Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що рішенням Христинівської міської ради від 26.03.2019 року позивачеві передано у власність земельну ділянку кадастровий № 7124610100:02:002:0796 за адресою [ADDRESS] . Позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий № 7124610100:02:002:0796. Згідно технічного паспорта на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] він збудований у 1977 році. Згідно довідки відділу містобудування і архітектури Христинівської міської ради гараж станом на 2021 рік вимог для введення гаража в експлуатацію немає, але право забудовника на нього може бути визначене за рішенням суду за умови перебування у забудовника у власності земельної ділянки. Обставина добросовісного заволодіння гаражем підтверджується наявними у позивача проектними документами на гараж, технічною документацією, правовстановлюючими документами на земель ну ділянку, розпискою. Таким чином, зібраними доказами підтверджується, що починаючи з 2000 року позивач відкрито володіє гаражем регулярно здійснює догляд за об`єктом , його утримання. Вищеозначені обставини підтверджуються: наявними у позивача оригіналами проектних документів на гараж та правовстановлюючих на земельну ділянку, технічними документами. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 11.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явився, проте від представника до суду надійшла заяву, якою просив розглядати справу без участі його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Від Христинівської міської ради Черкаської області представник в судове засідання не з`явився. До Суду надійшов відзив за підписом представника міської ради Швеця О.В., в якому вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи встановлено, що в рішенням Христинівської міської ради від 26.03.2019 року позивачеві передано у власність земельну ділянку кадастровий № 7124610100:02:002:0796 за адресою [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий № 7124610100:02:002:0796. Згідно технічного паспорта на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] він збудований у 1977 році. Згідно довідки відділу містобудування і архітектури Христинівської міської ради гараж станом на 2021 рік вимог для введення гаража в експлуатацію немає, але право забудовника на нього може бути визначене за рішенням суду за умови перебування у забудовника у власності земельної ділянки. Обставина добросовісного заволодіння гаражем підтверджується наявними у позивача проектними документами на гараж, технічною документацією, правовстановлюючими документами на земель ну ділянку, розпискою. Таким чином, зібраними доказами підтверджується, що починаючи з 2000 року позивач відкрито володіє гаражем регулярно здійснює догляд за об`єктом , його утримання. Вищеозначені обставини підтверджуються: наявними у позивача оригіналами проектних документів на гараж та правовстановлюючих на земельну ділянку, технічними документами. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа наділена правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 року від 01 грудня 2004 року надано тлумачення, що поняття "охоронюваний законом інтерес", у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як умовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам Відповідно, до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Як зазначено у ч. 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом За правилами частини другої статті 344 ЦК особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відтак, враховуючи, що попередні власники часток заволоділи нерухомим майном у 2005 році для позивача цей строк має бути приєднаний до строку його володіння і загалом складає більше 12 років. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності П.13. Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України Пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] перевищує 20 років є підстави для визнання за ним права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна.

Outcome: approved