Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення їх дочкою трьох років. Посилалась на те, що вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала і просила позов задовольнити. Підтвердила, що на розгляді у суді перебуває ще і позов про стягнення аліментів із відповідача на утримання їх малолітньої дочки. Розмір аліментів за цим та іншим позовом позивач визначила у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Відповідач позов не визнав повністю.Заперечуючи проти позову зазначив, що відрахування Ѕ частини його доходів, за наявності іншого позову про утримання малолітньої дитини, поставить його у скрутне становище. Він має батьків, які не працюють і яким він допомогає. Статтею 184 СК України встановлено, що право на таке утримання виникає тільки за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У позові просив відмовити. Зслухавши сторін, враховуючи їх вимоги і заперечення, дослідивши письмові докази у справі, встановивши правовідносини сторін і визначившись із правовою нормою, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 2019 року зареєстрували шлюб у Городнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області, актовий запис № 60. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин 2-4 статті 84 цього кодексу. На підставі ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. Згідно ст. 77, 79 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Заперечення відповідача, що при зверненні позивача до суду з наведеним позовом нею проігноровано, що він не може надавати їй матеріальну допомогу через перебування у нього на утриманні батьків, не підтверджено доказами і встановленими обставинами у справі. Сам відповідач стверджує, що батьки є працездатного віку, виконавчих листів про стягнення з нього аліментів на виконанні не перебуває. Батьки ведуть підсобне господарство, мають корову, здають молоко. Подані відомості з державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів [PERSON] та [PERSON] не є достаніми доказами у справі для відмови у позові. Доведено, що відповідач є працездатним, працевлаштований і отримує стабільну заробітну плату. Умови, які б заважали працевлаштуватися його батькам, відсутні. Останні мають ще одного повнолітнього сина. Самі є працездатними. Обставини законодавчого утримання батьків відповідачем не доводяться. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, необхідна умова утримання дружини, з якою проживає дитина, як можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу належними доказами не спростована. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 N 606-XIV "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно зареєстрованого у суді іншого позову між тими ж сторонами, про стягнення аліментів на дитину, вбачається,що вимоги позивачем заявлено у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, яка доглядає дитину, та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен піклуватися і про дитину, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, із урахуванням розміру аліментів, які гарантовані процесуальним законом на дитину, суд дійшов висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивача на утримання її як матері дитини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. За правилами ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial