Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу в них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки з 2014 року. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки. Крім того відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріально не забезпечує. Вихованням дитини не займається. ЇЇ заробітна плата не значна і утримувати неповнолітнього сина їй важко. Відповідач працює, має регулярний дохід. У звязку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та пояснила, що дійсно між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 11 жовтня 2008 року. 02 січня 2011 року у них народився син [PERSON], в цей час вони проживали в м. Одеса. Через деякий час, відповідач залишився без роботи, грошей на проживання не вистачало. Крім того, він почав вживати спиртні напої, а тому 01 серпня 2014 року вона переїхала з дитиною проживати в [INFO]. Весь час проживання з дитиною, відповідач не допомагає утримувати сина, іноді дає незначну суму грошей за її вимогою. На теперішній час вона працює, але її коштів не вистачає на утримання дитини. З відповідачем вони разом не проживають майже півтора року. Таким чином, вона просить розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в подальшому позивачка в судове засідання не зявилась. На адресу суду надійшла заява позивачки, в якій вона просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Також, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Новікова». Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодився та пояснив, що не бажає розірвати шлюб з позивачкою. Гроші на утримання дитини, також може сплачувати добровільно. Також пояснив, що не утримував дитину, оскільки не було постійного місця проживання, роботи та в нього хворіла мати, яку він доглядав. Крім того, відповідач пояснив, що він офіційно не працює та не отримує регулярний дохід. Також, відповідач в подальшому у судові засідання повторно не зявився, повідомлявся судом належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №062035. Від даного шлюбу в них є одна неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №252970. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати. Відповідно ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З заяви позивачки вбачається, що вона просить залишити за нею прізвище Новікова. Згідно довідки Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 05.05.2016 року дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. З довідки про доходи від 06.05.2016 року видно, що позивачка [PERSON] працює листоношею в «Укрпошта» Саратської ЦПЗ №3 з березня 2016 року в с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв"язку з тим, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він офіційно не праює, суд дійшов до висновку, що розмір аліментів слід стягнути в твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем існує лише формально, тому його слід розірвати, також, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112-113, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved