Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що 16 серпня 2015 року з вини відповідачки відбулося затоплення квартир № 40,44, 48 , в квартирі № 48 мешкають позивачі. В період залиття квартири позивачів, [PERSON] в квартирі 52 був відсутній та після того як йому подзвонили прислав дівчину, яка відкрила квартиру №52. [PERSON] є орендатором квартири №52 , а власником квартири №52 є [PERSON] 17.08.2015 року та 31.08.2015 року до них приходили представники ЖКП Іллічівського району та склали акт про залиття квартири по вині мешканців квартири №52. Згідно складеного акту в квартирі №48 на кухні на стелі та на стінах видні жовті розводи, в коридорі на стелі та стінах жовті плями та здувся лінолеум, в поморці на стелі видно жовтні плями, в залі на стелі жовті плями В добровільному порядку відповідач [PERSON] та [PERSON] відшкодовувати відмовились. Крім матеріального збитку була спричинена моральна шкода. Просила стягнути з відповідачів суму матеріального збитку у розмірі 7902 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 гривень на користь [PERSON], [PERSON], а також судові витрати. До судового засідання позивачі не зявилися, надала суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник позивача та третьої особи, що діє на підставі договору про надання правової допомоги адвокат [PERSON], надав суду заяву, якою позов визнав частково. А саме в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6585 грн., моральної шкоди у розмірі 500 грн. [PERSON] та 300 грн. [PERSON] З позовними вимогами до [PERSON] не згоден, оскільки вважає їх незаконними та такими, що задоволенню не підлягають. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в Кальміуському районі міста Маріуполя згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1999 року, зареєстрованого у Маріупольському БТІ 14.01.2000 року за №36805, належала в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 02.12.2013 року [PERSON] подарувадла належну їй 1\\3 частики квартири [PERSON], договір посвідчено в Третій маріупольській державній нотаріальній конторі про що зроблено відповідний запис у свідоцтві про право власності на квартиру №48. Згідно акту від 17 та 31 серпня 2015 року, складеного комісією в складі майстрів ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя [PERSON] та [PERSON], ними була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття. В ході обстеження встановлено, що 16 серпня 2015 року з вини мешканця квартири №52 сталося залиття, внаслідок чого зафіксовані сліди залиття: в кухні стеля (побілка), стіни (шпалери), замкнута електропроводка; в коридорі - стеля (побілка), стіни (шпалери), вздуття лінолеуму; у коморі - стеля (побілка), стіни (шпалери); у зальній кімнаті кут стелі (побілка), стіни (шпалери); в туалеті - стеля (побілка), стіни (шпалери). На стелі та стінах наявні жовті плями та розводи (остаточні сліди залиття). Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на викладене та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок в доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Вина відповідача [PERSON] як власника квартири №52, в кухні якої стався порив холодного водопостачання, у залитті квартир №48 будинку №36 по вул. Мамина Сибіряка в місті Маріуполі 16 серпня 2015 року, встановлена актами, складеними комісією ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя від 17 серпня 2015 року та 31 серпня 2015 року. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №6/с від 05.04.2016 року, вартість ремонтно відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень в квартирі [ADDRESS], складає 7902 грн. (в т.ч. ПДВ 1317 грн.). ( а.с. 33-39). Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно із п. «А» ст. 193.1 Розділу «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України ставка податку на додану вартість встановлюється в розмірі 20 відсотків. На підставі того, що експертом [PERSON] при визначені майнової шкоди позивачам враховувалась сума ПДВ, то при визначенні розміру такої шкоди для її виплати винною особою, суми, визначені експертом, повинні бути зменшені на суму податку на додану вартість, оскільки фактично роботи по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт та закупівлі матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень квартири, позивачами ще не проводились. На підставі ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Натомість за ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК зазначено, що власність зобов'язує, а власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. До того ж згідно із ч. 1 ст. 322 ЦК власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, крім іншого, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. На підставі досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що в судовому засіданні було доведено завдання шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачки [PERSON] як власника квартири [ADDRESS], що виразилось у неналежному утриманні [PERSON] належної їй квартири, що свідчить про вину відповідачки у завданні майнової шкоди власникам квартир № 48 в будинку №36 по вул. Мамина Сибіряка в м. Маріуполі. Будь-яких підстав стягувати спричинену внаслідок залиття шкоду з відповідача [PERSON] немає, оскільки він не є власником квартири №52, зареєстрований за іншою адресою, а доказів того, що він на законних підставах на момент залиття проживав у вказаній квартирі, суду не представлено. Внаслідок наведеного судом, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода в сумі 4390 грн., а на користь [PERSON]. 2195 грн. Та ця сума визначена відповідно до часток кожного у квартирі - відповідно 2\\3 частки та 1\\3 частки. Крім завданої матеріальної шкоди, позивачі просять стягнути моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. кожному. Вказані вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. З урахуванням наведеного, враховуючи характер та тривалість порушення прав позивачів, дії відповідача при настанні негативних наслідків та залиття приміщень, розмір завданої матеріальної шкоди, істотність вимушених змін у житті позивачів та обсяг необхідних дій для відновлення попереднього становища і відновлення первісного стану приміщення, а саме що позивачі були змушені проживати в дискомфортних умовах і застосовувати додаткові зусилля для встановлення свого побуту у пошкоджених квартирах, приймати заходи до поновлення своїх прав в судовому порядку, суд вважає, що позивачам [PERSON] та [PERSON], як власникам пошкодженого нерухомого майна, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку із пошкодженням їх майна. Між тим, розмір визначений позивачами у 3000,00 гривень, є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, на підставі чого доходить висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 1000 грн. кожному, оскільки ця сума буде сприяти вимогам розумності та справедливості при даних обставинах. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, крім іншого, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Таким чином на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 551,20 грн. На користь позивача [PERSON]. з відповідача [PERSON] підлягає стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 551,20 грн

Outcome: partial