Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що проживала однією сімєю разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з серпня 2009 року та до дня його смерті [INFO].Вона із [PERSON] були пов"язані спільним побутом, та підтримували фактичні подружні стосунки без реєстрації шлюбу. Однак наприкінці 2013 року її цивільний чоловік раптово захворів. У січні 2014 року лікарі провели йому першу операцію. Після цього він періодично перебував на стаціонарному лікуванні. Вона весь цей час піклувалася про хворого чоловіка, забезпечувала його харчуванням, доглядом, оскільки він внаслідок хвороби тривалий період часу перебував у безпорадному стані. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS]. Оскільки вона протягом п'яти років до відкриття спадщини проживала із померлим, вважає, що в силу вимог ст.1264 ЦК України має право на спадкування майна після смерті останнього у четверту чергу. Однак враховуючи те, що вона опікувалася спадкодавцем, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, матеріально забезпечувала, на підставі ст.1259 ЦК України вважає, що має право на спадкування разом із відповідачами- дітьми та батьком померлого, які є спадкоємцями першої черги. З огляду на наведене, із врахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог від 16.03.2014 року просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] більше як п'ять років до часу відкриття спадщини померлого [PERSON]; встановити, що вона протягом тривалого часу опікувалася, надавала допомогу як члену своєї сім'ї [PERSON], який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та помер [INFO]; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом щодо спадкового майна (квартири [ADDRESS], загальною площею 70,2 кв.м.) після смерті [PERSON] та змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку зазначеної квартири після смерті [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування послалася на обставини зазначені у позовній заяві, просить такі задовольнити. Також позивачка дала суду пояснення у якості свідка. Пояснення позивачки підтримали її представники [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав. Вказав, що батько з позивачем проживав з 2011 року до дня смерті. Також [PERSON] дав пояснення в якості свідка. Представник відповідачів - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, просить суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, оскільки у зв'язку з тяжкою хворобою не може прибути до суду. При цьому зазначив, що позивач проживала з його сином з 2011 року. Матеріально останній забезпечував її до дня смерті, оскільки мав набагато вищі доходи. До моменту смерті його син перебував у задовільному фізичному стані, міг самостійно себе обслуговувати та не потребував сторонньої допомоги. Вважає позов безпідставним, просить суд відмовити у задоволенні такого у повному обсязі (а.с. 159). Заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Підставою виникнення у [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] є договір дарування від 02.09.2009 року укладений між [PERSON] (дарителем) з однієї сторони та [PERSON] (обдаровуваним) з іншої. Зазначене підстверджується копією цього договору( а.с.61-62) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.63). Як вбачається із копії свідоцтва пр. смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 01.12.2014 року, [PERSON] помер [INFO]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, виданого 09.02.2015 року за № 39572822, вбачається, що зареєстровано спадкову справу на майно спадкодавця [PERSON] (а.с.161). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] , [PERSON] є дітьми померлого [PERSON], а відповідач [PERSON]- батьком покійного, відтак такі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього. Статтею 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивач [PERSON], даючи пояснення в якості свідка у судовому засіданні пояснила, що з серпня 2009 р. проживала із [PERSON] у громадянському шлюбі, під час якого вони разом вели спільне господарство, за спільний бюджет купували продукти харчування, речі домашнього вжитку. Зазначила, що спочатку вони винаймали квартиру, а згодом чоловік придбав квартиру по [ADDRESS]. При цьому стверджує, що у цій квартирі вони разом робили ремонт, вона самостійно вибирала предмети інтер'єру, а переїхала туди у 2010 році після завершення ремонту. Крім цього, позивачка пояснила, що коли приїжджали діти померлого чоловіка, з метою приховування своєї присутності, вона їхала з квартири. З моменту коли чоловік захворів, вона здійснювала догляд за ним, постійно знаходилась поруч, надавала необхідну допомогу, прала одяг, забезпечувала продуктами харчування, готувала їжу, їздила з ним на лікування та оздоровлення у м. Львів, м. Київ, у Австрію, підтримувала його, купувала ліки, колола уколи. Натомість діти [PERSON] під час хвороби його не провідували, приїхали лише у листопаді 2014 року. У відповідності до показів свідка [PERSON], наданих нею в судовому засіданні, позивачка є її сусідкою. У 2009 році [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] та разом з [PERSON] вони робили там ремонт, який тривав близько шести місяців та після цього стали разом там проживати. Про хворобу [PERSON] не знала, але з розмов із позивачкою їй відомо, що остання постійно їздила до нього в лікарню. У судовому засіданні на підставі показів свідка [PERSON], встановлено, що останній проживав поверхом вище за адресою проживання позивачки. Пояснив, що знає її близько чотирьох років. Приблизно з початку 2011 року така проживала із [PERSON] як одна сім'я. Згідно показів свідка [PERSON], наданим ним в судовому засіданні, позивачка є його сусідкою. Він проживає у квартирі, яка знаходиться поверхом вище над квартирою, у якій проживали [PERSON] та [PERSON] Йому відомо, що його сусіди перебували у цивільному шлюбі. З якого часу сказати не може. Двічі він заходив до них у помешкання в той час коли тривав ремонт і бачив там позивача. Також часто бачив автомобіль позивача біля під'їзду. Відповідача [PERSON] знає як сина [PERSON], який час від часу приїжджав на квартиру до батька. З показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що останній працює на посаді водія у спецуправлінні ДП «Львіввугілля», з 2008 року по 2010 рік був водієм у [PERSON] Протягом цього періоду він час він часу привозив позивачку до [PERSON] із Жвирки, де вона проживала зі своїми дітьми. На квартирі по [ADDRESS] [PERSON] зустрічався з [PERSON], але остання там не проживала. Він возив позивачку на цю квартирою приблизно один раз в тиждень. На квартирі по [ADDRESS] [PERSON] проживав із позивачем як чоловік і жінка. Чи вели вони спільне господарство йому не відомо, проте на квартирі по [ADDRESS], проживали разом. На підставі показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, встановлено, що останній працює водієм ДП «Львіввугілля» та з квітня 2013 р. був особистим водієм [PERSON] Пояснив, що возив керівника на роботу та з роботи додому, де той проживав разом із позивачкою. Про ремонт у спірній квартирі нічого не знає. Зазначив, що у цій квартирі із [PERSON], крім [PERSON], проживали також діти останньої, а син покійного час від часу до них приїжджав. Також зазначив, що позивачка була біля Солонинки-П.І. весь час, коли той проходив лікування в лікарні. Разом із ти як вбачається з показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, останній, був знайомий із [PERSON] з 1990 року як колегою по роботі та товаришем. Зазначив, що заходив в гості до [PERSON], за адресою по [ADDRESS]. Вперше був у травні 2011 році. На той час останній там проживав із [PERSON] Про спільне проживання позивача та [PERSON] до 2011 року йому нічого не відомо. Однак його товариш [PERSON] на весняні свята у 2011 році просив його допомогти перевести речі позивачки [PERSON] з с.Жвирки в м.Червоноград. Для цього вони замовляли бус і він допомагав перевозити речі. У відповідності до показів свідка [PERSON], наданих нею в судовому засіданні, із [PERSON] вона познайомилася у 2004 році, останній був товаришем та колегою по роботі її чоловіка. Вона займалася пошуками квартири під оренду для [PERSON] у 2009 році. Таку вона знайшла для нього по [ADDRESS]. У даній квартирі вона бувала, бачила у ній сина [PERSON] Проте [PERSON] у ній вона не бачила. У 2010 році [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] та на початку 2010 року почав там проживати. Вона допомагала йому з оформленням необхідних документів для реєстрації цієї квартири. У 2010 року вона гостювала у [PERSON] на квартирі по [ADDRESS], [PERSON] вона там не бачила. З позивачем вона познайомилася у серпні 2010 році під час подорожі у Стумбул. Їй відомо, що [PERSON] почав проживати із [PERSON] у 2011 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у 2008 році він почав працювати разом із [PERSON] У нього із померлим були дружні стосунки. Коли померлий винаймав квартиру по вул.Шептицького він часто бував у нього. Проживав [PERSON] у даному приміщенні сам. Потім переселився на квартиру по [ADDRESS], яку йому подарував йому його батько. Він допомагав своєму товаришу із ремонтом зазначеної квартири, контролював ремонтні роботи, розраховувався із працівниками, які його виконували. Позивачку в той час він там не бачив. Відповідно до показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, він є знайомим [PERSON] Із слів дружини йому відомо, що [PERSON] проживала з [PERSON] як чоловік та жінка. При цьому він виконував замовлення на виготовлення натяжної стелі у квартирі, де проживали позивач та [PERSON], що на [ADDRESS]. Позивачка проводила розрахунок із ним. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] - син спадкодавця дав показання, згідно яких встановлено, що його батько проживав разом із позивачкою у громадянському шлюбі. Зазначив, що квартира, що на [ADDRESS], була подарована батьку дідусем. Він проживав там із батьком на вихідних, коли приїжджав з м. Львова з навчання. Також усі свята святкував у колі родини з татом. Пояснив, що з позивачкою він познайомився у січні 2011 році, коли батько привів її в квартиру та повідомив, що хоче з нею жити. З того часу позивачка стала там проживати. Через два-три місяці на квартирі почали проживати діти позивачки. Однак наголошує, що протягом 2009-2010 років він не бачив позивачку на цій квартирі. Також пояснив, що батько приховував факт своєї хвороби, проте помітив його слабкість і зміни в здоров'ї. Коли бачив батька у 2014 році, той міг самостійно ходити, виходив курити на балкон, приймав душ. Додав, що позивачка дійсно здійснювала догляд за його батьком після операції, готувала їсти. Також зазначив, що при розмові з батьком, останній вказував, що самостійно робив ремонт у спірній квартирі за власні кошти. Так згідно приписів ч. 2 ст. 3 СК України, яка визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а в ч. 4 вищезазначеної статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Положеннями п. 21 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року « 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК ( 435-15 ) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. В той же час встановлено, що 30 вересня 2009 року в книзі реєстрації розірвань шлюбу зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01.10.2010 року. У судовому засіданні позивачем були надані копії платіжних доручень про оплату комунальних послуг за квартиру по [ADDRESS], у якій як встановлено із пояснень свідків, [PERSON] проживала із покійним [PERSON] до дня його смерті, які датовані [INFO]. За наведених обставин, аналізуючи вищенаведені норми та роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, суд приходить до висновку про факт проживання однією сім'єю [PERSON] із померлим [PERSON] в період часу: з 2011 року до часу відкриття спадщини померлого [PERSON] - [INFO], так як тільки із зазначеної дати підтверджується факт і їх спільного проживання і ведення спільного господарства, і виникнення між ними взаємних прав та обов'язків. Беззаперечних доказів, які б підтверджували, що між померлим та позивачем були фактичні шлюбні стосунки, а також існували взаємні права та обов'язки, зокрема, доказів про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, оплати комунальних послуг, облаштування та ведення сімейного побуту, до 2011 року позивачем не надано. Натомість рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідчить про те, що до жовтня 2010 року, остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Тому, на думку суду, характер відносин позивача і спадкодавця до 2011 року не можна розцінювати як сімейні у сукупності з двох причин, зокрема того, що вони спільно не проживали разом, не були пов'язані спільним побутом; позивачка до жовтня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Отже, у вказаний період часу [PERSON] і спадкодавець не були сім'єю в розумінні ст.3 СК України та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7. Відтак не може бути задоволеною позовна вимога позивача щодо встановлення факту її проживання однією сім'єю з [PERSON] більше як п'ять років до часу відкриття спадщини померлого [PERSON], оскільки з 2011 року до дня смерті [PERSON] пройшло [INFO], тобто менше п'яти років. Оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про її проживання однією сім'єю з [PERSON] більше як п'ять років до часу відкриття спадщини, відтак [PERSON] не може бути визнана спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Крім того не знайшла свого підтвердження обставина щодо перебування [PERSON] в безпорадному стані. Із наявних у справі медичних документів встановлено, що [PERSON] хворів тяжким онкологічним захворюванням, у зв'язку із чим проходив проходив тривалий курс лікування та обстеження. З показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] був його пацієнтом на лабораторному огляді та спостереженні, а він робив відповідні записи у його медичній картці. Останній запис у картці зробив 26.11.2013 р. Наголосив, що сторонньої допомоги пацієнт не потребував, мав важкий стан. Згідно показів свідка [PERSON], наданих ним в судовому засіданні, останній працює завідувачем онкологічного відділення Червоноградської ЦМЛ, а [PERSON] був його пацієнтом, який хворів на рак печінки. Стан хворого був середньої важкості, однак за два місяці до смерті - погіршився. До останнього [PERSON] самостійно харчувався, справляв свої природні потреби, не потребував особливого стороннього догляду. За два дні перед своєю смертю [PERSON] сам прийшов у лікарню. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Враховуючи п.6 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, лише спадкоємець наступної черги може ставити питання про зміну порядку черговості права на спадкування спадкоємця попередньої черги, оскільки позивач таким спадкоємцем не є, а тому є безпідставними і вимоги останньої про визнання за нею права власності на 1/5 частину квартири по [ADDRESS], як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Виходячи із наведених вище обставин в їх сукупності, суд прийшов до остаточного висновку про відсутність правових підстав визнавати позивача [PERSON] спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], оскільки вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу менше п'яти років в період з 2011 року до дня смерті останнього.

Outcome: partial