Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.09.2011 року в сумі 23979,17 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідач [PERSON] , 03.09.2011 року отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.01.2018 року має заборгованість у розмірі 59679 грн. 12 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, але відповідно до наданої суду позовної заяви просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі. Крім того надав письмовий відзив на позовну заяву у якому повністю заперечував про пред`явлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні із застосуванням позовної давності. Вивчивши матеріали справи надані сторонами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , 03.09.2011 року отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктами Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до таких пунктів Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Проте, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум кредиту та відсотків не виконував, у зв`язку з чим, станом на 28.01.2018 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, суми пені, а також сум штрафів відповідно до пунктів Умов та правил надання банківських послуг. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 549, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд враховуючи суму заборгованості по тілу кредиту та відсотках, виходячи з принципу розумності та справедливості, зменшує розмір суми заборгованості по пені до 1000,00 грн., вважаючи таку суму обґрунтованою та достатньою для задоволення вимог позивача у даній частині. Отже, відповідачем порушені наведені норми матеріального права, а тому стягненню підлягає поточна заборгованість за кредитом, розмір якої визначено судом і становить 23979,17 грн., яка складається з наступного: -16806,80 грн. - заборгованість за кредитом; -22854,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -1000,00 грн. - заборгованість за пенею, а також суми штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - фіксована частина; 2818,05 грн. - процентна складова. Що стосується посилань відповідача на необхідність застосування до позовної заяви строків позовної давності, суд ставиться критично виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Разом з тим, суд звертає у вагу на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-біцс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору." Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 04.2018 року, у свою чергу, позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 13.02.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сума сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial