Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., починаючи з 10 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що на сьогоднішній день сума аліментів, які стягуються з відповідача є недостатньою для матеріального утримання дитини, та просить змінити розмір аліментів за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 700 грн. щомісяця з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не зявилися, представник відповідача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі 700 гривень. Згідно раніше наданих письмових пояснень, Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини більше ніж 500 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судом, відповідно до свідоцтва про народження дитини серії І-ЖС № 057577, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з дня визначення місця проживання дитини з матірю, 10 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що розмір аліментів, які на даний час сплачує позивач не забезпечує 30 % прожиткового мінімуму для дитини та вважає, що розмір аліментів має складати 50 % від прожиткового мінімуму. Також зазначила, що на даний час погіршився її матеріальний стан, вона зареєстрована як безробітна та отримує дохід, який не може забезпечити належне харчування, повноцінне життя дитини з урахуванням зростання витрат на її утримання. Як встановлено, відповідач добросовісно сплачує аліменти за рішенням суду та заборгованості по сплаті аліментів не має. При зверненні до суду та під час розгляду справи позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували її доводи щодо необхідності збільшення розміру аліментів до заявленої позивачем суми. Положення ч.2 ст. 182 СК України не розповсюджуються на випадки, коли судом визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що \~відбулися зміни матеріального\~стану, стану здоровя сторін: позивач на даний час не працевлаштована, перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості як безробітна, відповідач страждає на цукровий діабет 2 го типу, перебуває на обліку у ендокринолога, страждає на гіпертонію, також не має постійного місця роботи. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial