Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення індексації заробітної плати та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що з 01 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року, позивачка працювала у відповідача на посаді лікаря - акушера- гінеколога. Так, наказом КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпропетровської області №107к15 від 30 вересня 2015 року позивач [PERSON] була звільнена з займаної посади та у відповідності з п.5 ст.36 КЗпП України переведена за згодою сторін в КЗ «Васильківська центральна районна лікарня»ДОР. Але в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач не провів виплати усіх сум, що належать позивачу у день звільнення. Так, за період з січня по серпень 2015 року відповідач не проводив позивачу індексацію заробітної плати, що він зобов'язаний робити відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2,4 Закону України «Про індексацію заробітної плати»,ст.ст.2,4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацом 4 ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». На заяву [PERSON] про виплату вказаної суми заборгованості при звільненні відповідач надав відповідь в якій зазначив суму нарахованої але невиплаченої індексації за січень-липень 2015 року в розмірі 3411грн.55коп. Крім того вважає, що такими протиправними діями відповідача їй завдана моральна шкода, що виразилася в моральних стражданнях через неможливість отримати винагороду за свою працю протягом тривалого часу, так як не мала можливості вільно розпоряджатися своєю зарплатою, що призвело [PERSON] до моральних страждань та морально принижувало. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у вигляді індексації заробітної плати за період січень - липень 2015 року в розмірі 3411грн.55коп. та моральну шкоду в сумі 1000грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Письмово просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Для підтвердження вимог про стягнення моральної шкоди додала виписку з амбулаторної картки хворого про отримання шкоди здоров'ю діагностованого психіатром як адаптативний розлад(а.с.27). 03 серпня 2016 року від відповідача -КЗ Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги»Дніпропетровської області надішли письмові пояснення на позов в яких вказано, що нарахована індексація за період роботи в закладі лікаря-гінеколога [PERSON] за січень -липень 2015 року на загальну суму 3411грн.55коп. не була виплачена, так як на момент звільнення -30.09.2015 року в кошторисі закладу кошти на виплату індексації за 2015 рік не були передбачені. Відповідно до п.9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» було зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік. Додаткові кошти на виплату індексації почали надходити з кінця жовтня 2015 року. Для остаточних розрахунків з працівниками по індексації кошти закладу були виділені 30.11.2015 року, коли з даним працівником трудовий договір вже було розірвано. Позивач звернулась до закладу з проханням про виплату їй індексації 29.12.2015 року, коли бюджетний рік вже було закрито, і провести будь-які розрахунки було неможливо. Таким чином, невиплата суми індексації заробітної плати позивачу мало місце у зв'язку з відсутністю коштів на ці цілі у Державному бюджеті України, а не з вини відповідача, який є неприбутковою організацією(закладом) що фінансується виключно за рахунок Державного бюджету України. Отже, шкода позивачу спричинена не з вини закладу, оскільки останній не вчиняв і не міг вчинити протиправних дій з невиплати індексації заробітної плати, бо позивач на час надходження цих коштів з державного бюджету вже не перебував у трудових відносинах із закладом. Відповідно до роз'яснень в абзаці 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди - особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Приймаючи до уваги те, що спеціальні акти законодавства які б встановлювали відповідальність заподіювача шкоди без його вини ще не прийняті, а також те, що позивач не вказав в своїй позовній заяві характер та обсяг своїх моральних страждань(фізичних, душевних, психічних тощо) та не надано суду доказів того яким чином це вплинуло на стан здоров'я, ділової репутації тощо, просили суд розглянути справу без їхньої присутності та задовольнити позовні вимоги позивача в частині виплати індексації за січень-липень 2015 року в розмірі 3411грн.55коп., в іншій частині позовних вимог відмовити(а.с.25-26). На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та подані документи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач дійсно працювала у відповідача - в КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпропетровської області з 01 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року на посаді лікаря акушера-гінеколога, що підтверджується записами у вкладиші в трудову книжку [NUMBER] від 11.11.1992 року за №31-32(а.с.9). Наказом №107к15 від 30.09.2015 року КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] лікаря-акушер-гунеколога Васильківської амбулаторії загальної практики -сімейної медицини звільнено із займаної посади 30.09.2015 року за її згодою, в порядку переведення в КЗ «Васильківська центральна районна лікарня»ДОР» п.5 ст.36 КЗпП України. Бухгалтерії КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» провести повний розрахунок з працівником(а.с.20). З Витягу з наказу №342к від 01.10.2015 року КЗ «Васильківська центральна районна лікарня» ДОР» §1 про прийняття на роботу [PERSON] прийнято на посаду лікаря акушер-гінеколога І кваліфікаційної категорії консультативно -діагностичного відділення з 01.10.2015 року в порядку переведення в КЗ «Васильківської АЗПСМ» на вільну ставку. Оплату праці проводити згідно штатного розпису. Підстава - особиста заява [PERSON](а.с.11). Головний лікар КЗ «Васильківська ЦРЛ»ДОР» №01-02/15-39 від 22.09.2015 року [PERSON] звернувся з поданням до головного лікаря КЗ «Васильківської АЗПСМ» [PERSON] про звільнення [PERSON] лікаря-акушера -гінеколога «Васильківської АЗПСМ» в порядку переведення до їхнього лікувального закладу. Працевлаштування гарантовано(а.с.12). З довідки виданої КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпропетровської області адміністрації КЗ «Васильківська ЦРЛ»ДОР» вбачається, що базовий місяць індексації на момент звільнення (вересень 2015 року) [PERSON] базовий період вересень 2015 року фіксована індексація -387,69грн.(а.с.13). З відповіді КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги» №175 від 19.02.2016 року на звернення [PERSON] від 28.01.2016 року вбачається, що нарахована індексація за період роботи в закладі лікарем -гінекологом за січень-липень 2015 року на загальну суму 3411грн.55коп. не була виплачена, так як на момент звільнення [PERSON] (30.09.2015 року) в кошторисі закладу кошти на виплату індексації за 2015 рік не були передбачені. Додаткові кошти на виплату індексації почали надходити з жовтня 2015 року. Для остаточних розрахунків з працівниками по індексації кошти закладу були виділені 30.11.2015 року, коли з [PERSON] трудовий договір вже було розірвано(а.с.14). Департаментом охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації була надана письмова відповідь на звернення [PERSON] стосовно недоотримання заробітної плати в КЗ «Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги(далі-заклад, Центр), що надійшло до Синельниківської місцевої прокуратури 10 березня 2016 року за №02/56-8 вх16. Пояснили наступне, що відповідно до інформації, наданої адміністрацією закладу (лист від 23.03.2016 № 281), за результатами розгляду звернення встановлено, що кошторисом доходів та видатків Центру на 2015 рік не було передбачено коштів на виплату індексацій працівникам закладу. Бюджетні асигнування на виплату індексації працівникам були виділені закладу у листопаді 2015 року. До розрахунку суми індексації заробітної плати працівника [PERSON] за 2015 рік не було включено, так як булу звільнена 30 вересня 2015 року та не перебувала в трудових відносинах з Центром. Заява [PERSON] щодо нарахування та здійснення виплати індексації заробітної плати булу надана до закладу 29 грудня 2015 року після закриття бюджетного періоду, який становить один календарний рік. За інформацією закладу на підставі особистої -заяви нараховано індексацію лікарю-гінекологу [PERSON] у сумі 3411,55 грн. за період роботи з січня по липень 2015 року. Однак, на 2016 рік кошторисом доходів та видатків Центру не передбачено бюджетних асигнувань на виплату індексацій працівникам. Відповідно до ст.48 Бюджетного кодексу України заклад, як одержувач бюджетних коштів, може брати бюджетні -зобов'язання на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі розпорядника бюджетних коштів. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З огляду на вищезазначене, відповідно до абз.2 ч.4, ст.48 Бюджетного кодексу України та ст.221 КЗпП Укрїни, питання щодо недоотримання заробітної плати за 2015 рік, може бути вирішено у судовому порядку(а.с.15-16). Позивачем [PERSON] долучено до матеріалів цивільної справи на підтвердження вимог про стягнення моральної шкоди копію виписки з амбулаторної картки хворого про отримання шкоди здоров'ю, діагностованого психіатром як адаптативний розлад(а.с.28). Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України і ст.33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Таким чином, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» також зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік. Між тим, рішення про затвердження особливого порядку індексації до цього часу не прийнято. Аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для нарахування індексації заробітної плати у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Щодо ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Відповідач не надав доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується, гроші на індексацію заробітної плати відсутні. За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Частиною 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченоюст.33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Враховуючи вищевказане,суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача індексації належної йому заробітної плати за січень-липень 2015 року в сумі 3411грн.55коп. Згідно до п. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за 1 місяць. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки щодо задоволення її вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн., у зв'язку з чим, вона через неможливість отримувати винагороду за свою працю протягом тривалого часу, не мала можливості вільно розпоряджатися своєю зарплатою, що призвело її до моральних страждань та морально принижувало. Позивачем надано на підтвердження копію виписки з амбулаторної картки хворого про отримання шкоди здоров'ю, діагностованого психіатром як адаптативний розлад. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення індексації заробітної плати та моральної шкоди знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 551грн. 20 коп. який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved