Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до політичної партії «5.10» в особі голови [PERSON] про визнання інформації недостовірною. Просить визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права, завдає шкоду честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , опубліковану відповідачем [INFO] о 22 годині 17 хвилин на сторінці у своєму блозі у [INFO] за назвою « [INFO] , произведенной кошельком [PERSON] , мяса не обнаружено» посиланням [INFO] інформацію, а саме: «Геус-Групп - компания, которая принадлежит [PERSON] ( [PERSON] ) - криминальному авторитету, кошельку [PERSON] и депутату ПР [PERSON] . И за полтора года украинские власти ничего не когут сделать, чтобы заменить компанию [PERSON] любой другой - мы продолжаем платить криминальному сподвижнику [PERSON] сотни миллионов гривен.»; зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, а саме у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, опублікувати на сторінці у своєму блозі у [INFO] інформацію (без внесення змін, доповнень та коментарів). В обґрунтування позову вказує на те, що [INFO] о 22 годині 17 хвилин, на сторінці у своєму блозі у [INFO] ( [INFO] ) на сторінці за посиланням [INFO] було поширено інформацію, яка грубо порушує особисті немайнові права [PERSON] , а саме право на честь, гідність та ділову репутацію, опублікувавши блог за назвою « [INFO] , произведенной кошельком [PERSON] , мяса не обнаружено». У вищезгаданому блозі зазначається: «Геус-Групп - компания, которая принадлежит [PERSON] ( [PERSON] ) - криминальному авторитету, кошельку [PERSON] и депутату ПР [PERSON]. «Геус» контролирует примерно 35% рынка питания вооруженных сил. И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию [PERSON] любой другой - мы продолжаем платить криминальному сподвижнику [PERSON] сотни миллонов гривен.». На початку інформації, що оскаржується, зазначається «Мясные консерви «Геус-групп», которыми обеспечивают украинских военных в зоне АТО, не соответствуют категории и стандартам. Об этом на своей странице в Facebook заявил киевский волонтер, глава благотворительного общества "Свободу Украине» [PERSON] , ссылаясь на результаты лабораторной экспертизы.» На сторінці особи [PERSON] у соціальній мережі Facebook наявний пост від 20.03.2016, опублікований о 16 годині 54 хвилини, який містить наступну інформацію: «Ну що, громадо, прийшов час оголосити постачальника злополучної тушкованки в зону бойових дій. Це - ТОВ «Геус-Груп» Саме ця фірма провела закупівлю 24.02.2016 в ТОВ «Охтирка Мясопродукт» Дата виготовлення цієї тушкованки 05.01.2016 в кількості 36000 баночок. І не завадило б розслідувати, які ще тендери «виграло» це підприємство, чим ще труять наших Героїв в зоні бойових дій… Приємних вам переглядів… P.S. Для розумників, котрі запевняли мене, що Охтирської тушкованки не має в Зоні бойових дій, то я дуже вас прошу відкрити оченята та переглянути ФОТО…» Зазначає, що станом на день подання позову, жодної інформації щодо позивача у пості [PERSON] не наводиться. [PERSON] не є автором інформації, що оскаржується, а тому ця інформація написана (дописана) саме відповідачем. Автором інформації, що оскаржується у блозі [INFO] є особа, яка має найменування stax_1. При переході за посиланням на сторінку, зазначену у розділі ВЕБСАЙТ відкривається особиста сторінка [PERSON] . Протокольною ухвалою від 04.07.2017 року, занесеною до журналу судового засідання, до справи у якості співвідповідача залучено Закрите акціонерне товариство «Суп Медіа». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладних в ньому підстав, просив задовольнити. Представник відповідача політичної партії «5.10» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити. Вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача та співвідповідача не обґрунтовані, не підтверджуються жодними належними доказами, не відповідають діючому законодавству України. Представник відповідача ЗАТ «Суп Медіа» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що у позовній заяві позивач вказує про порушення його ділової репутації внаслідок поширення відповідачем інформації, яку позивач вважає недостовірною. Згідно п. 4 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Разом з тим, ні позовна заява, ні надані позивачем докази, ні пояснення представника позивача в судовому засіданні не свідчать про те, що мав місце факт порушення ділової репутації позивача з боку відповідача. Також, не має даних, у чому виражається таке порушення ділової репутації. Більше того, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ділова репутація позивача була порушена та існує причинно-наслідковий зв`язок між нібито поширенням недостовірної інформації та порушеним правом позивача. Так, зокрема, інформація, на яку вказує позивач у позовній заяві, як на недостовірну, відсутня на належних Політичній партії «5.10» Інтернет-ресурсах інформації, визнати яку недостовірною просить позивач, доказів опублікування чи розповсюдження з належних Партії сайтів інформації, позивачем не надано. Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про безпідставні твердження позивача про порушення його ділової репутації внаслідок нібито поширення недостовірних відомостей з боку відповідача. Системний аналіз положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути поданий особою виключно для захисту порушеного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке порушене право. При цьому, слід зазначити, що позовна заява не містить жодного конкретного факту про те, яким чином відповідач порушив права позивача, за захистом яких позивач звернувся із даним позовом до суду. Відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способ) поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Положеннями ст. 277 ЦК України визначений загальний порядок доказування у такій категорії справ. Законодавцем було виключено з вказаної статті частину третю, яка покладала обов`язок на особу доказувати правдивість негативної інформації, поширеної такою особою. Поруч з наведеним, відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про інформацію», передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача та представником позивача в судовому засіданні не було доведено наявність протиправності діяння чи без діяння відповідача, позивачем не було доведено того, що було порушено його право та ділову репутацію, що воно порушене саме внаслідок дій відповідача і такі дії є протиправними, що відповідач вчинив якесь діяння, яке порушило права позивача на ділову репутацію, за захистом яких подано позов, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed