Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У листопаді 2020 року представник позивача Гребенюк О.С. від імені Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 30.09.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.51 Умов та правил надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи, що відповідачем не виконуються зобов`язання належним чином, тому просить суд, стягнути заборгованість в розмірі 13906,11 грн., яка складається з: 8351,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8351,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2880,06 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2674,17 грн. - нарахована пеня. Одночасно з позовом представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року судом визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін та запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 30.09.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 16.09.2020 року становить в розмірі 13906,11 грн., яка складається з: 8351,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8351,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2880,06 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2674,17 грн. - нарахована пеня. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 8351,88 грн. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК в розмірі 2880,06 грн. до задоволення не підлягає за недоведеністю. Як встановлено судом, між сторонами існують договірні взаємовідносини, які регламентовані Договором. Так, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, проте з наданих суду доказів встановити час з якого почалася прострочка виконання грошового зобов`язання за договором, встановити неможливо. Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина другастатті 549 ЦК України). Отже, загальна сума заборгованості, з урахуванням тіла кредиту та пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 30.09.2011 року, становить 11026 грн. 05 коп. (8351,88 грн. + 2674,17 грн.). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1666,70 грн. (2102 грн. 00 коп. х 11026,05 грн. / 13906,11 грн.). На підставі викладеного

Outcome: approved