Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] та право на середні земельні частки розміром 1.34 та 2.34 га в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що її бабі [PERSON], яка померла [INFO] року, належало право на змельну частку (пай) розміром 2.34 умовних кадастрових гектари. Після смерті баби у володіння спадковим майном вступив дід, однак до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна не звертався. На випадок своєї смерті дід скалав заповіт, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів внукам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Після смерті діда вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов задовольнити. Відповідачі подали заяву про слухання справи у їх відсутності, позов визнають в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які бе-руть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с.Вибранівка Жидачівського району Львівської області. Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00018378477 від 18 липня 2017 року. [PERSON], помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04 жовтня 1999 року, виданим виконкомом Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка [PERSON], [INFO], являється внучкою [PERSON]. Згідно заповіту, складеного в с. Бринці Загірні 28 лютого 1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вибранівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 3, [PERSON] все належне йому на день смерті майно заповів внукам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 15 вересня 2016 року, [PERSON] відмовилася від спадкування майна за запоітом після смерті діда [PERSON]. Згідно довідок № 520, 521 від 17 серпня 2017 р., виданої виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по [ADDRESS] була зареєстрована і проживала [PERSON] до дня смерті, що наступила [INFO] року. Господарство належало до суспільної групи робітничий двір. Спільно з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] (помер [INFO] року). Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі сілсьької ради не посвідчувався. [PERSON] був прописаний та проживав в [ADDRESS], до дня смерті, що наступила [INFO] року. Разом з ним на день його смерті проживала без реєстрації [PERSON], яка вступила у володіння спадковим майном після його смерті. Від імені [PERSON] в сільській раді посвідчено заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах за № 3 від 28 лютого 1996 року, який на день його смерті не змінено і не скасовано. Заборони та арешту на майно немає. Згідно витягу з книги реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) по Вибранівській сільській раді, [PERSON], жительці с. Бринці Загірні, як члену ССП "Україна" на підставі Сертифікату серія [NUMBER] від 31.05.1997 року, належала середня земельна частка (пай) розміром 2.34 умовних кадастрових гектари на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1993 року № 143. Згідно витягу з книги реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) по Вибранівській сільській раді, [PERSON], жителю с. Бринці Загірні, як члену ССП "Україна" на підставі Сертифікату серія [NUMBER] від 31.03.1997 року, належала середня земельна частка (пай) розміром 1.34 умовних кадастрових гектари на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1993 року № 143. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами робітничного двору були: [PERSON] та [PERSON], виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/2 частина робітничого двору. Після смерті членів робітничого двору [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на на цілий житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташованих по [ADDRESS] Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] є власністю робітничого двору, останнім членом якого був [PERSON], який помер [INFO] року, а також те, що йому належали земельні частки (паї), на які відсутні правовстановлюючі документи, що не повинно позбавляти позивачку можливості належним чином прийняти спадщину після смерті діда, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом, спадкоємці першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Судом встановлено той факт, що [PERSON] постійно проживала разом із померлим [PERSON], до дня його смерті а відтак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] у вигляді житлового будинку. Інша спадкоємиця майна за заповітом - [PERSON] від належної їй частки у спадковому майні після смерті діда [PERSON] - відмовилися в користь позивачки. Спадкоємиця майна за законом [PERSON] також відмовляється від свого права на спадкування за законом майна померлого [PERSON]. З письмової відповіді приватного нотаріуса Посацька А. Жидачівського районного нотаріального округу № 92/02-31 від 13.11.2017 р. вбачається факт відмови нотаріуса у видачі позивачці як спадкоємиці по заповіту після смерті [PERSON], свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті діда, тому за нею слід визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] та право на середні земельні частки розміром 1.34 та 2.34 га в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved