Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Заявою від 24.02.2015 року позивачка [PERSON] збільшила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на 65/100 квартири [ADDRESS], залишивши у власності [PERSON] 35/100 частин вказаної квартири. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.07.2015 року позов задоволено частково. Визнано квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: публічне акціонерне товариство ОТП Банк про визнання права власності на частку квартири відмовлено. 25.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи свою позицію тим, що судом при ухвалені рішення не вирішено питання про судові витрати. Просила стягнути з [PERSON] на її користь документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Треті особи в судове засідання не з"явилися. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи вважає, що у справі необхідно постановити додаткове рішення та стягнути понесені позивачем судові витрати. Відповідно до ст.220 ЦПУ України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які треба виконати дії; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, при постанолвенні рішення від 21.07.2015 року не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір на суму 1171,50 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 10.11.2014 року № 9351970-1 (а.с. № 1) та при подачі додаткової позовної заяви від 24.02.2015 року на суму 351,45 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 24.02.2015 року №0.0.353469114.1 (а.с. № 81А), а всього 1522,95 грн., проте рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, тому і судові витрати які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON], присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто до стягнення підлягає 1171,50 грн.

Outcome: approved