Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за депозитним договором, посилаючись на те, що 22.06.2007 року вона уклала депозитний договір № Д 579 з кредитною спілкою „Берегиня на суму 50500 грн. на 6 місяців з процентною ставкою 28% річних з виплатою відсотків в кінці терміну В кінці терміну дії договору 22.12.2007 року гроші їй не виплатили, в звязку з чим вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2008 року її позов задоволено. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2012 року було задоволено другий її позов, яким передбачено сплату інфляційних і 3% річних по 30.06.2011 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2013 року було задоволено її третій позов, яким передбачено сплату інфляційних і 3% річних по лютий 2013 року. На сьогоднішній день гроші їй відповідачем не виплачені, а тому просить стягнути на її користь заборгованість за депозитним договором, в сумі 87861,35 грн. В судове засідання позивач не зявилась, але скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки остання за станом здоровя не має змоги бути присутня в судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові конверти з заявами та клопотання не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2007 року позивачка уклала депозитний договір № Д 579 з кредитною спілкою „Берегиня на суму 50500 грн. на 6 місяців з процентною ставкою 28% річних з виплатою відсотків в кінці терміну. Гроші в сумі 50\~500 грн. внесені позивачкою 22.06.2007 року в КС « Берегиня» по прибутковому касовому ордеру. Термін дії договору закінчився 22 грудня 2007 року. Незважаючи на це, відповідач коштів не повертає та відмовляється розраховуватися з позивачкою по відсотках. В звязку з тим, що відповідач не виконав свої зобовязання, вона за захистом прав звернулася до суду. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2008 року її позов було задоволено в сумі 7070 грн.. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2012 року було задоволено другий позов позивача, яким стягнуто заборгованість з урахуванням інфляційних і 3% річних в сумі 34367,12 грн.. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2013 року було втретє задоволено позовні вимоги позивачки, яким стягнуто заборгованість з урахуванням інфляційних і 3% річних станом по лютий 2013 року на загальну суму 6093,50 грн.. Оскільки відповідачем не виконані зобовязання перед позивачкою, станом на 01.03.2013 року утворилась заборгованість в сумі 98060, 62 грн. (57600 +34367,12+6093,50). Ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки" визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти плата (проценти) належить членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку та строки, які визначені відповідно укладених з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач, всупереч нормам цивільного законодавства та положенням Закону України Про кредитні спілки, порушив умови угоди № 11 від 31 грудня 2004 року, а тому вимоги позивача про повернення вкладу та нарахованих відсотків підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач скористався своїм правом, та в силу ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача суму внесків з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до даних Головного Управління статистики у Черкаській області індекс споживчих цін (індекс інфляції) за 2013 рік - 100,5 %, 2014 рік - 124,90 %, січень 2015 рік 103,1 %, лютий 2015 року - 105,3 %, березень 2015 рік - 110,8 %, квітень 2015 рік 114%, травень 2015 рік 102,2 %, червень 2015 рік 100,4 %, липень 2015 рік 99,0 %. Розрахунок 3% річних з індексом споживчих цін складає за період з березня 2013 року по липень 2015 рік складає 185921,97 грн.. За таких обставин, суд вважає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитору зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимога позивача про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобовязання та індекс інфляції в сумі 87861,35 грн. (185921,97 - 98060, 62) є цілком правомірною та такою, що підлягає до задоволення. При подачі позову позивачем не оплачувалось державне мито в звязку з звільненням від його оплати по справам даної категорії, тому суд вважає за необхідне стягнути з КС «Берегиня» судовий збір у розмірі 878,61 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved