Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 22 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] в сумі 6 558 грн. 44 коп, з яких: 6 058 грн. на споживчі цілі, 1 000 грн. 44 коп. на придбання послуг страхування у ПАТ «Страхова компанія «СК Кардіф», зі сплатою відсотків за користування в розмірі 0,01% річних, строк повернення кредиту по 22 лютого 2014 року. 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу " 22/12/14/1-1, тобто договір відступлення права вимоги. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідачу було направлено повідомлення про погашення боргу. Станом на 17 листопада 2016 року заборгованість [PERSON] по кредиту складає 21 606 грн. 31 коп., яка складається: залишок заборгованості по кредиту - 19 798 грн. 41 коп., відсотки за користування кредитом - 1 807 грн 90 коп. Посилаючись на викладене позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати без його присутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання двічі не прибула, заяви про розгляд справи за її відсутності чи заперечення на позов не надала, причин неявки суду не вказала, про час та місце розгляду повідомлена вчасно та належним чином. Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою разом з копіями відповідних документів рекомендованим повідомленням за адресою, зазначеною стороною, чи іншою особою, яка бере участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] в сумі 6 558 грн. 44 коп, з яких: 6 058 грн. на споживчі цілі, сума першого внеску складає 500 грн, 1 000 грн. 44 коп. на придбання послуг страхування у ПАТ «Страхова компанія «СК Кардіф», зі сплатою відсотків за користування в розмірі 0,01% річних, строк повернення кредиту по 22 лютого 2014 року. Згідно п. 1.2.1 договору позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування, інші платежі, визначені договором та додатком № 1 «Графік Платежів», що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.4.1 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені Кредитним договором не пізніше 22 лютого 2014 року. Пунктом 1.4.4 передбачено, що позичальник за обслуговування кредиту сплачує щомісячно комісію, розмір якої зазначено в графіку платежів. Як вказано в п. 1.5.1 за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеного графіком платежів, позичальник сплачує штраф, за кожен факт порушення 25 грн. В разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України, що передбачено п. 1.5.4 вищевказаного договору. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк відповідно до п. 1.5.6 договору, має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Відповідно до п. 2.18 угода набирає чинності з дати підписання сторонами договору і діє до моменту її розірвання в порядку, передбаченому угодою та/чи правилами. При цьому розірвання угоди з ініціативи держателя можливе лише у випадках, передбачених угодою, чи в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Пунктом 3.17 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору) та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі. Згідно даних договору факторингу № 22/12/14/5 від 22 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги стосовно боржника, що є договором відступлення права вимоги перед боржником. Уклавши з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти відповідач [PERSON] порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, так, відповідно до даних розрахунку заборгованості станом на 17 листопада 2016 року заборгованість [PERSON] по кредиту складає 21 606 грн. 31 коп., яка складається: залишок заборгованості по кредиту - 19 798 грн. 41 коп., відсотки за користування кредитом - 1 807 грн 90 коп. Факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 6 558 грн. 44 коп., крім підпису в договорі, підтверджується даними інформаційного листка про умови кредитування, договором добровільного страхування життя, даними інформації про клієнта. Згідно даних договору кредиту позичальник ознайомлений з умовами надання кредиту, однак порушував зобов'язання передбачені ст.526 Цивільного кодексу України та не виконував їх належним чином. Як випливає з матеріалів справи відповідачу 10 листопада 2016 року за вихідним № 200892248 направлялось повідомлення про погашення заборгованості, однак виконана не була. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно до вимоги ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а також на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 2 встановлює, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частин позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно постанови Верховного Суду України від 2 жовтня 2012 року у справі № 3-42гс12, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є законними і підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума по оплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 526, 530, 536, 610, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: approved