Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON], за участю третьої особи міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з - під арешту. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 27.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №МКМ7АU04520050, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 18060,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором між тими самими сторонами 27.09.2006 року було укладено договір застави, відповідно до умов якого [PERSON] передав у заставу позивачу автомобіль марки CHEVROLET, модель: Lacetti NA 193, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 24 січня 2013 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на користь ПАТ «ОТП Банк» про накладення арешту на все майно [PERSON], накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Дане обтяження державного виконавця Роман В.В. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Оскільки право застави на майно у позивача виникло раніше, ніж виконавцем накладено арешт, враховуючи пріоритетність обтяження, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким звільнити з - під арешту, накладеного 24 січня 2013 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON], майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки CHEVROLET, модель: Lacetti NA 193, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача Пацкан І.І. в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити та розглянути справу без його участі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. А тому суд, розглядає справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився. Однак, подав до суду заяву №04/411 від 10.12.2013, якою останній не заперечує проти задоволення позовних вимог, та, просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника ПАТ «ОТП Банк», оскільки наявні матеріали справи є достатніми для ухвалення рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився повторно, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд, розглядає таку за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. По справі встановлено, що 27.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №МКМ7АU04520050, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 18060,00 дол. США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором між тими самими сторонами 27.09.2006 року було укладено договір застави рухомого майна, зареєстрованого приватним нотаріусом в реєстрі за №4863, відповідно до умов якого [PERSON] (Заставодавець, Позичальник) передав у заставу ЗАТ КБ «ПриватБанк» (Заставодержатель) належний на праві власності автомобіль CHEVROLET Lacetti NA 193, заводський номер шасі (кузова, рама): [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], ціною 91186,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору застави рухомого майна. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №38504832, виданим 29.12.2012, застава вищенаведеного рухомого майна на підставі договору від 27.09.2006 зареєстрована 19.10.2012 10:17:04 за №13137777, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з реєстру. Ст.19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом; на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом, при цьому задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Однак, всупереч норм цивільного законодавства, 24 січня 2013 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №712/23115/12 від 16.01.2013 про вжиття заходів забезпечення позову на користь стягувача - ПАТ «ОТП Банк» шляхом накладення арешту на все майно, що належить на праві власності ПП «Аракс-Уж» та [PERSON]. Вищевказаною постановою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі і на майно, що є предметом застави, а саме: автомобіль марки CHEVROLET, модель: Lacetti NA 193, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який знаходиться в заставі позивача за Договором застави рухомого майна від 27.09.2006 року. У статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Водночас, відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За загальним правилом, визначеним у статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 12.08.2013 заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором №МКМ7АU04520050 від 26.09.2006 року становить 57467,53 дол. США. Разом з тим, постанову про накладення арешту винесено державним виконавцем 24.01.2013 року на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №712/23115/12 від 16.01.2013, тобто після того, як виникли правовідносини і зобов'язання між позивачем та [PERSON] на підставі кредитного договору та договору застави вищевказаного транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, держателем якого у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» є Міністерство юстиції України, а адміністратором - державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції За вимогами ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. В даному випадку, в порушення вищенаведеного, відповідач - Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції приписи вказаної правової норми не врахував та не перевірив, чи були наявні обставини, при наявності яких закон допускає звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а також не повідомив заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно, не роз'яснив йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. При цьому порушення вищенаведених правових норм призвело до накладення арешту на майно, яке перебуває у заставі, що в свою чергу порушує права позивача як заставодержателя на пріоритетне задоволення своїх вимог до боржника за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. ст.ст. 1, 4, 11-1, 50, 52 Закону України „Про виконавче провадження", ст.ст.1, 19, Закону України «Про заставу», Постановою Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», ст.572 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 209, 212, 213, 226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved