Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення майнової шкоди в порядку регрессу у сумі 9042,21 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах із ЛКП „Львівелектротранс", при виконанні своїх трудових обов'язків, керуючи тролейбусом інв. № 525 вчинив ДТП, завдавши технічних пошкоджень автомобілю «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] та завдав майнової шкоди власнику вказаного автомобіля [PERSON] Вину [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП підтверджено постановою суду від 04.02.2011 р. Рішенням господарського суду Львівської області від 15.05.2012р. задоволено позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу, яким вирішено стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 7432,71 грн., як з роботодавця винуваиця ДТП. Вказане рішення господарського суду, ЛКП «Львівелектротранс» виконано у повному обсязі. [PERSON] працював у ЛКП «Львівелектротранс» на посаді водія тролейбуса з 18.05.2010 року по 25.01.2011 року. З 22 березня 2013 року [PERSON] працює у ЛКП «Львівелектротранс» на посаді контролера пасажирського транспорту служби квиткових контролерів. Оскільки відповідач звільнився з ЛКП «Львівелектротранс» 25.01.2011 року, а заподіяну шкоду виявлено 07.08.2012 року, позивача було позбавлено можливості здійснити стягнення шкоди із працівника, в межах середньомісячного заробітку, як передбачено законодавством. Просить задовольнити позовні вимоги та застосувати загальний строк позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у суд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином. А тому, враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 18.05.2010 р. по 25.01.2011 р. працював на посаді водія тролейбуса тролейбусного депо, згідно наказу № 38-к від 18.05.2010 р., що вбачається з довідки № 160 від 19.07.2013 р., виданої ЛКП «Львівелектротранс». З 22 березня 2013 року [PERSON] працює на ЛКП «Львівелектротранс» на посаді контролера пасажирського транспорту служби квиткових контролерів. 07.12.2010 року, під час виконання своїх трудових обов'язків, [PERSON], керуючи тролейбусом інв. №525, порушив Правила дорожнього руху України, своїми діями створив аварійну ситуацію, що призвела до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було завдано технічних пошкоджень автомобілю марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER]., чим завдано майнових збитків власникові автомобіля [PERSON] Вину [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджено постановою Франківського районного суду м. Львова від 04.02.2011 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (ДТП, що мала місце 07.12.2010 року) та оштрафовано на 425 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір страхування транспортних засобів № 015306, предметом якого є страхування автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER], Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» проведено виплату страхового відшкодування [PERSON] у сумі 7432,71 грн. (як потерпілому у ДТП). Рішенням господарського суду Львівської області від 15.05.2012 року, задоволено вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та вирішено стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 7432,71 грн. боргу та 1609,50 грн. судового збору. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами ст.132 КЗпП ( 322-08 ) за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Згідно ч.3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно ч.6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов'язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. У даному спорі, таким днем є день проведення повного відшкодування шкоди потерпілій стороні, яку фактично проведено 07.08.2012 року, що підтверджується платіжними дорученнями №729 від 02.07.2012 р., №2269 від 07.08.2012 р., долученими до матеріалів справи. З огляду на те, що відповідач [PERSON] не працював у ЛКП «Львівелектротранс» на момент проведення розрахунку з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно рішення Господарського суду Львівської області від 15.05.2012 р., суд приходить до переконання про необхідність застосування у даній спірній ситуації загального строку позовної давності (три роки). Враховуючи те, що ЛКП «Львівелектротранс» відшкодувало Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» шкоду, завдану їхнім працівником [PERSON], суд вважає, що позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - відповідача, у межах його середнього заробітку, який згідно довідки №578 від 07.11.2013 р., виданої ЛКП «Львівелектротранс» становить 1886,84 грн. Виходячи із викладених обставин та вказаних норм закону суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача в порядку регресу 1886,84 грн. та 229,40 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial