Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, [PERSON], на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року по цивільній справі № 343/195/18 (провадження № 2/0343/200/18), з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги мотивує тим, що між ним, [PERSON] та [PERSON] в 1999 році був зареєстрований шлюб, який 13 червня 2006 року розірваний. Вони мають спільного сина, а саме, [PERSON], [INFO] На даний час син [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської обласні від 26 березня 2018 року вирішено: позовну заяву [PERSON] до нього, [PERSON], задовольнити та проводити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, але на більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня пред'явлення позову 31.01.2018 року. 11 листопада 2011 року між ним, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] року народився син - [PERSON]. Після ухвалення Долинським районним судом Івано-Франківської області 26 березня 2018 року заочного рішення у цивільній справі №343/195/18, його дружина, [PERSON], стала непрацездатною та на даний час являється інвалідом 3-ої групи. З огляду на зазначене, в нього на утриманні перебувають малолітній син [PERSON], [INFO], та непрацездатна дружина [PERSON], інвалід 3-ої групи. Окрім того, як вбачається із рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області ухваленого 30.03.2015 року у справі №343/116/15-ц, [PERSON], [INFO], що проживає по [ADDRESS] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном його сина, [PERSON]. Отже, окрім малолітнього сина [PERSON], [INFO], та його батька [PERSON], опікуном якого він являється, в нього на утриманні з 19.09.2018 року перебуває непрацездатна дружина [PERSON] З огляду на вищевказані обставини, вважає за можливе зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з нього на користь [PERSON], на підставі заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2018 року у цивільній справі №343/195/18 з1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини . Просив позов задоволити. Не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] в судове засідання на повторний виклик не з"явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому Законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судові засідання (а.с.33, 44) Від відповідачки відзив на позов не поступив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912), яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Абзацом 1 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. за №3 встановлено, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ч.1 ст.200 СК України, встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 13.06.2006 року і від спільного проживання у них 29.01.2000 року народився син [PERSON] (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.06.2006р. (а.с.10) та копія повторного свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.11). До досягнення сином [PERSON] повноліття відповідач сплачував аліменти, розмір яких був визначений судом. Заочним рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/195/18 від 26.03.2018 року , вирішено проводити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня пред'явлення позову 31.01.2018р. (а.с.6-7). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/116/15 від 30.03.2015 року визнано недієздатним [PERSON], [INFO], що проживає по [ADDRESS], встановлено над ним опіку та призначено опікуном його сина- [PERSON], позивача по справі (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11.11.2011 року відділом ДРАЦС Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.12), позивач [PERSON], з 11.11.2011р. знаходиться у шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання у шлюбі у них [INFO]. народився син - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2017р. (а.с.13) . Копія пенсійного посвідчення [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с.14) свідчить про те, що [PERSON], [INFO],(дружині позивача) з 19.09.2018 р. , призначено пенсію по інвалідності 3 грп. загального захворювання. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання , що позивач надав суду належні і допустимі докази зміни свого матеріального стану, оскільки на його утриманні на сьогоднішній день знаходяться двоє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO], малолітній син [PERSON], [INFO] Також позивач здійснює опіку над недієздатним батьком [PERSON] , [INFO] Після ухвалення рішення Долинського районного суду в справі №434/195/18 від 26.03.2018 р. , згідно якого з [PERSON], проводиться стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня пред'явлення позову 31.01.2018р., його дружина [PERSON], отримала статус особи з інвалідністю 3-ої групи загального захворювання, а тому є підстави для зменшення розмір аліментів стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON], на час навчання сина [PERSON], [INFO] за рішенням Долинського районного суду від 26.03.2018 року. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial