Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], державний нотаріус Яготинської районної державної нотаріальної контори Сушко Л.М. про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] помер її батько-[PERSON]. 13.02.2008 року останній склав заповіт, згідно котрого він все своє майно, в тому числі належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і належну йому земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] заповідав їй та її сестрам-[PERSON] та [PERSON]. В лютому 2017 року вона звернулася до Яготинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 46892028 від 25.02.2017 року. Проте, вона не має можливості отримати свідоцтво про право власності на будинок, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Її сестра [PERSON] з моменту одруження, з 1992 року постійно проживає в Російській Федерації, від прийняття спадщини відмовилася. Її сестра [PERSON] також відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Документом, який підтверджує належність даного будинку [PERSON], є довідка № 39 від 18.01.2017 року, видана Капустинською сільською радою Яготинського району Київської області про те, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS]. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. В підготовче засідання позивачка не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка в підготовче засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позов визнала. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи в підготовче засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами, в котрих просили розглянути справу у їх відсутності, третя особа [PERSON] проти позову не заперечувала. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивачки-[PERSON]. Позивачка є спадкоємицею померлого батька за заповітом, складеного останнім 13.02.2008 року. Іншими спадкоємцями за заповітом є [PERSON] та [PERSON]. До складу спадкового майна ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В передбачений законодавством шестимісячний термін, а саме, 25 лютого 2017 року позивачка звернулася до Яготинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 46892028 від 25.02.2017 року. Сестри позивачки [PERSON] та [PERSON] (яка проживає на території Російської Федерації) відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. З виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області № 364 від 01.12.2017 р. вбачається, що згідно запису за № 0091 в погосподарській книзі № 01 виконкому Капустинської сільської ради, [PERSON] являвся власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вищевказаний будинок побудований у 1961 році. Згідно Іструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved