Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій вказала на те, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач бажає оздоровити дітей за кордоном в Болгарії. Відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі України. Враховуючи вищенаведене, просить винести рішення про надання дозволу на тимчасовий виїзд синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за межі України на територію Болгарії на період з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року без згоди та супроводу батька, [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу розглядати без неї. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань до суду не надав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій проти позову не заперечив, просив справу слухати без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи дані обставини суд вважає, за можливе розглянути даний спір за відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Сторони по справі мають спільних дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач бажає оздоровити дітей за кордоном в Болгарії на період з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року. Відповідач не дає згоду на виїзд дитини за межі України. Обставин, які б свідчили про намір позивача не повернутися з дитиною до України, суд не має. Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно із п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Крім цього, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (дата ратифікації 27.02.91 р.) передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724)\~ Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи наведе, суд вважає, що з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved