Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Васильківського району, Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу Держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області "Про визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона відповідно до записів в трудовій книжці, працювала в АСП «Павлівське» з 05 вересня 1992 року по 07 квітня 1996 року. Їй як члену колишнього АСП «Павлівське» було виділено земельну частку пай № 875 загальним розміром 6,110 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. В подальшому позивачка як власник сертифікату на земельну частку (пай) площею 6,110 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради, звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка в подальшому була затверджена Васильківською районною державною адміністрацією. На підставі документації із землеустрою позивачці був виданий 22 березня 2004 року Васильківською районною державною адміністрацією державний Акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 111343, кадастровий номер 1220787700:01:015:0007. Дана земельна ділянк з 1997 року по теперішній час знаходиться в оренді за договором оренди земельної ділянки в СФГ «Самарське». В серпні 2016 року позивачка звернулася до відділу держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області із питанням чому у публічній кадастровій карті відсутній кадастровий номер земельної ділянки яка їй належить, на що працівник відділу держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області відповіла, що вони не можуть внести в публічну кадастрову карту кадастровий номер земельної ділянки позивача, оскільки частина її земельної ділянки відповідно до публічної кадастрової карти частково знаходиться на автодорозі із асфальтованим покриттям по автодорозі с. Павлівське - с. Шевякіне та частково у лісосмузі. З цього моменту позивач і дізналася про те, що частина її земельної ділянки частково знаходиться на автодорозі із асфальтованим покриттям по автодорозі с. Павлівське - с. Шевякіне та частково у лісосмузі, тобто порушені її права як власника земельної ділянки. У в звязку із встановленими фактами невідповідності земельної ділянки, СФГ «Самарське» не бажає в подальшому продовжувати оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,110 га кадастровий номер 1220787700:01:015:0007 яка належить позивачу на праві приватної власності. Просила суд визнати за нею право власності на земельну діляню частку (пай) сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для веденні товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,110 га на землях колишнього АСП [PERSON] за рахунок земель запасу та державного резервного фонду в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області та зобовязати [PERSON] сільську раду Васильківського району Дніпропетровської області виділити позивачці у приватну власність рівнозначну земельну ділянку (земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,110 га розташовану на території [PERSON] сільської ради із земель запасу, які перебувають у резервному фонді [PERSON] сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. До початку судового засідання позивачка [PERSON] надала заяви про слухання справи у її відсутність, позов підтримала просила задовольнити. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Васильківського району та Васильківської райдержадміністрації надали заяви про слухання справи у їх відсутність та про визнання позову по справі. На підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до записів в трудовій книжці АТ-VIII №6082431 від 05 вересня1992 року позивачка [PERSON] працювала в АСП «Павлівське» з 05 вересня 1992 року по 07 квітня 1996 року. (а.с.6). На підставі розпорядження Голови Васильківської районної державної адміністрації за № 589-р від 24.12.2002 року [PERSON] було передано земельну частку (пай) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів, кадастровий номер земельної ділянки 1220787700:01:015:0007, площа 6,110 га. (а.с.8). В серпні 2016 року позивачка звернулася до відділу держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області із питанням чому у публічній кадастровій карті відсутній кадастровий номер земельної ділянки яка їй належить, на що працівник відділу держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області відповіла, що вони не можуть внести в публічну кадастрову карту кадастровий номер земельної ділянки позивача, оскільки частина її земельної ділянки відповідно до публічної кадастрової карти частково знаходиться на автодорозі із асфальтованим покриттям по автодорозі с. Павлівське - с. Шевякіне та частково у лісосмузі. З цього моменту позивач і дізналася про те, що частина її земельної ділянки частково знаходиться на автодорозі із асфальтованим покриттям по автодорозі с. Павлівське - с. Шевякіне та частково у лісосмузі, тобто порушені її права як власника земельної ділянки. У в звязку із встановленими фактами невідповідності земельної ділянки, СФГ «Самарське» не бажає в подальшому продовжувати оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,110 га кадастровий номер 1220787700:01:015:0007 яка належить позивачу на праві приватної власності. Згідно ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України «Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; д) застосування інших, передбачених законом,способів.» Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.» Судові витрати залишити за позивачем- Трізною [PERSON]. На підставі викладено та

Outcome: approved