Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2018 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 1750 доларів США строком на 12 місяців та зобов`язався повернути їх до 26.04.2019 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, борг не повертає, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права. Позивачем 05.10.2020 року направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, однак, відповіді не отримано. Тому він просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, 09.03.2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 74). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до копії письмової розписки, даної відповідачем 26.04.2018 року, він того дня позичив у позивача грошові кошти в сумі 1750 доларів США терміном на 12 місяців (а. с. 7). З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача 05.10.2020 року з письмовою претензією (вимогою) про повернення суми боргу (а.с.15), Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Станом на 15.10.2020 року відповідно до курсу Національного банку України 1 долар США дорівнював 28,31 грн. (а.с. 16-19). Судом встановлено, що відповідач не повернув позичених коштів. Таким чином, розмір не повернутої відповідачем позики становить 49 542 грн., які слід стягнути з нього на користь позивача. Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.4), які в зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що розгляд справи по суті проводився без участі сторін, і представник позивача, адвокат Бунич Р.М. брав участь лише в судовому засіданні 14.01.2021 року і лише протягом 2 хвилин. Обсяг позовної заяви складає 3 аркуші. Тому з урахуванням вимог розумності та справедливості суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід присудити лише 2 500 грн. витрат на правничу допомогу. Отже, загальний розмір судових витрат, понесених позивачем становить 3 340, 80 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved