Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові позивач вказав , що в березні 2017 р. померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] .За життя мати склала заповіт , яким вказаний житловий будинок заповідала позивачу. Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , де заведена спадкова справа , але постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок . Прохав визнати за ним право власності на житловий будинок . У судове засідання позивач не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , позов підтримав , просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с.В`язова Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як свідчить довідка В`язівської сільської ради від 04.03.2020 р. , [PERSON] на день смерті проживала зі своїм співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS] . Заповіт по В`язівській сільській раді посвідчувався 23.03.2015 р., за реєстром №10. Заповітом , посвідченим В`язівською сільською радою від 23.03.2015 р. , [PERSON] заповідала [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . Заповіт на день смерті не змінювався та скасований не був. Відповідно до довідки В`язівської сільської ради від 04.03.2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , згідно записів погосподарської книги №1 В`язівської сільської ради. Будинок збудований в 1977 році на земельній ділянці в розмірі 4323 кв.м, яка приватизована . Як свідчить довідка КП « Краснокутське БТІ « від 13.04.2020 року , право власності на вище вказаний житловий будинок не зареєстровано. Згідно технічного паспорту ,виготовленого КП « Краснокутське БТІ» від 20.03.2020 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами існує по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , де заведена спадкова справа №228/2017 .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 12.03.2020 р., позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як свідчить ст.1223 ЦК України право на спадкування мають , особи , визначені в заповіті. Відповідно до роз"яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні доведено факт , що житловий будинок належить на праві приватної власності [PERSON] та позивач має право успадкувати вказаний будинок як спадкоємець за заповітом . Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку після смерті спадкодавця , відсутні. Відповідно до ст. 1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач надав достатньо доказів на підтвердження позову , тому позов підлягає задоволенню, оскільки він законний , обґрунтований , підтверджений належними доказами та не порушує права інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved