Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» - (надалі по тексту - позивач, ПАТ «Універсал Банк») через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2007 року між позивачем та [PERSON] (надалі по тексту - позичальник, відповідач) укладено Кредитний договір №046-2914/840-0878 (на придбання майна). Відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 89696,00 грн. доларів США на умовах встановлених договором, а відповідач зобов'язувалась виконувати положення правочину належним чином, оплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 12,75% річних в порядку і на умовах визначених договором та повернути кредит у строк до 10 грудня 2037 року, (п.1,1 та п. 1. 2. Кредитного договору). За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 38,25 % річних (п.п.1.1.1 Кредитного договору). На виконання Кредитного договору від 28.12.2007 року позивач перерахував кредитні кошти відповідачу в сумі 89696,00 доларів США шляхом банківського переказу на позичковий рахунок [NUMBER] (№04604017000021520), відкритий у Кредитора для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій з надання кредиту та його погашення. Згодом між позивачем та [PERSON] було укладено декілька Додаткових угод, якими змінювалась процентна ставка за користування коштами. В порушення умов Кредитного договору, Додаткових угод та чинного законодавства України, відповідач не виконала та не виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 30.01.2018 року у відповідача з'явилась заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 у розмірі - 68427,18 доларів США, з яких: -прострочена заборгованість по кредиту - 3810,56 доларів США; -сума дострокового стягнення кредиту - 53536,10 доларів США; -заборгованість по відсоткам - 10709,71 доларів США; -заборгованість по підвищеним відсоткам - 370,81 доларів США. Отже, враховуючи порушення зобов'язання за Кредитним договором у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки. Однак, Банком прийнято рішення звернутися з позовом до суду на суму 48000,00 доларів США, що не обмежує позивача звернутися на залишок суми боргу до відповідачів. 14.06.2017 року на адресу відповідача [PERSON], яка була вказана при укладенні кредитного договору направлялась вимога, про дострокове погашення суми боргу. Нажаль, боржник не вчинив жодних дій, які свідчили б про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. На момент подачі позову, жодних грошових коштів від [PERSON] на розрахунковий рахунок позивача не надходило. Крім того, 28.12.2007 року, 14.11.2014 року, 07.12.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 046-2914/840-0878-Р/1 та договори поруки б/н, (а.с.44-64, Том-І), згідно умов яких, поручитель відповідає перед Кредитором у тому обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3 Договору поруки від 28.12.2007 року, від 14.11.2014 року та від 07.12.2015 року). На адресу відповідача - [PERSON], яка була вказана при укладенні кредитного договору направлялася вимога про дострокове погашення суми боргу. При цьому, [PERSON] не вчинив жодних дій, які свідчили б про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість, у зв'язку з чим ПАТ «Універсал Банк» змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.96-97, Том -І). 14.05.2018 року від представника Банку до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої було виправлено помилки, зазначені в прохальній частині позовної заяви, зокрема: вірно зазначено дату та місце народження, місце реєстрації та ідентифікаційний номер відповідача [PERSON] (а.с.100, Том-І). 02.08.20185 року в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано заперечення на позову заяву, відповідно до якого вона вказувала на те, що відповідач [PERSON] категорично не погоджується з наданим представником банку розрахунком заборгованості за кредитним договором та просить суд звернути увагу, що суми, які [PERSON] сплачувала на погашення заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом не співпадають із сумами, які були зараховані. Звертала увагу суду на те, що в оскаржуваному розрахунку не зазначено суми які [PERSON] сплачувала на погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом. У свою чергу надала суду свій контр розрахунок погашення заборгованості по кредиту та сплаті відсотків, відповідно до якого загальна сума сплачена [PERSON] на погашення кредиту та сплаті відсотків, що підтверджені квитанціями ПАТ «Універсал Банк» становлять не менше ніж 995641,30 доларів США. Порівнюючи зазначену суму, відповідач [PERSON] вказала, що вона заплатила на 22073,02 долари США більше ніж зараховано на погашення кредиту та сплаті відсотків згідно розрахунку заборгованості, що поданий до суду позивачем. Таким чином, розрахунок заборгованості по кредиту поданий позивачем, є лише думкою позивача щодо суми заборгованості, і не може мати для суду заздалегідь встановленої сили. Також звернула увагу суду на те, що у зв'язку з оскарженням відповідачем [PERSON] розрахунку заборгованості, для встановлення істини в справі потрібно залучити експерта в галузі судових економічних експертиз. Відповідач зазначила, що вона просить суд призначити експертизу, про що подається окреме клопотання до суду (а.с.120-123 Том-І, 124-250 Том-І, 1-103 Том-ІІ). Ухвалою судді від 02.08.2018 року (а.с.108, Том-ІІ) закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні. 17.09.2018 року до суду через загальну канцелярію суду представником [PERSON] - [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, аналогічний тому, що був долучений до матеріалів справи в підготовчому засіданні за клопотанням представника, в якому вказано про те, що відповідач [PERSON] надає суду свій контр розрахунок погашення заборгованості по кредиту та сплаті відсотків, відповідно до якого загальна сума сплачена нею на погашення кредиту та сплаті відсотків, що підтверджені квитанціями ПАТ «Універсал Банк» становить не менше ніж 995641,30 доларів США. Порівнюючи зазначену суму, відповідач [PERSON] вважає, що вона заплатила на 24549,21 долари США більше ніж зараховано на погашення кредиту та сплаті відсотків згідно розрахунку заборгованості що поданий до суду позивачем. В іншому за текстом відзив на позовну заяву аналогічний поданому запереченню на позовну заяву (а.с.112-115, Том-ІІ, 116-250, 1-110, Том-ІІІ). Представником Банку подано до суду відповідь на заперечення, відповідно до якої остання вказувала на те, що представником відповідачів було пораховано заборгованість за кредитним договором не вірно. До контр розрахунку внесено платіжні доручення, які не відносяться до погашення кредиту, оскільки кошти вносились на інший рахунок відмінний від рахунку погодженому умовами кредитного договору. Згідно п.п.2.1.3. Кредитного договору відкриття позичальником поточного рахунку [NUMBER] у Кредитора - ПАТ «Універсал Банк», код банку (МФО 322001) для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту. Однак, представник відповідачів сумує всі платіжні доручення, де проплати вносились на ощадний рахунок, квитанції за видачу готівки та комісійні платежі. Більше того представник відповідачів додає та плюсує до внесених платежів щодо погашення кредиту суми зазначені в меморіальних ордерах, що являється неправомірним, оскільки залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до меморіальних ордерів можна прослідкувати розподілення вже зарахованих щомісячних платежів з поточного рахунку [NUMBER] позичальника по іншим внутрішнім міжбанківським рахункам. Проте, представник відповідачів плюсує суми в меморіальному ордері до платежів по внесенню кредиту. В контр розрахунку значна кількість технічних помилок, а відтак суми визначені в контр розрахунку не відповідають дійсності, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. (а.с.111,112, 113-133, 142,143, 144-182, Том-ІІІ). У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача - [PERSON] просила відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог позивача до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з пропущенням граничного строку на пред'явлення позовних вимог до поручителя. Вказувала на те, що зважаючи, що письмова вимога направлена позивачем отримана відповідачем [PERSON] 22.06.2017 року, а відповідно до умов визнання терміну дострокового повернення кредиту, згідно зазначеної вимоги настає на шістдесят перший день з дня отримання - строк дострокового повернення кредиту настає 23.08.2017 року. Отже, кінцевий термін, протягом якого позивач мав право реалізувати своє право звернення до поручителя закінчується 23.02.2018 року. Однак, позовна заява ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором подана лише 24.04.2018 року. Тобто через 2 (два) місяці після закінчення граничного строку на пред'явлення позовних вимог до поручителя [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк», оскільки 22.06.2009 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується Витягом із статуту (а.с.84, 85, 86, 87, 88 т.І). 28.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено Кредитний договір №046-2914/840-0878 (на придбання майна). Відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 89696,00 грн. доларів США на умовах встановлених договором, а відповідач зобов'язувалась виконувати положення правочину належним чином, оплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 12,75% річних в порядку і на умовах визначених договором та повернути кредит у строк до 10 грудня 2037 року, (п.1,1 та п. 1. 2. Кредитного договору). За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 38,25 % річних (п.п.1.1.1 Кредитного договору) (а.с.6-11, Том-І). На виконання Кредитного договору від 28.12.2007 року позивач перерахував кредитні кошти відповідачу в сумі 89696,00 доларів США шляхом банківського переказу на позичковий рахунок [NUMBER] (№04604017000021520), відкритий у Кредитора для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій з надання кредиту та його погашення, що підтверджується меморіальним ордером №04629141150000065 від 28.12.2007 року (а.с.70, Том-І) та випискою по рахунку від 28.12.2007 року (а.с.71, Том-І). 14.11.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №046-2914/840-0878 від 28.12.2007 року (а.с.12-27, Том-І), якою сторони погодили оплату процентів за користування кредитом в наступному порядку: - з 14.11.2014 року по 09.11.2015 року (включно) - процентна ставка - 4,05 % (базова процентна ставка) за користування коштами понад встановлений строк - 12,05 % (підвищена процентна ставка); - а починаючи з 10.11.2015 року - процентна ставка - 4,05 % (базова процентна ставка) збільшена на 8,7 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування коштами понад встановлений строк - 12,05 % (підвищена процентна ставка) збільшена на 8,7 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, (п. п. 1.1.1.-1.1.2. Додаткової угоди від 14.11.2014 року). 07.12.2015 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №046-2914/840-0878 від 28.12.2007 року (а.с.31-40, Том-І), якою сторони погодили оплату процентів за користування кредитом в наступному порядку: - з 07.12.2015 року по 09.11.2016 року (включно) - процентна ставка - 5,00 % (базова процентна ставка); за користування коштами понад встановлений строк - 13,00 % (підвищена процентна ставка); -а починаючи з 10.11.2016 року - процентна ставка - 5,00 % (базова процентна ставка) збільшена на 7,75 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування коштами понад встановлений строк - 13,00 % (підвищена процентна ставка) збільшена на 7,75 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, (п.п. 1.1.1.-1.1.2. Додаткової угоди від 07.12.2015 року). Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 04629141150000065 від 28.12.2007 року та випискою по рахунку від 28.12.2007 року, однак відповідач [PERSON] при цьому зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що станом на 30.01.2018 року у відповідача з'явилась заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 у розмірі - 68427,18 доларів США, з яких: -прострочена заборгованість по кредиту - 3810,56 доларів США; -сума дострокового стягнення кредиту - 53536,10 доларів США; -заборгованість по відсоткам - 10709,71 доларів США; -заборгованість по підвищеним відсоткам - 370,81 доларів США. Банком у свою чергу прийнято рішення звернутися з позовом до суду на суму 48000,00 доларів США. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 4 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов'язання позичальник за будь-якою з кредитних послуг, наданих Банком за умовами цього Договору має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит за всіма кредитними послугами, наданими Банком в межах дії цього Договору. Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку невикористання відповідачем зазначені у Договорі цілі та не повернення одержаного кредиту, сплату процентів та інших платежів, які підлягають сплаті згідно положень договору. ПАТ «Універсал Банк», використовуючи право, надане йому частиною першою статті 651, частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, а також умовами Договору, 14.06.2017 року направив боржнику [PERSON] письмову вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 63690,56 доларів США (а.с. 80, Том-І). У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги З вказаною вимогою позичальник була ознайомлена 24.06.2017 року належним чином, що підтверджується її особистим підписом (а.с.82, Том-І). Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за Договором від 28.12.2007 року, визначивши днем остаточного їх погашення 23.08.2017 року. Як вбачається з письмових матеріалів справи, зокрема, із наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитом здійснено позичальником [PERSON] у січні 2017 року у сумі 5,44 доларів США та зараховано по кредиту, зараховано по відсоткам у червні 2017 року у сумі 31,90 доларів США. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів не погоджувалась з розрахунком заборгованості, наданим представником Банку, вважаючи його неправомірним та вказувала на те, що [PERSON]. сплачено більше ніж зараховано на погашення кредиту та сплаті відсотків згідно розрахунку заборгованості. Також надала свій контр розрахунок заборгованості за кредитним договором, який відмінний від розрахунку наданого представником Банку. Представник Банку у свою чергу вказував на те, що представником відповідачів було пораховано заборгованість за кредитним договором не вірно. До контр розрахунку внесено платіжні доручення, які не відносяться до погашення кредиту, оскільки кошти вносились на інший рахунок відмінний від рахунку погодженому умовами кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, а саме: згідно п.п.2.1.3. відкриття позичальником поточного рахунку [NUMBER] у Кредитора - ПАТ «Універсал Банк», код банку (МФО 322001) для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту. Згідно п. 1.4 «Інструкції про безготівкові розрахунки з Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01 2004 року, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та нормативно-правових актів Національного банку. Ощадний рахунок - це рахунок призначений для збереження та примноження тимчасово вільних коштів з можливістю доступу до рахунку у в будь-який момент. А тому, внесенням коштів та ощадний рахунок не може вважатися, що боржник вніс коштів на погашення кредиту. Між тим, з наданого контр розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим представником відповідачів вбачається, що в ньому зазначена значна кількість платіжок, де в призначенні платежу оплата проводилась не на кредитний поточний рахунок [NUMBER] визначений умовами кредитного договору, а на ощадний рахунок. Відповідно до платіжних доручень боржниця як знімала готівку, так і поповнювала ощадний рахунок. Крім того, ні відповідач, ні її представник не являються фахівцями з галузі економіки, а тому не володіють спеціальними знаннями для того, щоб оцінити правильність нарахування тіла кредиту, відсотків та інших платежів, які передбачені положенням договору. Економічний висновок щодо правильності чи не правильності застосування методики меже надати лише фахівець у відповідні галузі, який має диплом, сертифікат та відповідно до ст. 102 ЦПК України попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, жодних письмових клопотань від відповідачів по справі про проведення експертизи матеріали справи не містять, у зв'язку з чим суд не бере до уваги посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що суд не задовольнив її клопотання про проведення експертизи. Більше того, у поданому до суду запереченні на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що до суду подається окреме клопотання про призначення експертизи, однак в додатках до заперечення жодного письмового клопотання не зазначено. Отже, на думку суду представником відповідача на підтвердження своїх доводів щодо неправильності проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором представником Банку не надано до суду жодного належного доказу, в розумінні ст.ст. 80,81 ЦПК України. Оскільки в судовому засіданні встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню й з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28.12.2007 року в загальному розмірі 48000 доларів США, що в еквіваленті складає 1251978 грн. Що стосується позовних вимог Банку до [PERSON], як поручителя, то судом встановлено наступне. Як вбачається з письмових матеріалів справи 28.12.2007 року, 14.11.2014 року та 07.12.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 046-2914/840-0878-Р/1 та договори поруки б/н, згідно умов яких, поручитель відповідає перед Кредитором у тому обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3 Договору поруки від 28.12.2007 року, від 14.11.2014 року та від 07.12.2015 року). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом наведених норм цивільного законодавства правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, якщо правочин недійсним не визнавався і його недійсність прямо не встановлена законом, відтак він є чинним і підлягає виконанню. Згідно із п. 2.2 Договору поруки від 28.12.2007 року у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковим до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення). Як зазначалось вище останній платіж за кредитом здійснено позичальником [PERSON] у січні 2017 року у сумі 5,44 доларів США та зараховано по кредиту, зараховано по відсоткам у червні 2017 року у сумі 31,90 доларів США. Згідно із ч. 2 ст. 54, ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилася, та сплати процентів. З огляду на це у Банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, що виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. 14.06.2017 року Банк також направив поручителю [PERSON] письмову вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 63690,56 доларів США (а.с. 81, Том-І). У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. З вказаною вимогою позичальник був ознайомлений 22.06.2017 року належним чином, що підтверджується його особистим підписом (а.с.82, 83 Том-ІІ). Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за Договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором Боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язань Боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки. Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема: на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 598 ЦК України); виконанням (ст. 599 ЦК України); переданням відступного (ст. 600 ЦК України); зарахуванням (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України); неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України); смертю фізичної особи (ст. 608 ЦК України); ліквідацією юридичної особи (ст. 609 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року пред"явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред"явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Верховний Суд, вказуючи на неоднакове застосування судами вищих інстанцій частини четвертої статті 559 ЦК України, сформував позицію: «словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців … слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя». 03.07.2018 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування». Вказаним законом внесено зміни до положень ЦК України, Законів України «Про Іпотеку», «Про заставу», «Про банки і банківську діяльність» та ряд інших, якими встановлюються нові або закріплюються вже існуючі у судовій практиці інструменти, направлені на захист банківського сектору від недобросовісних позичальників. Внесено зміни до частини четвертої статті 559 ЦК України, щодо строку пред'явлення позову до поручителя: строк збільшено із 6 місяців до 3 років із моменту від дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання боржником. Представник Банку в судовому засіданні вказувала на те, що наразі законодавець конкретизував частину четверту статті 559 ЦК України та встановив: якщо у договорі поруки не встановлено строк поруки, то порука припиняється повним виконанням основного зобов'язання або якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Так само, якщо строк (термін) виконання основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом трьох років від дня укладення договору поруки. Відтак, законодавець збільшив строк для пред'явлення вимоги (позову) до поручителя (з 6 місяців до 3 років). Однак, суд не може брати до уваги вказані доводи представника позивача, оскільки на момент пред'явлення вимоги до поручителя діяла редакція ЦК України, що передбачала строк пред'явлення позову до поручителя шість місяців із моменту від дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання боржником. Таким чином, зважаючи що зазначена письмова вимога отримана відповідачем [PERSON] 22.06.2017 року, а відповідно до умов визнання терміну дострокового повернення кредиту, згідно вимоги, направленої Банком настає на шістдесят перший день з дня отримання - строк дострокового повернення кредиту настає 23.08.2017 року. Отже, таким чином кінцевий термін, протягом якого позивач мав право реалізувати своє право на звернення до поручителя [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.12.2007 року закінчився 23.02.2018 року. Однак, позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлено до суду лише у квітні 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, отже, укладені між позивачем та поручителем [PERSON] 28.12.2007 року договір поруки № 046-2914/840-0878-Р/1, 14.11.2014 року та 07.12.2015 року договори поруки б/н, є припиненими. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.12.2007 року з поручителя [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, при цьому позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 18779,67 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial