Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер батько [PERSON] і чоловік [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.08.2016 року. Помер [PERSON] в селі Аркадіївна Згурівського району Київської області під час відвідин своєї рідні, оскільки він народився в цьому населеному пункті. Причиною смерті була загальна інтоксикація, що підтверджується довідкою про причину смерті від 20.08.2016 року. Після смерті батька і відповідно чоловіка [PERSON] і [PERSON] похоронили його в м. Прилуки на міському кладовищі за власний рахунок, оскільки окрім них у померлого не залишилось нікого із близьких рідних, та провели всі поминальні заходи. На час смерті [PERSON] проживав у належній йому на праві спільної часткової власності квартирі [ADDRESS] , при цьому він проживав разом із своїми дружиною та сином, які є співвласниками цієї квартири.Оскільки [PERSON] і [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] вони звернулися до приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Д.Є. із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. На запит приватного нотаріуса Ігнатова Д.Є. Центр надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради надав довідку № 4072 від 17.12.2020 року, відповідно до якої в квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON] і [PERSON] , тобто лише дві особи. [PERSON] і [PERSON] , враховуючи наявні відповідні записи про зареєстрованих осіб у домовій книзі, вважали, що їх батько та відповідно чоловік [PERSON] зареєстрований в їх спільній квартирі разом із ними, і в силу дії ч. 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, вони, як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є такими що прийняли спадщину. З метою встановлення всіх обставин щодо реєстрації місця проживання померлого чоловіка [PERSON] звернулася із відповідною заявою у Згурівську селищну раду, на яку листом виконавчого комітету Згурівської селищної ради № 25 від 16.02.2021 року вона була повідомлена, що на час смерті [INFO] [PERSON] не був зареєстрований в селі Аркадіївна Згурівського району Київської області. Тобто, відповідно до вказаних довідок на час смерті [INFO] [PERSON] не був зареєстрований ніде. Щодо можливих причин відсутності реєстрації місця проживання [PERSON] в належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] , то вони можуть бути пов"язані з тією обставиною, що [PERSON] мав намір виготовити новий паспорт (ID - картку) та отримати нову довідку про реєстрацію місця проживання, і можливо не завершив всі процедурні питання до кінця. Враховуючи зазначені обставини, а саме відсутність спільної реєстрації місця проживання спадкодавця і спадкоємців на час відкриття спадщини, листом-повідомленням приватного нотаріуса Ігнатова Д.Є від 19.03.2021 № 181/01-16 їм було відмовлено у прийнятті заяв про прийняття спадщини та заведенні спадкової справи, оскільки ними був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.Дані обставини й зумовили звернення до суду з відповідним позовом. До підготовчого судового засідання позивачі не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі. Представник відповідача до підготовчого судового засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Викладені позивачами обставини повністю знайшли своє підтвердження в доказах наявних в матеріалах справи. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила даної норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17 роз`яснив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважними, тому суд вважає необхідним визначити позивачам додатковий строк, тривалістю у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини.

Outcome: approved