Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та уклали шлюб у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, дитина-інвалід, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач, уточнивши вимоги, просить розірвати її шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, дитину залишити на подальше проживання з позивачем. В судове засідання сторони не з"явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов та не заперечувала проти вирішення справи в заочному порядку, вимогу щодо визначення місця проживання дитини залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17.06.2011 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 791. Позивач та відповідач є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Згідно посвідчення серії ААГ №070116, виданного УПСЗН Богунської районної ради м.Житомира встановлено, що малолітня дитина [PERSON] є інвалідом. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved