Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У провадженні суду з 06.09.2019 року перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Провадження у справі було відкрито 10.09.2019 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі було закрито 05.12.2019 року. 26.02.2020 року ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №465 - розірвано. Однак, ухвалюючи заочне рішення щодо розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] , судом не було вирішено позовні вимоги щодо стягнення аліментів. У судовому засіданні сторони у справі відсутні, про дату час та місце судового засідання повідомлялися, їх відсутність не перешкоджає ухваленню додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №465 - розірвано. При ухваленні судового рішення за заявленими [PERSON] позовними вимогами судом було вирішено тільки позовні вимоги у частині розірвання шлюбу, а щодо позовних вимог про стягнення аліментів рішення суду ухвалено не було. За даними матеріалів справи встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , що народилася [INFO] . Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , а також стягнення аліментів, позивачка [PERSON] стверджувала, що з серпня 2018 року відповідач [PERSON] кошти на утримання дочки надавав не регулярно та не в достатній кількості , участь у її вихованні не приймає. Всі витрати щодо матеріального забезпечення дочки несе самостійно. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що дочка сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дитини є працездатним, однак участі у вихованні дочки та її ж матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, що перебуває у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на дитину в розмірі, що складає ј частку від його заробітку, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дочки та її розвитку. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у частці від доходу відповідача підлягає стягненню з останнього на утримання дочки, починаючи з 06 вересня 2020 року і до повноліття останньої, або ж зміни матеріального стану сторін,однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Судові витрати за розгляд справи щодо стягнення аліментів, у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved