Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 25.12.2009 року по 13.03.2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач протягом тривалого часу не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі по 2000, 00 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, а також аліменти у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення сином трирічного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що між ними був укладений Договір про утримання дітей, відповідно до якого він зобов"язався надавати матеріальну допомогу по 2000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, але через те, що він втратив роботу, на даний час не має можливості надавати допомогу. Також зазначив, що позивачка, у разі невиконання ним умов договору, повинна була звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, але не зробила цього. Що стосується стягнення аліментів на користь та утримання позивачки, то відповідач зазначив, що законом не передбачено утримання колишньої дружини, а тому вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року по 13.03.2015 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач протягом останнього року не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дітей. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і не заперечувався відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами був укладений Договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків в їх вихованні від 19.02.2015 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Лисенко О.О. Відповідно до умов Договору відповідач зобов"язувався сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000, 00 грн. на кожну дитину, але дані зобов"язання відповідач протягом тривалого часу не виконує, у зв"язку з чим позивачка і звернулася до суду. Як встановлено при розгляді справи, на даний час малолітні діти проживають разом з матір"ю, знаходяться на її утриманні. Як встановлено судом, позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходу не має. Як встановлено при розгляді справи, відповідач на даний час не працює, доходу офіційного не має. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами по справі встановлена між ними домовленість не дотримується, матеріальну допомогу відповідач на даний час не надає, постійного доходу не має, а тому гарантувати подальше надання допомоги на утримання дітей та дружини не може, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує відповідно до вимог ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальний стан сторін, вік дітей, той факт, що відповідач не працює, але при цьому є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі, визначеному Договором між сторонами, а саме у розмірі по 2000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, а також у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення сином трьох років, починаючи з дня звернення до суду. Що стосується заперечень відповідача про те, що позивачка обрала невірний спосіб стягнення з нього аліментів, оскільки повинна була спочатку звернутися до нотаріуса за виконавчим написом, то суд дані заперечення до уваги не приймає, оскільки відповідно до Конституції України кожна особа може звернутися до суду з захистом своїх прав і спосіб їх захисту також має право обрати самостійно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial