overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 березня 2013 року у розмірі 12595,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1198,95 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 7570,42 грн., комісії в сумі 2750 грн. та штрафу 500 грн. фіксованої частини і 575,97 грн. процентної складової, а також судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 27 березня 2013 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих заяв представник позивача позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позов визнає повністю і з наслідками обізнаний, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 02.02.2013р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.02.2013р. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечив. Заслухавши пояснення відповідача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 02.02.2013р. сторони зареєстрували шлюб у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.02.2013р. Від шлюбу дітей не мають. Сторонни протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору віднести за її рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 03.02.2012р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 62, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2014р. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 03.02.2012р. сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 62, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2014р. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] з матір?ю - [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за її рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 06.10.2012р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1255, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2012р. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, з березня 2013 року проживають окремо, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення відповідача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 06.10.2012р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1255, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2012р. Від шлюбу дітей не мають. Сторонни протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом майже рік та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору віднести за її рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 06 листопада 1991 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі запису громадянського стану м. Рівне, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 2221, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 листопада 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого подружжя втратило один до одного почуття поваги та кохання. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши надані письмові докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 06 листопада 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі запису громадянського стану м. Рівне, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 2221, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 листопада 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 07.09.2013р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1272, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з червня 2014 року, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення відповідача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 07.09.2013р. сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1272, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом з червня 2014 року та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 07.10.2008р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 24, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.10.2014р. повторно. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд розглядати справу без її участі. Дослідивши надані письмові докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 07.10.2008р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 24, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.10.2014р. повторно. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 09.02.2007р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 168, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2007р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено понад півроку, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 09.02.2007р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 168, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2007р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] з матір?ю - [PERSON] Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за її рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 09.11.2012р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1438, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2014р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 09.11.2012р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1438, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2014р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO]. з матір?ю - [PERSON] Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved