Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , у якому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] . Позов обґрунтувала тим, що [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 25.01.1999 року, яким заповів житловий будинок по [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] , а присадибну ділянку заповів [PERSON] . На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) відкрилася спадщина. Позивачка стверджує, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті [PERSON] , та не має претензій до спадкового майна. 06.05.2008 року сину спадкодавця - [PERSON] - було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на компенсаційний рахунок №[NUMBER] в Державному ощадному банку України, Виноградівське відділення. Оформлення спадщини за заповітом не здійснювалось. [INFO] помер [PERSON] - батько позивачки. Позивачці, як спадкоємиці першої черги за законом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом 19.12.2011 року на житловий будинок в [ADDRESS] , що ввійшов до складу спадщини, яка відкрилася на день смерті [PERSON] . Оскільки [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом, до складу якої ввійшла земельна ділянка, то позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. Однак отримала відмову, оскільки дане нерухоме майно охоплено заповітом. Позивачка вважає, що вказана земельна ділянка ввійшла до складу спадщини, що відкрилася на день смерті її батька [PERSON] , а її батько в свою чергу успадкував цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті його батька, а діда позивачки - [PERSON] , у зв`язку із неприйняттям відповідачкою [PERSON] спадщини за заповітом. Позивачка [PERSON] та її представник Дидинська Б.М. в судове засідання не з`явилися, однак представником позивачки подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй заяві. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] у с.В.Паладь Виноградівського району помер [PERSON] , дід позивачки [PERSON] 25.01.1999 року [PERSON] залишив заповіт, яким заповів належний йому на праві особистої власності жилий будинок в [ADDRESS] з належними до нього надвірними спорудами своєму сину [PERSON] , а присадибну земельну ділянку - [PERSON] . Заповіт не змінено і не скасовано. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] , як спадкоємцю першої черги за законом після смерті [PERSON] , було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - цілого компенсаційного рахунку №[NUMBER] та цілого компенсаційного рахунку №9155/1-414 в ВАТ Державний ощадний банк України. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на охоплене заповітом майно не видавалося. До складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] , ввійшла також земельна ділянка на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,16 га, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 12.12.2001 року на підставі рішення 17 сесії 21 скликання Великопаладської сільської ради Виноградівського району. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом на вказану земельну ділянку не видавалося. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що оформив право на майно, набуте в порядку спадкування зі складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] [INFO] у с.В.Паладь Виноградівського району помер [PERSON] , рідний батько позивачки. Заповіту не залишав. Позивачка як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] , та їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий жилий будинок в [ADDRESS] . Позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, що в свій час ввійшла до складу спадщини, що відкрилася на день смерті її діда та перехід прав на яку досі не оформлено, та отримала відмову державного нотаріуса Боричок К.В., мотивовану тим, що вказане нерухоме майно охоплено заповітом, посвідченим 25.01.1999 року, на користь [PERSON] . Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивач належними та допустимими доказами довів, що [PERSON] , на користь якої було заповідано присадибну земельну ділянку, не прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті її діда [PERSON] . Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] - є його рідний син [PERSON] . Відтак, [PERSON] отримав та реалізував шляхом прийняття спадщини право на спадкування в тому числі майна, що охоплено заповітом та заповідане на користь [PERSON] . Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Проте, [PERSON] за життя не оформив правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] , а саме на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,16 га, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 12.12.2001 року на підставі рішення 17 сесії 21 скликання Великопаладської сільської ради Виноградівського району Так, відповідно до приписів ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє [PERSON] права на спадщину, набутого шляхом спадкування за законом вказаної земельної ділянки. Відтак, суд констатує, що відповідно до приписів ст.1218 ЦК України, вказана земельна ділянка ввійшла до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved