Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 29.03.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 25 вересня 2004 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дитину - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини покладені на позивача. Батько дитини, який проживає окремо, не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання сина, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частина усіх видів заробітку. Крім того, відповідач заперечив твердження позивача щодо його ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 25 вересня 2004 р. сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис № 2232. З січня 2018 року сторони окремо проживають. Від даного шлюбу сторони мають сина - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суду не надано доказів, що відповідач, який проживає окремо, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні дані про розмір доходів відповідача, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка перебуває на обліку як безробітна в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 500 гривень щомісячно, що є достатнім рівнем забезпеченості дитини відповідного віку для можливості забезпечення її життєдіяльності, з врахуванням частини витрат, які повинна нести мати дитини. Суд не приймає до уваги надані позивачем докази про понесені нею витрати на зайняття іноземною мовою, витрати на абонемент в спорт-клубі, витрати на лікування, як докази, що визначають розмір щомісячних витрат на дитину, оскільки зазначені витрати стосуються витрат, понесених для розвитку здібностей дитини та лікування є додатковими витратами і законом передбачений інший порядок їх стягнення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial