Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власноті на землю, виданий Городоцькою райдержадміністрацією 22.02.2002 на ім»я [PERSON] площею 2.1077 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія [NUMBER]. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка мала у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.1077 га, яка розташована на території Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. і складається із земельних ділянок площею 1,8525 га - рілля і 0,2552 га - кормові угіддя. У відведений законом строк, вона як спадкоємець по закону звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, між тим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, оскільки державний акт виданий після смерті спадкодавця. 01.03.2018 [PERSON] вже зверталася до Городоцького райсуду Львівської обл. з позовом про визнання права власності на спадкове майно, однак рішенням суду в задоволені позову їй було відмовлено, оскільки спірний державний акт на право власності на земельну ділянку не міг бути виданий померлій особі. Крім того, згідно сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія [NUMBER], виданих [PERSON] на підставі рішення Городоцької районної ради народних депутатів №84 від 22.04.1996 їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,07 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території смт. Великий Любінь Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Наявність двох взаємовиключених правовстановлюючих документів на землю: Державного акта та сертифікату в подальшому унеможливлюють отримання для позивача свідоцтва про право на спадщину. Позивач вважає, що відповідач своїми протиправними діями порушив її право на отримання свідоцтва про право на спадщину та порушив норму ст. 25 ЦК України, а саме: видав акт на право приватної власності на землю на ім»я [PERSON] після її смерті, тобто, після припинення цивільної правоздатності особи. Отже, такий державний акт про право приватної власті на землю слід вважати недійсним. 10.09.2018 провадження у справі відкрито. Представник позивача [PERSON] в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов [PERSON] задовольнити. Відповідач - Городоцька районна державна адміністрація Львівської області в судове засідання не з»явився, подали на адресу суду листа від 17.10.2018 року № 26-с у якому визнають позовну заяву [PERSON] обгрунтованою та підставною, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. З огляду на що, просили справу розглянути за відсутності представника райдержадміністрації а позов задовольнити (а.с.28) Третя особа у справі - представник Великолюбінської селищної ради до суду не з«явився, 28.12.2018 подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи, заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не висловив (а.с.45) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що здатність мати цивільні права та обов»язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Тобто смерть фізичної особи є юридичним фактом припинення правоздатності. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 25.08.1992 року, серія [NUMBER], актовий запис № 57 (а.с.6) Позивач [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) серія [NUMBER] від 13.05.1948. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Спадкове майно складалося із земельної ділянки розміром 2,1077 гектарів в межах згідно з планом, переданої спадкодавцю у приватну власність на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 22.02.2002 року №92 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області і складається із земельних ділянок площею 1,8525 га - рілля і 0,2552 га - кормові угіддя, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 25.02.2002. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №749. Цей факт підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-16, 34-36) Із сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія [NUMBER] вбачається, що, [PERSON] на підставі рішення Городоцької районної ради народних депутатів №84 від 22.04.1996 також отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2,07 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території смт. Великий Любінь Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а.с.8-9) Згідно копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01.03.2018 (а.с.37-39) видно, що позивач вже зверталася з позовом до Городоцької районної державної адміністрації про визнання за нею права власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері, однак в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] такий виданий 25.02.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №92 від 22.02.2002 на ім»я [PERSON], що померла [INFO], тобто після смерті спадкодавця. [PERSON] померла ще задовго до часу прийняття рішення Городоцької районної ради народних депутатів №84 від 22.04.1996 про розробку проекту роздержавлення колективних агроформувань, а отже не вчинила і не могла вчинити увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таке унеможливлює отримання для позивача свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку». З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення ст. 25 ЦК України під час видачі вказаного акта на право приватної власності на землю, такі підлягають до задоволення. Суд залишає судовий збір за позивачем, оскільки про таке просив представник позивача.

Outcome: approved