Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, у якому просить суд: - визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯИ № 057742 про право приватної власності на землю, площею 0,1406 га, кадастровий номер -0522255500:01:001:0992, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; - визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯИ № 978703 від 27.10.2010 про право власності на земельну ділянку, площею 0,1406 га, кадастровий номер - 0522255500:01:001:0992, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - визнати недійсним та скасувати договір дарування вія 27.08.2009 р. про дарування 57/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муравйовою О.І., та зареєстрований за реєстровим № 957. - визнати недійсним та скасувати договір дарування земельної ділянки від 28.12.2009 згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,1406 га, кадастровий номер 0522255500:01:001.0992, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муравйовою О.І. за реєстровим № 1965. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що він [PERSON] , є співвласником 43/100 частки будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Співвласником іншої частини будинковолодіння у розмірі 57/100 на даний час є відповідач [PERSON] , який набув права власності на майно відповідно до договорів дарування. Рішенням 15 сесії 21 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 31.03.1994 земельну ділянку, що розташована під вищевказаним об`єктом нерухомості, в [ADDRESS] , йому, [PERSON] було передано розміром 0,12 га, а попередньому власнику частки майна вищевказаного будинковолодіння [PERSON] розміром 0,10 га. 01.06.2000 на підставі вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування йому, [PERSON] , було видано державний акт про право приватної власності на землю серії ВН №05193, відповідно до якого площа земельної ділянки склала 0,1032 га, тобто менша ніж зазначена у рішенні органу місцевого самоврядування, межі земельної ділянки відображені у акті за своєю конфігурацією не відповідали фактичним межам земельної ділянки в натурі на місцевості, утім через зайнятість та сімейні обставини законність цього державного акту ним не оскаржувалась. У 2017 році при виготовленні технічної документації на належну йому земельну ділянку та послідуючої реєстрації в земельному кадастрі йому стало відомо, що суміжна земельна ділянка була приватизована на ім`я [PERSON] , яку він успадкував після смерті [PERSON] , її площа склала 0,1406 га, кадастровий номер - 0522255500:01:001:0992, про що було видано Державний акт серії ЯИ №057742. В рамках ініційованого ним кримінального провадження щодо підроблення його підпису на Акті погодження меж земельної ділянки, йому стало відомо, що [PERSON] , який успадкував після смерті [PERSON] 57/100 частки будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] , а також земельну ділянку для його обслуговування, 27.08.2009 та 28.12.2009 уклав договори дарування, відповідно до яких подарував [PERSON] частку будинку володіння та земельну ділянку для його обслуговування. Договори були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муравйовою О.І. та зареєстровані за відповідним номером у реєстрах. На підставі договору дарування земельної ділянки [PERSON] було видано 27.10.2010 Державний акт серії ЯИ №978703 про право власності на земельну ділянку, площею 0,1406 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Ураховуючи те, що при видачі кожного із наступних державних актів межі суміжної земельної ділянки прилеглої до його з ним як співвласником майна не погоджувались, акт погодження меж ним не підписувався, окремі адреси земельним ділянкам та відповідно часткам будинку не присвоювались, площа його земельної ділянки склала 0,1032 га, тобто менша ніж зазначена у рішенні органу місцевого самоврядування, межі земельної ділянки відображені у акті за своєю конфігурацією не відповідали фактичним межам земельної ділянки в натурі на місцевості, тощо, тобто було допущено ряд порушень передбачених Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку та право користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, також нотаріусом при посвідченні оскаржуваних ним договорів не було отримано його згоди як співвласника нерухомості, чим, на думку позивача порушено його права та охоронювані законом інтереси, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачі не подали до суду відзиву. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муравйовою О.І., яка є третьою особою було надано до суду письмові пояснення, відповідно до яких, вона вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, оскільки оскаржувані договори були укладені із дотриманням діючого законодавства, яке не вимагає згоди співвласника майна для укладення правочинів. Крім цього, зазначила про неможливість її участі в судовому засіданні з підстав припинення її нотаріальної діяльності з 01.01.2019. Представником третьої особи Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області було надано письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги позивача вони вважають необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, оскільки селищна рада не наділена повноваженнями щодо формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Рішення, які рада приймає щодо надання дозволу громадянам на розробку технічної документації із землеустрою містять орієнтовну площу земельної ділянки. При розгляді технічної документації, яка подана на затвердження, рада приймає рішення, в якому зазначається інформація згідно технічної документації розробленої уповноваженим на та суб`єктом, з яким громадянин уклав договір. Погодженням меж із суміжними землекористувачами здійснює сам громадянин, який є замовником технічної документації із землеустрою. Технічна документація із землеустрою після її затвердження не зберігається в раді, а повертається громадянинові та суб`єкту, який є її розробником. Щодо присвоєння поштових адрес частинам будинку належним позивачу та відповідачам, то звернення до Турбівської селищної ради від власників будинковолодінь не надходили. Розгляд справи просили проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області згідно письмового пояснення вказав на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, рішення у справі не впливає на права та інтереси Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оскільки з 01.01.2013 набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 01.01.2013 припинилися. Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав. З набранням чинності з 01.01.2013 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. На даний час, згідно діючого законодавства, у порядку інформаційного обміну інформацію про скасування прав веде державний кадастровий реєстратор, а Держгеокадастр України та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Крім цього, зазначено у поясненнях, що розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність, здійснюють органи місцевого самоврядування, вони вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянам правил добросусідства, тощо. Розгляд справи просили проводити за відсутності їх представника. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що він є лише стороною правочину на ім"я якого він вчинений, тому не вбачає правових підстав за якими він мав би відповідати за предявленими позивачем вимогами, оскільки жодних порушень на які вказує позивач він не допускав. 26.12.2018 ухвалою суду за клопотання позивача його було звільнено від сплати судового збору в сумі 2 819 грн. 20 коп. за подання даної позовної заяви. Ухвалою суду від 17.01.2019 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, вирішено питання про залучення третіх осіб у справі - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Муравйової Оксани Іванівни, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Турбівську селищну раду Липовецького району Вінницької області та витребувано докази відповідно до ряду доданих позивачем до позову клопотань: у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Муравйової Оксани - договір дарування 57/100 частки будинковолодіння в [ADDRESS] від 27.08.2009 p., що зареєстрований під номером № 957, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; договір дарування земельної ділянки, площею 0,1406 га, кадастровий номер 0522255500:01:001:0992, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрований під номером № 1965; з Комунального підприємства «Районний трудовий архів Липовецького району» оригінал рішення 15 сесії 21 скликання Турбівської селищної ради від 31 березня 1994 року, яким прийнято рішення про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок в [ADDRESS] ; з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області технічну документацію на земельну ділянку, кадастровий номер 0522255500:01:001:0992, що розташована в [ADDRESS] , на підставі якої були виготовлені державні акти ЯИ № 057742 та ЯИ № 978703; оригінали дублікатів державних актів на земельну ділянку, кадастровий номер 0522255500:01:001:0992, що розташована в [ADDRESS] , серії ЯИ [NUMBER] та серії ЯИ № 978703. 15.03.2019 ухвалою суду за клопотанням позивача витребувано з Київського державного нотаріального архіву договори дарування укладені між [PERSON] та [PERSON] , предметом яких є: 57/100 частки будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] , що зареєстрований за реєстровим № 957, та земельної ділянки, площею 0,1406 га, кадастровий номер 0522255500:01:001:0992, що розташований в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що зареєстрований за реєстровим № 1965. Ухвалою суду від 27.03.2019 повернуто [PERSON] заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі № 136/2589/18. 31.10.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце цього засідання, не з`явився в судове засідання. Суд вважає, що за встановлених обставин, в силу ст.223 ЦПК України, його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті та іншого судом не встановлено. Зважаючи на те, що треті особи скористались своїм правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутність, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами встановив, що [PERSON] є власником 43/100 частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19.01.1982 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.106). 31.03.1994 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області «Про приватизацію земельних ділянок» (а.с.119), [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] житлового будинку, а [PERSON] земельну ділянку площею 0, 10 га цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] житлового будинку. 01.06.2000 Турбівською селищною радою народних депутатів на підставі вказаного вище рішення [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ВН №05193 (а.с.124), площа земельної ділянки 0, 1032 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №517. Судом встановлено, що 13.10.1994 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів від 31.03.1994 [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ВН №00506, площа земельної ділянки 0, 14 га, що розташована на території смт. Турбів Турбівської селищної ради, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті майно, у тому числі земельну ділянку, площею 0, 14 га, яка розташована на території Турбівської селищної ради в смт. Турбів та яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №00506 успадкував його син [PERSON] , в підтвердження 21.06.2000 державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серія АВМ №003884, яке зареєстроване в реєстрі за №3с2302, спадкова справа №155. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серія АВМ №003884 на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №057742, площа землі - 0, 1406 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - 052225500:01:001:0992. 28.12.2009 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку, площею 0,1406 га, яка належала дарувателю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯИ №057742, кадастровий номер - 052225500:01:001:0992, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказаний договір дарування земельної ділянки серія ВМК №262540 був посвідчений 28.12.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муравйовою О.І. та зареєстрований в реєстрі за №1365. На підставі вказаного договору дарування земельної ділянки ВМК №262540 08.11.2010 було видано [PERSON] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №978703 відділом Держкомзему у Липовецькому районі, площа землі 0, 1406 га, кадастровий номер - 052225500:01:001:0992, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також судом встановлено, що 27.08.2009 [PERSON] подарував [PERSON] 57/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що розташовані на земельній ділянці площею 2500 кв.м., яка у власність довірителя не передавалась. Вказаний договір дарування був посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.08.2009 та зареєстрований в реєстрі за №957. Згідно із записами вчиненими у Технічному паспорті на житловий будинок за [ADDRESS] Інвентаризаційна справа №1460 (а.с.110-116), встановлено, що власником 43/100 об`єкта нерухомості є [PERSON] , а іншим співвласником 57/100 частки являється [PERSON] . Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати недійсними та скасувати вищевказані Державні акти видані на ім`я [PERSON] , та у подальшому на ім`я [PERSON] , а також договори дарування об`єктів нерухомого майна, вказуючи на порушення його прав та охоронюваних законом інтересів на вільне, безперешкодне користування власністю. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (постанова від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17). Судом встановлено, що позивач оспорює державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які були видані на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та у подальшому договору дарування, тобто документів дійсність яких позивачем не оспорюється. Правилами ЦК України та ЗК України у їх сукупності визначено правові підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, діє принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Як на одну з підстав своїх вимог позивач посилалася на відсутність його підпису в акті узгодження меж земельних ділянок. У той же час за нормами діючого законодавства, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки. Межі земельної ділянки в державних актах на право приватної власності на землю виданих на ім`я [PERSON] та в подальшому [PERSON] , вказані згідно з планово-картографічними матеріалами згідно матеріалів Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України). Аналізуючи зібрані у справі докази в контексті правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд не вбачає правових підстав для визнання державних актів виданих на ім`я [PERSON] та в подальшому [PERSON] недійсними, оскільки вони набули права власності на будівлю та на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вони належали попередньому власникові. При цьому, суд звертає увагу, що недоліки, на які вказує позивач у позові щодо відмінності площ земельних ділянок зазначених у рішеннях органу місцевого самоврядування та державних актах, які мали місце при виготовленні технічної документації та видачі первісного державного акту ще на ім`я [PERSON] , не можуть слугувати підставою для визнання недійсними документів, які були видані в подальшому на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування. Вирішуючи вимоги про визнання недійсними та скасування договорів дарування укладених між [PERSON] та [PERSON] , то суд вважає, що такі вимоги також не підлягають до задоволення, оскільки позивач не є стороною цих правочинів, а також ним не доведено, що такими правочинами порушуються його права та охоронювані законом інтереси, відтак позивач не вправі ставити вимоги про їх недійсність та скасування. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач був звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 26.12.2018 в сумі 2 819 грн. 20 коп. за подання даної позовної заяви, отож у разі відмови в задоволенні позову такі витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed