Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити захоплену ним земельну ділянку, не знищувати межові знаки на [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначає, що 08 квітня 2014 року Прилбичівською сільською радою Яворівського району Львівської області на сесії шостого скликання було прийняте рішення за № 835, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка площею 0,1100 га знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі наданого рішення він виготовив свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.01.2015 року. По сусідстві з його земельною ділянкою межує ділянка, яка належить [PERSON] . За його кошти фірма ТзОВ „Західземпроект" встановив межові знаки між їхніми земельними ділянками встановивши знаки границь ділянок. [PERSON] самовільно знищив земельні межові знаки, захопивши земельну ділянку. Щодо вказаного факту розмовляти не бажає, ігнорує правилами порядності, добросусідства, зазначаючи, що дана земельна ділянка є його власністю і буде робити, що захоче. Він звертався із заявою до Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, йому була надана відповідь про відмову в порушенні кримінального провадження, із можливістю звернення до Яворівського районного суду. Крім того, комісією Прилбичівської сільської ради встановлено про те, що [PERSON] самовільно знищив межові знаки земельних ділянок та захопив землю, яка йому належить. Вважає дії [PERSON] незаконними, оскільки ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Матеріали справи поступили у провадження судді [PERSON] . Згідно рішення зборів суддів Яворівського районного суду Львівської області № 14 від 18.12.2017 року та рішення Вищої ради правосуддя № 3304/0/15-17 від 17.10.2017 року "Про звільнення [PERSON] з посади судді Яворівського районного суду Львівської області", матеріали справи повторно розподілено між суддями та передано судді Швед Н.П. 21.12.2017 року. Згідно розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області № 261 від 28.02.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, у зв`язку із закінченням повноважень судді Швед Н.П. матеріали справи передані судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 14.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 29.01.2021 року протокольною ухвалою суд залучив правонаступника відповідача Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області - Новояворівську міську раду Львівської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених у такому та пояснив, що відповідач збиває кілки, що позначають границі земельної ділянки, які встановила фірма ТзОВ "Західземпроект" і цим чинить позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив та зазначив, що жодних доказів на підтвердження позовних вимог сторона позивача не надала, позов не обґрунтований та безпідставник, пояснив, що не зрозуміло з позовних вимог та не доведено жодними доказами, якою саме ділянкою перешкоджає користуватися відповідач позивачу, де вона знаходиться, яка її площа та конфігурація, у чому саме полягають перешкоди. Акт, долучений позивачем складено на припущеннях без жодної доказової бази. Окрім того, позивач і відповідач не є суміжними землекористувачами, оскільки між їх ділянками є землі загального користування, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Новояворівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради та винести рішення на підставі наданих документів. Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Рішенням ХХVIII сесії VI скликання (позачерговим) Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №835 від 08.04.2014 року, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер 4625886700:04:001:0090, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1100 га, яка знаходиться в [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №32148858 від 13.01.2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.11 га, кадастровий номер 4625886700:04:001:0090 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту від 04.04.2016 року, комісія Прилбичівської сільської ради провела обстеження земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , в ході якого було встановлено, що межові знаки, які були встановлені ТзОВ «Західземпроект» на земельних ділянках [PERSON] та [PERSON] знищені [PERSON] . Згідно із довідкою Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №1892 від 20.10.2016 року, у акті від 04.04.2016 року [PERSON] помилково вказано по батькові [PERSON] . 12.04.2016 року за №5225 Яворівський ВП ГУ НП у Львівській області повідомив, що в ході проведення перевірки за заявою [PERSON] від 30.03.2016 року відсутні ознаки кримінального правопорушення, для вирішення питання про встановлення меж між земельними ділянками копії матеріалів скеровано в Прилбичівську сільську раду за належністю. Згідно відповіді Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №104 від 14.06.2016 року, [PERSON] звертався в сільську раду щодо порушення його прав, оскільки [PERSON] знищив межові знаки земельних ділянок розділених між ними, складався акт комісії про порушення прав [PERSON] , [PERSON] за вчинене правопорушення до відповідальності не притягався, питання [PERSON] розглядалось земельною комісією на місці, де був складений акт про вчинене правопорушення, [PERSON] здійснив захват землі, котра належить [PERSON] . Рішенням Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 270 від 01.10.2004 року, надано у власність земельну ділянку № [NUMBER] на урочищі «За капличкою» площею 0.12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] , яка межує з земельною ділянкою [ADDRESS] [PERSON] . Вирішено видати та зареєстровати державний акт на право власності на землю за [PERSON] . Відповідно до акту розбивки вісей будівель та обміри земельної ділянки від 14.09.2011 року, складеного представником районного архітектора на підставі рішення Прилбичівської сільської ради, було проведено обміри земельної ділянки, виділеної [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель, площею 1200 кв.м., що знаходиться в с.Прилбичі та межує із земельною ділянкою [PERSON] . Одночасно з виносом меж земельної ділянки проведено винос житлового будинку за індивідуальним проектом і господарських будівель за проектом №ГБ 7/76. Межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками та передані забудовнику на збереження. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №506245, [PERSON] на підставі рішення Прилбичівської сільської ради 13 сесії 4 скликання №270 від 01.10.2011 року є власником земельної ділянки площею 0.1200 га у межах згідно з планом (у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список її співвласників). Земельна ділянка розташована в с. Прилбичі Яворівського району Львівської області, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до висновку про забудову земельної ділянки с.Прилбичі, виданого КП АПБ Яворівської райради, проведено обстеження земельної ділянки [PERSON] на відповідність намірів забудови генплану забудови с.Прилбичі, запроектовано індивідуальний житловий будинок і господарська споруда. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання звільнення захопленої земельної ділянки не підлягає до задоволення, оскільки стороною позивача не доведено факту протиправних дій із сторони відповідача, стороною позивача не подано доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача не знищувати межові знаки, суд вважає за необхідне зазначити, що захисту підлягає тільки конкретно порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес, а не передбачуване, можливе порушення. Рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень в майбутньому та не може бути умовним. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed