Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТДВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД «УНІВЕРСАЛ» про виплату заробітної плати, проведення розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.05.2003 року вона була прийнята на роботу в ТДВ "Криворізький завод «Універсал» на посаду старшого інженера виробничого відділу згідно наказу № 64-н. 26.03.2010 року звільнилась за власним бажанням. 20.11.2015 року прийнята на посаду старшого інженера виробничого відділу. Керівником підприємства було видано наказ № 208-к від 19.1 1.201 5 року про прийняття на роботу. З цього ж дня вона була допущена до роботи та на неї було покладено відповідні обов'язки. Вказану роботу виконувала особисто із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку безперервно усі без виключення робочі дні, з моменту прийняття на роботу і до моменту звільнення. У період її роботи в жовтні 2016 року їй було не виплачено 2022,42 грн.; в листопаді 2016 року не виплачено 1425,50 грн.; в грудні 2016 року не виплачено 1026,55 грн. Станом на 19.04.2018 року заборгованість по заробітній платі становить 4474,47 грн. Виплата належних їй сум 05.12.2016 року власником здійснена не була. Таким чином, роботодавцем на момент звільнення не було проведено розрахунок. Крім цього, у зв'язку із вказаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП роботодавець зобовязаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на момент направлення вказаної позовної заяви до суду становить 2500,00 грн. Тому звернулася з позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 4474,47 грн., середній заробіток за час затримки розрахунки при звільнення в сумі 2500,00 грн., а також моральну шкоду, яку оцінює в 10000,00 грн. Ухвалою суду від 21.05.2018 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Представник відповідач позовну заяву з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження отримав 06.06.2018 року. Правом на відзив не скористався. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Приписами\~ст. 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що відповідно наказу (розпорядження) № 208-К від 19.10.2015 року [PERSON] прийнята на роботу з 20.10.2015 року ТДВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД «УНІВЕРСАЛ» на посаду старшого інженера виробничого відділу (а.с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно наказу (розпорядження) № 343-К від 05.12.2016 року [PERSON] звільнена з ТДВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД «УНІВЕРСАЛ» за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП (а.с. 13). Відповідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 в трудовій книжці [PERSON] від 25.07.1970 року зроблені відповідні записи про прийняття та звільнення з ТДВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД «УНІВЕРСАЛ» (а.с. 7- 8). Відповідно до\~ст.\~115\~КЗпП України\~заробітна плата\~виплачується працівникам\~регулярно в\~робочі дні\~у строки,\~встановлені колективним\~договором або\~нормативним актом\~роботодавця,\~погодженим з\~виборним органом\~первинної профспілкової\~організації чи\~іншим уповноваженим\~на представництво\~трудовим колективом\~органом (а\~в разі\~відсутності таких\~органів -\~представниками,\~обраними і\~уповноваженими трудовим\~колективом),\~але не\~рідше двох\~разів на\~місяць через\~проміжок часу,\~що не\~перевищує шістнадцяти\~календарних днів,\~та не\~пізніше семи\~днів після\~закінчення періоду,\~за який\~здійснюється виплата.\~Аналогічне положення\~закріплене у\~ст.\~24\~Закону України «Про оплату праці». До того ж, згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В супереч вище викладених норм, з довідки ТДВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД «УНІВЕРСАЛ» від 19.04.2018 року № 234 слідує, що [PERSON] не перебуває у трудових відносинах з підприємством, однак станом на 19.04.2018 року заборгованість по заробітній платі становить 4474,47 грн., з яких: за жовтень 2016 року 2022,42 грн., листопад 2016 року 1425,50 грн.; грудень 2016 року 1026,55 грн. (а.с. 11). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, манежних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76 цс 14, в постанові від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13, в постанові від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39цс11, в постанові від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-60цс11. Відповідно до п. 21\~Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач [PERSON], просить суд стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2500,00 грн. Оскільки сума не перевищує розміру розрахунку виходячи з положень визначених Порядком обчислення середньої заробітної плати, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №4 від 31.03.1995 (з наступними доповненнями та змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачу заробітної плати, останній була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що [PERSON] безпідставно була позбавлена права на отримання заробітку, внаслідок чого змушена була прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, свого матеріального забезпечення та забезпечення сім`ї, що завдавало позивачу моральних страждань. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні, проте в розмір 10000, 00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, а тому позовна вимога позивача про стягнення з моральної шкоди підлягає до задоволення частково, в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до\~ст.\~430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення заробітної плати та за вимоги стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, сплатила при зверненні до суду судовий збір за вимоги, щодо стягнення моральної шкоди. З урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України,\~суд вирішує питання щодо стягнення судового збору, судові витрати по справі поклавши на відповідача.

Outcome: partial