Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Долинянської сільської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітами після смерті бабусі [PERSON], яка померла 04 серпня 2000 року та батька [PERSON], який помер 22 лютого 2010 року. У позовній заяві зазначено, що батко позивачки [PERSON] постійно проживав в [INFO] разом з своєю матірю [PERSON] Батько та бабуся були співвласниками домоволодіння №61 по вул.Кубалівка в с.Долиняни Рогатинського району, яке належало до суспільної групи "колгоспні двори". За життя вони обоє зробила заповідальні розпорядження, відповідно до яких все належне їм майно заповіли позивачці. [PERSON] померла 04.08.2000 року, [PERSON] помер 22.02.2010 року. Позивачка прийняла спадщину, вступила в оперативне володіння спадковим майном, оформила у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств «Долинянська» в с.Долиняни. Через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння №61 по вул.Кубалівка державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами. Просила позовні вимоги задовольнити, визнати за нею право власності на домоволодіння, що розташовані за адресою с.Долиняни, вул.Кубалівка, буд.№61, Рогатинського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] У судове засідання, призначене на 28.12.2015 року позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Виконавчий комітет Долинянської сільської рада направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника сільської ради. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки №602, виданої 14.12.2015 року виконавчим комітетом Долинянської сільської ради, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку в с.Долиняни, вул.Кубалівка, буд.№61 проживали [PERSON] і [PERSON] захарович. Двір належав до суспільної групи «колгоспний двір». Відповідно до заповіту, посвідченого 12 жовтня 1999 року секретарем Долинянської сільської ради [PERSON], [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповілда [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON]Т, який зареєстрований у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради 12.10.1999 року за реєстровим №7 на імя [PERSON] не змінений і не відмінений. Відповідно до заповіту, посвідченого 02 червня 2005 року секретарем Долинянської сільської ради [PERSON], [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON] Заповіт від імені [PERSON], який 02.06.2005 року посвідчений у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради за реєстровим №9 на імя [PERSON] не змінений і не скасований. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх Таким чином кожен із членів колгоспного двору був власником 1/2 частини домоволодіння. [PERSON] померла 04 серпня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №0112193, виданим 16 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції. Відповідно до розяснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року. За ст. 534 ЦК України (чинного на час відкриття спадщини після смерті 04 серпня 2000 року [PERSON]Т.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оформила спадкові права у нотаріальній конторі на земельний пай. Станом на 26 грудня 2015 року із заявами про прийняття спадщини, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно. яке залишилося після смерті [PERSON], інші спадкоємці не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 26.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], секретарем виконавчого комітету Долинянської сільської ради 12.10.1999 року за №7 на імя [PERSON] після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у с.Долиняни. вул.Кубалівка, буд.№61 Рогатинського району через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. [PERSON] помер 22 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №109409, виданим 24 лютого 2010 року виконавчим комітетом Долинянської сільської ради. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка прийняла спадщину, оскільки звернулася у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори із відповідною заявою. Спадкова справа після смерті 22 лютого 2010 року батька позивачки [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якого було с.Долиняни Рогатинського району - відкрита Рогатинською районною державною нотаріальною конторою 16 липня 2010 року. Станом на 26 грудня 2015 року із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті батька позивачки [PERSON]. інші спадкоємці, крім [PERSON] до Рогатинської районної державної нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 26 грудня 2015 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], секретарем виконавчого комітету Долинянської сільської ради 02.06.2005 року за №9 на імя [PERSON] після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у с.Долиняни. вул.Кубалівка, буд.№61 Рогатинського району через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до звіту про незалежну оцінку домоволодіння №61 по вул.Кубалівка в с.Долиняни Рогатинського району вартість домоволодіння становить 57\~377 грн. До складу домоволодіння №61 по вул.Кубалівка в с.Долиняни входять: житловий будинок загальною площею 59,2 м2, житловою 43,2 м2, стайня-стодола загальною площею 43,4 м2, літня кухня загальною площею 31,4 м2, погріб загальною площею 16,9 м2, ворота загальною площею 6,7 м2, огорожа загальною площею 28,5 м2, криниця - 6, 0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася, що підтверджується довідкою №585, виданою 11.12.2015 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. За [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], жителькою м.Львів, вул.Широка буд.№70 кв.№20, слід визнати право власності на домоволодіння №61 по вул.Кубалівка в с.Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області вартістю 57377 грн., а саме: житловий будинок загальною площею 59,2 м2, житловою 43,2 м2, стайню-стодолу загальною площею 43,4 м2, літню кухню загальною площею 31,4 м2, погріб загальною площею 16,9 м2, ворота загальною площею 6,7 м2, огорожу загальною площею 28,5 м2, криницю - 6, 0 м/п в порядку спадкування за заповітами внаслідок смерті [PERSON], яка померла 04 серпня 2000 року та [PERSON], який помер 22 лютого 2010 року.

Outcome: approved