Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить: встановити факт належності [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [NUMBER], площею 4,89 га, виданого 20 травня 1996 року на підставі розпорядження Знам'янської районної державної адміністрації від 04 квітня 1996 року №142-р.; встановити факт, що вона є рідною дочкою [PERSON]; встановити факт вступу нею у спадщину [PERSON]; визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 4,89 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [NUMBER], виданого 20 травня 1996 року на підставі розпорядження Знам'янської районної державної адміністрації від 04 квітня 1996 року №142-р, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO], яка до дня смерті мешкала у будинку №13 по вулиці Партизанська в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Після смерті матері, вона своїми діями згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, прийняла всю її спадщину, вступила у фактичне володіння та управління земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,89 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, та належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [NUMBER], площею 4,89 га, виданого 20 травня 1996 року на підставі розпорядження Знамянської районної державної адміністрації від 04 квітня 1996 року №142-р на імя [PERSON]. Звернувшись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну частку (пай) їй було відмовлено, оскільки на час відкриття спадщини вона зі спадкодавцем не проживала і у встановлений ст.1270 ЦК України строк заяви про прийняття спадщини не подала. Крім того, відсутній документ, що посвідчує право власності на майно спадкодавця, тобто сертифікат про право на земельну частку (пай). А також у її свідоцтві про народження мати зазначена як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]». За таких обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом до суду. Вказала, що інших спадкоємців у [PERSON] немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій у повному обсязі підтримавши вимоги позову, просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за відсутності представника сільради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними паспорта, свідоцтва про народження та реєстрацію шлюбу позивач [PERSON], народилася [INFO], її дошлюбне прізвище на російській мові записано як «[PERSON]», матірю значиться «[PERSON]» (а.с. 12,13). Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 15 січня 1979 року на російській мові, свідчить про те, що [INFO] народилася «[PERSON]» (а.с. 11). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [PERSON], померла [INFO], у віці 71 рік в с. Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області (а.с. 10). З довідки відділу у Знамянському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів акціонерного товариства «Україна» по Дмитрівській сільській раді, [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] від 20 травня 1996 року [NUMBER] на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 04 квітня 1996 року №142-р у розмірі земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 4,89, що посвідчував її право на дану земельну ділянку (а.с. 18). Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 22 січня 2018 року на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна за адресою: вулиця Партизанська, 12 в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 14). Як свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру та довідка Знамянської районної державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався. Нотаріусом позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у звязку з відсутністю доказів щодо прийняття нею спадщини, доказів родинного звязку між ними та не наданням документу про належність спадкодавцю права на земельну частку (пай) (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] кожний окремо у письмових поясненнях вказали, що проживали по сусідству з [PERSON]. [PERSON] доводиться [PERSON] рідною дочкою. На момент хвороби [PERSON] і до дня смерті, тобто з 01 листопада по 30 листопада 1996 року [PERSON] проживала разом з матірю, доглядала її, а потім здійснила поховання. Після смерті [PERSON] будинок перейшов у розпорядження [PERSON] У довідці Дмитрівської сільської ради від 20 лютого 2018 року також зазначено, що разом з [PERSON] з 01 по 30 листопада 1996 року проживала дочка [PERSON], яка доглядала хвору матір і здійснила її поховання (а.с. 15). [PERSON] у газетах «Знамянські оголошення» від 29 березня 2018 року, «Україна центр» від 29 березня 2018 року та «Сільське життя» від 31 березня 2018 року, розміщено оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на імя [PERSON] (а.с. 19,20, 21). Згідно з ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено, що перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним і, за наявності умов, суд може встановлювати і інші факти, що мають юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Отже, не дивлячись на існуючі розбіжності в документах, факт родинних відносин між [PERSON] (родове прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони доводяться одна одній дочкою та матір'ю, підтверджується ідентичністю імені спадкодавця, що зазначене у досліджених судом документах та майже тотожним написанням прізвища з незначною різницею в одній літері [PERSON]/[PERSON], а також поясненнями свідків. Факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) членів акціонерного товариства «Україна» по Дмитрівській сільській раді у розмірі 4,89 кадастрових гектарах підтверджується довідкою відділу у Знамянському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15.03.2018 (а.с. 18), ідентичністю написання її прізвища та імя у досліджених документахта співзвучністю по батькові [PERSON]. Вказана розбіжність у написанні по батькові спадкодавця у відповідному сертифікаті, на думку суду, пов'язана з його рідковживаністю та певною схожістю у сприйнятті на слух. За змістом положення ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пп.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженанаказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця,та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). Факт прийняття [PERSON] спадщини матері [PERSON] підтверджується довідками Дмитрівської сільської ради (а.с. 14,15), а також письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення фактів про які просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме їх підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, суд вважає за необхідне встановити: факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]; факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) членів акціонерного товариства «Україна» по Дмитрівській сільській раді у розмірі 4,89 кадастрових гектарах; факт своєчасного прийняття [PERSON] спадщини [PERSON] Згідно зі ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Отже, в судовому засіданні встановлено, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). Позивач, є її єдиною спадкоємицею першої черги і вжила передбачених законом заходів щодо прийняття спадщини, а саме фактично проживала на день смерті разом зі спадкодавцем, поховала матір, після смерті останньої вступила в управління та розпорядження спадковим майном. Інші спадкоємці, які б заявляли свої права на спадкове майно відсутні. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та необхідністю збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та дотриманням фундаментальних прав окремої людини, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за позивачем можливо визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved