Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно житловий будинок 21, що розташований в с. Бедевля по вул. Говди, Тячівського району Закарпатської області. Посилається на те, що 03.03.2016 р. помер її батько [PERSON], якому відповідно до погосподарської книги на момент смерті належав будинок № 21 площею 157.70 м.кв., по вул. Говди у с. Бедевля. Вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька. У межах шестимісячного строку вона звернулася у держнотконтору про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, що стверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій. Вона проживала у спадковому будинку до смерті [PERSON], і продовжує в ньому проживати по теперішній час. На її імя виготовлений технічний паспорт, що свідчить про завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Бедевлянський сільський голова надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнає. Представник Тячівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2016 р. помер [PERSON] (а.с. 7), який відповідно до довідки Бедевлянської сільської ради № 1328 від 10.08.2016 р., є власником дворогосподарства № 21 по вул. Говди у с. Бедевля, за особовим рахунком 1324-1, зареєстрованим у погосподарській книзі під номером 42 (а. с. 14). З довідки Бедевлянської сільської ради № 1329 від 10.08.2016 р. убачається, що при перезакладці погосподарського обліку адреса будинку по вул. Дубрівка № 23 у с. Бедевля, змінилася на адресу: с. Бедевля, вул. Говди 21 (а. с. 15). Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок № 21 по вул. Говди у с. Бедевля у відповідності до діючого на той час законодавства належав [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до статей 1216-1218 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Так, після [PERSON] відкрилася спадщина, у склад якої входить житловий будинок 21 по вул. Говди у с. Бедевля. На момент смерті [PERSON] заповідальне розпорядження не зробив, тому відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкування здійснюється почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги є [PERSON] Факт родинних відносин [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження за актовим записом номер 7 від 11.01.1979 р. та свідоцтвом про шлюб із якого убачається, що позивачка після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а. с. 6). Інших спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку на час відкриття спадщини не було, що стверджується довідкою Бедевлянської сільської ради (а. с. 16). 14.07.2016 р. позивачка звернулася до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом (а. с. 8, 9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.08.2016 р. та копії паспорту громадянина України, [PERSON] з народження по теперішній час проживає та зареєстрована у [INFO] (а. с. 5, 13). Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контри [PERSON] 14.09.2016 р. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок 21 по вул. Говди у с. Бедевля, належного покійному [PERSON], через відсутність правовстановлюючих документів (а. с. 10). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок у нотаріальному порядку. На даний час на імя позивачки виготовлено технічний паспорт на (індивідуальний) житловий будинок 21 по вул. Говди у с. Бедевля, загальною площею 157.7 м. кв., вартістю 280144 грв. (а. с. 17-22). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, враховуючи, що будинок був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що на момент його будівництва (1976 рік) прирівнювалося до його реєстрації, [PERSON] являється спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], прийняла спадщину шляхом подання заяви у нотаріальну контору, в померлого відсутні правовстановлюючі документи на належний йому житловий будинок, які б дозволяли видати свідоцтво про спадщину, що перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинок. Судові витрати слід покласти на позивачку. За таких обставин,

Outcome: approved