внесених ним сум на погашення заборгованості по кредитному договору банком та порушення черговості погашення заборгованості - суд також розцінює як недопустимий доказ, оскільки ця відомість містить лише бачення позивача розміру його заборгованості та не відповідає умовам кредитного договору; матеріали щодо розгляду судом справи за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.9-13 т.2) - суд оцінює як належні та допустимі докази, з яких вбачається наявність спору між сторонами вже з приводу звернення стягнення на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його сторонами вимог, встановлених ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України саме в момент вчинення правочину. Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч.2 ст.640 ЦК України в разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Таким чином, момент укладення кредитного договору, спір щодо якого вирішується у цій справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки між Приват банком та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір у письмовій формі, як того вимагає ч.1 ст.1055 ЦК України, сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, та уклали договір іпотеки в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору. Крім того, іпотекодавцями було видано заставну, яка до теперішнього часу перебуває у ПАТ КБ «Приват Банк». Посилання позивача на неналежне виконання зобов'язань банками та порушення умов укладеного кредитного договору після його укладення - не може бути підставою для визнання недійсними кредитного договору чи його певних положень, та укладеного в його забезпечення договору іпотеки і виданої заставної, встановлення судом нової редакції вказаних позивачем положень договорів, оскільки договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Всі інші дії щодо плати страхових платежів за рахунок 1200 дол. США банком, порядку та черговості зарахування та розподілення внесених позичальником грошових коштів на виконання ним умов кредитного договору, нарахування відсотків, пені та штрафів - стосуються виконання договірних зобов'язань сторін, а не укладення договорів. Правове значення для вирішення спору між сторонами щодо визнання недійсними окремих положень договорів та заставної у цій справі має додержання сторонами вимог законодавства саме при укладення договорів: кредитного та іпотеки, видачі заставної, а не їх виконання. Позовних вимог щодо неналежного виконання кредитного договору в частині розрахунків заборгованості - позивачем не висувається. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання між сторонами договору припиняється з підстав, передбачених договором абозаконом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Виходячи з вказаних норм, вимоги позивача про визнання правомірним припинення виконання ним зобов'язань за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки незгода позичальника з розмірами його заборгованості та розмірами щомісячних платежів за кредитним договором, його намагання вирішити ці питання в позасудовому чи судовому порядку не припиняють договірних правовідносин між сторонами та не звільняють позичальника від виконання його зобов'язань. Позовні вимоги позивача в частині визнання недійсними бухгалтерських та фінансових документів Приват банку задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту порушених прав законодавством України не передбачений. Вимоги позивача про встановлення не належного виконання на підставі п.7.1 кредитного договору додаткової послуги надання фінансового інструмента задоволенню не підлягають як не доведені в суді. Позовні вимоги про врахування при встановленні зобов'язання за кредитним договором 3397,02 дол. США як початкової суми для нарахування процентів за користування кредитом станом на 25 грудня 2012 року - задоволенню не підлягають, оскільки ці вимоги фактично є вимогами про зміну умов кредитного договору. Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приват Банк» на його користь 2758 грн. 57 коп. пені за період з 31 липня 2008 року по 16 жовтня 2012 року у зв'язку з односторонньою відмовою банку надати додатковий кредит по процентній ставці 0,92% в місяць з датою погашення цього кредиту 28 липня 2017 року для оплати страхових платежів за другий - шостий роки виконання договірних зобов'язань, відповідно до п.7.1 кредитного договору та п.33.2 іпотечного договору, оскільки позивачем не доведено в суді відмови банку надавати вказану частину кредиту. Судом не встановлено порушень банку при наданні кредиту на ремонт квартири готівкою - 12000 дол. США та сплати страхових платежів за рахунок 1200 дол. США замість позичальника [PERSON] за умовами, визначеними як кредитним договором, так і договорами страхування, укладеними співвласниками квартири, що є предметом іпотеки. Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача про зобов'язання ПАТ КБ «Приват Банк» повернути йому правовстановлюючі документи про право власності на квартиру [ADDRESS], передані за актом прийому-передачі від 30 липня 2007 року: свідоцтво про право власності від 21 травня 2004 року; виписку з реєстру прав власності на нерухоме майно № 5984568 від 26 травня 2004 року та технічний паспорт на вказану квартиру - виходячи з наступного. На теперішній час [PERSON], як і [PERSON], [PERSON] є законними співвласниками зазначеної вище квартири. Проте оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують їх право власності, перебувають у ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки передані для укладання кредитного договору, договору іпотеки і заставної позивачем банку за актом прийому - передачі. Відсутність цих документів у позивача перешкоджає йому у повній мірі здійснювати гарантоване ст.ст.21, 41 Конституції України - право власності. Тому вказані документи на квартиру мають бути повернуті позивачу. Наявність зареєстрованого обтяження на вказану квартиру у відповідному Держреєстрі гарантує забезпечення прав та інтересів кредитора та іпотекодержателя за зобов'язаннями позивача та його майновими поручителями. Позовні вимоги про стягнення на користь позивача з ПАТ КБ «Приват Банк» на відшкодування моральної шкоди 6258 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються ні на умовах укладених між сторонами договорів, ні на вимогах законодавства України Підстав, передбачених ст..1167 ЦК України для задоволення вимог позивача в цій частині судом не встановлено. Судові витрати, від сплати яких звільнений позивач, суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial