Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.09.2014 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем з 04.08.2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - синів [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2013 року народження. На даний час з відповідачем проживають разом, але спільне господарство не ведеться, діти знаходяться на її утриманні, відповідач їх потребами не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку не надає, хоча працездатний, працює водієм швидкої допомоги Великописарівської ЦРЛ, отримує дохід у вигляді заробітної плати, який витрачає на власні потреби, інших утриманців не має. Тому вважає, що у нього є можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 250 гривень щомісячно, оскільки на даний час вона є непрацездатною, знаходиться у відпустці по догляду за їх спільним сином [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною 3-х років, її доходи складаються із соціальних виплат - допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною, яких не вистачає на потреби неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що з жовтня 2014 року з відповідачем проживає окремо, діти знаходяться з нею, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча працює, отримує заробітну плату в середньому 1 500 гривень на місяць, яку витрачає виключно на себе, сім'я існує на її соціальні виплати. Крім заробітної плати відповідач отримує орендну плату за 2 земельні паї, має трактор, яким обробляє городи населенню, за що отримує кошти, має автомобіль, який теж використовує у власних цілях. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву, в якій прохає справу розглянути без його участі та вказав, що позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, проти стягнення аліментів на дружину заперечує, оскільки отримує мінімальну зарплату, а позивачка отримує соціальну допомогу на утримання дитини протягом 6 років. За час їх спільного проживання за 13 років вона жодного дня не працювала /а.с.17/. З урахуванням думки позивачки, яка не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 4 серпня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с.5/, на даний час шлюб не розірваний, сторони не проживають разом з жовтня 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьківство відповідача підтверджується відповідними записами в свідоцтвах про народження дітей /а.с.6-8/. Згідно довідки сільської ради діти проживають з позивачкою /а.с.9/. Відповідач працює водієм Великописарівської ЦРЛ, отримує стабільний заробіток, його середній заробіток за 6 місяців складає 1 487 гривень /а.с.10/. Відповідно довідок Добрянської амбулаторії діти постійно знаходяться на амбулаторному лікуванні /а.с. 33-35/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи обставини, передбачені статтею 182 СК України, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач має постійну роботу та постійний заробіток, інших утриманців, крім трьох неповнолітніх синів не має, стан його здоров'я задовільний, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому доцільно стягувати з відповідача аліменти у частині від його заробітку на утримання неповнолітніх дітей у розмірі не ? частини всіх видів його доходу, а у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання /аліменти/ має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу, частина 4 зазначеної статті встановлює, що один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що позивачка знаходиться на обліку в УСЗН Великописарівської РДА і отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я у розмірі за жовтень 661, 26 гривні /а.с.27/, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку до липня 2014 року у розмірі 549 гривень, з липня 2014 року допомога припинена /а.с.28/, щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 1 485 гривень /а.с.29/. Відповідач отримав за 2013 рік орендну плату за договором оренди земельної ділянки 3 102, 24 гривні /а.с.30-31/. Тому суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки має постійну роботу та дохід, а також ще має інші доходи. Хоча відповідач офіційно і працює, отримує стабільний заробіток, можливо стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, як передбачено ч. 1 ст. 80 СК України. Відповідно ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік " прожитковий мінімум на одну особу, що втратила працездатність у 2014 року становить 949 гривень, на дітей до 6 років - 1 032 гривні, від 6 до 18 років - 1 286 гривень. Позивачка не отримує допомогу на дитину до досягнення дитиною трьох років, отримує одноразову допомогу при народженні дитини - 1 485 гривень та допомогу як малозабезпечена сім'ї, в тому числі і відповідача /на всіх членів сім'ї/ у розмірі 661, 26 гривень, тому її доходи є меншими, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для даної категорії осіб. Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути аліменти з відповідача у розмірі 250 гривень на утримання позивачки до досягнення найменшої дитини 3-х років. Суд, стягуючи аліменти з відповідача, виходить із встановлених у судовому засіданні фактів та роз'яснює статті 80, 192 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved