Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2017 року належить [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована вона та відповідач, який у квартирі не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, місце фактичного проживання відповідача позивачеві не відомо. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку в належній їй квартирі обмежує її права як власника, крім того вона змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються на відповідача. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання листа рекомендованою поштою, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада», однак у судове засідання не з'явився, заяв до суду не надав, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяв та клопотань від сторін не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2017 року [PERSON] є власником [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8). Договором про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2017 року, внесено зміни до абз. 4 п. 1.5 Договору купівлі-продажу квартири, яким визначено, що у квартирі, яка є предметом купівлі-продажу малолітні та неповнолітні особи не проживають. В квартирі зареєстрований [PERSON], який у вказаній квартирі не проживає та якого буде знято з реєстрації місця проживання після укладення договору (а.с. 9). Відповідно довідки від 19.12.2017 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, наданої головою ОСББ "Куток Мрія», у [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], який не проживає у вказаній квартирі більш ніж 12 місяців та який не є родичем власника (а.с. 10). Також головою ОСББ «Куток Мрія» надано довідку від 30.10.2017 року, відповідно до якої з 2015 року по дату надання довідки, у [ADDRESS] мешканці не проживають (а.с. 11). Згідно акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], [PERSON] у [ADDRESS] не проживає з 2008 року. Встановлено, що позивач зверталась до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради із заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку у належній їй квартирі, проте отримала відмову (а.с. 12). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає, створюючи позивачеві перешкоди у користуванні належним їй майном, тому суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд покладає на відповідача, стягнувши на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved