Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 14.12.2016, зареєстрованого нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори за № 8-1066. Зазначає, що [PERSON] є її сином, проте не проживає з 1996 року у вказаній вище квартирі, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. Вважає, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад рік, а тому втратив право користування житловим приміщенням. Зазначає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 31.01.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 04.02.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 03.06.2019 до суду надійшла заява від [PERSON] в якій позовні вимоги визнає та просить суд їх задовольнити. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 14.12.2016, посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, квартира [ADDRESS] була подарована [PERSON] її чоловіком - [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Таким чином, позивач є одноосібним власником вказаної вище квартири. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відпоіфдач є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Відповідно до акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеним мешканцями даного будинку за підписом голови правління ЖБК «Мебельщик» [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 1996 року (а.с. 12). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved