Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, який стягується з відповідача у розмірі 400 грн. на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що аліменти в твердій грошові сумі у розмірі 400,00 грн., які стягуються з відповідача за рішенням суду від 13.12.2012, є значно меншими ніж 1 / 4 частина доходу відповідача, позивач просить змінити суму аліментів, оскільки останні має постійний дохід- працює водієм у магазині з продажу техніки, сама позивач працює за неповним графіком роботи, дитина знаходиться на її утриманні та вона не може забезпечити її стабільне матеріальне утримання, яке може забезпечити належний розвиток та відповідає потребам дитини. Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 провадження у справі відкрито та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій позов визнав частково, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення нею повноліття. В обґрунтування зазначив, що окрім сина [PERSON] , [INFO] має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь якого він сплачував аліменти до його повноліття, та який на даний час є студентом 3 курсу Українського державного університету залізничного транспорту, та добровільно виконує обов`язок по його утриманню. Крім того зазначає, що регулярно сплачує аліменти на дитину [PERSON] за рішенням суду, надає матеріальну допомогу на його утримання у розмірі більшому, ніш аліменти, визначені за рішенням суду, купує предмети одягу та інше. Заробітна платня відповідача щомісяця складає від 3736,06 грн. до 4508,00 грн, а тому визнав позовні вимоги частково, в межах стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів та заначив, що позивачем не надано доказів стану здоров`я та матеріального становища дитини. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що аліменти відповідач сплачує нерегулярно та останні два місяці не сплачує зовсім, жодної допомоги поза сплатою аліментів відповідач не здійснює, інтересами дитини не цікавиться, допомоги на оздоровлення не надає. Дитина [PERSON] хворіє на алергію, риносинусит та кардіопатію, проходить стаціонарне лікування, на підтвердження чого надала відповідні довідки. Зазначила, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.12.2012 у справі №2035/10210/2012 було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 гривень (чотириста 00 копійок) щомісячно починаючи з 16.11.2012 року до досягнення [PERSON] , [INFO] до повноліття. Також встановлено, що відповідач має повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Українського державного університету залізничного транспорту [PERSON] є студентом 3 курсу механіко-енергетичного факультету з 01.09.2016 по 30.06.2019 за державним замовленням. Згідно довідки про доходи, наданої ТОВ "ДіСі Лінк» від 05.02.2019 щомісячна заробітна плата відповідача складає від 3736 до 4508 гривень на місяць, сукупний дохід за липень 2018- січень 2019 року становить 25749,15 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст.182,183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, має повнолітню дитину [PERSON] , проте критично відноситься до посилання на можливість сплачувіати аліменти у розмірі 1/4 частки вчід усіх видів заробітку (доходу), через добровільне утримання повнолітнього сина для його навчання, через що повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частку усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , оскільки [PERSON] є студентом 3-го курсу механіко-енергетичного факультету за державним замовленням, доказів його утримання відповідач не надав. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини, позивача та відповідача, їх матеріальне становище. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, обов`язок батьків утримувати дитину, позицію відповідача, наявність захворювань дитини [PERSON] , та необхідність подальших обстежень, які підтверджені наданими виписками № 20752 від 07.12.2017, випискою № 17612 від 28.10.2016, медичною випискою № 14243 від 14.09.2014, наданими КЗОЗ Обласна Клінічна дитяча лікарня № 1, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини з 400,00 гривень на 1 / 4 частину його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, що стосується вимог позивача про стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову, то слід зазначити наступне. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позивача про стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня пред`явлення позову є безпідставним. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1 / 4 частини його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial