Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У 2017 році позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 26.03.1991 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають, спір про поділ майна будуть вирішувати окремою позовною заявою. Позивач бажає аби розірвання шлюбу відбувалось в законному судовому порядку. Подружні відносини між сторонами припинені у квітні 2016 року. Сторони однією сім"єю не проживають, оскільки позивач втратив почуття любові та поваги один до одного, у них постійно виникали сварки й непорозуміння, збереження шлюбу не можливе, їхня сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливим. Посилаючись на викладене, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позові, також зазначив, що протягом строку наданого судом для примирення сторони не примирилися. Відповідач по справі в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу, продовжує наполягати на збереженні шлюбу з позивачем, вважає, що їх шлюб ще можливо зберегти. При цьому, підтвердила, що у строк наданий судом для примирення подружжя не примирилось. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.03.1991 року в Сарилакській сільській раді Оймяконського району, Якутія, Росія, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу дітей не мають, однак позивач бажає аби розірвання шлюбу відбувалось в законному судовому порядку. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з квітня 2016 року, з цього часу сторони разом не проживають, єдиного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам.Майновий спір відсутній. Ухвалою Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2017 року сторонам було надано 3-х місячний строк для примирення подружжя, однак протягом вказаного строку сторони не примирилися. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, позивач втратив почуття любові й поваги до відповідача, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved