Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Представник позивача 18 січня 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила те, що до виконкому Металургійної районної у місті ради з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулась бабуся дітей [PERSON] Після вчинення ситуації, службою у справах дітей вище вказаних малолітніх було постановлено на облік як таких, що опинились у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір'ю [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Батько дітей [PERSON], помер [INFO] року. Мати та діти не мають реєстрації та місця проживання. З 2012 року старших дітей фінансово підтримують бабуся та тітка, завдяки яким діти одягненні та нагодовані. За місце проживання [PERSON] характеризується негативно, безвідповідально ставиться до своїх дітей, залишає їх у нічний час без догляду, в квартирі бувають сторонні люди. Відносно [PERSON] неодноразово було складено протоколи за ст. 184 та 173-2 КУпАП. Працівника служби у справах дітей з [PERSON] проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, але тенденції по покращенню ситуації в родині не сталося. Ураховуючи, що перебування дітей у родині [PERSON] загрожувало їх життю та здоров'ю, молодіжною превенцією Металургійного відділення поліції дітей вилучено з родини та влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повне державне забезпечення. Діти категорично не хочуть повертатися до матері та жити з нею так, як відчувають небезпеку жорсткого поводження з ними. [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON], який належним чином займається вихованням та утриманням сина. На підставі викладеного представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Малолітніх [PERSON] та [PERSON] передати органу опіки та піклування, для вирішення подальшого їх улаштування до сімейних форм виховання або до дитячого закладу на повне державне забезпечення, а також стягнути з відповідача на користь майбутнього опікуна аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка була присутня в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, що стосується [PERSON] та [PERSON], однак заперечулавала щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON]. Третя особа [PERSON], яка була присутня в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми відповідачки [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9, 10, 11). Батьком [PERSON] та [PERSON] в свідоцтві про народження записаний [PERSON] (а.с. 9,10). До того ж, батьком [PERSON] в свідоцтві про народження записаний [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [INFO] року [PERSON] помер, свідоцтво видане Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 268 (а.с. 8). Відповідно заяви [PERSON], остання звернулась з заявою до Служби у справах дітей та порушує питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки не виконує батьківських обов'язків. Крім того, аналогічне звернення було й зі сторони начальника Металургійного відділу поліції від 31.12.2017 року № 48.12-416260 (а.с. 4, 18). З характеристики представника ЖСК «Схід -1» слідує, що [PERSON] орендувала квартиру, за час проживання в ній зарекомендувала себе негативно, постійно були сварки, діти плакали, квартиру відвідували сторонні люди, діти до пізного вечора гуляли самі на вулиці, також діти були закриті в квартирі одні, голодні, тощо. Такі ж обставини викладені й в листі начальника Криворізького відділу поліції від 26.12.2017№ 48.1-2-7975 (а.с.15, 16). Малолітні [PERSON] та [PERSON] поступили до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» 05.12.2017 року. Під час психологічного супроводу у дітей діагнозували неврівноваженість, тривожність, неспокійність, імпульсивність. Діти не бажають повертатися до матері та жити з нею, що підтверджено листом КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 12.12.2017 року № 746 (а.с.19). Малолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], який належним чином займається вихованням та утриманням сина. Крім того, в матеріалах справи наявний висновок Металургійної районної у місті ради, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] від 12.01.2018 року № 14/29-167, в якому зазначено, що виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вище зазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, факт невиконання позивачкою своїх батьківських обов'язків знайшов своє підтвердження також з показань свідків, зокрема: свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка молодшою дитиною не займається з народження, дитина хворіє, дома брудно, відноситься до дітей як не мати. Так було завжди, бабуся з тіткою надсилають одяг. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] дітьми не займається. Дітьми займається вона та тітка, кормить, купує одяг. Раніше відповідач приділяла увагу дітям, а зараз ні. В нетверезому стані її не бачила. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] мешкає з батьком - гр. [PERSON], який належним чином займається вихованням та утриманням сина, а тому суд не вирішує питання про передання малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування для подальшого улаштування до сімейних форм виховання. Також, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved