Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивачі в березні 2016 року звернулись в суд з позовом до виконкому Богородчанської селищної ради у якому поставили питання про визнання протиправною бездіяльності виконкому, яка проявилась у відмові розглядати їх заяву про приватизацію житла в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». До початку розгляду справи по суті, заявлені вимоги позивачі уточнили і поставили питання про визнання протиправними дій виконкому, який рішенням від 07.07.2016 року відмовив їм у передачі у приватну власність займаної ними кварти. Одночасно поставили вимогу про зобов'язання виконкому селищної ради передати квартиру [ADDRESS] у приватну власність усіх наймачів та [PERSON], який входив до складу сім'ї позивачів на момент отримання ордеру. Заявлені вимоги позивачі мотивували тим, що 30.12.2015 року звернулись з заявою до Богородчанського селищного голови з проханням оформити передачу їм у приватну власність квартири [ADDRESS], яку вони займають на умовах найму. До заяви було додано перелік документів, які визначені п.18 Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, що затверджене Наказом Міністерства з питань ЖКГ України №396 від 16.12.2009 року. Однак, 29.01.2016 року селищний голова поінформував їх про те, що їх заява буде розглянута на засіданні виконкому при умові передачі ними у відання селищної ради квартири [ADDRESS], яка належить їм (позивачам) на праві спільної часткової власності. Згодом, після пред'явлення позову, 07.07.2016 року виконком за їх заявою прийняв рішення №117, яким, в порушення ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відмовив у передачі у приватну власність квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлений позов підтримали з викладених підстав. Представник відповідача проти задоволення заявлених вимог заперечив. Зазначив, що виконкомом селищної ради видав ордер №74 на заселення 3-кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 84,5 кв.м. сім'ї [PERSON] у складі 5-ти осіб на покращення житлових умов від 25.03.2010 року. Підставою для видачі ордеру було рішення виконкому селищної ради №11 від 28.01.2010 року. Умовою надання вказаного житла у згаданому рішенні виконкому була передача сім'єю [PERSON] у фонд селищної ради приватизованої двокімнатної [ADDRESS] відповідно до ст. 48 Житлового кодексу та ст. 347 ЦК України. Однак, отримавши ордер, та, вселившись у квартиру, сім'я [PERSON] відмовилась завершувати процедуру передачі квартири, яка їм належала, таким чином порушивши умови отримання нового житла, які були вказані у рішенні виконкому, попри те, що усі члени сім'ї подавали попередньо зобов'язання відчужити свої частки у квартирі, що належала їм на користь виконкому. Отримавши нову квартиру, і, відмовившись здати попереднє житло, позивачі отримали житлову площу, більше встановленої норми, яка складає 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу. Тому, посилаючись на ст. 48 Житлового кодексу, представник відповідача вказав на те, що виконком селищної ради у такий спосіб, тобто відмовивши у приватизації позивачами житла, має намір захистити своє порушене право і хоче спонукати до повернення у фонд селищної ради квартири за адресою [ADDRESS]. Тому просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, подані сторонами в розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 року №79-р затверджено погоджений Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України поіменний список громадян, яким надаються придбані у [ADDRESS]. Рішенням виконкому Богородчанської селищної ради від 28.01.2010 року №11, на підставі згаданого розпорядження КМУ серед осіб, які мають першочергове право на отримання житла у п.3.10. вирішено видати ордер на заселення кватири [PERSON] на заселення трикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 84,5 кв.м., житловою 44,4 на сім'ю у складі п'яти осіб при умові передачі приватизованої двокімнатної квартири [ADDRESS] у фонд селищної ради відповідно до ст. 48 Житлового кодексу Української РСР та ст. 347 ЦК України і з квартирного обліку у виконкомі селищної ради зняти. 25.03.2010 року виконком видав ордер №74 [PERSON] на сім'ю у складі 5 чоловік на право зайняття вказаної квартири. На підставі цього ордеру позивачі вселились у дане житло і проживають у ньому, що підтверджується довідкою виконкому селищної ради №557 від 24.03.2016 року. За змістом ч.1 ст. 48 Житлового кодексу жиле приміщення надається громадянам у межах норми житлової площі. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використано житлові чеки. Таким чином, закон не позбавляє права на отримання житла осіб, які мають у приватній власності житло, однак при дотриманні двох умов - житло має бути надане у межах норми, а також при умові не використання житлових чеків. Частиною 2 ст. 48 Житлового кодексу передбачено також можливість одержання житла у межах встановленої норми жилої площі при передачі громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов. Вказана норма визначає також дві складові - передачу громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності (меншої площі) і забезпечення їх натомість житлом у межах встановлених законодавством норм житлової площі. Як встановлено за матеріалами справи, при виділенні житла сім'ї [PERSON] з п'яти осіб норма житлової площі квартири [ADDRESS] не була витримана, оскільки складала лише 44,4 кв.м. Крім того, виконком селищної ради, у разі виділення сім'ї [PERSON] житла на умовах передачі приватизованої ними квартири по [ADDRESS], мав керуватись Тимчасовим положенням про порядок передачі громадянам житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, що затверджене Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №24 від 01.06.1995 року. Відповідно до цього положення громадянин, який виявив бажання одержати житло у межах встановленої норми житлової площі для поліпшення житлових умов шляхом передачі квартири, право власності на яку набуто шляхом приватизації, подає до відповідного органу відповідну заяву і у місячний термін відповідний орган приймає письмове рішення про прийняття житла до комунальної чи державної власності. Орган приватизації за заявою особи має скасувати рішення про приватизацію житла та анулювати свідоцтво про право власності на приватизовану квартиру та перерахувати відповідні суми житлових чеків до установи Ощадбанку України для зарахування на депозитні рахунки громадян. Оригінал свідоцтва про право власності та технічний паспорт після скасування запису про реєстрацію права власності за громадянином залишається у БТІ і лише після цього, орган, який здійснює поліпшення житлових умов у тижневий термін приймає рішення про надання громадянам ордера на житлове приміщення, яке він отримує, а житлове приміщення, яке він займав, має бути звільнене та передане органу, який здійснював поліпшення протягом місяця. Виконком селищної ради, зазначеного порядку не дотримався. Тому [PERSON] та члени його сім'ї, будучи належними квартиронаймачами квартири [ADDRESS], маючи не використані житлові чеки, можуть ставити питання про приватизацію займаного житла. Згідно з ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м. на сім'ю. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", житлові чеки -це приватизаційні папери, які отримують усі громадяни України і які використовуються при приватизації державного житлового фонду. У відповідності до ст. 48 ЖК України, якщо сім'я, яка перебуває на черзі для поліпшення житлових умов, частково використала право приватизації державного житла і при наданні нового житла не здала органу, який поліпшує житлові умови, приватизовану квартиру, а одержала житло, якого не вистачало до норми, то така сім'я має право на приватизацію одержаного житла. Відповідно до п.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду», кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлових чеків або з частковою доплатою один раз. Безоплатна передача житла здійснюється в розрахунку 21 кв.м. загальної площі на кожного наймача та додатково 10 кв.м. на сім'ю. Загальна площа квартири по [ADDRESS], яка належить сім"ї [PERSON] складає 54 кв.м.. а квартира, отримана ними по [ADDRESS] має загальну площу 84,5 кв.м. Таким чином всього [PERSON] отримали житлову площу 138,5 кв.м. Відповідно до наведених норм закону сім"я [PERSON] має право на приватизацію загалом 115 кв.м. житла (5*21+10). Відповідно до роз'яснення Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 4 жовтня 2002 року за № 4/2-696 „Про приватизацію житла, отриманого в порядку поліпшення житлових умов, за рахунок залишків житлових чеків" громадяни мають право скористатися правом приватизувати житло в повному обсязі один раз. Таке право може бути використано повністю і по частинах. В цих роз'ясненнях також зазначено, що відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", якщо частка загальної площі, що припадає на члена сім'ї, перевищує невикористану величину житлових чеків, то такі громадяни за надлишки загальної площі повинні сплатити грошима. Сума доплат за надлишки загальної площі згідно з п.3 ст.5 вищезазначеного Закону визначається добутком розміру надлишкової загальної площі квартири, що приватизується на проіндексовану середня вартість одного квадратного метра загальної площі у житлових чеках у розмірі 18 коп. Аналогічні роз'яснення надані в листах Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2005 року за № 4/6-1559 та Міністерства юстиції України від 9 листопада 2006 року за № у-20607-19. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10.06.2010р. у справі №1-38/2010 зазначив, що приватизація державного житлового фонду здійснюється з розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю. Встановлення зазначеної санітарної норми є законодавчою гарантією держави н забезпечити спарведливу передачу громадянам України у власність державного житлового фонду на рівних умовах і в рівних розмірах. Громадяни України мають право використати житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у повному обсязі незалежно від того, вкладається в санітарну норму загальна площа однієї чи кількох квартир (будинків). Тобто, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) державного житлового фонду, наймачем якої він є. Приватизація загальною площею в кількох квартирах держаного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми і номінальної вартості житлового чека не є повторною. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивачів стосовного того, що вонимають право на приватизацію займаної ними квартири за адресою [ADDRESS] в межах залишку норми безоплатної приватизації - безоплатно, а щодо частки займаного житла, яка перевищує норму безоплатної приватизації, - за відповідну плату. Виходячи з цього, відповідача слід зобов'язати провести оформлення права позивачів на приватизацію квартири за згаданою адресою, на умовах, передбачених законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Разом з тим, [PERSON], який є третьою особою на стороні позивачів, не може претендувати на реалізацію права на приватизацію квартири [ADDRESS], оскільки не є наймачем згаданої квартири, так як у ній не зареєстрований і не проживає. На підставі наведеного,

Outcome: partial