Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання з відповідача по справі [PERSON], у розмірі 1/3 частині усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який був зареєстрований 14.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №71. Шлюб не розірвано в установленому законом порядку. Як подружжя з 01.08.2015 року вони не спілкуються, в звязку з втратою почуття любові та поваги, відсутністю взаємопорозуміння, через різні погляди на життя, з відповідачем подружні стосунки не підтримує, проживає окремо. В шлюбі позивачка завагітніла. Постійного доходу, не має, допомога від батьків не може забезпечити її необхідні життєві потреби. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на її утримання. На адресу суду від позивачці по справі надійшла письмова заява, про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. На адресу суду від відповідача по справі надійшла письмова заява, про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справаі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні позивачка з відповідачем уклала шлюб 14.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №71, (а.с.7). Шлюб між сторонами по справі не розірвано в установленому законом порядку, вказане підтверджується копією свідоцтво про шлюб, що додається до матеріалів справи, (а.с.7). Як подружжя з 01.08.2015 року, сторони по справі не спілкуються, в звязку з втратою почуття любові та поваги, відсутністю взаємопорозуміння, через різні погляди на життя, позивачка з відповідачем подружні стосунки не підтримують, проживають окремо . Судом встановлено, що позивачка в шлюбі з відповідачем [PERSON] завагітніла, та знаходиться на обліку у консультативно-діагностичному відділенні КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» ММР ЗО ДЗ: вагітність 31-32 тижні, вказаний факт підтверджується довідкою лікарняної установи, а саме КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» від 15.12.2015 рок, та листом головного лікаря [PERSON] від 17.12.2015 року. На даний час позивачка не працює, допомога від батьків не може забезпечити її необхідні життєві потреби. Інших доходів вона не має. Згідно ч.1,2,3\~ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно ч.1,2\~ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст.84 СК України вагітна дружина має право на утримання від чоловіка . Право на утримання вагітної дружини, є незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Це право зберігається і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи Питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки в добровільному порядку не надає. Відповідач є молодою, працездатною особою, інвалідом не являється, має задовільний стан здоров'я, оскільки належних доказів про інше не надав, інших утриманців не має, а тому може працювати та отримувати певні доходи для забезпечення себе та дружини. Відповідач має мінливий дохід, оскільки працює без укладення відповідного трудового договору. Частинами першою, пятою статті 84 СК України передбачено: дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачується після народження дитини без додаткового рішення суду. Вагітність означає особливий стан жінки, який існує у період розвитку в її організмі оду. В юридичному розумінні вагітність - це юридичний факт-стан, з наявністю якого закон пов'язує важливі правові наслідки. Зокрема вагітність є одним з юридичних фактів, який надає кінці право на одержання утримання від її чоловіка. При цьому вагітність не пов'язана з непрацездатністю жінки, тобто жінка не повинна доводити, що у такий період вона не може працювати і її трудова функція суттєво обмежена. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка дійсно в шлюбі з відповідачем [PERSON] завагітніла, та знаходиться на обліку у консультативно-діагностичному відділенні КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» ММР ЗО ДЗ: вагітність 31-32 тижні, а тому має право на утримання від чоловіка, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача у добровільному порядку, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачці, та згідно ст.79,\~88 ЦПК України, судові витрати в сумі 487,20 гривні на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved