Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду та до повноліття Даніїла, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 09.07.2018 між нею та відповідачем укладено шлюб від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у справах сім`ї участі не приймає. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с. 40). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини (а.с. 41). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що з 09.07.2018 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки, виданої Івангородською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області № 618 від 26.09.2019, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 6). Згідно довідки, виданої Бірківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області № 1096 від 12.11.2019, [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , який проживає разом з ним (а.с. 28). Відповідно до довідки про доходи виданої Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, [PERSON] працює у Відділі освіти Олександрівської РДА Кіровоградської області та отримує заробітню плату (а.с. 30). Згідно квитанцій, відповідач сплачував самостійно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 31-32). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітній син від їх шлюбу з відповідачем, останній згоден сплачувати аліменти на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved