Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка залишила заповіт згідно якого все своє майно заповіла їй. Для оформлення спадщини за заповітом він звернувся до приватного нотаріуса, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач просить суд визнати за нею право власності на на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов визнав. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Померла залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому Загайпільської сільської ради Колісняк Д.М. згідно якого все своє майно та належні їй права, які належать їй на момент складання заповіту та майно і права які належатимуть їй у майбутньому заповіла [PERSON] (а.с.13-14) Згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 1 липня 1989 року в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належив колгоспному двору, головою якого була [PERSON] (а.с.16-17). Згідно довідки в.о. старости Загайпільської сільської ради від 23.07.2020 року №222 станом на 01.07.1990 року в [ADDRESS] проживала: [PERSON] . Тип двору селянський. На момент смерті [PERSON] у будинку проживали: [PERSON] -невістка. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався виконкомом Загайпільської сільської ради 21.08.2010 року за реєстром №20, який не змінювався і не скасовувався (а.с.18). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, позов задоволено та визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на два місяці. З метою оформлення спадщини позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] є належно обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.328,392 ЦК України та

Outcome: approved