Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на користь особи чи установи в якій буде перебувати дитина, у розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідачки, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. [INFO] в них народився син [PERSON], реєстрація народження якого була проведена на підставі розпорядження райдержадміністрації і в актовому записі прізвище, ім'я та по батькові батька зазначено, як [PERSON], а матері - [PERSON]. 17 листопада 2013 року мати залишила дитину і на даний час її місце проживання не встановлено. Дані обставини свідчать про те, що відповідачка самоусунулдася від виконання обов'язків по вихованню свого малоліьтнього сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, його здоров»ям та вихованням не цікавиться. З часу залишення дитини матір»ю її вихованням та утрманням займається бабуся біологічного батька дитини - [PERSON]. Позивач до суду не з'явився, подав заяву про розгяд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримав. Відповідачці судова повістка не вручена через її відсутність за зареєстрованою адресою місця проживання. Відповідно до абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України вона вважається повідомленою про час і місце судового розгляду справи належним чином. Окрім цього, вона повідомлена про час і місце судового розгляду через засоби масової інформації (газети «Урядовий кур»єр» та «Час Київщини»). Треті особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Служба у справах дітей Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, до суду своїх представників не направили. В судовому засіданні прокурор Козленко А.В. та третя особа [PERSON] вимоги підтримали. Остання повідомила, що відповідачка [PERSON] з грудня 2012 року проживала з її сином [PERSON] в належній їй квартирі [ADDRESS]. [INFO] син помер, а [INFO] [PERSON] народила хлопчика. Вона забрала [PERSON] з дитиною додому, піклувалася про них. Разом з ними проживала також перша дитина [PERSON]. В грудні 2013 року [PERSON] поїхала в м. Переяслав-Хмельницький, щоб отримати паспорт і оформити допомогу на дитину і більше не повернулася. Її розшуки не дали ніякого результату і вона звернулася до міліції. Двічі вона бачила [PERSON] в м. Києві коли гуляла з дитиною, але та не захотіла підійти і хоч би подивитися на сина, - відразу ж після того як була помічена втікала. Старшу дитину [PERSON] забрала її мати. Щоб зареєструвати народження хлопчика вона звернулася до органу опіки й піклування, реєстрація народження була проведена на підставі розпорядження райдержадміністрації. З самого народження і до цього часу вона опікується [PERSON], утримує його за рахунок своєї пенсії та коштів, які вона отримує від здачі в оренду належної їй квартири. Утримувати та виховувати дитину їй допомагають хрещені батьки [PERSON]. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що відповідачка [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Згідно з обмінною картою пологового будинку [INFO] [PERSON] народила хлопчика. Реєстрація народження дитини відбулася на підставі розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.09.2014 № 424, за зверненням [PERSON], в якої проживає дитина. На підставі цього розпорядження видане свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER], де матір»ю дитини вказана [PERSON], а її батьком - [PERSON]. Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 12.11.2014 вбачається, що актовий запис про народження [INFO] дитини [PERSON] зроблений відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.11.2014 № 27 [PERSON] поставлено на профілактичний облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах. Згідно з інформацією завідувача Комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" від 18.11.2014 дитина [PERSON], виписаний з пологового будинку 08.07.2013 року. До 1 місяця неодноразово спостерігався лікарями, а з 1 місяця дитина на прийомі у дільничного педіатра не була, зі слів сусідів мати поїхала в село. З трьох місячного віку філію відвідував тільки з бабусею. Згідно з повідомленням Дніпровського районного управління Головного управління в м. Києві від 17.10.2014 № 48/Ш-3867 проведеними заходами місцезнаходження відповідачки [PERSON] не встановлено. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 09.09.2014 року та 15.07.2015 року вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON], 1955 року народження, за адресою: [ADDRESS]. Квартира в якій вони проживають складається з двох кімнат, загальною площею 44,5 кв.м. В кімнатах дотримуються санітарно-гігієнічні умови, вони обладнані меблями, є побутова техніка, для дитини облаштована окрема кімната. Дитина має одяг, взуття та іграшки. Зі слів сусідів вихованням дитини займається бабуся, а його матір вони не бачили з 2013 року. Із довідки Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Житлово ремонтно-експлуатаційної організації від 03.12.2014 № 2116 слідує, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2014. В ній вона не зареєстрована. З копії паспорта гр. [PERSON] вбачається, що її місце проживання зареєстроване з 30.08.2005 за адресою: [ADDRESS]. Цю квартиру [PERSON] здає в оренду за договором найму жилого приміщення № 14/143 від 05.01.2014 та отримую щомісячну оренду плату в розмірі 4200 грн. Орган опіки й піклування - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, - 16.12.2014 надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Своє рішення мотивує тим, що мати з 2013 року з сином не проживає, по даний час місце її перебування не встановлено, що свідчить про те, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини не бере участі у фізичному, моральному та духовному розвитку дитини, не цікавиться його здоров'ям, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Всі обов'язки з утримання та виховання дитини виконує мати біологічного батька хлопчика - [PERSON]. Правовідносини в даній справі регулюються ст.ст.150,164,167,180,181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних і інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч.ч.3,4,5 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо це неможливо, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба, дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана і їм, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд дійшов висновку, що відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, свідомо нехтуючи ними. В ході розгляду справи судом не встановлено перешкод у спілкуванні відповідачки зі своїм сином. За встановлених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ч.3 ст.167,ст.ст.180,181 СК України,

Outcome: approved