Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 19 667 доларів США боргу за договором позики, з яких 18297 доларів США боргу та 1370 доларів 02 центи 3 відсотків річних, також 5 496 грн. 93 коп. судового збору. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 30 травня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачці на особисті потреби 18 297 доларів США, які остання мала повернути 30 серпня 2018 року. На підтвердження своїх зобов`язань за договором позики відповідачка того ж дня написала розписку. У зазначений строк гроші не повернула й у добровільному порядку повертати борг відмовляється, а тому просив стягнути з неї на свою користь основну суму боргу та відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми за період з 30 серпня 2018 року по 26 лютого 2021 року в сумі 1370,02 доларів США. В судове засідання представник позивача - адвокат Черняк Р.І. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити, у разі відсутності відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 30 травня 2018 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 18 297 доларів США, які зобов`язувалась повернути позивачу в строк до 30 серпня 2018 року. До обумовленого строку відповідач не виконав цього обов`язку. Зазначені обставини підтверджуються розпискою [PERSON] від 30 травня 2018 року, оригінал якої зберігався у позивача та наданий ним у судове засідання. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України). В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту боргової розписки від 30 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 18 297 доларів США, які зобов`язувалась повернути в строк до 30 серпня 2018 року. Отже, між сторонами виникли відносини позики. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у [PERSON] , що свідчить про неповернення відповідачкою позики. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] не виконала свій обов`язок з повернення [PERSON] суми позики, а тому з неї на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі 18 297 доларів США. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового оборону або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у визначений договором строк 30 серпня 2018 року [PERSON] зобов`язання за договором позики не виконала та грошові кошти не повернула, вона має сплатити також 3% річних від простроченої суми за період з 30 серпня 2018 року по 26 лютого 2021 року, що становить 911 днів та складає 1370,02 доларів США (18297 х 3 : 100 : 365 днів х 911 днів). Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5496 грн. 24 коп.

Outcome: approved