Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому вказали, що є бабцею та дідом [PERSON], [INFO] Іх син перебував у шлюбі з відповідачкою до 01.04.2010 року. З момент розірвання шлюбу відповідачка не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною, однак в даний час вона має намір виїхати з сином на постійне місце проживання за кордон та намагається всіляко налаштувати дитини проти батька та них. Вказали, що онук бажає бачитися з ними, однако відповідачка перешкоджає у цьому і дозволяє спілкуватися з ним тільки нетривалий проміжок часу. З огляду на те, що у добровільному порядку вони та відповідачка не можуть дійти згоди відносно того часу, який позивачі можуть проводити з онуком наодинці у відсутнсть відповідача, з посиланням на ст.257 СК України, просили зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивачів з онуком та визначити наступний порядок участі позивачів у вихованні онука [PERSON], а саме: на місяць за місцем проживання позивачів та на літніх канікулах протягом 30 днів, на осінніх - протягом 3 днів, зимових - протягом 7 днів, весняних - протягом 3 днів. У судовому засіданні позивачі наполягали на задоволенні позовних вимог, вказавши, що мають онука [PERSON], у спілкуванні з яким перешкоджає спілкуватися відповідачка. Просили встановити певні дні для спілкування з дитиною, а також під час канікул, щоб його можна було оздоровити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, вказавши, що відповідачка не перешкоджає спілкуванню з дитиною, а однією з причин подання позову є те, що нею подано позов про надання дозволу виїзду дитини за кордон без дозволу батька на 1 рік. Також вказала, що дитина спілкується з батьком за його місцем проживання, позивачка також має можливість спілкуватися з дитиною, однак, не використовує вказане право, всупереч інтересам дитини, бажає, щоб для неї та діда було окремо виділено дні для спілкування з дитиною. Представник органу опіки та піклування Пролетарської районної ради надав висновок щодо вирішення даного спору, який підтримав, вказавши, що орган опіки та піклування рекомендує в інтересах дитини надати можливість спілкуватися позивачам з дитиною 1 та 3 суботу кожного місяця з 08 до 17 годин, 3 - в період весняних канікул та 15 днів у період літніх канікул. У судовому засіданні прокурор не підтримав позовні вимоги з огляду на те, що не встановлено, що права позивачів порушені та вважав, що інтереси дитини будуть порушені, якщо саме рішенням суду, дитина буде зобов"язана спілкуватися з бабцею та дідом. Свідок [PERSON] - батько дитини вказав, що він спілкується з дитиною відповідно до рішення органу опіки та піклування. У зв'язку з тим, що він працює 6 днів на тиждень, дитина, у той час, коли він працює перебуває з його братом та батьком. У судовому засіданні допитана інша бабця дитини [PERSON], яка даний час мешкає з дитиною та яка пояснила, що у той час, коли батьки [PERSON] розлучилися, як вона так і позивачка - [PERSON] з розумінням ставилися до того, що всі рідні дитині люди мають право спілкуватися з дитиною та ніхто ніколи не перешкоджав їм у цьому. Після того, як її донька, мати дитини - [PERSON] вийшла заміж за іноземця та вирішила вивезти на 1 рік дитину за кордон, відносини між колишнім подружжя та позивачами погіршилися. Батько дитини, зловживаючи алкоголем, ображав не тільки матір дитини а й її. Крім того, вказала, що ніколи не перешкоджали у спілкування ані батьку дитини, ані позивачам. З батьком [PERSON] спілкується, відповідно до рішення органу опіки та піклування, [PERSON] приводять додому, де дід та бабця мають право спілкуватися з дитиною, однак не використовують цю нагоду. Малолітня дитина - [PERSON], була допитана у судовому засіданні з дотриманням вимог ст.182 ЦПК України. На запитання учасників судового розгляду відповідати відмовився. На запитання суду пояснив, що коли його забирає батько до квартири по вул. Щетиніна, він там знаходиться з братом батька та дідом, тому що батько працює у суботу. Бабця у той час не приходить у ту квартиру, тому, що дід та бабця вже довгий час не живуть разом. Вказав також, що бабця йому не дзвонить, а номер телефон діда йому взагалі не відомий. Вислухавши учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, суд вважає позов необгрутованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.15 Закону України суди у порядку цивільного судочинства розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно зі ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого порушеного права або інтерема. Способами захисту сімейних прав та інтересів є зокрема: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, яі порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права, 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.151 СК України батьки мають право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Разом з тим, стаття 257 СК України визначає, що баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Таким чином, аналізуючи наведне, суд вказує, що кожна особа, яка вважає, що її право чи інтерес порушені, мають право звернутися за захистом до суду. Сімейні відносини, це відносини, що дуже часто стосуються саме особистих взаємовідносин їх учасників, а тому вони не мають право зловживати своїми правами та звертатися до суду для того, щоб їм було зручніше, або з будь-якої іншої причини, разом з тим, без доведення будь-якого порушення цих прав. Суд, при розгляді справи, прийшов до висновку, що позивачі звернулися з позовом, не тому, що їх право на спілкування та участь у вихованні внука було порушено, а для того, щоб мати встановлені судом дні для спілкування з ним. Вказана поведінка не тільки не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, вона суперечить також інтересам дитини, коли рідні їй люди, не намагаються самостійно, без впливу державних або судових органів налагодити стосунки з дитиною. Таким чином, в даний час, при тих обставинах, які склалися між позивачами та онуком 11 років, суд, враховуючи думку дитини, вважає встановлення для позивачів певних днів для спілкування з дитиною не відповідяає її інтересам, тому що вона не бажає цього та буде розцінювати вказане рішення як примус, що не допустимо. Разом з тим, суд вказує, що вільне спілкування дитини з бабкою та дідом, за бажанням всіх, є необхідним та буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed