Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що вона, 15.05.2010 року придбала у [PERSON] транспортний засіб марки MITSUBISHI CARIZMA, 1998 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова № XMCLNDA4AWF071611, обєм двигуна 1870, дизельне паливо, зареєстрований РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 20.12.2007р., за договором купівлі-продажу, який було оформлено у вигляді розписки. За вказаний транспортний засіб позивачка сплатила відповідачу кошти у повному обємі, що підтверджується розпискою від 15 травня 2010 року. Того ж дня відповідач оформив на імя позивача довіреність, якою уповноважив позивача приймати рішення стосовно експлуатації та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом. Однак, сторонами не був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу через відмову відповідача від його нотаріального посвідчення. Сторони домовились, що оформлять усі документи в органах ДАІ на ім"я позивачки по першій її вимозі, однак на її неодноразові вимоги щодо вказаних дій відповідач [PERSON] свої обов'язки щодо передачі документів на транспортний засіб позивачці для належного оформлення свого права власності на спірний транспортний засіб не виконав, тому позивачка не може зареєструвати вказаний автомобіль на своє ім'я в органах ДАІ, оскільки не має офіційних документів, які б підтверджували її право власності на придбаний транспортний засіб, а тому вважає, що її право власності на спірне майно порушене. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надавав, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки сторони суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON], 15.05.2010 року придбала у [PERSON] транспортний засіб марки MITSUBISHI CARIZMA, 1998 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова № XMCLNDA4AWF071611, обєм двигуна 1870, дизельне паливо, зареєстрований РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 2! 12.2007р., що належав відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС 098936, виданого РЕВ № 8 при УДАІ УМВС України в Одеській області 20.12.2007р. за договором купівлі - продажу , який було оформлено у вигляді розписки згідно якої, [PERSON] передав позивачці у власність, а позивачка прийняла та оплатила вищенаведений транспортний засіб. Відповідно до зазначеної розписки позивачка оплатила в повному обємі гроші за вказаний автомобіль, відповідач прийняв вказані кошти та підтвердив факт їх отримання. Транспортний засіб та грошові кошти відповідно, сторонами по справі було передано одна одної у день укладення договору купівлі-продажу у вигляді розписки, а саме 15.05.2010 р. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець - передає майно (товар) у власність іншій стороні - покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Для угод купівлі-продажу автомобілів не є обовязковою нотаріальна форма оформлення, оскільки така угода відповідно до вимог ст. 208 ЦК України має бути укладена у простій письмовій формі. У відповідності до ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Підтвердженням факту передачі грошей за договором купівлі-продажу спірного автомобілю укладеним між позивачкою та відповідачкою у даному випадку є розписка від 15.05.2010 року згідно якої позивачка виплатила відповідачу вартість автомобіля. Факт передачі спірного автомобіля позивачці відповідачем не заперечувався, отже в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сторони за договором досягли згоди з усіх істотних умов договору та ними було здійснено повне виконання усіх істотних умов договору, а саме, відповідачем було передано у власність позивачці спірний автомобіль за який позивачкою сплачена відповідачу певна домовлена сума грошей, отже договір купівлі-продажу автомобіля між [PERSON] до [PERSON] є укладеним та позовні вимоги позивача про визнання дійсним спірного договору обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Згідно ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже суд приходить до висновку, що позивачка у відповідності положень Цивільного кодексу України набула права власності на спірний автомобіль з моменту передачі її даного автомобілю 15.05.2010 року. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Враховуючи вищенаведене та те, що у судовому засіданні встановлено, що право власності позивачки на спірний автомобіль порушено, оскільки вона не може зареєструвати його у відповідних органах ДАЇ України, суд вважає, що право власності позивачки на спірний автомобіль підлягає захисту шляхом його визнання за нею. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved