Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за кожним право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної сумісної власності, в результаті приватизації нерухомого майна, належить квартира [ADDRESS] . Факт їх спільної сумісної власності зазначеного нерухомо майна, також було встановлено рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року. Являючись співвласниками квартири, вони не можуть належним чином розпорядитися своєю часткою у нерухомому майні, тому виникла необхідність у звернені до суду з позовом про визнання права часткової власності на вказану нерухомість. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивачів адвокат Кушніренко Сергій Володимирович в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Каланчацької селищної ради в судове засідання не з"явився, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як вбачається з матеріалів справи, що позивачам на праві спільної сумісної власності, належить квартира [ADDRESS] отримана [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане на підставі розпорядження № 46 від 19 травня 1993 року. Крім того, факт належності позивачам на праві спільної сумісної власності вказаного нерухомого майна підтверджується, встановлено рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не потребує доказуванню. Відповідно до частини 1статті 317\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4ст.355\~ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змістуст.357\~ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно ч.1\~ст.368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2\~ст.369 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2\~ст.370 ЦК України\~визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом повивачі просять визначити їм частку майна у спільній сумісній власності по ј частині кожному. Оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності чотирьох співвласників, виходячи з рівності часток співвласників, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в даній квартирі становить ј частина. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved