Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалось і у 2011 році шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання неповнолітніх дітей з матір"ю. Зазначає, що з часу припинення сумісного проживання і на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям, жодного разу не відвідав, не спілкувався, не телефонував, не піклується про стан здоров`я та духовний розвиток дітей, не проявляє батьківської турботи та не виявив жодного бажання приймати участь у їх вихованні. 05 липня 2019 року відповідач подав нотаріально засвідчену заяву про відмову від батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей та не заперечує проти їх усиновлення. Просить суд, виходячи із зазначених вище обставин, позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з"явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності в суд не надходило, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи не з"явившись в судове засідання, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності представника, з позовними вимогами згідний. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд, дійшов наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5, 6). Із копії розрахунку зі сплати аліментів та довідки Яремчанського міського відділу ДВС від 06 червня 2019 року за № 12.15-29/2129 вбачається, що станом на 31 травня 2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь позивачки, на утримання вищевказаних дітей, становить 104 821, 00 грн. (а.с.12-13, 14). Як вбачається із заяви [PERSON] , посвідченої 05 липня 2019 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П., відповідач відмовляється від батьківських прав щодо неповнолітніх дітей та надає згоду на їх усиновлення (а.с.11). Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 03 грудня 2019 року № 297, [PERSON] , визнано за доцільне позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як він не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, жодним чином не спілкується із ними, не утримує матеріально. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв`язки з дитиною, хоча таку можливість має, оскільки нічим не встановлено що хтось чинить йому перешкоди в цьому. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 15,16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами), позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при обставинах, коли батько неповнолітніх дітей умисне протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, жодним чином не спілкується, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та добровільно відмовився від батьківьсикх прав, то суд беручи при цьому до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166 СК України,

Outcome: approved