Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Деражнянського району з участю Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ № 013838, виданого 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №332 від 23.09.2003 року на імя [PERSON] та визнати за позивачем право на спадкове майно померлої 10 січня 1999 року [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] ради Деражнянського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 10 січня 1999 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,11 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Остання за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON]. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріальної контори, проте нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ №013838, був виданий на імя [PERSON] лише 23.09.2003 року, тобто після її смерті. Враховуючи наведене, позивач просить визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після її смерті. З метою належного оформлення спадкових прав позивач також просить\~визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Представник позивача до суду не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, також надали суду відповідні заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.01.1999 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №078856, виданим 11 січня 1999 року. Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №236 від 12.05.2017 року, на день смерті [PERSON] проживала одна, після її смерті речі померлої знадяться у користуванні [PERSON]. Так, положеннями статей 548 та 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини, було зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом обєктивно встановлено, що за життя [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 2,11 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №013838, виданого на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №332 від 23.09.2003 року. Водночас, із вказаного державного акта слідує, що він був виданий на імя [PERSON] 23.09.2003 року, тобто після її смерті, а тому не створив юридичних наслідків для її спадкоємців. Однак, [PERSON] також за життя склала заповіт, який на день смерті останньої не змінений та не відмінений, яким все належне їй майно заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 22.09.1990 року, посвідченим секретарем Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте листом приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області від 31.05.2017 року №606/02-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,11 га, яка належала [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно був виданий після смерті спадкодавця. Відповідно до положень статей\~ 22 та 23 чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям»\~ право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Довідкою відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області за №Л-194/0-0.23-86/137-17 від 23.05.2017 року, встановлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Деражнянською районною державною адміністрацією (с. Згарок) на підставі рішення Деражнянської районної державної адміністрації №182 від 17.04.1996 року був виданий сертифікат на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах на імя [PERSON]. Вказане свідчить про те, що за життя остання набула право на вищевказану земельну частку (пай). Крім того, як вбачається з матеріалів справи,\~ [PERSON] була включена до списку громадян - членів спілки селян «Перемога» за №308, що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ 0023 від 15.08.1995 року, таким чином, на день паювання земель [PERSON] мала право на земельну частку (пай). Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами.\~\~ З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №013838, виданий 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №332 від 23.09.2003 року на імя [PERSON] та визнати за позивачкою право на спадкове майно померлої 10.01.1999 року [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved