Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом у лютому 2014 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» були виявлені систематичні порушення відповідачем вимог закону та ПКЕЕН, що виразилися у самовільному підключенні проводів до електромережі постачальника після відключення, про що були складені відповідні акти на загальну суму 6716,76 грн. 10.08.2013 року між споживачем та енергопостачальником було укладено угоду про погашення боргу. Відповідач частково сплатила суму боргу, але не у повному обсязі тому і було звернено до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ст. 174 ч 4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] що підтверджено, витягом з особистого рахунку [NUMBER], а також копією договору про користування електричною енергією від 05.10.2011 року. Згідно ст.26 Закону України від 16.10.1997 року „Про електроенергетику", споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Нормами статті 27 цього ж Закону передбачена відповідальність споживача енергії за порушення в електроенергетиці. Відповідно копіям актів про порушення ПКЕЕН, 18.09.2008 року, 01.11.2010 року та 18.04.2011 року в результаті перевірки дотримання відповідачем правил користування електроенергією за адресою: [ADDRESS], представниками енергопостачальника були встановлені порушення ПКЕЕН, що виразилося у самовільному підключенні споживача до мережі енергопостачальника. Загальна сума обсягу та вартості спожитої, але неврахованої електричної енергії внаслідок порушення ПКЕЕН за зазначеними вище актами становила 6716,76 грн. 11 жовтня 2011 року між споживачем [PERSON] та позивачем було укладено угоду про погашення суми боргу за спожиту електроенергію за актами від 18.09.2008 року, 01.11.2010 року та 18.04.2011 року. Строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, складає три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов`язку. Як було зазначено вище 11 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] уклала договір про погашення боргу за спожиту електроенергію, що підтверджує визнання нею суми боргу, проте оплату за вказаним договором провела не у повному обсязі, в результаті чого і виникла заборгованість, яка становить 2590,26 грн., яка і підлягає стягненню з неї на користь позивача у повному обсязі. В силу ст. 88 ч 1 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved