Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 17.09.2011 року. З травня 2014 року спільне проживання фактично припинено. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] Відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. Сімейне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на сім'ю, відсутнє взаєморозуміння та взаємні інтереси, вони не можуть знайти спільну мову, що призводить до постійних сварок та конфліктів з різних питань. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливі та будуть суперечити її інтересам та інтересам її дитини. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]», стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено: сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження. Спільне життя не склалось через різні погляди на сім'ю та відсутність взаєморозуміння, фактично шлюбні відносини між сторонами припинено, з травня 2014 року сторони разом не проживають, примирення між ними неможливе, тому на думку суду подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою Фастівецької сільської ради (а.с.9). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення аліментів в частковому відношенні до заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Крім того враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено квитанцією (а.с.1). Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved