Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона надала в борг відповідачу [PERSON] гроші в сумі 50 000, 00 грн., які він в обговорений строк не повернув. Оскільки виконання зобов'язання по поверненню позики [PERSON] забезпечив заставою у вигляді належної йому частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], позивач просила суд звернути стягнення на предмет застави, а саме на 39/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в складі: житлового будинку літ. Б-1 загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., сараїв літ. Д, Е, Н (тимчасові), гаражу літ. К, гараж літ. И (тимчасовий), 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ, що належить [PERSON], а також просила визнати за нею право власності на 39/100 частин домоволодіння, які складаються з: житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., сараїв літ. Д, Е, Н (тимчасові), гаражу літ. К, гаражу літ. И (тимчасовий), 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с. 24-25), в якому зазначив, що він є співвласником та у його фактичному користуванні перебуває 61/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку він бажає відчужити, але не має оформлених правовстановлюючих документів, тому просив суд визнати за ним право власності на 61/100 частину домоволодіння, які складаються з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Л, сараю літ. В., літнього душу літ. Ж, 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ, розташоване за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач і третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, через канцелярію суду надали заяви, в яких просили суд розглянути справу без їхньої участі (а.с. 36, 37). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 21.01.2013р. [PERSON], [INFO], отримав від [PERSON] у борг за договором позики, укладений в простій письмовій формі у вигляді розписки, грошову суму у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, яку зобов'язався повернути в строк до 21.01.2014 року, про що зазначено в розписці (а.с. 14), яка за своєю правовою природою є угодою займу, викладеною в простій письмовій формі. Зазначені фактичні обставини об'єктивно підтверджуються матеріалами справи. В подальшому сума боргу відповідачем погашена не була. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини позики, врегульовані положеннями ст. ст. 1046-1050 ЦК України, а також загальними нормами зобов'язального права. У цих правовідносинах відповідачем був порушений його обов'язок у визначений угодою строк повернути отриману суму, встановлений ст. ст. 526, 1049 ЦК України, тим самим було порушене право позивача на своєчасне отримання наданої нею позики. У відповідності до ст. 16 ЦПК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальникові) у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або речей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання з повернення позики [PERSON] забезпечив заставою у вигляді, належної йому частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], зі згоди іншого співвласника домоволодіння - третьої особи [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 21). Предмет застави - ? частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (додаткового), виданого 11.11.2004 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулєшовим Я.О. за реєстром № 1-5464, а основне свідоцтво про право на спадщину за законом видано 24.03.1990р. за реєстром № 2-1455. Інша ? частина зазначеного домоволодіння належить третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.11.2004 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулєшовим Я.О. за реєстром № 1-5562 (а.с. 12, 13). Отже, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час у фактичному користуванні [PERSON] перебуває 39/100 частин зазначеного домоволодіння, які з урахуванням зроблених спадкодавцем [PERSON] поліпшень спільного майна, складаються з житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., сараїв літ. Д, Е, Н (тимчасові), гаражу літ. К, гаражу літ. И (тимчасовий), 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ, що підтверджується розрахунком часток у спільній власності на домоволодіння, виконаним KП «Криничанське БТІ» від 06.02.2014 року (а.с. 15-20). Також, у фактичному користуванні [PERSON] перебуває 61/100 частин зазначеного домоволодіння, які з урахуванням зроблених спадкодавцем [PERSON] поліпшень спільного майна, складаються з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Л, сараю літ. В, літнього душу літ. Ж, 1/2 частки споруд № 1-6, І-ІІІ. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. У відповідності до ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язань забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» заставою є спосіб забезпечення зобов'язання, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. При цьому відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється зокрема на підставі рішення суду. Оскільки зобов'язання по поверненню позики [PERSON] не виконав у встановлений строк, суд вважає, що позивач [PERSON] набула право звернення стягнення на предмет застави та набуття права власності на нього. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: „1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання...". Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом норм ст. ст. 181, 182 ЦК України та ст. ст. 2-5, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно, до якого належить і квартира, підлягають обов'язковій державній реєстрації, та відповідно до вимог ст. 3 цього Закону виникає з моменту такої реєстрації, а підставою для її проведення, зокрема, є рішення суду, яке набрало законної сили, і яким визнано за особою право власності. При цьому здійснення такої реєстрації при зверненні особи і поданні нею необхідних документів є обов'язком для відповідного державного органу, на якого законом покладено функції з проведення державної реєстрації прав власності осіб на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладені обставини суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити. При цьому підлягають задоволенню і позовні вимоги третьої особи [PERSON], оскільки як встановлено судом останній не має можливості розпорядитися, належною йому частиною спірного домоволодіння, у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на здійсненні поліпшення частини домоволодіння. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved