Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.02.2006 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №134. За твердженням [PERSON] під час спільного подружнього життя із [PERSON] ними придбане наступне майно: 1.Квартира [ADDRESS] вартістю 603 590 грн., загальною площею 92,10 кв.м.; 2.Машиномісце [ADDRESS] (підземний паркінг) вартістю 167 860 грн., загальною площею 21,5 кв.м.; 3.Садовий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами, загальною площею 97,3 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] вартістю 95 540 грн.; 4.Земельна ділянка [ADDRESS], загальною площею 0,0510 га (кадастровий номер: [NUMBER]). [PERSON] зазначав, що проживши тривалий час у шлюбі, він виявив бажання розділити спільне майно подружжя навпіл не розриваючи при цьому шлюб. [PERSON] спочатку погодилась на ці умови, і сторони мали укласти нотаріально посвідчений договір розподілу майна подружжя, однак в останній момент відповідач відмовилася, що потягло за собою необхідність звернення до суду з даним позовом. Таким чином, позивач просить здійснити поділ спільного майна та визнати право власності за кожним з подружжя по ? частці вказаного майна. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач не заперечувала проти поділу майна подружжя, однак вказувала на відсутність визначення вартості земельної ділянки, що на її думку перешкоджає поділу. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 11.02.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №134 (а.с. 7). Відповідач підтвердила у судовому засіданні, що подружжя вирішило здійснити розподіл спільного майна подружжя, однак не дійшли повного порозуміння з цього приводу. Право власності на квартиру [ADDRESS] оформлене на [PERSON] і підтверджується Свідоцтвом про право власності від 21.06.2006 року. Право власності на машиномісце [ADDRESS] (підземний паркінг) оформлено на [PERSON] і підтверджується Свідоцтвом про право власності від 23.09.2008 року. За державним Актом від 09.03.2010 року про право власності на земельну ділянку [ADDRESS], загальною площею 0,0510 га (кадастровий номер:[NUMBER]) зареєстроване за [PERSON] Згідно Свідоцтва від 04.08.2011 року право власності на Садовий будинок №5 з надвірними спорудами, загальною площею 97,3 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі що спільним майном подружжя є: 1.Квартира [ADDRESS] вартістю 603 590 грн., загальною площею 92,10 кв.м.; 2.Машиномісце [ADDRESS] (підземний паркінг) вартісю 167 860 грн., загальною площею 21,5 кв.м.; 3.Садовий будинок №5 з надвірними спорудами, загальною площею 97,3 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] вартістю 95 540 грн.; 4.Земельна ділянка [ADDRESS], загальною площею 0,0510 га (кадастровий номер:[NUMBER]). Вартість вказаного спільного майна подружжя визначалась у Звітах «Про незалежну експертну оцінку» проведених ТОВ «КА Святозаров та партнери» з якою погодились сторони у справі (а.с. 18-23). У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість спільного майна подружжя, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, вказуючи на відсутність вартості земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] не надано доказів на підтвердження дійсної вартості вказаної ділянки на час розгляду справи. При цьому, суд вважає можливим також поділ майна вартість якого не визначена з огляду на те, що сторони не заперечують поділу усього наявного майна із визначенням кожному рівних часток, що звільняє від необхідності сплати компенсації. В судовому засіданні сторонами надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо яких не виявлено заборон на нерухоме майно, яке підлягає поділу за даним позовом. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, враховуючи позовні вимоги, час набуття майна та позицію сторін у справі, суд вважає можливим позов задовольнити. Ст. 141 ЦПК України покладає судові витрати, у разі задоволення позову, на відповідача. При цьому, представником позивача подано письмову заяву у якій він просить залишити судові витрати за ініціатором позову. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved