Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким поділити її з колишнім чоловіком - відповідачем по справі, земельною ділянкою розміром 0.12 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнавши за нею право власності на 0.6320 га земельної ділянки та встановити порядок користування даною земельною ділянкою. Судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1988 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей. Рішенням Рожнятівського районного суду від 23 жовтня 2008 року шлюб між ними розірвано, а 27 листопада 2008 року розірвання шлюбу зареєстровано в органах РАЦСу. За час спільного проживання вони з відповідачем купили незавершений будівництвом житловий будинку в смт. Брошнів - Осада та закінчили його будівництво. Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області задоволено її позов до [PERSON] про розподіл спільної сумісної власності подружжя та проведено розподіл будинковолодіння в ідеальних частках по 12 частині, в результаті якого їй належить 52.67 % від загальної площі житлового будинку. 7 травня 2001 року під час спільного проживання з відповідачем, вони приватизували земельну ділянку розміром 0.12 га, яка передана у власність відповідачу для обслуговування житлового будинку. Таким чином, їй повинно належати 52,67 % земельної ділянки для обслуговування належної їй частини житлового будинку, тобто 0.6320 га. Вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо, через що вона змушена звернутися в суд. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять розділити між ними спірну земельну ділянку відповідно до варіанту №2, запропонованого експертом. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З 17 вересня 1988 року по 20 листопада 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 4). Спільнопридбане у шлюбі будинковолодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] розділено між сторонам у рівних ідеальних частках. Позивачці виділено 52,67% будинку або 51,45% від загальної вартості будинку, а відповідачу відповідно 47,33% або 48,55% від загальної його вартості, що підтверджується копією рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2013 року (а. с. 8 - 11). Відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для обслуговування зазначеного житлового будинку площею 0.1200 га, яка знаходиться у [ADDRESS] що підтверджується копією державного акта І-ІФ № 014262 на право власності на земельну ділянку від 07 травня 2001 року (а. с. 7) та копією будівельного паспорта на забудову земельної ділянки (а. с. 12-15). Аналізуючи надані сторонами письмові докази в їх сукупності судом встановлено, що сторони за період перебування у шлюбі придбали незавершений будівництвом житловий будинок, який за час спільного проживання добудували. Дане будинковолодіння розділено між ними за рішенням суду. Крім того, за час спільного проживання з позивачкою відповідачем приватизована та передану йому у власність земельна ділянка у [ADDRESS] для обслуговування даного житлового будинку. За змістом ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. В відповідності до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. За змістом п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Отже спірну земельну ділянку слід розділити між сторонами у рівних ідеальних частках з врахуванням розподілу домоволодіння відповідно до варіанту розподілу №2, запропонованого експертом Інституту судових експертиз і права у висновку № 126/14 судової будівельно - технічної експертизи від 05 травня 2014 року (а. с 30-46). Судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок та витрат на проведення експертизи у розмірі 3940 гривень та понесені позивачкою, слід розподілити між сторонами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved