Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 24.06.2005 року по 07.10.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно на утримання дитини, починаючи з попередніх років і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги. Зазначила, що відповідач періодично надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, але вона бажає отримувати аліменти в установленому розмірі і постійно, а тому і звернулася до суду. Також зазначила, що дитина потребує додаткових витрат, у зв"язку із постійними захворюваннями, а також потребує оздоровлення в санаторіях, так як перебуває на диспансерному обліку. На підставі викладеного позивачка просила позов задовольнити, стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно на утримання дочки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він з серпня 2013 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанціями, але до цього він надавав також допомогу, але безпосередньо позивачці. На даний час він працює, але розмір його заробітної плати є незначним, а тому він не може сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно. Просив позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивачки аліменти в установленому законодавством розмірі. Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав пояснення відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів, просив позов задовольнити частково і стягнути з відповідача аліменти в установленому діючим законодавством розмірі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005 року по 07.10.2011 року включно. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері, яка працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2000, 00 грн., що підтверджується довідкою. Як встановлено судом, відповідач на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2100, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку надавав відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, яка працює, перебування дитини на диспансерному обліку, необхідність додаткових коштів на її оздоровлення, а також матеріальний стан батька дитини, який працює, є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частці від його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/3 частини віх усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.01.2014 року (дня подачі позову до суду) і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial