Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008 року. Від шлюбу мають неповнолютнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що фактичне подружнє життя між сторонами припинене. Неможливість спільного проживання викликана особистими мотивами кожного із подружжя. 14.11.2019 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської обл. справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва за підсудністю. 24.02.2020 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 25.02.2020 року ухвалою судді і відкрито провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та відповідачки , дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 20.09.2008 року укладено шлюб у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 304 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін по справі є дитина, а саме: син [PERSON] , [INFO] (а.с.7) . Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторни довгий час не ведуть спільно господарство, бюджет окремий, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved