Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого зазначила, що 21 грудня 1991 року вона вступила до реєстрованого шлюбу з відповідачем, [PERSON] Реєстрація шлюбу була проведена у Сопачівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області, свідоцтво про укладення шлюбу, [NUMBER], видане 21 грудня 1991 року у Сопачівській сільраді Володимирецького району Рівненської області і зроблено відповідний запис за № 12. Від спільного подружнього життя сторони мають п'ятьох дітей, четверо з яких неповнолітні: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, [NUMBER], видане 12 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хорольського РУЮ Полтавської області, місце народження - м.Кузнецовськ Рівненської області, і зроблено відповідний актовий запис за № 13, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, [NUMBER], видане у Штомпелівській сільській раді Хорольського району Полтавської області 19 квітня 2006 року, місце народження - село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, і зроблено відповідний актовий запис за № 5, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, [NUMBER], видане у Штомпелівській сільській раді Хорольського району Полтавської області 30 липня 2007 року, місце народження - село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, і зроблено відповідний актовий запис за № 5. [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, [NUMBER], місце державної реєстрації у Штомпелівській сільській раді Хорольського району Полтавської області, видане 26 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського РУЮ Полтавської області, (ПОВТОРНО), місце народження - село Штомпелівка Хорольського району, і зроблено відповідний актовий запис за № 7. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що в сім'ї почали виникати сварки, вони перестали розуміти одне одного, між ними склалися негативні стосунки, кожний з них має свої погляди на життя. Однією сім'єю сторони проживали до грудня місяця 2014 року, коли вона змушена була, разом з дітьми, переїхати проживати окремо від чоловіка, батька дітей, який влаштовував в сім'ї сварки, дебоші, що дуже негативно впливало на фізичний та моральний стан і дітей, і позивачки. В сім'ю повертатися позивачка не має наміру, проживають окремо вже другий рік. Неповнолітні діти також проживають із позивачкою і будуть проживати з нею . Батько неповнолітніх дітей зобов'язаний до сплати аліментів, як це встановлено і передбачено законом, за рішенням Хорольського районного суду. Питання про розподіл майна, що відноситься до спільної сумісної власності подружжя, сторони будуть вирішувати пізніше. За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, сім'я розпалась з вини відповідача, сторони тривалий період не проживають разом, а тому поновлення подружнього життя виключається, шлюб необхідно розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу позивачка просить залишити - [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але в заяві просла провести розгляд за її відсутності. Позов підтримала повністю та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про, що свідчить поштове повідомлення, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю на підставі слідуючого. З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхніх спільних дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного,

Outcome: approved