Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 10.10.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місті Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано- Франківської області , актовий запис №513. Вказує, що від цього шлюбу у них дітей немає. Стверджує, що сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршились внаслідок постійних конфліктів через різні погляди на життя. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, а тому звернулася з даним позовом до суду та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити його. Додатково пояснила, що протягом останніх півроку вони не підтримують подружніх стосунків. В позасудовому порядку не можуть розлучитися, оскільки відповідач постійно посилається на свою зайнятість і відсутність можливості з"явитися у компетентні органи. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд вважає , що можливо розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Суд, за згодою позивачки, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що 10.10.2009 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місті Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано- Франківської області , актовий запис №513. (а/с 4). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України -особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання цього шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, позивачку [PERSON], після розірвання даного шлюбу слід іменувати дошлюбним прізвищем « [PERSON]».

Outcome: approved