overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що вона, є власниками вказаного будинку, в якому зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON] , який там не проживає більше одного року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: - [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.09.2011 та витягом № 31350891 від 19.09.2011 Про державну реєстрацію прав; - за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що стверджується довідкою від 03.06.2019 року № 1645 виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області; - відповідач [PERSON] у вказаному будинку за місцем реєстрації, не проживає з 2018 року і по теперішній час, що стверджується актом депутата Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 22 квітня 2019 року". Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього зв`язку з конкретним місцем. Оцінка суду. Враховуючи наведені норми права, те, що [PERSON] у вказаному будинку, за місцем реєстрації, не проживає понад 1 рік та втратив з цим місцем достатній та постійний зв`язок, суд знаходить, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] . Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Стовпівська сільська рада звернулася в суд із заявою про визнання недієздатним [PERSON], який являється розумово відсталим внаслідок психічної хвороби, йому встановлена 1 група інвалідності з дитинства, і з огляду на стан свого психічного здоровя він не віддає звіт своїм діям та не може керувати ними, а тому потребує постійного догляду за собою, в зв"язку з чим йому слід встановити опіку зі сторони племінника [PERSON], так як інших близьких родичів у хворого немає, а племінник піклується про свого дядька. У судовому засіданні представник органу опіки підтримала предявлені вимоги та вказані у поданій заяві обставини справи. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що після смерті матері [PERSON] він в даний час опікується своїм психічно хворим дядьком, а тому дані вимоги є обгрунтованими. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Ст. 39 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Внаслідок психічного розладу здоровя [PERSON] являється інвалідом 1 групи з дитинства і ступінь наявних у [PERSON] психічних розладів на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено Висновком судово-психіатричної експертизи від 07.07.2015 року № 291-2015, а тому суд вбачає достатньо підстав для задоволення заяви щодо визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ст.ст. 58, 60 ч. 1 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Вдповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Внаслідок психічного розладу здоровя [PERSON] потребує стороннього догляду, а тому йому слід призначити опікуна, функції якого і в даний час фактично здійснює його племінник [PERSON], що робиться для належного захисту інтересів психічно хворої людини. Рішенням виконкому Стовпівської сільської ради від 29.04.2015 року за № 11 визначено за доцільне призначити опікуном [PERSON]М над недієздатним дядьком. При цьому суд враховує, що [PERSON] володіє повною цивільною дієздатністю та має можливість виконувати обов'язки опікуна, перебуває у родинних відносинах з особою, що потребує опіки, доглядає свого дядька і в даний час. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Сторони 02 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через ненадання останнім грошової допомоги на утримання дитини та постійні протиріччя, які пов'язані з відсутністю спільних , позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь з відповідача на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти визнання позову. Враховуючи те, що позивач позов підтримала, відповідач його визнав, розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину, на утримання якої відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча, відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тому, суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України сплачений нею судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Також, у зв"язку з тим, що позивач згідно чинного законодавства звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі необхідно стягнути на користь держави судові витрати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Сторони 03 квітня 1992 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з"явився, а в своїй позовній заяві просив, розгляд справи проводити в його відсутність та задоволити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час слухання справи була повідомлена шляхом направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Сторони 07 вересня 1999 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Диканського районного управління юстиції Полтавської області від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 20. 01. [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через у зв"язку з постійними сварками та суперечками зі сторони відповідача, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу, бо вважає що збереження шлюбу не можливе і суперечитиме його інтересам та інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідач його визнала, розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони 09.11.2003 року зареєстрували шлюб у виконкомі Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області про що видано Свідоцтво про шлюб Серії 1-АМ №055002 від 22.04.2008 року повторно. У шлюбі подружжя народило троє дітей в 2004, 2009 і 2014 роках які є ще неповнолітніми. В останні роки стосунки між подружжям змінилися у гірший бік через частіше вживання спиртного з боку чоловіка, на ґрунті чого виникали суперечки, застосування фізичного насилля, відсутність взаємоповаги та розуміння. Такий стан в сім»ї негативно впливав на всіх членів сім»ї, а тому подружжя припинило проживати разом, а згодом дружина [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судових засіданнях представники позивачки заявлені нею вимоги підтвердили, наполягають на розірванні шлюбу, просять відшкодувати судові витрати. Відповідач [PERSON] позову не визнавав, просив надати термін їм для примирення з метою збереження сім»ї. Судом було надано подружжю термін для з»ясування стосунків та збереження сім»ї. Наданий термін у зв»язку з об"єктивними обставинами продовжився майже до шести місяців. Однак, в судовому засіданні з»ясувалося, що між подружжям відносини не змінилися, подружніх відносин не відновлено, відповідач взагалі змінив місце поживання. Представник позивачки просить шлюб розірвати. Відповідач на розірвання шлюбу в ході розгляду справи погодився. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, прийшов до висновку що шлюб є підстави розірвати з тих підстав що подружжя не відновило разом проживати, відповідач проживає в іншому місті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Сторони 12 жовтня 1991 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей немає. Позивач просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що відповідач переїхала проживати до своєї дочки, понад три місяці вони стосунки не підтримують, шлюб існує формально. Причиною розпаду сім»ї став конфлікт між ними с приводу спадщини. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з"явилась, надіслала до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить справу розглянути без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, позивач стверджує, що примирення між ними не можливе, дружина до нього не довідується, тому шлюб існує формально, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.З ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом олного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до 1 ст. 110 Сімейного Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Сторони 15 травня 1993 року зареєстрували шлюб у Великорудківській сільській раді Диканського району Полтавської області і проживали однією сім'єю. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляді на сімейне життя, відсутності взаємопорозуміння між ними, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, тому позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилася, але на адресу суду від неї надійшла письмова заява в якій вона просить розгляд справи проводити в її відсутність та задоволити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився хоча відповідно до чинного законодавства був повідомлений про час і місце розгляду справи. Також, до суду відповідач не надав будь-яких заяв щодо заявлених до нього позовних вимог позивачкою, що свідчить про його байдуже ставлення до справи, яка тривалий час розглядається в суді, а тому за вказаних обставин розгляд справи був проведений у відсутність відповідача, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач позов підтримала, відповідач проти його задоволення не заперечував його визнав, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до вимог Глави 6 ЦПК України. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 ч.3 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. За таких обставин відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Сторони 23 липня 1994 року зареєстрували шлюб у Диканському відділі РАГС Полтавської області і проживали однією сім'єю до 2017 року. Вказуючи на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, тому позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з"явився , але на адресу суду від нього надійшла письмова заява, в якій він свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання, яке проводилося по суті не з'явилася, але з наявного у матеріалах справи оголошення про повідомлення розгляду справи відповідача яке було розміщено на веб-сайті Диканського районного суду та поштового повідомлення вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді заздалегідь, однак у визначений йому строк відзиву на позов або якихось клопотань суду не подав, що в свою чергу суд вважає свідчить про байдуже ставлення відповідача як до вимог позивача, так і до розгляду справи стосовно нього. Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Сторони 25 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у Стасівській сільській раді Диканського району Полтавської області, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON], 04. 09. [INFO]. Але, вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів та ухилення останнього від матеріальної участі у забезпечення сімейних потреб на утримання малолітньої дитини, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від неї надійшла письмова заява в якій вона, як позивач, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити з підстав викладених в в позовній заяві. Також, просить розгляд справи в відкритому судовому засіданні проводити в її відсутність. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з"явився хоча відповідно до чинного законодавства належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, але до суду будь-яких заяв з приводу позовних вимог позивача суду не надав, що свідчить про його байдуже ставлення до позивних вимог позивача, тому суд враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних в у ній доказів. Третя особа, [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, але на адресу суду надіслала письмову заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримав, відповідач до позову позивача віднісся байдуже, третя особа не заперечувала проти задоволення вимог позивача, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Сторони 31 серпня 2003 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання 05 квітня 2005 року народилась дочка [PERSON] . Позивач просить суд шлюб розірвати мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюб існує формально , оскільки протягом трьох років проживають окремо . В судовому засіданні 10 листопада 2009 року позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився . Судом сторонам був наданий строк на примирення до 10 лютого 2010 року. В судовому засіданні 10 лютого 2010 року позивач позов підтримала, посилаючись на те . що гри роки з відповідачем проживають окремо . шлюб існує формально та перспектив для збереження сім» ї немає . Про день розгляду справи 10 лютого відповідачу відомо, але він не забажав заявитись в судове засідання , про що повідомив її по телефону . Відповідач в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Відповідно до ч.З ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. З врахуванням пояснень позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторонам судом надавався строк на примирення, проте вони не примирились, проживають окремо, шлюб існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Сторони від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач проживає разом з дитиною, а відповідач не надає їй допомоги в утриманні дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом Позивач в судове засідання не з'явилась надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить задоволити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Суд встановив, що сторони з 2008 по 2010 роки проживали спільно, без реєстрації шлюбу. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами справи сімейні стосунки не збереглись, та позивачка не має належних коштів для повноцінного забезпечення дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При вирішенні питання про розмір стягнень суд враховує, майновий стан сторін, стан здоров'я як дитини так і відповідача. Відповідач не надав суду жодних доказів неможливості сплати ним аліментів у вказаному розмірі, не повідомив суд про наявність інших утриманців та обов'язкових виплат. Також відповідач не надав суду відомостей про наявність постійного заробітку. Крім того при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що Законом України від 17.05.2017 року , «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесені зміни до ст.182 СК України та встановлено, що «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Таким чином суд вважає, що оскільки розмір аліментів які просить стягнути позивач не значно перевищує встановлений державою прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Встановлене судом підтверджується: - Копією свідоцтва про народження дитини; - Довідками; Іншими матеріалами справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою ч. 3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved