Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк»») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючи на те, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №01046/RO від 07.07.2008 року, згідно якого позичальнику [PERSON] було надано кредитні кошти шляхом перерахування на картковий рахунок в розмірі 23294,91 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування коштами на суму залишку заборгованості за Кредитом на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Також в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №01046/RO між Банком та [PERSON], [PERSON] було укладеного нотаріально посвідчений іпотечний договір від 07.07.2008 року, відповідно до якого в іпотеку Банку була надана трикімнатна квартира загальною площею 62,27 кв.м., яка розташована [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] по ? частині на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.05.2008 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області. Зазначали, що Банк повністю виконав покладені на нього кредитним договором умови, передав позичальнику кредитні кошти, однак позичальник [PERSON] від своєчасного виконання зобов'язань щодо повернення боргу ухиляється, а тому Банк звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, маючи намір задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області 18.11.2011 року за позовом Банку до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, позов Банку задоволено та стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 161137,06 грн, а також цим же рішенням звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.07.2008 року, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Дане рішення суду до цього часу не виконане по різним причинам. Так зокрема, після винесення судового рішення, [INFO] померла - [PERSON], яка була іпотекодавцем в ? частині. Після її смерті заведена спадкова справа в Роздільнянській державні нотаріальній конторі. До складу спадщини входить належна померлій при житті ? частина квартири [ADDRESS], яка була передана в іпотеку Банку і звернення стягнення на яку проведено при житті власника за судовим рішенням. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Одночасно Банк, маючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку ст.1281 ЦК України подав вимогу (претензію) кредитора спадкодавця 03.02.2015 року до нотаріальної контори, тобто у встановлені законом строки заявив про свої наміри щодо спадкового майна. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є донька [PERSON], незалежно від того, що до цього часу вона не оформила своїх спадкових прав, а тому вважають, що вони мають право задовольнити свої претензії в межах вартості майна, одержаного [PERSON] у спадщину після смерті матері на підставі ст.1261 ЦК України. Згідно наданого ними оціночного акту вартість ? частини квартири [ADDRESS] складає 161123,5 грн, а тому просили стягнути з [PERSON] в рахунок погашення кредитної заборгованості вказані грошові кошти, тобто в межах вартості спадкового майна. Відповідач [PERSON] позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити Банку в задоволенні позовних вимог. В подальшому в судові засідання не з'являлась, про поважні причини неявки суд не повідомила. Суд, по наданим по справі доказам встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №01046/RO від 07.07.2008 року, за яким Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 23294,91 доларів США зі сплатою 11,9 відсотків річних. (а.с.8) Строк повернення коштів згідно п.1.1 Договору встановлено до 06.07.2023 року, позичальник повинен проводити погашення кредиту та сплату процентів відповідно до графіка щомісячно. Поручителем за даним кредитним договором [PERSON] виступив [PERSON] відповідно до Договору поруки №03495 rO від 07.07.2008 року, за умовами якого він, як поручитель, відповідає перед кредитором у тому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ "Марфін Банк" і відповідачами [PERSON], [PERSON] 07.07.2008 року було укладено Іпотечний договір №2100. Згідно з договором іпотеки [PERSON], [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.19) Дана квартира належала [PERSON], [PERSON] на праві власності по ? частині на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 20.05.2008 року та зареєстрованого в Комунальному підприємстві спільної сумісної власності територіальних громад Роздільнянського району "Бюро технічної інвентаризації" №17121048. З витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданих 07.02.2008 року, вбачається, що до вказаних реєстрів внесено відомості про обтяження іпотекою майнових прав [PERSON] на вищевказануквартиру. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується кредитним договором №01046/RO від 07.07.2008 року. [PERSON] порушила умови повернення кредиту, так як не проводила оплату по кредиту, а тому в 2009 році ПАТ «Марфін Банк» звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] . про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.20011 року по даній цивільній справі позов Банку задоволено та стягнено солідарно з [PERSON] на користь ПАТ "Марфін Банк заборгованість за кредитним договором в сумі 161137,06 грн та неустойку 43561,82 грн: 139239,89 грн - заборгованість за наданим кредитом; 21897,17 грн - заборгованість по сплаті відсотків; 19187,95 грн - заборгованість за пенею за несплату процентів, 3295,33 грн - заборгованість по сплаті штрафу за невиконання прийнятих зобов'язань. (а.с.27) Одночасно цим же рішенням звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.07.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 2100, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 62.27м2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 161137,06 грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про її смерть №490 та свідоцтвом про її смерть [NUMBER].(а.с.35) Після її смерті Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №10/2014, копія якої витребувана судом та приєднана до матеріалів справи. (а.с.76) 03.02.2015 року ПАТ «Марфін Банк» подали в нотаріальну контору вимогу (претензію) про обов'язок спадкодавців [PERSON], задовольнити їх вимоги як кредиторів спадкодавця в межах вартості отриманого у спадщину спадкового майна - тобто вартості ? частини квартири [ADDRESS]. В порядку ст.1261 ЦК України згідно даних спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька, спадкоємець першої черги по закону - [PERSON], яка подала до нотаріальної контори в порядку ст.1268 ЦК України заяву про прийняття спадщини. До цього часу спадщина не оформлена, що підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, по цей день квартира зареєстрована на обох співвласників квартири, в тому числі на померлу зареєстрована належна їй в квартирі частка. Ухвалою суду від 28.11.2016 року по справі призначено судово-оціночну експертизу щодо оцінки вартості квартири [ADDRESS].(а.с.116) Цією ж ухвалою зобов'язано [PERSON] надати доступ експертам до квартири, та не перешкоджати у проведенні експертизи. Однак відповідач [PERSON], яка на теперішній час згідно довідки проживає у вказаній квартирі разом з дітьми, перешкоджала проведенню експертизи та не надала доступ до об'єкту експертизи на неодноразові вимоги експертів.(а.с.136-147) Тому 22.08.2017 року надійшло повідомлення експертів про неможливість надання висновку за матеріалами цивільної справи, так як об'єкт дослідження експертам так і не було надано. (а.с.153) Тому позивачем надано суду звіт №27-02/2018/1 про оцінку квартири [ADDRESS], згідно якого вартість квартири складає 322247 грн. (а.с.196) Виходячи з наданого звіту позивач просив на підставі ст.1261 ЦК України стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в межах вартості ? частини квартири [ADDRESS], яка належала іпотекодавцю [PERSON], що складає 161123,50 грн. Позивач просив заявлені позовні вимоги, які витікають з кредитним правовідносин, забезпечених іпотекою, задовольнити саме на підставі ст.1282 ЦК України, так як вважають себе кредиторами спадкодавця [PERSON], так як при житті вона була іпотекодавцем Банку, передала в іпотеку належну їй ? частину квартири [ADDRESS] і ще при її житті було звернено стягнення на предмет іпотеки, а тому просили задовольнити їх вимоги, стягнувши з спадкоємця [PERSON] - [PERSON] 161123,50 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості вказану суму, тобто в межах вартості спадкового майна. Суд вважає, що дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням таких прав та обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, а бо день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно нерозривно пов'язане з його особою і в зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України і виходячи зі змісту вказаної статті зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6-ти місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до вимог ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином проаналізувавши вказані норми права, суд приходить до висновку, що після смерті іпотекодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй ? частину квартири [ADDRESS], яка при житті була передана нею в іпотеку Банку. Дане спадкове майно обтяжене іпотекою, а тому зобов'язання по іпотечному договору спадкодавця [PERSON] також входять до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті. Тому суд вважає, що для спадкоємців [PERSON] дана іпотека є дійсною, ці спадкоємці набувають прав та обов'язків іпотекодавця в тому обсязі і на тих умовах, які були дійсними до набуття ними права власності на предмет іпотеки на підставі ст.23 Закону України «Про іпотеку». Із матеріалів спадкової справи встановлено, що в порядку ст.1261 ЦК України як спадкоємець першої черги по закону спадщину прийняла донька померлої, яка є боржником за кредитним договором та іпотекодавцем іншої частки в квартирі, - [PERSON], яка відповідно до ст.1268 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час вкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу він не заявив відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2962цс16 від 12.04.2017 року, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст..1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Таким чином, незалежно від того, що [PERSON] не переоформила право власності на спадкове майно та не отримала свідоцтво про право на спадщину на теперішній час, для неї є дійсна іпотека і вона набула статусу іпотекодавця належної [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]. Тому суд вважає, що при наявності рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №12 по вул. Софіївській с. Болгарка Роздільнянського району Одеської області дане рішення суду підлягає виконанню відповідно до порядку, встановленого законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження», так як на теперішній час [PERSON] є іпотекодавцем всієї квартири. Що ж до заявлених вимог про стягнення з відповідача боргу в межах вартості спадкового майна на підставі ст.1281, 1282 ЦК України, то суд відмовляючи позивачу у позові, приймає до уваги також правову позицію, викладену в постанову ВСУ від 17.02.2016 року по справі №6-31цс16, згідно якої суд, зазначив, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Так судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не була боржником банку, а Банк її кредитором, а лише іпотекодавцем ? частини квартири в якості забезпечення зобов'язань боржника по кредитному договору [PERSON] в рахунок забезпечення кредитного зобов'язання, а тому до її спадкоємців не можуть бути пред'явлені вимоги Банку в порядку ст.1281,1282 ЦК України, так як в такому порядку пред'являються вимоги до спадкоємців боржників. Крім цього, при винесення рішення про відмову в позові, суд враховує, що рішенням Роздільнянського районного суд Одеської області від 18.11.2011 року також було задоволено одночасно вимоги Банку про стягнення всього боргу за кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] в грошових коштах. Рішення суду в цій частині не скасоване і також чинне на момент розгляду даної справи, що виключає повторне стягнення коштів з [PERSON] за рахунок належного їй спадкового майна.

Outcome: dismissed