Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Кіріченко Віталій Михайлович звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.01.2017 року в розмірі 52 523 грн 81 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.01.2017 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 17 500 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 21 січня 2020 року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 52 523 грн 81 коп., з яких 36 111,46 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 20 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 091,46 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту), 9 120,69 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 4 314,34 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 477,32 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 10 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надала. У зв"язку з чим, суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 27 січня 2017 року на підставі поданої відповідачу Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти в сумі 17 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Посилаючись на те, що Заява в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг, складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 21.01.2020 року в розмірі 52 523 грн 81 коп. за кредитним договором № б/н від 27.01.2017 року, яка складається з: 36 111,46 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 20 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 36 091,46 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту), 9 120,69 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 4 314,34 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 477,32 грн - штраф (процентна складова). (а.с.8-11) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. У Заяві відповідача від 27.01.2017 року процентна ставка не зазначені. Крім того, у Заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків та штрафів. Щодо заявленої суми до стягнення 36 111 грн 46 коп. заборгованості за тілом кредиту, суд вважає наступне. 27 січня 2017 року на підставі поданої відповідачу Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти в сумі 17 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.01.2017 року, відповідачем у період часу з 21.09.2017 року по 21.01.2020 року знято з картки 48 702 грн 68 коп. Враховуючи наведене, фактично отримані та використані надані банком грошові кошти відповідачем складають загальну суму 48 702 грн 68 коп., то ці кошти і підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № б/н від 27.01.2017 року, остання поповнювала рахунок в період з 21.09.2017 року по 21.01.2020 року на загальну суму 35 872 грн 02 коп. Таким чином, борг [PERSON] перед банком становить 12 830 грн 66 коп. (48 702,68 грн - 35 872,02 грн), котрі підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 18 лютого 2020 року позивачем було сплачено 2 102 грн судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 52 523 грн 81 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на суму 12 830 грн 66 коп., що становить 24,43 %. А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 513 грн 52 коп. (2102 х 24,43/100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial