Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У жовтні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що в 1988 році [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі Кременчуцького району по вул. Кірова, 27, про що свідчить технічний паспорт , виготовлений Кременчуцьким МБТІ 08.12.1993 року. Відповідно до ухвали Кременчуцького районного суду від 14.03.1996 року затверджено мирову угоду про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в тому числі домоволодіння по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області та на господарські будівлі: господарський блок «Б» (баня,приміщення для худоби, літня кухня), туалет «Е», 1/2 частину огорожі шиферної, замощення 17 м кв.; За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області та господарські будівлі: гараж «В», погріб «Г», сарай «Д», замощення 135 м кв., 1/2 частину шиферної огорожі, металеві ворота та хвіртку. Після смерті [PERSON], право власності на ? частину домоволодіння по вул. Кірова 27 в с. Бондарі в порядку спадкування перейшло до її сина, [PERSON] 14 грудня 1999 року власником 1/2 частини домоволодіння по вул. Кірова 27 в с. Бондарі, що належала в порядку спадкування [PERSON], став чоловік позивача - [PERSON], відповідно до договору дарування АВТ № 334033, про що свідчить техпаспорт на домоволодіння від 24.12.2007 року. З цього часу позивач зі своїм чоловіком стали проживати у вказаному будинку. Власник другої половини будинку [PERSON] після розлучення з дружиною виїхав на постійне місце проживання в Росію, в селище Шуберське Новоусманського району Воронежської області. Позивач та її чоловік пропонували йому викупити у нього його частину будинку, проте за станом здоров'я [PERSON] не міг приїхати в Україну. Але, маючи намір продати свою частину домоволодіння, він 07.06.2007 року надав [PERSON] нотаріально посвідчене доручення № 36-01/411267 на вчинення від його імені угоди купівлі-продажу вказаної нерухомості. 17 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] від імені [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу на 1/2 частину домоволодіння в с. Бондарі Кременчуцького району по вул. Кірова 27. 18.06.2007 року [PERSON] надав розписку про те, що претензій по продажу 1/2 частини будинку з господарськими будівлями, що належали йому на праві власності, його довіреною особою [PERSON] він не має. З цього часу сім'я позивача користується обома половинами вказаного будинку та проживає у ньому. Проте, оскільки після розподілу майна подружжя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на домоволодіння належним чином, провести державну реєстрацію вказаного договору було неможливим. [PERSON] обіцяв приїхати з Росії та оформити нотаріально договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння в с. Бондарі Кременчуцького району по вул.. Кірова 27, проте, не зміг цього зробити, так як тяжко хворів, а 21.11.2014 року помер., про що свідчить актовий запис № 977 від 03.12.2014 року, проведений територіальним відділом ЗАГС Новоусманського управління ЗАГС Воронежської області. Таким чином в даний час здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу та зареєструвати за собою право власності на 1/2 частину домоволодіння в с. Бондарі по вул.. Кірова 27, позивач не має можливості. Незважаючи на вказані обставини, правочин обома сторонами був повністю виконаний, позивачем в повному обсязі були сплачені кошти продавцю до підписання договору, а майно їй передане. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, власник схвалив дії свого представника, про що свідчить його власноручна розписка від 18.06.2007 року. Таким чином, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані па встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, дії сторін були направлені на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочином, а саме купівлі - продажу ? частини домоволодіння в. с. Бондарі по вул. Кірова 27 Кременчуцького району Полтавської області, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2007 році. Отже, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 червня 2007 року ? частини домоволодіння в с. Бондарі по вул. Кірова 27 Кременчуцького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] в інтересах та за дорученням [PERSON], є реальним та чинним, оскільки сторони належним чином виконали умови договору. В даний час по причині відмови компетентними органами і нотаріусами визнавати вказаний правочин дійсним, законним і виконаним, попередній власник будинку помер і по цій причині у позивача немає можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, іншого способу захистити своє право власності на домоволодіння, крім звернення до суду з позовом про визнання договору дійсним та визнання її права власності, вона не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу на 1/2 частину домоволодіння (1/2 частину житлового будинку та господарські будівлі: гараж «В», погріб «Г», сарай «Д»,замощення 135 м кв.,1/2 частину шиферної огорожі,металеві ворота та хвіртку) в с. Бондарі Кременчуцького району по вул.. Кірова 27, Кременчуцького району Полтавської області, укладений 17 червня 2007 року. Визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину домоволодіння (1/2 частину житлового будинку та господарські будівлі:гараж «В», погріб «Г», сарай «Д», замощення 135 м кв.,1/2 частину шиферної огорожі, металеві ворота та хвіртку) в с. Бондарі Кременчуцького району по вул. Кірова, буд.27. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в 1988 році [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі Кременчуцького району по вул. Кірова, 27, про що свідчить технічний паспорт , виготовлений 08.12.1993 року Кременчуцьким МБТІ за реєстровим номером 1/10. Відповідно до ухвали Кременчуцького районного суду від 14.03.1995 року затверджено мирову угоду про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в тому числі домоволодіння по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області та на господарські будівлі: господарський блок «Б» (баня,приміщення для худоби, літня кухня), туалет «Е», 1/2 частину огорожі шиферної, замощення 17 м кв.; За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Кірова 27 в с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області та господарські будівлі:гараж «В», погріб «Г», сарай «Д»,замощення 135 м кв., 1/2 частину шиферної огорожі,металеві ворота та хвіртку. Після смерті [PERSON], право власності на ? частину домоволодіння по вул. Кірова 27 в с. Бондарі в порядку спадкування перейшло до її сина, [PERSON] 14 грудня 1999 року власником 1/2 частини домоволодіння по вул.. Кірова 27 в с. Бондарі, що належала в порядку спадкування [PERSON], став чоловік позивача - [PERSON], відповідно до договору дарування АВІ № 334033. Власник другої половини будинку [PERSON] після розлучення з дружиною виїхав на постійне місце проживання в Росію, в селище Шуберське Новоусманського району Воронежської області. Позивач та її чоловік пропонували йому викупити у нього його частину будинку, проте за станом здоров'я [PERSON] не міг приїхати в Україну. Але, маючи намір продати свою частину домоволодіння, він 07.06.2007 року надав [PERSON] нотаріально посвідчене доручення № 36-01/411267 на вчинення від його імені угоди купівлі-продажу вказаної нерухомості. 17 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] від імені [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу на 1/2 частину домоволодіння в с. Бондарі Кременчуцького району по вул.. Кірова 27. 18.06.2007 року [PERSON] надав розписку про те, що претензій по продажу 1/2 частини будинку з господарськими будівлями, що належали йому на праві власності, його довіреною особою [PERSON] він не має. З цього часу сім'я позивача користується обома половинами вказаного будинку та проживає у ньому. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації Проте, оскільки після розподілу майна подружжя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на домоволодіння належним чином, провести державну реєстрацію вказаного договору було неможливим. [PERSON] обіцяв приїхати з Росії та оформити нотаріально договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння в с. Бондарі Кременчуцького району по вул.. Кірова 27, проте, не зміг цього зробити, так як тяжко хворів, а 21.11.2014 року помер., про що свідчить актовий запис № 977 від 03.12.2014 року, проведений територіальним відділом ЗАГС Новоусманського управління ЗАГС Воронежської області. Таким чином в даний час здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу та зареєструвати за собою право власності на 1/2 частину домоволодіння в с. Бондарі по вул. Кірова 27, позивач не має можливості. Незважаючи на вказані обставини, правочин обома сторонами був повністю виконаний, позивачем в повному обсязі були сплачені кошти продавцю до підписання договору, а майно їй передане. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, власник схвалив дії свого представника, про що свідчить його власноручна розписка від 18.06.2007 року. Таким чином, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані па встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, дії сторін були направлені на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочином, а саме купівлі - продажу ? частини домоволодіння в. с. Бондарі по вул. Кірова 27 Кременчуцького району Полтавської області, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2007 році. Відповідно до ст. 11 ЦK України - цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі з договорів чи інших правочинів. У відповідності до ст. 202 ЦК України «Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.» Згідно з вимогами ст.. 203 ЦК України, правочин визнається чинним, якщо він не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, у осіб, що вчиняють правочин, є необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників є вільним та відповідає їх внутрішній волі, правочин направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 червня 2007 року ? частини домоволодіння в с. Бондарі по вул. Кірова 27 Кременчуцького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] в інтересах та за дорученням [PERSON], є реальним та чинним, оскільки сторони належним чином виконали умови договору. Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. На підставі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте, у відповідності до ч. 2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року № 3 (з наступними змінами) „Про судову практику про визнання угод недійсними" якщо нотаріально не посвідчена угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі визнати таку угоду дійсною. В відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки попередній власник будинку помер і по цій причині у позивач немає можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, суд вважає, що є законні підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння, що розташовано за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район с. Бондарі, вул. Кірова, буд. 27, і це не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved