Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач у березні 2016 року звернувся до суду із указаним позовом в якому зазначив, що в період із 29.03.2004 року по 31.03.2009 року працював директором Житомирського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України. Підставою звільнення з даної посади було закінчення терміну контракту. Позивач зазначає, що на день зільнення з посади директора відповідач повинен був здійснити виплату за листом непрацездатності № 062196 за період з 25.02.2009 року по 10.03.2009 року та компенсацію за невикористану відпустку у загальній кількості 60 днів. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу в заочному провадженні. Представник відповідача та представник третьої особи в судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працював на посаді директора у відповідача за контрактом від 21.02.2008 року. Згідно із п. 3.5 контракту заробітна плата за відповідний періодж Директору виплачується одночасно або після виплати заробітної плати усім іншим працівникам підприємства. Строк дії данного контракту встановлювався з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року та набув чинності 01.04.2008 року. Відповідно до копії виписки з наказу Добровільно Пожежного Товариства України № 18/5 від 14.07.2008 року «Про заробітну плату керівникам підприємств ДТП України з 01.07.2008 року», встановлено розмір місячної заробітної плати, з урахуванням надбавок за рентабельність, стаж роботи, з 01.07.2008 року в сумі: директору Житомирського обласного спецРБП ПР [PERSON] -1450 грн., у тому числі посадовий оклад - 1380 грн., надбавка за рентабельну роботу підприємства -0 грн., надбавка за стаж роботи - 70 грн. Позивача було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням строку дії контракту, згідно ч. 2 ст. 36 КЗпП України з виплатою йому грошової компенсації за 60 днів невикористаної відпустки: 30 днів за період робот из 29.03.2007 по 28.03.2008 року; 30 днів за період робот из 29.03.2008 року по 28.03.2009 року. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 ( із змінами) "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Вимогами ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення, працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Судом встановлено, що у відповідності до вищевказаного контракту позивача було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням строку дії контракту, згідно ч. 2 ст. 36 КЗпП України з виплатою йому грошової компенсації за 60 днів невикористаної відпустки: 30 днів за період робот из 29.03.2007 по 28.03.2008 року; 30 днів за період робот из 29.03.2008 року по 28.03.2009 року,, а у разі звільнення відповідно до ст. 24 Закону України "Про відпустки", відповідач має виплатити компенсацію за невикористану відпустку за невикористані 60 календарних днів, з розрахунку: 17400:355=49,01 грн.; 49,01х60=2940,60 грн.; де -17400рн. - розмір загальної суми заробітку за розрахунковий період, 355- календарних днів; 49,01 - середньоденна заробітна плата; 60 - календарних днів відпустки. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення на його користь компенсації за невикористану відпустку в сумі 2940,60 грн. також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням", п. 9 Порядку фінанасування страхувальника дял надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Таким чином, обставина нарахування допомоги встановлена Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду № 806/3796/13-а від 26.11.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує також із відповідача Житомирського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт ДТП Україна в дохід держави судовий збір за в сумі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved