Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У поданій в листопаді 2017 року заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь КП Міське будинкоуправління заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2603,97 грн., індекс інфляції в сумі 2363,44 грн. та три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 315,68 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідач користується послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 1531,07 грн., а тому повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2018 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON], у звязку з чим розгляд справи відкладено на 29 березня 2018 року. Заявою від 21 травня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КП Міське будинкоуправління заборгованість за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 2603,97 грн., індекс інфляції за період з 01 липня 2014 року по 04 червня 2018 року в сумі 2524,89 грн. та три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 355,49 грн. У відзиву на позовну заяву [PERSON] з позовними вимогами не погодився, мотивуючи тим, що позивач вимагає оплату комунальних послуг, які фактично не надавалися та за тарифом, встановленим довільно, просить застосувати загальну позовну давність тривалістю три роки, оскільки на зберіг квитанції про сплату боргу за більший проміжок часу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі та їх представники позовні вимоги не визнали. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що у квартирі [ADDRESS] крім [PERSON] зареєстрована та проживає його дружина [PERSON], що не заперечується відповідачами. А згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Установлено, що між КП Міське будинкоуправління та відповідачами, які зареєстровані у [INFO], склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобовязання: КП Міське будинкоуправління - надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідачі - дотримуватись вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків. Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Затверджена рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів. Відповідно до укладених між КП «Міське будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м.Здолбунів Рівненської області) та підрядниками КП «Здолбунівводоканал», КП «Здолбунівкомуненергія», ТОВ «Дезінфекція», ПАТ «Рівнеобленерго» договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, дератизації, подачі електричної енергії тощо, у тому числі у будинок по вул.Кутузова, 16 у м.Здолбунів Рівненської області, що підтверджується повідомленнями про надані послуги та проведені розрахунки. Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобовязань щодо надання послуг з утримання будинку по вул.Кутузова, 16 у м.Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не представлено. А згідно положень ст.81 ЦПК України обов'язок доказування обставин, які мають значення для справи, що не може ґрунтуватися на припущеннях, покладено на сторони шляхом подання доказів у визначеному ст.83 ЦПК України порядку та строки. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги відповідачі своєчасно не вносили, внаслідок чого за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 2603,97 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, правильність якого відповідачем належними доказами не спростований. А згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Структура тарифу не містить градації та ціни кожної з послуг для конкретного споживача, а тому розрахунок заборгованості, зроблений позивачем виходячи з сукупності всіх послуг, навіть ті які для споживача не є очевидними. Встановлені судом обставини справи узгоджуються і з показаннями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). З картки розрахунків по комунальним платежам, заведеної на абонента [PERSON] по квартирі [ADDRESS], вбачається, про здійснення оплати комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, починаючи з 31 липня 2013 року у розмірі, що перевищує нараховану суму, а також здійснено оплату боргу у квітні, травні та липня 2017 року в сумі по 250 грн., тобто після припинення надання позивачем таких послуг, що свідчить про визнання відповідачами свого боргу. Згідно положень с.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. За таких обставин підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції за період з 01 липня 2014 року по 04 червня 2018 року становить 2524,89 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, 355,49 грн., правильність якого відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення у доход держави судовий збір у сумі 1600 грн. у рівних частках, тобто по 800 грн. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved