Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] пред'явила у суд даний позов до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька (далі - Фонд), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 4 грудня 1969 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], з яким проживала до дня його смерті [INFO]. Висновком МСЕК установлений причинно-наслідковий зв'язок смерті чоловіка з професійним захворюванням. Відповідач відмовив у призначенні страхових виплат у зв'язку з втратою годувальника з тих підстав, що подружжя було зареєстровано за різними адресами. [PERSON] просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю з чоловіком [PERSON] до дня його смерті та зобов'язати Фонд призначити й виплатити страхові виплати у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 25 березня 2014 року позов задоволено частково. Встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з чоловіком [PERSON] на час смерті останнього - [INFO] В іншій частині позову відмовити. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька на користь позивача судовий збір 114 грн. 71 коп. Не погоджуючись з рішенням, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що встановивши факт проживання позивача однією сім'єю з померлим, суд не врахував, що подружжя було зареєстровано за різними адресами. Отже є підстави припустити, що вони не були пов'язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов'язків. Крім того, суд на порушення вимог п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір. У судовому засіданні представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька Максименко С.В. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. [PERSON] просила відхилити апеляційну скаргу, рішення залишити без змін. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання позивача з чоловіком однією сім'єю до дня його смерті. Відмовляючи у задоволенні вимог в частині зобов'язання Фонду призначити та виплатити страхові виплати у зв'язку зі смертю чоловіка, суд мотивував висновок тим, що відповідачем не порушено право позивача на отримання соціальних виплат. Рішення в частині відмови у задоволенні решти вимог сторонами не оскаржується. Перевіряючи законність й обґрунтованість рішення в оскарженій частині, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За змістом ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон) страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 33 Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] 04 грудня 1969 року зареєстрували шлюб. [PERSON] помер [INFO] 11 листопада 2013 року ОблпрофМСЕК установила причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (ас. 6, 7, 14). Встановлюючи факт проживання позивача однією сім'єю з [PERSON], суд обґрунтовано виходив з того, що такий факт підтверджується письмовими доказами (довідкою органу самоорганізації населення мікрорайону Застанційний Куйбишевського району м. Донецька від 07 червня 2013 року, довідкою управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька, копією особової справи померлого, в якій є заява [PERSON] про постійне проживання за адресою реєстрації позивача, - ас. 15, 53, 59-69), показаннями свідків. Докази були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні судом були додержані норми матеріального та процесуального права. Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання та місце реєстрації не є тотожними. Доказів на спростування висновків суду, що [PERSON] з чоловіком спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, апелянтом не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених вимог про встановлення факту проживання позивача з чоловіком [PERSON] однією сім'єю по день його смерті. Однак не можна погодитись з висновком суду про присудження позивачеві з Фонду понесених нею судових витрат. Згідно з пунктом 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України незалежно від їх процесуального положення. За таких обставин суд безпідставно стягнув з Фонду на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір. Відтак апеляційний суд змінює рішення, виключає з мотивувальної й резолютивної частин рішення висновок суду про розподіл судових витрат. Законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог [PERSON] про зобов'язання Фонду призначити та виплатити страхові виплати колегія суддів не перевіряла, оскільки рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

Outcome: partial