Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 10 053,00 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій останнього. В обгрунтування зазначених вимог, позивач вказала, що є членом ГБК «Дружба», сплачувала членські внески та набула права власності на гараж [ADDRESS] , що знаходиться на території ГБК «Дружба». У 2009р. відповідача призначено головою ГБК «Дружба». Так, у 2010р. відповідач забрав у позивача пропуск на в`їзд на територію ГБК «Дружба», у зв`язку з цим [PERSON] та її батько - [PERSON] (за довіреністю) позбавлені можливості користуватися своєю власністю. В позовній заяві позивач зазначила, що відповідач користувався її власністю та за цей час виник борг за обслуговування гаража на суму 10 000,00 грн. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва за захистом своїх прав, внаслідок протиправних дій відповідача, з вимогою про відшкодування з Голови правління ГБК «Дружба» на її користь матеріальної шкоди у розмірі 5 030,00 грн. та моральної шкоди, що становить 5 000,00 грн., а всього 10 053, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що позов необґрунтований. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що орендує у позивача гараж [ADDRESS] , що знаходиться на території ГБК «Дружба» та йому невідомо будь які обставини щодо неправомірних дій Голови правління ГБК «Дружба» відносно [PERSON] . Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що задоволення позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Для настання відповідальності, передбаченої зазначеними нормами права необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв"язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина. Диспозиція наведеної норми у взаємозв`язку зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Відповідно до частини першої статі 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Таким чином, позивачами не надано будь-яких доказів на підтвердження факту спричинення їм відповідачем матеріальної шкоди та її дійсного розміру. Вирішуючи спір у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що за змістом статтей 23 та 1167 ЦК України право на відшкодування завданої моральної шкоди має особа, права якої порушено. Дана шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки, судом не встановлено, що відповідачем порушені права позивача, суд відмовляє також у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed