Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції компенсацію заподіяного працівником збитку в розмірі 89233 гривні 61 коп., посилаючись на те, що відповідач перебуває у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції займаючи посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції. 14 лютого 2016 року для виконання посадових обовязків, інспектором Вовком С.В. було прийнято службовий автомобіль «Toyota Prius» д/н 161575. В той же день о 15 год. 45 хв., на перехресті вулиць Успенська Катериненська сталося зіткнення автомобіля «Toyota Prius» д/н 161575, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року відповідача притягнуто до адмінвідповідальності за ст.\~124\~КоАП України. В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зокрема, автомобіль «Toyota Prius» відповідно до висновку експертного дослідження від 19.01.2017 року №5 Одеського науково дослідного експертно криміналістичного центра вартість матеріального збитку складає 89233 гривні 61 коп. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку сплатити спричинені збитки, УПП у м.Одесі ДПП вимушено звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. У судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1\~Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено\~у судовому\~засіданні, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції займаючи посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції. 14 лютого 2016 року інспектором Вовком С.В. було прийнято службовий автомобіль «Toyota Prius» д/н 161575, що підтверджується його особистим підписом у графі «Справний автомобіль прийняв» Дорожнього листа № 409 на лютий 2016 року. 14 лютого 2016 року о 15 год. 45 хв., на перехресті вулиць Успенська Катериненська сталося зіткнення автомобіля «Toyota Prius» д/н 161575, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного дослідження від 19.01.2017 року №5 Одеського науково дослідного експертно криміналістичного центра вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius» д/н 161575, внаслідок його ушкоджень при ДТП від 14.02.2016 року складає 89233 гривні 61 коп. Відповідно до ч. 2\~ст. 131 Кодексом законів про працю України, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. [PERSON] у супереч покладених на нього посадових обовязків у трудових правовідносинах, не зберіг ввірений йому службовий автомобіль «Тоуоta Prius» д/н 161575 та у добровільному порядку не компенсував збитки, в наслідок чого пряма дійсна шкода, що була завдана діями інспектора і склала 89233 гривні 61 коп. Відповідно до абз.2 п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати. Відповідно до\~ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію»\~проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, що визначено вимогами ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до ст.ст.1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 1187\~ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2\~ст. 1187 Цивільного кодексу України). Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2. 2.\~Правил дорожнього руху\~України), що роз'яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Також, згідно з вимогами\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За роз'ясненням, п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386. 395.\~396 ЦК України\~положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до вимог\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. У відповідності з\~ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При таких обставинах та враховуючи, що до спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності в три роки (ст.257ЦК), суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved