Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якому просили 1) визнати за [PERSON], [INFO], уродженкою та жителькою м.Чернівці, право власності на 6537\\20000 ідеальних часток квартири [ADDRESS], що складається із трьох жилих кімнат, житловою площею 40.1 кв.м., загальною площею 69.7 кв.м., вартістю 147371 грн., як спадкоємцем 1 черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Чернівці; 2) визнати за [PERSON], [INFO]., уродженкою с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, жителькою м. Чернівці, право власності на 6537\\20000 ідеальних часток квартири [ADDRESS], що складається із трьох жилих кімнат, житловою площею 40.1 кв.м., загальною площею 69.7 кв.м. вартістю 147371 грн., як спадкоємцем 1 черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в м.Чернівці. В судове засідання позивачі не з'явилися, від них до суду поступили заяви, в яких просили справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього до суду поступило клопотання в якому просив справу розглядати у його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи до суду не з'явився, від нього до суду поступила заява в якій просив справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004, № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі ППВСУ №7 від 30.05.08) «відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.» Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 1963 р., чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР від 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст..1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст..1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.5 ст..1268 ЦК Українинезалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] в м. Чернівці померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. На час смерті, [PERSON] була членом ЖБК № 39 м. Чернівці, в жовтні 1991 року нею була виплачена повна вартість квартири № 123 в сумі 8391 крб. в цінах 1983 року, що підтверджуються копією довідки ЖБК № 39 від 21.03.2003 року. Позивачі, як спадкоємці 1 черги за законом, 30 січня 2017 року подали заяви про прийняття спадщини до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, яка завела спадкову справу №72\\2004, що підтверджується копією довідки. Проте нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, так як, ними не було надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на квартиру за померлою, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом також встановлено, що за життя [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], а тому після її смерті позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до довідки Чернівецького міського БТІ від 19.09.2016 року № 1627 вартість квартири [ADDRESS] становить 147371 грн. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.12.2007 року по цивільній справі за № 2-2449\\2007р. за [PERSON] було визнано право власності на 3463/10000 ідеальних часток кватири [ADDRESS], як частку в майні подружжя, що підтверджується копією рішення. Даним судовим рішенням встановлено, що квартира [ADDRESS] \\колишня бульвар Героїв Сталінграду\\ була спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], які перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.01.1980 року по 19.06.1992 року, і в період шлюбу в 1983 році [PERSON] отримала ордер на дану квартиру, пайові внески були сплачені частково в період подружнього життя, а частково після припинення шлюбних відносин, а тому суд визнав, що частки подружжя є нерівними. Частка [PERSON] була визначена в розмірі 3463/10000 і на підставі судового рішення за ним було в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право на дану частку в квартирі. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] належить на праві власності 6537/10000 частки квартири [ADDRESS]. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями першого черги, що підтверджується матеріалами спадкової справи, то вони мають право успадкувати 6537/10000 частки квартири [PERSON], а тому слід визнати за кожною з них право власності на 6537/20000 (6537/10000 : 2 = 6537/20000) частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON] яка померла [INFO] в м.Чернівці. Таким чином, оскільки за життя [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], яка була набута на законних підставах, не було належним чином зареєстроване, що унеможливлює оформлення її спадкоємцями своїх прав власності на спадкове майно, то позовні вимоги [PERSON], [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведенного, ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved