Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „ВТБ Банк" в особі свого представника звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в остаточно уточненій редакції якого просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 20.08.2008 року в сумі 189291 грн. 14 коп., судовий збір по 946 грн. 45 коп. з кожного. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 48Ф-АК408 від 20.08.2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 24 260 доларів США, строком до 18.08.2015 року, а останній в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним, у розмірі 15,50% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у вищезазначеній сум, що підтверджується платіжним дорученням №161_10 від 20.08.2008 року. В порушення умов договору, [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання, в результаті чого станом на 04.04.2014 року має заборгованість за кредитом на загальну суму 189 291 грн. 14 коп., з яких: 93325 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за кредитним договором; 9552 грн. 63 коп. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 77746 грн. 19 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за кредитом; 7250 грн. 36 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом; 1296 грн. 61 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення процентів за користування кредитом (на підставі ст. 625 ЦК України); 120 грн. 95 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту (на підставі ст. 625 ЦК України). 20 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №44Ф-АК/408z-1, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за належне та несвоєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. У судове засідання представник позивача Єрьоменко М.В. не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив провести судове засідання у його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду від [PERSON] потупила заява з проханням відкласти розгляд справи через хворобу, але відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Проте поважність причини неявки суду не підтверджена, а тому суд вважає можливим провести розглянути справу у відсутності відповідачів. Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їхній сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір №48Ф-АК/408 від 20.08.2008 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 24 260 доларів США 00 центів, строком на 7 років, зі сплатою за користування кредитом 15,50 %річних, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 18 серпня 2015 року включно. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються двічі на місяць: 10 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період між 11 числом (включно) поточного місяця називаються процентним періодом. При нарахуванні процентів враховується день списання коштів з позичкового рахунку і не враховується день повернення кредиту або його частини. (п.7.3 кредитного договору). При розрахунку процентів використовується кількість днів у році - 360 (п.7.4 кредитного договору). Згідно п. 7.5 кредитного договору, розрахунок суми процентів за один день користування кредитом здійснюється за такою формулою: P=(D*Q): 100 : 360, де P - сума процентів за один день користування кредитом, D - сума заборгованості за кредитом, Q - розмір процентної ставки, діючої на дату нарахування процентів, 360 - кількість днів у році. Відповідно до п. 7.6 кредитного договору, датою сплати процентів та кредиту є день зарахування необхідної суми на позичковий рахунок і рахунок по процентах. У п. 8.2 кредитного договору встановлено, що погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 288,81 доларів США, починаючи з 18 вересня 2008 року. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником в період 11 по 18 число кожного місяця згідно з Графіком. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється шляхом внесення готівки до каси Банки або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок №29098501800111.840.1, відкритий в Банку. В строк повернення кредиту, який вказаний в п. 1.1 кредитного договору (до 18 серпня 2015 року), позичальник повертає Банку непогашену частину кредиту та сплачує проценти за користування, нараховані до дня фактичного погашення заборгованості, шляхом внесення готівкових коштів в касу Банку. З січня 2012 року [PERSON] не виконує в повному обсязі зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та з листопада 2011 року відсотків за його користування. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% в день від суми невиконаних зобов'язань. Вказана неустойка розраховується по дату повного виконання всіх зобов'язань по погашенню заборгованості. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мали право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та могли відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Умови кредитного договору та іпотеки в момент його укладення сторонам були відомі та зрозумілі, вони з ними погодились, підписавши ці договори. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Іншими словами, у разі прострочення позичальником сплати чергової суми у позикодавця виникає вимога вимагати сплати всієї суми позики, яка залишилася несплаченою. Тобто, вважаються такими що настали всі строки платежу по всій позиції в цілому. Про цей свій намір витребувати всю суму позики або всіх речей, які надавалися в позику, позикодавець має право повідомити позичальника, надіславши останньому відповідну вимогу. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання (ст. 546 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог закону. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тоді воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 04 квітня 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором, за розрахунком Банку складає 189 291 грн. 14 коп., з яких: 93325 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за кредитним договором; 9552 грн. 63 коп. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 77746 грн. 19 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за кредитом; 7250 грн. 36 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом; 1296 грн. 61 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення процентів за користування кредитом (на підставі ст. 625 ЦК України); 120 грн. 95 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту (на підставі ст. 625 ЦК України). Суд погоджується з розрахунком щодо простроченої заборгованості в сумі 93325 грн. 40 коп., простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом - 9552 грн. 63 коп., а також три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту. Що стосується нарахованої Банком пені за прострочену заборгованість за кредитом в сумі 77746 грн. 19 коп. з19.01.0212 року по 04.04.2014 року, а також пені за прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 7250 грн. 36 коп. за період з 21.11.2011 року по 04.04.2014 року, то суд вважає можливим зменшити розмір пені та стягнути її починаючи з листопада 2013 року по квітень 2014 року, при цьому вона буде складати 54039 грн. 64 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за кредитом; 4439 грн. 77 коп. - пеня нарахована за прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом. В розрахунку позивача зазначені три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення процентів за користування кредитом (на підставі ст. 625 ЦК України) в сумі 1296 грн. 61 коп., але суд з даною вимогою не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 статті 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно з вимогами цієї статі. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання передбачене стягнення процентів річних від простроченої суми, розмір процентів річних визначається в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення. Три процента річних нараховується на суму позики (основного боргу) без нарахування вже нарахованих процентів за користування основним боргом, якщо в договорі не встановлено інше. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернена, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики. Отже, виходячи із положень зазначеної норми, не передбачено стягнення 3 % річних від простроченої суми за прострочення виконання грошових зобов'язань по сплаті процентів. Крім того, як роз'яснив у п. 18 Пленум Вищого спеціалізованого суду України цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). 20 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №44Ф-АК/408z-1, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за належне та своєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Що стосується посилання [PERSON] на п. 7 договору поруки, відповідно до якого у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язується їх виконати протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення Банку шляхом перерахування коштів на рахунок Банка, зазначений в повідомленні, та вважала, що відповідно до цього пункту договору поруки обов'язковою умовою боргових зобов'язань кредитора перед Банком поручителем є повідомлення Банку (письмова вимога) тобто приймання поручителем зобов'язань на себе здійснюється тільки в разі письмової вимоги Банку. Проте із вищевказаними доводами суд не погоджується, оскільки Банком на адресу [PERSON] 10.10.2013 року направлялася вимога погасити заборгованість за кредитним договором, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи. Крім того, як роз'яснив у п. 24 Пленум Вищого спеціалізованого суду України цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, передбачених законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial