Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Харкова, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2000 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем. 15.03.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що свідчить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова справа № 2-2643/11. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від покладених на нього обов'язків по утриманню дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.. 244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона відповідно до вимог Закону повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2000 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім"ї , виданою КП «Жилкомсервіс» № 2520/449 від 23.01.2015 року. 15.03.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що свідчить копія рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, справа № 2-2643/11, яка приєднана до матеріалів справи. У ст. 180 СК України відтворюється положення ст. 51 Конституції України, що зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину є власністю того з батьків на ім'я якого вони виплачуються і використовуються за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини а також платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому суд вважає що стягнення аліментів на утримання дитини підлягають стягненню з 23.01.2015 року, оскільки позивач з даною позовною заявою звернулася до суду 23.01.2015 року.

Outcome: approved