Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, вказавши, що 30 липня 2014 року між позивачкою і ПАТ «Імексбанк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 1060007836 на суму 15800 доларов США на строк з 30.07.2014 року по 26.08.2014р. включно. Відповідно до п.1.1 договору банк приймає кошти вкладника в сумі 15800,00 доларів США строком на 27 днів зі сплатою 9,50 відсотків річних. Даний вклад двічи лонгувався на 27 днів під 9,5 відсотків річних. Після закінчення строку дії депозитного договору 20 жовтня 2014 року позивачці повернуто 200 доларів США. Заборгованість банка перед позивачкою складає 15695,68 доларів США, з яких: тіло депозиту 15600, не виплачені відсотки 95,68 доларів США. Крім того, 30.07.2014 року між [PERSON]. та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір банківського вкладу № 1060007837 на суму 200 доларів США на строк до 03 листопада 2014р. зі сплатою 9,5% річних за користування депозитними коштами. На теперішній час депозит не повернено, та заборгованості за ним складає 200,71, з яких: тіло депозиту - 200 доларів США, не виплачені відсотки - 0,71 доларів США. Відповідно до п.2.4.3 договору проценти за користування вкладом сплачуються по закінченні терміну дії договору перераховуються нараховані відсотки станом на передостанній день дії договору у день його закінчення. Відповідно до п.2.4.4 договору банк зобов'язався повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника, шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. 20.10.2014 року та 03.12.2014 року позивач звертався до відділення «Імексбанк» у м. Запоріжжя з вимогою повернути депозитний вклад. Зазначені вимоги не виконано. 24.10.2014 року позивач звернулась з заявою на їм»я начальника Управління НБУ в Запорізькій області Лушкіної І.В. з проханням проконтролювати виконання вимог банківського законодавства відповідачем. 18.11.2014 позивач отримала лист, з посиланням на Постанову НБУ № 540 від 29.08.14р. та лист НБУ № 06-012/4981 від 18.11.14р. що за повідомленням, банк після закінчення строку договору банківського вкладу, перерахував кошти на поточний рахунок [PERSON]. Крім того, відповідно до ст. 2 ЗУ «Про національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Статтями 6 та 7 Закону про Національний банк визначено перелік функцій Національного банку України. Статтею 55 Закону України «про банк і банківську діяльність», встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Норми діючого законодавства України не передбачають права Національного банку України втручатися у відносини банківських установ з їх клієнтами за укладеними договорами. Відповідно до пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами банківського вкладу між вкладником і банком. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків, виходячи із пріоритетності підтримки цінової стабільності в державі, сприяння стабільності банківської системи України Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 29.08.2014р. № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», якою запроваджені тимчасові регулятивні норми, що регулюють видачу вкладів з рахунків в іноземній валюті (постанова діяла до 02.12.2014 року включно). Відповідно до підпункту 9 пункту 1 постанови уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Зазначена вимога поширюється на видачу готівкових коштів як у межах України, так і за ії межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. 01.12.2014 року позивачка звернулась до прокуратури м.Запоріжжя з проханням провести перевірку роботи відділення «Імексбанку» № 310. Позивачка просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованості за договорами банківських вкладів № 1060007836 від 30.07.2014р. та № 1060007837 від 30.07.2014р. у розмірі 15 896,39 доларів США. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, в матеріалах справи мається телеграма про виклик у судове засідання вручена 18.02.2015 року о 15-00 год. начальнику інформцентру Данілової, заперечень на позов не представив, у зв'язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2014 року між позивачкою та ПАТ «Імексбанк» було укладено договіри банківського вкладу (депозиту) № 1060007836 на строк 27 днів, який двічі лонгувався по 20.10.2014р. включно на суму 15800 доларів США, та № 1060007837 на строк до 03.11.2014 року на суму 200 доларів США. Відповідно до п.1.1 договору процентна ставка за користування вкладом строком на 27 днів зі сплатою 9,5 % річних. З 24.10.2014 р. відповідач безпідставно відмовляє позивачці у видачі грошей з депозиту. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або доход і в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно п.2 ст.1060 ЦК України, згідно якої за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Оскільки до теперішнього часу позивач не отримала грошей по вкладам, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] і зобов'язати Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" повернути [PERSON] за договором банківського вкладу № 1060007836 від 30.07.2014р. у сумі 15 695,68 доларів США, за договором банківського вкладу № 1060007837 від 30.07.2014р. у сумі 200,71 доларів США.

Outcome: approved