Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернуся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором №585ф/02-2008 від 03 вересня 2008 року у розмірі 131200,30 євро. На обґрунтування зазначив, що 03.09.2008 року ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] уклали кредитний договір №585ф/02-2008, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі 70000,00 Євро зі сплатною за користування 14,00% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 02.09.2011 року. З метою забезпечення виконання відповідача, між банком та [PERSON] був укладений Договір поруки від 25.12.2009 року, за яким [PERSON] поручився перед банком за кредитним договором як солідарний боржник. Також з метою виконання зобов`язань [PERSON] перед банком було укладено Договір поруки від 25.12.2019 року з [PERSON] , за яким [PERSON] поручився перед банком за кредитним договором як солідарний боржник. Зобов`язання за договором відповідачами не виконуються, у зв`язку з чим станом на 01.04.2007 року у них перед банком наявна заборгованість у розмірі 131200,30 євро. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 04.06.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшла позовна заява про визнання недійсним Кредитного договору №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року та додатків до нього. На обґрунтування зазначено, що оскаржуваний договір [PERSON] не укладав, оскільки підписи у ньому виконані не ним, про що свідчать результати експертного дослідження, проведеного за ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/11641/15-ц. Також у висновку експерта зазначено, що підписи у додаткових угоди до зазначеного кредитного договору також виконані не [PERSON] . Крім того, позивач за зустрічним позовом не лише не підписував оскаржуваний договір, а також не отримував від банку грошових коштів у розмірі 70000,00 Євро. На підтвердження отримання ним вказаних коштів банком не надано жодних доказів. Також, упродовж всього періоду, начебто існування кредитного договору, позивачем не було надіслано жодної вимоги щодо виплати кредиту або повідомлення про наявність кредиту. Щодо договорів поруки, укладених між банком та [PERSON] , а також [PERSON] слід зазначити, що зазначені у них реквізити не відповідають дійсності, так, ініціали [PERSON] зазначені як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », вказано адресу, за якою він ніколи не проживав і не був зареєстрований. Крім того, виходячи з умов оскаржуваного договору, кредит був наданий без застави та без поручителів. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] кредитні кошти не надавались, тобто наслідки передбачені договором не настали, а отже, [PERSON] просив суд визнати вказаний договір недійсним. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Папаценко П.І. від 20 квітня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.05.2017 року зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» надати оригінали документів, а саме: заяву про видачу готівки №68_49 від 03.09.2008 року, заяву про видачу готівки №65_17 від 10.09.2008 року, кредитний договір №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року, додаток до нього - розрахунок сукупності вартості кредиту та реальної процентної ставки від 03.09.2008 року, додаткову угоду від 01.10.2008 року, додаток до неї - розрахунок сукупності вартості кредиту та реальної процентної ставки від 01.10.2008 року, додаткову угоду від 15.01.2009 року, додаток до неї - розрахунок сукупності вартості кредиту та реальної процентної ставки від 15.01.2009 року, договір поруки від 25.12.2009 року, договір поруки від 17.07.2009 року. Також ухвалою від 23 травня 2017 року вирішено судові засідання у справі №263/5030/17 (2/263/1415/2017) за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою від 03 липня 2017 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - зупинити до набрання законної сили рішенням по справі №185/11641/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка розглядається Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою від 17 червня 2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області Хараджа Н.В. від 10.06.2020 року вирішено матеріали цивільної справи №263/6926/20 за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, передати судді Папаценко П.І. для вирішення питання про об`єднання в одне провадження зі справою №263/5030/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 02 липня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву №263/6926/20 [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору до провадження, та об`єднано із первісним позовом № 263/5030/17 Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в одне провадження. Провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням по справі №185/11641/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка розглядається Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області Шевченко О.А. від 16.03.2021 року провадження у справі поновлено. Ухвалою від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 06.07.2021 року здійснено заміну позивача Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» її правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. 23.05.2017 року позивач подав суду заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що ніколи не укладав з ПАТ «Банк Камбіо» зазначеного кредитного договору та додаткових договорів до нього, також е отримував від банку коштів у сумі 70000, 00 грн. Уся інформація, наведена у позовній заяві не відповідає дійсності, оскільки підписи у договорі №585ф/02-2008 виконані не [PERSON] , доказів надання позивачем [PERSON] готівкових коштів у сумі 70000,00 Євро позовна заява не містить, так само як і доказів подання [PERSON] заяви про отримання такої суми. 06.07.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року у цивільній справі №1885/11641/15-ц встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Камбіо» кредитний договір №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року не укладався, що у відповідності до вимог ЦПК України доказуванню не підлягає, тому у задоволенні позовних вимог за первісним позовом належить відмовити, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце проведення були повідомлені у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги по первісному позову не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що згідно кредитного договору №5858ф/02-2008 від 03 вересня 2008 року, [PERSON] уклав з ТОВ «Універсальний комерційний банк «Камбіо» кредитний договір, за яким отримав від банку 70000,00 євро на поточні потреби зі сплатою за користування кредитом 14% річних, кінцевий строк повернення кредиту 02.09.2011 року. Згідно додаткової угоди до кредитного договору №585ф/02-2008 від 15 січня 2009 року, ТОВ «Універсальний комерційний банк «Камбіо» та [PERSON] домовились внести зміни до п.1.1. розділу 1 Кредитного договору, зазначивши про 16% за користування кредитом. Відповідно до договору поруки від 25.12.2009 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо», [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] поручився перед банком за виконання обов`язку [PERSON] щодо повернення суми боргу у розмірі 70000,00 євро за кредитним договором №585ф/02-2208. У разі порушення [PERSON] зобов`язання, [PERSON] відповідає перед банком як солідарний боржник. Відповідно до договору поруки від 17.07.2009 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо», [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] поручився перед банком за виконання обов`язку [PERSON] щодо повернення суми боргу у розмірі 70000,00 євро за кредитним договором №585ф/02-2208. У разі порушення [PERSON] зобов`язання, [PERSON] відповідає перед банком як солідарний боржник. Як вбачається з висновку експерта від 27.02.2020 року №19/17/3-238/СЕ/19, підпис від імені [PERSON] в кредитному договорі №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року на сторінці №2 в розділі №6 «реквізити сторін» колонка «Сторона 2 Позичальник» строка 3 з позначкою «( [PERSON] )», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді до Кредитного договору №585ф/02-2008 від 01.10.2008 року в розділі «Реквізити сторін» колонка «сторона 2 Позичальник» строка з позначкою «( [PERSON] )» виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в Додатку №1 к п.1.1 до додаткової угоди до кредитного договору №585/02-2008 від 15.01.2009 року - розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки на сторінці №2 срока з позначкою «Позичальник», виконаний не [PERSON] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу [PERSON] в розмірі 116468,66 Євро, шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною 1 452 000,00 гривень та стягнення судових витрат - відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено, що що між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та [PERSON] кредитний договір №585ф/02-2008,від 03.09.2008 року не укладався. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено,що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 207 Цивільного кодексу України передбачено,що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачем не надано доказів наявності у [PERSON] зобов`язань перед позивачем, які він не виконав. Крім того, оскільки встановлено, що між кредитний договір №585ф/02-2008 не укладався, то вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором також не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом про визнання недійсним Кредитно договору №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року та Додатку до нього - Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 03.09.2008 року, Додаткової угоди від 01.10.2008 року та Додатку до неї Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 01.10.2008 року, Додаткової угоди від 15.01.2009 року та Додатку до неї Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 15.01.2009 року, слід зазначити наступне. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно положень ст. ст. 1048-1052 ЦК України, істотними умовами кредитного договору щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1, 2 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. ст. 215-235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів"». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638 ЦК України). Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Враховуючи викладене, [PERSON] під час судового розгляду доведено, що Кредитний договір №585ф/02-2008 від 03.09.2008 року порушує вимоги, встановлені ч.ч.1,3,5 ст.203 ЦК України, тому суд приходить до висновку про визнання зазначеного договору, а також усіх додатків до нього, недійсним. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved