Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У серпні 2014 року Новоодеська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду із позовом в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей. На обґрунтування позову зазначено, що малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком та матір'ю яких є відповідачі, внаслідок дій останніх позбавлені батьківського піклування та догляду. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON], влаштувавши тимчасово власних малюків до будинку дитини м. Миколаєва, жодного разу їх не відвідала та в подальшому дій по їх поверненню не вчинила, а батько дітей за місцем проживання тривалий час відсутній та долею дітей не цікавиться, просять позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до вказаних малолітніх дітей. В ході розгляду справи представник позивача від позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з [PERSON], [PERSON] відмовилась, у зв'язку із чим провадження у справі у цій частині закрито. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову про позбавлення відповідачів батьківських прав підтримала, просила про задоволення позову з підстав у ньому викладених. Представник третьої особи - Миколаївського обласного будинку дитини у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вважаючи, що задоволення позову буде відповідати інтересам малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Прокурор позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] просив задовольнити у зв'язку із відповідністю зазначеного інтересам малолітніх дітей, позбавлених належного батьківського піклування. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Вивчивши доводи позову, матеріали справи, з'ясувавши думку учасників процесу, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 28.05.1997 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 28.05.1997 р., свідоцтва про народження [NUMBER] та [NUMBER], видані 27.09.2013 р. ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області, повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20.12.2013 р.) 30.09.2013 р. [PERSON] попереджувалась про наслідки подальшого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх новонароджених дітей (акт попередження №84). Відповідно розпорядженням Новоодеської РДА Миколаївської області №№334-р, 335-р від 16.10.2013 р. з урахуванням заяви матері - [PERSON] малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] направлені до державного дитячого закладу (Миколаївський будинок дитини) строком на 6 місяців. 21.07.2014 р. головний лікар Миколаївського обласного будинку дитини у зв'язку зі сплином строку перебування [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у вказаному закладі звернулася до Начальника служби у справах дітей Новоодеської РДА з проханням вирішення їх подальшої долі, а також повідомила про те, що за час перебування вказаних дітей у закладі їх мати жодного разу дітей не відвідала та їх долею не цікавилася. Місце перебування батька дітей - [PERSON] невідоме (довідка виконкому Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської облсті № 502 від 03.10.2013 р.). Орган опіки та піклування Новоодеської райдержадміністрації у обґрунтованому письмовому висновку № 489/15-34/02 від 20.08.2014 р. вважає доцільним позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на необхідність їх захисту і невиконання відповідачами обов'язків по належному її утриманню та вихованню. Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, якщо вона чи він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. (з наступними змінами) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У принципі 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, повинна зростати в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Оцінивши досліджені докази суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню власних малолітніх дітей, оскільки на протязі тривалого часу не цікавляться їх життям та здоров'ям, не займаються їх доглядом та вихованням, не піклуються про стан їх здоров'я, не надають матеріальної допомоги на їх утримання, залишили власних малолітніх дітей без батьківського догляду та піклування. Враховуючи наведене, суд вважає поведінку відповідачів ухиленням від виконання батьківських обов'язків та підставою для позбавлення батьківських прав щодо їх малолітніх дітей, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.164 СК України.

Outcome: approved