Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] через представника звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця мешкання осіб. В обґрунтування позову зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] є власником 1/3 квартири дома [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Реєстраційним посвідченням Бюро технічної інвентаризації міста Торецьк від 25.01.2007 року та технічним паспортом (копія технічного паспорту додаються). 1/3 цієї квартири належала моєму померлому чоловіку - [PERSON] та 1/3 нашому сину - [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 05.04.2021 року №2701 Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області, у даному приміщенні проживають троє людей, а саме син позивачки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Але [PERSON] та її донька [PERSON] , не мешкають за цією адресою з лютого 2020 року, що підтверджується Актом № 2698 від 05.05.2021 р., а мешкають фактично за адресом: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідачі на даний час зареєстровані за вищевказаною адресом, хоча фактично на даний час в зазначеному домі не проживають та не з`являються. У зв`язку з чим, позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця мешкання осіб, а також просить стягнути з відповідача судовий збір. Позивач та її представник до судового засідання не з`явився, представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, про причини неявки суд не інформували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому вказав, що заперечує щодо зняття з реєстраційного обліку малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України,\~Житловим кодексом\~України та іншими нормативно - правовими актами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником 1/3 квартири дома [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23 січня 2007 року і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13339626 від 25.01.2007 (а.с.12, 13) Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області від 05.04.2021 року №2701 у приміщенні за адресою: [ADDRESS] проживають троє людей, а саме син позивачки , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (а.с.16) [PERSON] та її донька [PERSON] , не мешкають за вищевказаною адресою з лютого 2020 року, що підтверджується Актом № 2698 від 05.05.2021, а також письмовими заявами свідків (сусідів): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15,17,18,19) Крім того, відповідачі не допомагають позивачці сплачувати комунальні послуги. Відповідно до вимог ч.1\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.\~16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.\~379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннямист.391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі, чим порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки вказану адміністративну дію вчиняють компетентні органи на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування чи виселення. Так, як суду не були надані докази відмови вказаних органів здійснити зняття з реєстраційного обліку відповідачів зі спірної квартири, вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. При цьому суд зауважує, що нормою\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн., оскільки раніше суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст.\~319,321,391,405 ЦК України,

Outcome: partial