Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 18.06.2015 року просили виділити в натурі частки у спільній частковій власності в житловому будинку по провулку 1-му Червонармійському, 14 в м. Житомирі відповідно до розміру часток кожного співвласника, згідно висновку судової будівельно- технічної експертизи від 15.07.2014 року по другому варіанту, зобов"язати відповідача не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні вищезазначеним домоволодінням. При цьому посилаються на те, що між позивачами та відповідачем [PERSON] виник спір щодо поділу та користування майном, а саме 39/50 частинами житлового будинку по пров. 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі. В судовому засіданні позивач [PERSON], який є представником позивача [PERSON], представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві, просили виділити в натурі частки у спільній частковій власності в житловому будинку по провулку 1-му Червонармійському, 14 в м. Житомирі за другим варіантом висновку експертизи зі сплатою відповідачу [PERSON] грошової компенсації. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, письмові заперечення приєднані до матеріалів справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] змінено в будинку замки та останній чинить перешкоди в користуванні власністю шляхом недопущення до будинку та знищенням городини вирощеної позивачем [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] після смерті їх матері [PERSON] отримали в спадщину по 1/3 частці кожний майно, що складається з 39/50 частин житлового будинку по провулку 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі. На підставі договору дарування від 17.08.1984 року [PERSON] на праві власності належить 11/50 частин вказаного жилого будинку. Таким чином, позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 39/150 частин житлового будинку по провулку 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі, [PERSON] 39/150 частин, а відповідачу [PERSON] 72/150 частин. Між позивачами та відповідачем [PERSON] виник спір щодо користування домоволодінням та виділенням в натурі частин житлового будинку по провулку 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок № 7 від 04.10.1991р. із змінами, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Зі змісту висновку експерта № 565/07.14 від 15.07.2014 року сторонам запропоновано два варіанти виділення часток в натурі, зі сплатою грошової компенсації. Однак відповідач [PERSON] відмовляється від отримання грошової компенсації так само від її сплати. Згідно п.2 ч. 2 ст. 364 ЦК України компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Позивачі вимоги про стягнення грошової компенсації вартості їх часток від інших співвласників не заявляли. Враховуючи викладене вище, виділити в натурі ідеальні частки у спірному житловому будинку з виділенням кожному співвласнику окремої ізольованої частини будинку у відповідності з розміром частки кожного співвласника у праві спільної часткової власності на будинок, неможливо, на отримання компенсації та зміну ідеальної частки відповідач згоду не надав, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення в даній частині. Така правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.02.2014 року у справі № 6-4ц14. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майновим правом на власний розсуд. Згідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Звертаючись до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні власністю позивачем [PERSON] було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Представником відповідача не заперечувався той факт, що відповідач змінив замки у вхідних дверях спірного домоволодіння, свідок [PERSON]А в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні 39/150 частинами житлового будинку по провулку 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі, що є власністю [PERSON] Суд виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в межах заявлених ним вимог щодо усунення перешкод в користуванні власністю та вважає за необхідне зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди в користуванні 39/150 ідеальними частками домоволодіння по провулку 1-му Червоноармійському, 14 в м. Житомирі, шляхом вселення та надання ключів від будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги позивачів частково , суд стягує з відповідача 243,60 грн. судового збору. Судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. Зі змісту угоди між адвокатом [PERSON] та [PERSON] про надання правової допомоги та квитанції про сплату витрат на правову допомогу не вбачється відомостей про обсяг роботи та кількість витраченого часу на їх проведення по кожній з дій. В матеріалах справи відсутній розрахунок компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат за надання правової допомоги, суд виходить з того, що представником позивача надано квитанцію без дати та номера на суму 1975,00 грн., в квитанції зазначені відомості, що частина коштів витрачена на копіювання документів, що не входить до правової допомоги, а вартість ксерокопіювання з суми не можливо відокремити, із наданих документів не вбачається, що саме ці кошти були сплачені позивачем за надання правової допомоги по цій справі, а не по іншій, крім того, рішення ухвалено на користь позивача частково, що унеможливлює визначення конкретної суми витрат понесених позивачем на правову допомогу. Враховуючи викладене суд відмовляє в стягненні витрат понесених на правову допомогу, оскільки неможливо визначити чіткий розмір суми яка підлягає до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial