Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач у листопаді 2018 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 01.12.2006 р. сторони зареєстрували шлюб, у період якого народилась донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось через розбіжності та непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим. Угоди про добровільну сплату аліментів та їх розмір між сторонами не досягнуто, відповідач дітей матеріально не утримує. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відстуності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (ас. 14). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки. Відповідач до суду не з'явився, який про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (ас. 13) про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2006 р. (а.с. 4). [INFO] р. у сторін народився син [PERSON], [INFO]. народилась донька [PERSON] (а.с. 5-6). Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий період часу не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, намір про збереження сім"ї не встановлено, шлюб існує формально. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими і суперечить її інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд керується наступним. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обовязок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, допомоги на утримання дітей не надає, вихованням доньки та сина не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обовязку по утриманню дітей та перекладення обовязку по утриманню та вихованню доньки та сина на позивача. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина та доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на двох дітей щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2018 р. і до досягнення повноліття дітей. Суд, враховуючи вищевикладене в сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та їх співставленні приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимоги, які в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved