Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] сільської ради Світловодського району, в якій просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,59 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Світанок», відповідно до сертифікату серія КР № 0183194, виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Світловодської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03 квітня 1997 року за номером 194, за набувальною давністю. В обгрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що 07 грудня 1998 року померла [PERSON] її двоюрідна баба. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із права на земельну частку (пай) із земель бувшої Агрофірми «Світанок», що на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Після її смерті вона звернулась до Світловодської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити право на земельну частку пай не змогла, оскільки відповідно до вимог Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI, який діяв на момент смерті спадкодавця, такої категорії спадкоємців, як двоюрідні онуки не існує, а за правом представлення можуть спадкувати тільки онуки та правнуки спадкодавця, що не дає можливості оформити спадщину нотаріально. Позивач вважає, оскільки, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, відсутністю інших спадкоємців та враховуючи те, що вона вже понад шістнадцять років відкрито користується спадковим майном, є підстави визнання права на земельну частку (пай) за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Сільська рада надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 1998 року померла [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 031914 виданого 09.12.1998 року (а.с. 4). Згідно довідки [PERSON] сільської ради вбачається, що позивач, як двоюрідна онука [PERSON] фактично вступила в управління та володіння належним померлій спадковим майном з 1999 року (а.с. 6). Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0183194 вбачається, що померла 07 грудня 1998 року [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 5,59 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Світанок» (а.с. 5). Відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки позивач добросовісно та відкрито, безперервно володіє нерухомим майном земельною часткою (пай) протягом 16 років.

Outcome: approved