Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №415 від 16.07.2019 року [PERSON] призначили опікуном малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] , відповідачка по справі, була позбавлена батьківських прав рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 7.08.2016 року. З 2011 року онука [PERSON] проживає разом з бабусею, яка і піклується про її життя. А відповідач не цікавиться життям дитини, будь-якої матеріальної допомоги не надає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх її доходів щомісяця, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи була двічі повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №415 від 16.07.2019 року [PERSON] було призначено опікуном малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] (а.с.3-5). В даному розпоряджені було зазначено, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , відповідачка по справі, була позбавлена батьківських прав рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 7.08.2016 року, а батько дитини [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21.05.2019 року (а.с.3). З 2011 року онука [PERSON] проживає разом з бабусею, яка і піклується про її життя. А відповідач не цікавиться життям дитини, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Вказані обставини не були спростовані у судовому засіданні будь-якими іншими доказами, були підтверджені позивачем та не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Однак в подальшому, розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №314 від 5.06.2020 року [PERSON] було звільнено від повноважень опікуна над малолітньою онукою [PERSON] (а.с.66). А через 6 днів розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №321 від 11.06.2020 року було визнано [PERSON] такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.67). Вказані обставини позбавляють [PERSON] права на отримання аліментів на утримання онуки [PERSON] . Однак зазначені розпорядження не містять інформації про конкретну особу, до якої переходять повноваження по утриманню даної дитини. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" - установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, тому суд не мав можливості встановити її місце роботи, що не відомо і позивачу. Згідно ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 16.08.2017 року було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з бабусею [PERSON] . Постановою Київського Апеляційного суду від 26.11.2020 року заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 16.08.2017 року було залишено без змін (а.с.201, зворот. бік - 205). Дана постанова апеляційної інстанції ґрунтувалась згідно її змісту виключно на доказах, датованих 2017-2018 роками, згадки, а тим більше оцінки в даному судовому рішенні розпоряджень Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №314 від 5.06.2020 року та №321 від 11.06.2020 року, описаних вище, відсутні. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про її щомісячні доходи, склад сім`ї, її стан здоров`я, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, визначене судовою інстанцією місце проживання дитини саме з позивачкою, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх її доходів щомісяця на користь позивачки на утримання дитини, починаючи з 12.09.2019 року - дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" для дітей такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved