Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачки 28107,17 грн. інфляційних нарахувань та 4690, 94 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2015 р. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачка неналежно погашала грошове зобов`язання, сплативши повністю борг лише 22.05.2017 р. При цьому, за порушення грошового зобов`язання на підставі попереднього рішення з відповідачки стягнуто інфляційні нарахування та проценти за період з 12.08.2015 р. по 25.10.2016 р. Відтак спірний період прострочення виконання грошового зобов`язання охоплений з 25.10.2016 р. по 21.05.2017 р. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечила щодо заборгованості, нарахованої позивачем. Вислухавши відповідача, оцінивши докази, суд прийшов до такого висновку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 серпня 2015 року, виділено належну [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] шляхом стягнення з [PERSON] її грошової компенсації в розмірі 277 041,48 грн. Припинено право власності [PERSON] на вказану частку у майні та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири після отримання [PERSON] грошової компенсації. 19 лютого 2016 року державним виконавцем Відділу ДВС Червоноградського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі вказаного рішення суду. 13 вересня 2017 року Апеляційний суд Львівської області ухвалив рішення у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Червноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, яким, з-поміж іншого, вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 34744,94 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 10019 грн. за прострочення грошового зобов`язання, оскільки з 12 серпня 2015 року по 25 жовтня 2016 року [PERSON] не виконала свого зобов"язання стосовно виплати [PERSON] грошової компенсації у розмірі 277041 грн. 48 коп., яке виникло на підставі рішення суду. 26 травня 2017 р. державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі вказаного рішення суду, у зв`язку із сплатою боржником суми боргу. Предметом позову в цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат, завданих позивачу внаслідок невиконання рішення суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Оскільки з 26 жовтня 2016 року по 21 травня 2017 року відповідач не виконала свого зобов`язання стосовно виплати позивачу грошової компенсації, яке виникло на підставі рішення суду, у останнього виникло право на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. Беручи до уваги розрахунки позивача, які є вірними, сума індексу інфляції за цей період становить 28107,17 грн., а також 3% річних за цей же період становлять 4690,94 грн. За таких обставин і міркувань позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно з квитанцією від 31.01.2019 р. № 58, а решту стягнути у його користь з відповідачки.

Outcome: approved