Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про її виселення із жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , без надання їй іншого жилого приміщення. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі зазначили, що позивач [PERSON] є власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , в якому разом із нею проживає її чоловік [PERSON] (позивач у справі), дочка [PERSON] (відповідач у справі), внучка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] . Відповідач систематично порушує правила співжиття, а саме: вчиняє насильство відносно батьків, зокрема чинить на них моральний та психологічний тиск, висловлюється у присутності малолітньої дитини нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою із застосуванням ножа своєму батькові, за що вона притягалась до адміністративної відповідальності. Також відповідач зловживає алкогольними напоями. Порушення відповідачем вказаних правил співжиття робить неможливим для позивачів та інших осіб проживання із нею в одному будинку та користування ним. У судовому засідання представник позивачів позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у ньому, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду не з"явилась і не повідомила про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив Позивач [PERSON] є власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку із надвірними будівлями від 11 вересня 1987 року, посвідченого нотаріусом, реєстровий номер 1781. У вказаному будинку, окрім позивача [PERSON] проживають позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та її дочка малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] систематично порушує правила співжиття, а саме: вчиняє насильство відносно батьків, зокрема чинить на них моральний та психологічний тиск, висловлюється у присутності малолітньої дитини нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою із застосуванням ножа своєму батькові, за що вона притягалась до адміністративної відповідальності. Наведене підтверджується постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за те, що 11 листопада 2020 року біля 18.20 год. вона за місцем свого проживання в [ADDRESS] вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно батька [PERSON] , висловлювалась до нього нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, намагалася затіяти бійку. Цією постановою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. 10 грудня 2020 року [PERSON] повторно вчинила домашнє насильство стосовно своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою та погразах застосувати до них фізичну розправу. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.173-2 КУпАП за вказаним фактом постановою суду від 14 квітня 2021 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.173-2 КУпАП стосовно [PERSON] за фактом повторного вчинення 6 січня 2021 року насильства в сім`ї, зокрема, щодо свого рідного брата [PERSON] , яке виразилось у висловлюванні до нього нецензурною лайкою та вигнанням із жилого будинку в [ADDRESS] , закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Постановою дізнавача СД ОДР Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 29 грудня 2020 року закрито кримінальне провадження № 12020215170000106, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 грудня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, тобто з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Зі змісту вказаної постанови дізнавача вбачається, що 3 грудня 2020 року близько 18 год. [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS] погрожувала вбивством своєму батькові [PERSON] шляхом замаху на нього предметом, ззовні схожим на ніж, у присутності дружини потерпілого та його сина. Факти неправомірної поведінки [PERSON] стосовно її батьків також підтверджуються також письмовою інформацією відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 8 червня 2021 року, з якої вбачається, що 28 листопада 2020 року [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, намагалась пошкодити двері та меблі у будинку по [ADDRESS] , 6 грудня 2020 року [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, пошкодила вікна у будинку по [ADDRESS] та нанесла тілесні ушкодження своєму батькові [PERSON] , [INFO] [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом із своїм знайомим, вчинила сварку із своєю матір`ю у будинку по [ADDRESS] , у зв`язку із чим був здійснений виклик працівників поліції. У зв`язку із наведеними порушеннями правил спіжиття до [PERSON] уповноваженими особами відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, а також судом застосовувались заходи запобігання, які виявились безрезультатними. Судом також з`ясовано, що рішенням Теребовлянського районного суду від 4 лютого 2021 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , запис про батька якої вчинено згідно із ч.1 ст.135 СК України, у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З оглянутих матеріалів цивільної справи № 606/2420/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Теребовлянської РДА, про позбавлення батьківських прав вбачається, що відповідно до інформації КНПТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» від 4 грудня 2020 року [PERSON] перебуває на обліку лікаря нарколога із діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Згідно із ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно із п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем [PERSON] систематично порушувались правила співжиття із позивачами та іншими особами, які проживали разом із нею протягом необмеженого проміжку часу. При цьому, на думку суду, суттєвим є факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. Таке систематичне порушення відповідачем правил співжиття робить неможливим для відповідачів та інших осіб проживання разом із нею в одному будинку, а тому вона підлягає виселенню із жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Розглядаючи зазначену цивільну справу, суд застосовує висновок ВС/КЦС у справі № 679/1657/18 від 22.01.2020 року, згідно з яким для виселення з житла особи, яка порушує правила співжиття визначальну роль відіграє кількість порушень правил співжиття, а часовий проміжок не є суттєвим. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved