Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У березні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Новомиргородської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Заявник вказала, що за період перебування у шлюбі батьки позивача, [PERSON] та [PERSON], разом збудували житловий будинок по [ADDRESS] який належав їм на праві спільної (сумісної) власності подружжя. Окрім цього, батьку позивача, [PERSON], належав на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Новомиргородською міською радою 12.02.1987 р. та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 16 під номером запису 1891, житловий будинок по [ADDRESS] у якому в подальшому проживали батьки позивача, [PERSON] і [PERSON], разом з її родиною. [INFO] року померла мати позивача, [PERSON] Після смерті дружини її чоловік, [PERSON], що був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] разом з донькою (позивачем), спільно із заявником вели підсобне домашнє господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, саджали та збирали на ній домашні овочі та городину. Таким чином, [PERSON] та його донька, [PERSON], фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (? частину будинку успадкував [PERSON] та ? частину будинку успадкувала його донька, [PERSON], тобто обидва вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, але не отримали свідоцтво про право на спадщину. [INFO] року помер батько позивача. 13.05.2009 р. батько заявника склав заповіт, за яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] своїй дочці. Тому право на спадкування ? частини вказаного житлового будинку після смерті батька позивача перейшло до заявника - [PERSON] Таким чином, позивач успадкувала за законом і за заповітом майно свого батька. Постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. від 29.01.2015 р. № 02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту своїх цивільних прав, позивач змушена звернутися до суду. На підставі викладеного, посилаючись на ст. 392 ЦК України, ст. ст. 3, 73 ЦПК України, ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, заявник просить суд визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] за позивачем, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, її представник, представники відповідача (Новомиргородської міської ради) і третьої особи (Головного управління юстиції) у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви: представника позивача [PERSON] від 31.03.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; представника відповідача від 17.03.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову; представника третьої особи від 20.03.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Новомиргородської міської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що за період перебування у шлюбі батьки позивача, [PERSON] та [PERSON], разом збудували житловий будинок по [ADDRESS] який належав їм на праві спільної (сумісної) власності подружжя. Так, за рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради народних депутатів № 233 від 15 липня 1983 року матері позивача, [PERSON], було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на присадибній ділянці, виділеній колгоспом ім. Чкалова, а також дозвіл на індивідуальне житлове будівництво № 57/83 від 23.09.1983 р. безпосередньо отримала мати позивача. [PERSON] був виготовлений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику, разом з генеральним планом земельної ділянки. Відповідно до договору від 23 вересня 1983 р. про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно, що посвідчений державним нотаріусом 01 жовтня 1983 р. за реєстром № 1317, [PERSON] надано право безстрокового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 600 квадратних метрів. Копію цього договору було передано міжміськбюро технічної інвентаризації, про що свідчить відмітка у договорі начальника техбюро технічної інвентаризації, датована 01 жовтня 1983 року за № 852/8. Окрім цього, батьку позивача, [PERSON], належав на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Новомиргородською міською радою 12.02.1987 р. та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 16 під номером запису 1891, житловий будинок по [ADDRESS] у якому в подальшому проживали батьки позивача, [PERSON] і [PERSON], разом з її родиною. [INFO] року померла мати позивача, [PERSON] Згідно довідки Новомиргородської міської ради № 432 від 21.01.2015 р. [PERSON], 1948 р. н., дійсно проживала з 02.04.1982 р. до дня смерті - [INFO] р. по [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком, [PERSON], та донькою (позивачем), [PERSON], і її родиною. Після смерті дружини її чоловік, [PERSON], що був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] разом з донькою (позивачем), спільно із заявником вели підсобне домашнє господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, саджали та збирали на ній домашні овочі та городину. Таким чином, [PERSON] та його донька, [PERSON], фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (? частину будинку успадкував [PERSON] та ? частину будинку успадкувала його донька, [PERSON], тобто обидва вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. № 1540-VI (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), але не отримали свідоцтво про право на спадщину. [INFO] року помер батько позивача. Згідно довідки Новомиргородської міської ради № 431 від 21.01.2015 р. [PERSON], 1941 р. н., дійсно проживав з 01.06.1977 р. до дня смерті - [INFO] р. по [ADDRESS] разом з донькою (позивачкем), [PERSON], та її родиною, які до цього часу зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою. 13.05.2009 р. батько заявника склав заповіт, за яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] своїй дочці. Тому право на спадкування ? частини вказаного житлового будинку після смерті батька позивача перейшло до заявника - [PERSON] Таким чином, позивач успадкувала за законом і за заповітом майно свого батька, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 17.12.2009 р. державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори за реєстром № 1945, а також вона є єдиним спадкоємцем майна, що належало покійному, [PERSON], в тому числі спадкоємцем ? частини житлового будинку по [ADDRESS] Після смерті [PERSON] позивач подала заяву про прийняття спадщини, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS]. 29 січня 2015 року заявник, зібравши документи, що необхідні для оформлення спадщини, подала їх до приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу. Постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. від 29.01.2015 р. № 02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] Правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за цією адресою є договір від 23 вересня 1983 р. про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно, який був посвідчений державним нотаріусом 01 жовтня 1983 р. за реєстром № 1317. Відповідно до змісту Архівної довідки БТІ № 224 від 02.12.2014 р. право власності на будинок [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг ОКП "Кіровоградське ООБТІ" не зареєстровано. Перешкодою у реалізації позивачем права на спадкування є відсутність державної реєстрації договору від 23 вересня 1983 р. про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно, який посвідчений державним нотаріусом 01 жовтня 1983 р. за реєстром № 1317, у бюро технічної інвентаризації. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, ТОВ "Науково-виробничий центр "Альянс-Експерт", ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] станом на 04.02.2015 р. складає 29.638,00 грн. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У даному випадку за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Новомиргородська міська рада Кіровоградської області є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом першої черги і після смерті батька прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами заведеної у нотаріальній конторі спадкової справи до майна померлого. Як вбачається з вимог ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Окрім наведених доказів у справі, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, листами та постановою нотаріуса, технічними документами на будинок померлих, висновком експерта-оцінювача, рішеннями міської ради та її виконкому, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved