Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом (а.с. 238-240 т.1), мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , мати її чоловіка [PERSON] [INFO] , бабуся її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] було складено заповіт на користь її чоловіка [PERSON] , який посвідчено 10 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за реєстровим номером 130, відповідно до якого на випадок своєї смерті вона заповіла своєму синові [PERSON] земельну ділянку площею 0,0557 га від земельної ділянки, загальною площею 0,0829 га (згідно проекту розподілу) - наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:19:026:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте, її чоловік [PERSON] , помер на 18 днів раніше матері, [INFO] . Оформлюючи спадщину після померлого чоловіка у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. Вікторівни, вона мала намір подати заяву про прийняття спадщини і після померлої [PERSON] , однак, дізналася від нотаріуса, що спадкова справа після померлої [PERSON] вже заведена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Л.А. У встановлений законом термін, 15 січня 2013 року вона, діючи як законний представник свого малолітнього сина [PERSON] , подала до цього нотаріусу заяву про прийняття спадщина після померлої [PERSON] з метою, щоб її син успадкував спадщину після померлої бабусі за правом представлення згідно ст.1266 ЦК України. 26 жовтня 2016 року вона звернулася з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на ім`я сина, проте, їй було відмовлено та повідомлено, що на день відкриття спадщини після померлої [PERSON] , [PERSON] не мав права на спадкування за законом, оскільки за своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. 17 серпня 2012 року за реєстровим № 715, на користь іншого спадкоємця. Хто саме є спадкоємцем за іншим заповітом вона дізналася лише у листопаді 2017 року (уточнила у відповіді на відзив), коли відповідач [PERSON] , брат її померлого чоловіка, почав оформляти спадщину і звернувся до неї за оригіналом державного акту про право власності па земельну ділянку (серія ЯД № 167681 від 14.11.2006 року), яка належала померлій матері [PERSON] . Таким чином, саме з цього часу вона фактично дізналася про факт порушення права на спадщину її малолітнього сина [PERSON] , зміст іншого заповіту та особу спадкоємця на користь якого він був посвідчений, а тому даний позов вважає таким, що поданий у межах трьохрічного строку позовної давності. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. 17 серпня 2012 року за реєстровим № 115, на користь [PERSON] вона вважає недійсним, оскільки на момент його підписання волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її волі, так як вона перебувала у такому психічному стані, коли не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. Крім цього наголошує, що рукописний текст «На моє особисте прохання, даный документ виготовлено за допомогою загально прийнятих техничных засобив і прочытаний мною вголос» в заповіті на користь [PERSON] , посвідченому приватним нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. 17.08.2012 р., зареєстрованому в реєстрі за №715 та рукописний текст в заповіті на користь [PERSON] , який посвідчено 10.01.2012 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за реєстровим номером 130, не є конгруентними. Звертає увагу, що літеру «і» заповідачка при написанні текстів не використовувала. Вказане свідчить про те, що рукописний текст у заповіті № 715 виконано сторонньою особою. Відповідно ст.44 Закону України «Про нотаріат», встановлено, що під час посвідчення правочину, нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Однак під час посвідчення заповіту № 715 цей порядок додержаний не був. До цього ж, під час посвідчення заповіту № 715 було порушено вимоги п.6.5. ст.6 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.57 Закону України «Про нотаріат» щодо порядку зміни і скасування заповітів в частині повідомлення про вчинену нотаріальну дію нотаріуса, де зберігається примірник раніше посвідченого заповіту, оскільки про вчинену дію не було повідомлено нотаріуса [PERSON] , яка посвідчувала заповіт № 130. В порушення п.2.1. ст.2 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, заповіт №715, складено так, що розпорядження заповідача викликає незрозумілості та суперечки після відкриття спадщини, оскільки вказаним заповітом скасовано заповіт на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Висєканцевою Т.С. 15.04.2009 р. зареєстрований в реєстрі за № 1112, однак не скасовано заповіт на користь [PERSON] , який посвідчено 10.01.2012 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за реєстровим номером 130. Вказане також свідчить, що заповідачка, вчиняючи заповіт, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення. У момент вчинення заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, помилялася щодо правової природи цього правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладання. Тому, просить суд на підставі ч.1 ст. 225, ч.2 ст. 1257 ЦК України, визнати недійсним заповіт [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. від 17 серпня 2012 року за реєстровим № 715, на користь [PERSON] та скасувати свідоцтво про право на спадщину, за заповітом, серія та номер: 727, видане 17.11.2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою Ларисою Андріївною, на ім`я [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Якименко О.І. та позивачка заявлені вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач та його представник -адвокат Сергеєва С.А. позовні вимоги не визнали, надавши відзив, в якому вказують, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду, а тому просять застосувати позовну давність до вказаних вище вимог. А також вказують, що заявлені вимоги є необгрунтованими та просять відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що [PERSON] на протязі 2010 - 2011 року перенесла операції, хворіла, потребувала стороннього догляду і цей догляд за нею здійснювала саме позивачка. В той же час, позивачка вважає, що 10 січня 2012 року [PERSON] склала заповіт на користь свого сина - [PERSON] , перебуваючи в нормальному стані та розуміючи значення своїх дій. А оскаржуваний заповіт, складений 17 серпня 2012 року не могла, так як не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, не могла вільно виявити свою волю. Будь -яких належних та допустимих доказів, на підтвердження зазначених обставин матеріали цивільної справи не містять. [PERSON] ніколи не перебувала на обліку у лікарів психіатрів, не доглядалась лікарями-психіатрами. [PERSON] вільно і свідомо спілкувалась з оточуючими. Дійсно, в 2012 році [PERSON] хворіла, проте, її фізичний стан жодним чином не відобразився на її психічному стані та не вплинув на здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Твердження позивачки про те, що догляд за [PERSON] здійснювала саме вона, не підтверджений будь-якими доказами. У [PERSON] та [PERSON] не було належного контакту, вони фактично не спілкувались одна з одною. Весь необхідний догляд за [PERSON] здійснював відповідач, як і її лікування та медичний догляд за нею забезпечував він. На похоронах сина [PERSON] вона за станом здоров`я присутня не була. Але про його смерть знала, про складений на його користь заповіт пам`ятала. І саме в зв`язку з тим, що майно своє хотіла залишити своїм дітям, а не невістці, з якою фактично не спілкувалась, вона зробила заповіт на його користь - свого сина, який з нею фактично проживав та забезпечував їй гідне життя, не зважаючи на її хвороби. Посилання на дозвіл сину [PERSON] використовувати належну [PERSON] частину земельної ділянки будь-яким чином не спростовує дійсність оскаржуваного заповіту від 17 серпня 2012 року. [PERSON] не заперечувала про використання належного їй майна своїми дітьми, проте, після смерті сина - [PERSON] вважала, що розпоряджатися її майном після її смерті повинен її інший син. Така її воля відображена в заповіті, що є логічним, з оглядом на її взаємовідносини з позивачкою, законним, та зафіксованим у належно складеному та посвідченому заповіті. Посилання позивачкою [PERSON] в уточненій позовній заяві на негативні наслідки для її сина [PERSON] щодо розпорядження успадковуваним майном, не спростовують законності та дійсності оскаржуваного заповіту, є виключно оцінюючим судженням позивачки, та не підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання позивачкою [PERSON] в уточненій позовній заяві на порушення Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій є лише припущеннями позивачки, які не доведені матеріалами справи та наявними в ній копіями документів.(а.с.42-44 т.1, а.с. 4-5 т.2) У відповіді на відзив від 05.11.2018 року та від 02.09.2019 року позивачка вказує, що трирічний строк звернення до суду із даним позовом не пропустила, навівши з цього приводу пояснення з посиланнями на докази. Про те, що матір на момент складення та нотаріального посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними свідчить і сам зміст оскаржуваного заповіту, доданий відповідачем до відзиву. [PERSON] в абзаці другому заповіту зазначає: «Заповіт, посвідчений від мого імені приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С. 15.04.2009 року за р. № 1112, я скасовую новим». В той же час, матір не висловлює свого бажання скасувати заповіт посвідчений 10 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за реєстровим номером 130, відповідно до якого на випадок своєї смерті вона заповіла своєму синові [PERSON] земельну ділянку площею 0,0557 га від земельної ділянки, загальною площею 0,0829 га - наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:19:026:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Якби вона розуміла значення своїх дій та могла керувати ними і хотіла б позбавити свого сина [PERSON] від права спадкування вищевказаної частини земельної ділянки, то вказала б про це у своєму новому заповіті. По-друге, почерк [PERSON] на заповіті від 17.08.2012 року та безпосередньо її підпис є деформованим внаслідок тяжкої онкологічної хвороби та важкого передсмертного стану дуже відрізняється навіть від її почерку на заповіті від 10.01.2012 року, зробленого за півроку до того, що свідчить про її безпорадність та вплив на волевиявлення з боку [PERSON] . По-третє, уже навіть з призначеного консервативного лікування відповідно до епікризу з історії хвороби [PERSON] № 10389 КУ 5 міської клінічної лікарні, видно, що [PERSON] вживала такі медичні препарати як димедрол, метрогіл, лефлок та інші, побічною дією вживання з боку центральної нервової системи та психіки. Звертає увагу, що відповідач у відзиві перекручує наявні факти та суперечить сам-собі. Так, відповідач зазначає, що нібито заповідачка знала про смерть свого молодшого сина та пам`ятала про складений на його користь заповіт і саме в зв`язку з тим, що майно своє хотіла залишити своїм дітям, а не невістці, з якою фактично не спілкувалась, вона робила оскаржуваємий заповіт на користь відповідача. Тоді постає питання, чому новим заповітом заповідачка скасувала заповіт за № 1112, посвідчений нотаріусом Висєканцевою Т.С., який також був складений не на користь невістки? Таким чином, вказані твердження відповідача є доказом того, що заповідачка при наданні заповіту 17.08.2012 р. не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, не могла вільно виявити свою волю. Із розмови з нотаріусом Вольвач А.В., стало відомо, що відповідач, перед складанням заповіту заповідачкою, не повідомив останню, що після померлого брата залишилися діти, які мають право на спадщину по закону, в тому числі неповнолітній син. Тобто, нотаріусу не було представлено всю належну інформацію для прийняття рішення про здійснення чи відмову у здійсненні нотаріальної дії. Перед складанням заповіту, відповідач просив нотаріуса [PERSON] не розповідати заповідачці про смерть її молодшого сина. Також [PERSON] сповістила, що не знала, що [PERSON] , який приїздів її забирати, це син відповідача, а не [PERSON] (син померлого [PERSON] ) на користь якого нотаріусом [PERSON] було посвідчено заповіт за №1112, тобто нотаріус Вольвач А.В. помилялася і вважала, що [PERSON] - це та особа на користь якої було складено заповіт, що скасовується і що він не має заперечень.Таким чином, твердження відповідача що заповідачка знала про смерть її молодшого сина [PERSON] ні чим не підтверджуються і є намаганням увести суд в оману. Посилання на дозвіл померлому сину використовувати належну заповідачці частину земельної ділянки прямим чином спростовує дійсність оскаржуваного заповіту від 17.08.2012 р. (а.с. 72-76 т.1, а.с. 25-28 т.2) Разом з цим, позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про поновлення процесуального строку, посилаючись на те, що прізвище, ім`я, по-батькові іншого спадкоємця їй розголошено не було. Хто саме є спадкоємцем за іншим заповітом вона дізналася лише у листопаді-грудні 2017 p., коли відповідач [PERSON] почав оформляти спадщину і звернувся до неї за оригіналом державного акту про право власності на земельну ділянку (серія ЯД № 167681 від 14.11.2006 року), яка належала померлій матері [PERSON] . Саме тоді вона довідалася про можливе порушення права її сина, бо земельною ділянкою у фактичних її розмірах під будівлями за адресою: [ADDRESS] , вони користуються до цього часу. Наведені факти свідчать про поважність причин та про необхідність надати їй можливість захистити право свого сина в суді. Просить суд визнати зазначені причини поважними, поновити їй пропущений процесуальний строк та не застосовувати позовну давність до її позовних вимог. (а.с.34-35 т.2) Позивачка [PERSON] допитана в суді в якості свідка, пояснила ті фактичні обставини, які нею були зазначені у позові та відповіді на відзив . Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кравцова Л.А. надала заяву про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. надала письмові пояснення, в яких вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і задоволеними не можуть бути. Так, в один день, а саме - 17.08.2012 року, о 12 годині 50 хвилин нею було посвідчено заповіт від імені [PERSON] . В цей же день, а саме - 17.08.2012 року, о 13.10 на дому за адресою: [ADDRESS] від неї було оформлено також заяву про відмову від спадщини після померлого сина [PERSON] па користь дітей померлого [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. З 2013 по 2017 рік, більш ніж чотири роки, в судах України, в тому числі, у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядалось питання спадкування та поділу спадкового майна, і питання про дієздатність [PERSON] не поставало. Всі сторони спірних правовідносин погоджувалися, що вона дієздатна. Тоді постає питання, чому за 20 хвилин до цього вона була недієздатною? Також підкреслює, що позивачка хоче визнати заповіт, посвідчений на все майно, недійсним стосовно лише земельної ділянки. В частині житлового будинку він є дійсним і [PERSON] була дієздатною. Оформлюючи документи від імені [PERSON] нотаріусом дуже ретельно з`ясовувалися факти, що вона діє добровільно, перебуває при здоровому розумі та ясній нам`яті, розуміє значення, умови та правові наслідки заповіту та заяви. Саме через смерть сина вона вимушена була змінювати зміст заповіту. Оскільки відносини з невісткою були натянутими, вона сподівалася на допомогу саме від [PERSON] . При оформленні документів вона спілкувалася з нею без інших осіб, і волевиявлення залишити щось невістці чи малолітньому [PERSON] вона не виявила. Сплачувати кошти за перевірку в електронній базі, у кого до цього було оформлено заповіт, вона не бажала, а на руках заповіту, посвідченого у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріальною округу Сумської області Нагорної Н. В. 10.01.2012 року за р. № 130. у неї не було. Заповідачу було роз`яснено, шо згідно ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. У приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сумської області Нагорної Н. В. вона окремо не змінювала попередні заповіти. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що [PERSON] не була на похоронах сина у серпні 2012 року. Це дійсно так, оскільки викликаючи нотаріуса додому, [PERSON] повідомив їй, шо мати не знає про смерть сипа, і просив її не говорити про це. Нею було відмовлено, на виклик вона не виїхала, він пішов додому, і лише після повідомлення всіх обставин вона виїхала і обговорювала питання оформлення спадщини та заповіту з [PERSON] . Зазначений факт не може бути підтвердженням недієздатності особи, оскільки у невістки була можливість повідомити про смерть свого чоловіка, але вона також цього не зробила. Погоджується із запереченнями [PERSON] , що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України. Згідно виписного епікризу із історії хвороби № 10389 [PERSON] рекомендовано «Д" спостереження терапевтом, хірургом та онкологом. Жодних застережень стосовно невропатолога чи психіатра не має. (а.с. 156 т.1 ) Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, у судовому засіданні показала, що у сестри та зятя були гарні відносини із покійною [PERSON] , вони їздили до неї в лікарню, піклувалися, коли та хворіла. Коли помер [PERSON] , молодший син [PERSON] , то відповідач сказав їм, щоб матері не говорили про смерть сина, бо вона перебуває в неадекватному стані, бо сама тяжко хворіє. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, пояснила, що старший син [PERSON] - [PERSON] погано відносився до матері, крав гроші і зловживав спиртними напоями, це їй особисто повідомляла [PERSON] . Натомість її донька доглядала за свекрухою, приходила до лікарні. А після того як помер її зять [PERSON] , [PERSON] сказав не говорити матері про смерть молодшого сина, бо вона перебуває в неадекватному стані у зв`язку із хворобою. Свідок [PERSON] , яка була сусідкою покійної [PERSON] пояснила, що бачила особисто як позивачка із чоловіком [PERSON] часто відвідували у лікарні № 5 [PERSON] . Свідок [PERSON] , який працює фельдшером швидкої медичної допомоги, в суді повідомив, що бачив [PERSON] після смерті сина [PERSON] , вона була засмучена, але тримала себе в руках, вставала з ліжка і вела себе цілком адекватно. Свідок [PERSON] в суді показав, що знав братів [PERSON] ще в 2009 році, а також їх мати- [PERSON] ,з якою він спілкувався у 2012 році і не помічав за нею якогось дивного психічного стану . Свідок [PERSON] показала, що спілкувалася з [PERSON] , коли та хворіла, і вона особисто говорила, що на невістку не покладається, говорила ясно і не виявляла ознак психічного захворювання. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 13 т.1 ) У [PERSON] були два сини - молодший [PERSON] , [INFO] , який помер на 18 днів раніше матері, тобто [INFO] та старший син- [PERSON] , [INFO] , який є відповідачем по справі. (а.с. 14, 25 т.1) Позивачка [PERSON] була дружиною [PERSON] , від їх шлюбу народився син- [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9 т.1) За життя [PERSON] склала заповіт 15.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Висєканцевою Т.С., за яким все своє майно заповідала онуку [PERSON] . Даний заповіт було скасовано у зв`язку із видачею нового заповіту, про що стоїть відповідна відмітка. (а.с.109-110 т.1) Крім цього, [PERSON] , тобто бабуся малолітньої дитини [PERSON] , за життя склала заповіт на користь сина [PERSON] , який посвідчено 10.01.2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за реєстровим номером 130, відповідно до якого на випадок своєї смерті вона заповіла своєму синові [PERSON] земельну ділянку площею 0,0557 га від земельної ділянки, загальною площею 0,0829 га (згідно проекту розподілу) - наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:19:026:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15-18 т.1, а.с. 157 т.2) Крім цього, [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. від 17. 08. 2012 року за реєстровим № 715, на користь [PERSON] , тобто свого старшого сина. Даний заповіт виготовлений нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів зі слів [PERSON] . У зв`язку з хворобою особи, заповіт складено та посвідчено удома за адресою [ADDRESS] . Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса о 12 годині 50 хв. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. (а.с. 47, 157-159, 233- 235 т.1) Як убачається із копії спадкової справи, яка надана суду приватним нотаріусом Кравцовою Л.А., після померлої [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини 12.10. 2012 року звернувся відповідач [PERSON] , а також 15.01.2013 року з заявою звернулася позивачка [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] . В свою чергу, 06.03.2013 року приватний нотаріус Кравцова Л.А. надала заявниці письмову відповідь, у якій зазначила, що [INFO] в місті Суми помер батько її малолітньої дитини [PERSON] , який с спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Суми. Від її імені 17 серпня 2012 року за реєстровим № 715 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. було посвідчено заповіт на все спадкове майно на користь іншого спадкоємця. Якщо протягом 2-х місячного строку на адресу нотаріуса не надійде ухвала суду про відкриття впровадження щодо позовної заяви про визнання заповіту недійсним, то свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно буде видано на ім`я іншого спадкоємця за заповітом. Даний лист був отриманий [PERSON] 15.03.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення. Після цього, 14.06.2013 року [PERSON] звертається до цього ж нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як ухвали про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] не поступило. 14.06.2013 року [PERSON] було видано видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.08.2012 року. Після цього, приватний нотаріус 27.10.2016 року виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою [PERSON] , мотивуючи тим, що на день відкриття спадщини після померлої [PERSON] , [PERSON] не мав права на спадкування за законом, оскільки спадкодавицею був посвідчений заповіт на користь іншого спадкоємця. Оскільки заявниця не оскаржувала заповіт, тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане іншому спадкоємцю, який звернувся до нотаріальної контори. В свою чергу, [PERSON] звертається до приватного нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеного матір`ю [PERSON] та 17.11.2017 року йому видано дане свідоцтво, за яким він отримав у спадщину приватизовану земельну ділянку під номером [ADDRESS] . (а.с. 112- 143 т.1) Згідно оригіналу медичної картки стаціонарного хворого № 10389 на ім`я [PERSON] , остання мала тяжке захворювання. Згідно листа від 14.11.2018 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» СМР повідомляє, що медична карта амбулаторного хворого (форма №025/о) [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] та померла [INFO] , в закладі відсутня. Термін зберігання медичної карти амбулаторного хворого, згідно наказу МОЗ України від 14.02.2012 року №110-5 років. За даними акту про виділення до знищення документів, що не підлягають зберіганню від 08.02.2017 року КЗ «ЦПМСД №3 м.Суми», комісією були відібрані документи до знищення ( та знищені шляхом спалення),в т.ч. Журнал обліку спеціальних рецептурних бланків ф.№3 для виписування наркотичних лікарських засобів та прекурсорів у відділеннях та кабінетах лікувально-профілактичного закладу КЗ «ЦПМСД №3 м.Суми». (а.с. 108 т.1) Згідно листа від 18.02.2021 року № 01-31/4/195 КНП «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер» повідомляє, що [PERSON] , [INFO] до онкологічного диспансеру за медичною допомогою не зверталась, на лікуванні в онкологічному диспансері не перебувала, карта хворої відсутня. (а.с.146 т.2) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. (ст. 12 ч.3) Згідно ст. 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Як зазначено у ст. 1237 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. У ст. 1257 цього кодексу визначені підстави недійсності заповіту. Також, згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Частиною 1 ст. 105 цього кодексу передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Так, за клопотанням позивачки 19.11.2020 року було призначено комплексну посмертну судову-психіатричну експертизу, але ухвала суду виконана не була, так як [PERSON] не здійснила оплату за проведення експертизи. (а.с.108, 177 т.2) Також, за клопотанням позивачки 19.11.2020 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, висновок по якій також судом не був отриманий, про що від експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта. (а.с.107, 137-139 т.2) У задоволенні нових клопотань чергового представника позивачки- адвоката Якименко О.І. (а крім неї, протягом розгляду справи приймало участь 7 представників позивача і кожний коли вступав у справу заявляв нові клопотання), в тому числі, про призначення судової посмертної почеркознавчої експертизи було відмовлено за необгрунтованістю і враховуючи той факт, що суд вже призначав таку експертизу і вживав всі заходи для її виконання, витребуючи відповідні документи, а цивільна справа повинна бути розглянута судом в розумні строки, на що неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у справі «Зварич і Марчевська проти України», де констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд) з огляду на надмірну тривалість цивільних проваджень та порушення статті 13 цієї Конвенції (право на ефективний засіб правового захисту) через відсутність ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку із цим. Так, судом не було встановлено тих обставин, що [PERSON] станом на 17 серпня 2012 року, тобто під час складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не доведено, що волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її волі. Так, остання, хоча і була у похилому віці та тяжко хворіла, однак не виявляла ознак розладу психіки, не перебувала на обліку та лікуванні у психоневрологічному диспансері, психічними захворюваннями за життя не страждала, своє майно заповіла не сторонній особі, а рідному сину. Доводи позивачки [PERSON] про те, що лікування онкологічного захворювання свекрухи у віці 85 років здійснювалося з використанням сильнодіючих обезболюючих та інших медичних препаратів, що відзначилося на її психічному стані, є припущеннями і роздумами по аналогії з іншими тяжко хворими, не підтверджені такі доводи ніякими достовірними доказами. Як пояснила нотаріус [PERSON] , вона особисто спілкувалася із заповідачем, ретельно перевірили всі обставини складеного заповіту і чого саме покійна вирішила змінити заповіт, який був складений нею раніше. Також, остання пересвідчилася в її дієздатності та волі передати своє майно сину після смерті. Також пояснила, що власноручно [PERSON] виразила у заповіті свою волю. Підстав не довіряти таким поясненням нотаріуса у суду немає, іншими доказами вони не спростовані. До пояснень свідків з боку позивачки, суд відноситься критично, так як це є їх особисті міркування щодо психічного стану [PERSON] , тим паче, що слова «мати знаходиться в неадекватному стані» вони чули від відповідача у справі, який також не є експертом у галузі психіатрії і не має спеціальних знань в цій області науки. За вказаних обставин, відсутні законні підстави для визнання судом вказаного заповіту недійсним. Тому, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується застосування строку позовної давності, то суд відмовив по суті у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed