Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - приватизованої земельної ділянки, площею 0,1277 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1222986000:03:014:0013, - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Протягом життя [PERSON] ніяких заповідальних розпоряджень не робив, заповіт не складав. Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом, відповідно до ст.ст.1258, 1261 Цивільного кодексу України. У встановлений законом строк, 29 липня 2019 року, вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, де була заведена спадкова справа № 83/2019. 25 жовтня 2019 року вищевказаним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначається, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки, площею 0,1277 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1222986000:03:014:0013. 02 травня 1979 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 33 Примірник перший. Згідно листа КП «Нікопольське МБТІ» № 507 від 08.11.2019 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в КП «Нікопольське МБТІ» не зареєстроване. Також, 25 жовтня 2019 року від приватного нотаріуса Нікопольського районного округу Чубенко І.С. вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вих.№ 4876/02-31, в якій зазначається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно ст.ст.325-328 ЦК України, глава 10, розділ 4, п.4, 18 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець повинен надати до нотаріальної контори оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вище зазначене майно, а спадкоємець не надав такі документи. На підставі вищевикладеного їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON] . В липні 2019 року вона звернулась до КП « Нікопольське МБТІ» за дублікатом технічного паспорту на вищевказаний будинок. 02,08.2019 року вона отримала технічний паспорт, у якому вказується: житловий будинок з надвірними будівлями, який складається з: житлового будинку (літ.А), літньої кухні (літ.Б), гаражу (літ.Б), підвалу (літ.В), підвалу (літ.Вид), сараю (літ.Г), споруджень № 1-6,1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 69,5 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] . В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності (ст.392 Цивільного кодексу України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі, й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного проваджений. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі же охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Відповідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.3 ст.1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. За таких обставин й звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.74). Представник відповідач проти задоволення позову не заперечував (а.с.75). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки по справі [PERSON] (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина на: - приватизовану земельну ділянку, площею 0,1277 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1222986000:03:014:0013 (а.с.9), - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-18). Протягом життя [PERSON] ніяких заповідальних розпоряджень не робив, заповіт не складав. Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом, відповідно до ст.ст.1258, 1261 Цивільного кодексу України. 29.07.2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С. із заявою про прийняття спадщини за законом. 25.10.2019 року вищевказаним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначається, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки, площею 0,1277 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1222986000:03:014:0013 (а.с.9). Однак, 02.05.1979 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 33 Примірник перший (а.с.12-13). Хоча, згідно листа КП «Нікопольське МБТІ» № 507 від 08.11.2019 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в КП «Нікопольське МБТІ» не зареєстроване (а.с.19). Також, 25.10.2019 року від приватного нотаріуса Нікопольського районного округу Чубенко І.С. позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вих.№ 4876/02-31, в якій зазначається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно ст.ст.325-328 ЦК України, глава 10, розділ 4, п.4, 18 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець повинен надати до нотаріальної контори оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вище зазначене майно, а спадкоємець не надав такі документи (а.с.11). В липні 2019 року пощзивачка звернулась до КП « Нікопольське МБТІ» за дублікатом технічного паспорту на вищевказаний будинок і 02.08.2019 року вона отримала технічний паспорт, у якому зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями складається з: житлового будинку (літ.А), літньої кухні (літ.Б), гаражу (літ.Б), підвалу (літ.В), підвалу (літ.Вид), сараю (літ.Г), споруджень № 1-6,1, загальною площею 120,4 кв.м., житловою площею 69,5 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] (а.с.14-18). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного проваджений. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі же охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.3 ст.1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved