Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив стягнути з винних у затоплені його квартири осіб матеріальну шкоду в розмірі 3082 грн. 95 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також збитки, які він зазнав задля відновлення своїх прав - витрати на складання акту залиття квартири в сумі 45,37 грн., придбання ліків в сумі 15,90 грн., та судові витрати. 09.02.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідачів на його користь 2851,00 грн. матеріальної шкоди, а також збитки, що складаються з витрат на складання акту залиття квартири у сумі 45,37 грн., витрат зі сплати послуг по складенню кошторису вартості відновлювального ремонту квартири у сумі 750,59 грн., 15,90- грн.. на придбання ліків та судовий збір, а також просив стягнути моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та в судовому засіданні просив її задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивача, в якості свідка, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 27). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 61). 14-15 липня 2014 року сталося залиття квартири [ADDRESS], причиною якого відповідно до акту від 21.07.2014 року, затвердженого КП "Деснянське" Чернігівської міською ради, можливо є те, що поверхом вище у квартирі [ADDRESS] здійснювалися ремонтні роботи підлоги. В акті зазначено, що мешканка квартири [ADDRESS] [PERSON] підписати акт не змогла, оскільки не була присутня під час обстеження стелі у квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с. 4). Допитаний у судовому засіданні 10.12.2014 року свідок [PERSON] повідомив суду, що власником квартири [ADDRESS] проводились ремонтні роботи підлоги внаслідок яких відбулося залиття квартири позивача, також повідомила суду про те, що проводила ремонтні роботи стелі позивача після 20 квітня 2014 року. Допитаний у судовому засіданні 04.02.2015 року свідок [PERSON] повідомив суду, що він був безпосереднім виконавцем ремонтних робіт підлоги у квартирі [ADDRESS]. При проведенні ремонтних робіт здійснювалась укладка пісчано-цементної стяжки без улаштування гідроізоляційного шару в залі та кімнатах, після протікання стелі у сусіда, для влаштування стяжки в кухні та передпокої, організатор робіт - [PERSON] вже привіз плівку для підкладання під стяжку. Свідок пояснив, що заходив до квартири, що розташована нижче та бачив плями на стелі від протікання. Допитаний у судовому засіданні 04.02.2015 року свідок [PERSON], який являється співробітником житлово-експлуатаійної дільниці повідомив суду, що при виході за адресою: квартира [ADDRESS] на стелі були виявлені плями, розміром, приблизно 2,5 м. Власник квартири [ADDRESS] під час огляду квартири її сусіда була відсутня, також пояснив, що в акті встановлена можлива причина затоплення. Допитаний у судовому засіданні 04.02.2015 року в якості свідка позивач [PERSON] повідомив суду, що у квартирі [ADDRESS] відбувався ремонт підлоги, внаслідок чого відбулося протікання рідини чим було пошкоджено приблизно 2,5 м. кв. площі стелі у його квартирі. Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіверексперт" було надано кошторисну документацію на відновлювальний ремонт частини внутрішніх приміщень у квартирі [ADDRESS], згідно із якою вартість проведення відновлювального ремонту становить 2851 грн. (а.с. 105-113). Відповідно до квитанції № 001424468 вартість виконання робіт із складення проектно-кошторисної документації становить 739,50 грн. (а.с. 115) Відповідно до частин 1, 2 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, а власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідальність за шкоду спричинену залиттям слід покласти на відповідача [PERSON], яка є власником квартири, оскільки саме на власника покладається відповідальність доведення того факту, що не з її вини заподіяно шкоду, крім того, акт про залиття від 21.07.2014 року в сукупності з поясненнями свідка [PERSON], який безпосередньо проводив ремонтні роботи у квартирі відповідача та поясненнями позивача, допитаного в якості свідка, доводять той факт, що причиною затоплення в квартирі відповідача, що сталося 14 та 15 липня 2014 року є проведення ремонтних робіт в квартирі, яка належить відповідачу [PERSON] У зв'язку із тим, що представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав недоведеності позивачем причин затоплення та розміру матеріальної шкоди, завданої затопленням, висловлених нею в письмових запереченнях, судом неодноразово роз'яснювалось право відповідача заявити клопотання про проведення експертизи для визначення причин затоплення та розміру матеріальної шкоди, однак представник відповідача відмовилась від такого права. Жодних доказів чи хоча б доводів на спростування самого факту залиття квартири позивача 14 та 15 липня 2014 року з квартири [PERSON], суду не надано. У задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити, оскільки він не являється власником квартири [ADDRESS], а також не надано належних доказів, що він був організатором підрядних робіт. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки). Згідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, суд вважає, що матеріальну шкоду слід стягнути в сумі 3632,87 грн., яка складається із вартості відновлювального ремонту - 2851 грн., коштів, витрачених на складення проектно-кошторисної документації в сумі 739,50 грн. та коштів, витрачених на складання акту залиття в сумі 42, 37 коп. У задоволенні позову в частині стягнення комісійних за послуги банку при оплаті за складання акту залиття в сумі 3 грн. та при оплаті за складання кошторису в сумі 11, 09 грн. слід відмовити, оскільки ці витрати не є шкодою в розумінні ст.. 22 та 1166 ЦК України. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми коштів 15, 9 грн. на придбання ліків, оскільки позивачем не доведено, що такі ліки йому призначались лікарем у зв'язку із тими моральними стражданнями, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням свого майна, а не внаслідок хронічних захворювань, які наявні у позивача (а.с. 30). Також, на думку суду, грунтуються на положеннях п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України та ст. 1167 ЦК України доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, завданої відповідачем залиттям його квартири тобто, пошкодженням його майна, ремонт якого було закінчено в червні 2014 року, в результаті чого, він змушений змінити свій звичний спосіб життя, займатись питаннями ремонту квартири, відшуканням на це коштів, звертався до лікарні у зв'язку із перенесеним хвилюванням (а.с. 30). Отже, суд вважає, що розміром моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, тривалості вимушених змін у житті, та враховуючи роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 3103.1995 року „Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" може бути сума у розмірі 1200 грн . Крім того з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial