Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Представник позивача,посилаючись на те,що відповідачка скоїла злочин відносно держави,завдала злочином шкоди державі на загальну суму 37 251,91 грн., засуджена судом за вчинення згаданого злочину, Вирок суду вступив в законну силу,шкоду відповідачка в добровільному порядку не відшкодувала, тому просила суд стягнути з відповідачки на їх користь зазначену суму та стягнути судові витрати на користь держави. В судовому засіданні представник позивача за письмовою довіреністю - Шлапак Т.В. не з»явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином,надіслала письмову заяву про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідачки незаконним чином отримані кошти в сумі 40 033,51 грн.,збільшені позовні підтримала і зазначила,що 30 липня 2014 року Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області - [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів,передбачених ч.І ст.190 та ч.4 ст.358 КК України та призначено відповідне покарання. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні з позовними вимогами погодилася частково,про час і місце наступного судового засідання повідомлена належним чином,заяв та клопотань до суду не надіслала. Вислухавши думку представника позивача,пояснення відповідачки у справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до наступного. Судом встановленого 30 липня 2014 року Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області - [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів,передбачених ч.І ст.190 та ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання: -[PERSON] визнано винною у пред»явленому обвинуваченні за ч.4 ст.358 КК України і призначено їй покарання у вигляді 510,00 грн. штрафу. -[PERSON] визнано винною у пред»явленому обвинуваченні за ч.І ст.190 КК України і призначено їй покарання у вигляді ОДНОГО року обмеженню волі. На підставі ст.75 КК України засуджену [PERSON] звільнено від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком на ОДИН рік. Згідно зі ст.7 6 КК України суд покладав на засуджену [PERSON] такі обов"язки: -не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; -повідомляти про зміну місця проживання,роботи або навчання. Згаданий Вирок суду не оскаржувався,на даний час він має законну силу. У встановленому судом обвинуваченні [PERSON] засуджена за те, що «... вона, постійно проживаючи та ведучи спільне господарство із чоловіком [PERSON] в його помешканні по [ADDRESS],з яким офіційно не оформила шлюбні відносини,в серпні 2004 року,після народження спільної дитини, подала заяву та інші документи до Управління праці та соціального захисту населення Радомишльської РДА, де всупереч ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», вказала неправдиву інформацію про те, що вона самостійно виховує дитину та мешкає за місцем реєстрації в м.Радомишлі, приховавши таким чином факт спільного проживання, спільного ведення господарства з батьком дитини,в результаті чого утворився підроблений документ - заява, яку [PERSON] використала, для набуття права на отримання соціальної допомоги як матір одиначка,а в 2011 році, після народження другої спільної дитини, також повторно подала завідомо підроблену заяву та інші документи до Управління праці та соціального захисту населення Радомишльської РДА, в яких вказала неправдиву інформацію про самостійне виховання другої дитини, хоча насправді виховувала і утримувала дітей разом із їх батьком і таким чином знову використала підроблений документ. Внаслідок вчинення зазначених дій, що виразились в умисному поданні неправдивої інформації,використанні завідомо підроблених документів та приховуванні в подальшому факту спільного проживання та спільного ведення господарства з батьком дітей, [PERSON], шляхом обману, станом на 02 червня 2014 року, отримала державну допомогу на дітей одиноким матерям з Державного бюджету України в сумі 37251 гривень 91 копійка. Своїми умисними діями, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України. Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України...». У відповідності до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України Вирок у кримінальній справі,що набрав законної сили або Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення,обов»язкові для суду,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій цієї особи, стосовно якої ухвалено Вирок або Постанову суду,з питань,чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Доказування не може базуватися на припущеннях. Так,збільшивши обсяг матеріальної відповідальності [PERSON] за завдану злочином шкоду,представник Управління праці та соціального захисту населення Радомишльської РДА вийшов за межі,які уже встановлені Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 30 липня 2014 року щодо [PERSON] Разом з цим суд вважає за можливе роз»яснити представнику Управління про те,що в разі надання відповідних та належнлх дскгзів, вони мають право на звернення в суд з цивільним позовом до [PERSON] поза межами обставин, які встановлені Вироком суду. Як вбачається з матеріалів цивільноїсправи та кримінального провадження злочинними діями,яким дана оцінка судом [PERSON] завдала шкоди державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Радомишльської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 37 2 51,91 грн. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку,про часткове задоволення позовних вимог,а саме в сумі 37 251,91 грн. На підстві ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial