Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що 06 листопада 2006 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишено проживати з нею. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.11.2005 року відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 150 грн. щомісячно. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.10.2008 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно дітей. Однак, від виконання обов'язку щодо утримання синів відповідач ухиляється аліменти не сплачує і на момент звернення до суду заборгованість по аліментах становить 41 000 грн. Розмір аліментів, який становить 150 грн. в декілька разів менший встановленого мінімального розміру аліментів, крім того враховуючи підвищення цін на оплату комунально-житлових послуг, підвищення цін на продукти харчування, лікування, навчання, вона не може в повній мірі забезпечувати їхніх дітей матеріально всім необхідним. Відповідач працездатний здоровий інших утриманців немає, а тому може та повинен сплачувати аліменти у розмірі достатньому для утримання дітей. Просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі по 1500 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання представник позивачки подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав відзив на позовну заяву. В даному відзиві заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, просить прийняти рішення ,яким стягувати з нього аліменти в сумі по 1000 грн. на кожну дитину, оскільки не має постійного місця роботи,на даний час є вдруге одружений і має в другому шлюбі малолітню дитину. Беручи до уваги письмові клопотання представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовє частково підставний і підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. За час перебування сторін в шлюбі, у сторін від спільного проживання народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.09.2001 року та серії [NUMBER] від 29.06.2005 року (а.с.7-8). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.11.2005 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі по 150 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.4-5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.10.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його синів (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні на даний час діти потребують більших коштів на своє утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Розмір аліментів на даний час є недостатнім, щоб утримувати синів, які потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дітей, та в декілька разів меншим від визначеного законом мінімуму на утримування дітей відповідного віку.. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітніх дітей в розмірі по 150 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. При врахуванні суми аліментів, суд бере до уваги той факт,що відповідач не має постійного місця роботи, вдруге одружений, в другому шлюбі має малолітню дитину. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн.. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 166, 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial