Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в особі Запорізької регіональної дирекції АТ «СК «АХА Страхування», [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, невстановлена особа, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керував [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 129831, виданого 08.10.2011р. ВРЕР № 3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] 17 вересня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої провадження в адміністративній справі у відношенні [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення закрито. Матеріали справи про адміністративне правопорушення в завірених копіях повернуто до ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області для встановлення особи, яка скоїла ДТП 18.05.2014 року, та належного оформлення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. Станом на жовтень 2015 року працівниками ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області особа, яка перебувала у нетверезому стані за кермом автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], та 18 травня 2014 року скоїла дорожньо-транспортну пригоду, не встановлена. Власником транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керувала невстановлена особа, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 246014, виданого 21.09.2013р. Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] Враховуючи, що на момент ДТП і до подання позову до суду [PERSON] будь-яких заяв до правоохоронних органів про неправомірне заволодіння його автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], на надавав; особа, яка в момент ДТП керувала транспортним засобом, належним на праві власності [PERSON], не встановлена, вважає, що [PERSON] повинен нести відповідальність за шкоду, завдану належним йому на праві власності джерелом підвищеної небезпеки. На підставі полісу № АС/6429757 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та [PERSON] «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] за забезпеченим транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], перед третіми особами була застрахована. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернулася до Запорізької дирекції [PERSON] «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надала для огляду пошкоджений транспортний засіб, а також інші документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 13 серпня 2014 року за № 1382/у-14 нею було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні за незаконними підставами, а саме: у звязку з відсутністю водія, який керував забезпеченим транспортним засобом на відповідній правовій підставі та відповідного посвідчення водія. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди №17/07/14 від 28 липня 2014 року розмір відновлювального ремонту автомобіля складає 36421 гривень 11 копійок. Вважає, що [PERSON] «СК «АХА Страхування» повинно відшкодувати їй матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, оскільки на момент ДТП забезпечений автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] з власності [PERSON] не вибував, а не встановлений водій зазначеного автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного спяніння порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, що призвело до значного пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу. Також, крім матеріальних збитків, позивач вважає, що відповідач завдав їй і моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона зазнала душевного стресу у звязку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено її звичний устрій життя. Крім того, внаслідок ДТП їй завдано моральну шкоду і небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, через що він поніс певні моральні страждання, які оцінює у 5000,00 гривень. Крім того, вважає, що внаслідок незаконної відмови у виплаті страхового відшкодування та її фактичної невиплати [PERSON] «СК «АХА Страхування» у відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен сплатити їй пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 15137,02 грн.; у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України [PERSON] «СК «АХА Страхування» повинно сплатити їй 3% річних від простроченої суми у розмірі 1083,65 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 16922,87 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] «СК «АХА Страхування» на її користь суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 36421,11 грн., пеню у розмірі 15137,20 грн., 35 річних у розмірі 1083,65 грн., інфляційні витрати в розмірі 16922,87 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а також стягнути з відповідачів сплачений при зверненні до суду з позовом майнового характеру судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав позов свого довірителя, додаткового зазначивши, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2015р., яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2015р., залишено без змін, задоволено аналогічний позов іншої постраждалої у цьому ДТП особи та яким відносно [PERSON] встановлені обставини, які згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню в цьому процесі не підлягають. Відповідача [PERSON] «СК «АХА СТрахування» та відповідач [PERSON], кожен в окремості, у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили та повноважного представника у судове засідання не направили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи по суті від них до суду не надходило. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у зв'зку з неявкою у судове засідання представника відповідача [PERSON] «СК «АХА Страхування» та відповідача [PERSON], взявши до уваги пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, невстановлена особа, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керував [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 129831, виданого 08.10.2011р. ВРЕР № 3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 16) Власником транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керувала невстановлена особа, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 246014, виданого 21.09.2013р. Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] 17 вересня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої провадження в адміністративній справі у відношенні [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення закрито. Матеріали справи про адміністративне правопорушення в завірених копіях повернуто до ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області для встановлення особи, яка скоїла ДТП 18.05.2014 року, та належного оформлення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 23-24) З мотивувальної частини постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2014 року вбачається, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 010849, складеного інспектором СОМ ДТП ВДАІ ГУМВС м. Запоріжжя [PERSON], вбачається, що за наслідками огляду місця ДТП та опитування водіїв-учасників ДТП і перевірки документів було встановлено, що водієм автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], є громадянин, який представився [PERSON], [INFO], та надав відповідне посвідчення водія серії РМА № 204536 від 23.04.2005р. Також вбачається, що після вивчення механізму виникнення ДТП та оцінки дій водіїв-учасників на відповідність вимогам ПДР України, працівником ВДАІ було прийнято рішення про порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1, 12.1 ПДР України, якими передбачено, що перед початком руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху; при обранні у встановлених межах безпечної швидкості водій повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух, в звязку з чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України. Надалі встановлено, що [PERSON] 18.05.2014 року о 22.35 годин на пр. Леніна в районі перехрестя з вул. Грязнова в м. Запоріжжі автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], не керував та адміністративного правопорушення не вчиняв. Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках Вищий спеціалізований суу України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що процесуальна норма , передбачена ст. 61 ЦПК України, не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не складався протокол про адміністративне правопорушення. Вину такої особи може бути підтверджено іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ст.57 ЦПК України, зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами. Відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, реєстраційний номер [NUMBER], свідчить лише про те, що на нього не накладено адміністративне стягнення, а не на відсутність цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду та вини в спричиненому ДТП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року встановлено, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], під керуванням невстановленої особи, яка рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в особі Запорізької регіональної дирекції АТ «СК «АХА Страхування», третя особа: [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (АТ «СК «АХА Страхування»), код ЄДРПОУ 20474912, яке знаходиться за адресою: м. Київ, Подільський район, вулиця Іллінська, буд. № 8, на користь [PERSON], [INFO], (ІПН: [NUMBER]), який зареєстрований та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименка, буд. № 16 «а»[ADDRESS], суму страхового відшкодування в розмірі 23595 (двадцять три тисячі пятсот девяносто пять) гривень 54 копійок, витрати по сплаті послуг експерта-товарознавця в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок, судовий збір в розмірі 241 (двісті сорок одна) гривень 95 копійок, а всього 24437 (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять сім) гривень 49 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], (ІПН: [NUMBER]), який зареєстрований за адресою: [INFO] на користь [PERSON], [INFO], (ІПН: [NUMBER]), який зареєстрований та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименка, буд. № 16 «а»[ADDRESS], моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, судовий збір в розмірі 30 (тридцять) гривень 00 копійок, а всього 3030 (три тисячі тридцять) гривень 00 копійок. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року апеляційна скарга [PERSON] «СК «АХА Страхування» відхилена. Рішення Жовтневого районного суду м Запоріжжя від 11 березня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2015 року касаційна скарга [PERSON] «СК «АХА Страхування» відхилена. Рішення Жовтневого районного суду м Запоріжжя від 11 березня 2015 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року залишені без змін. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що саме автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], належний на праві власності [PERSON], під керуванням невстановленої особи, 18 травня 2014 року о 22 годині 35 хвилин допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Також встановлено, що в діях невстановленого водія автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] є невідповідність вимогам ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Також вищенаведеними рішеннями судів встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди і станом на березень 2015 року від власника автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], [PERSON] будь-яких заяв до правоохоронних органів про неправомірне заволодіння його автомобілем не надходило. Проаналізувавши норми матеріального права, встановлені під час розгляду вищенаведеної справи, суди прийшли до висновку, що власник автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] - [PERSON] повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яке належить йому на праві власності та на момент ДТП з його власності проти його волі не вибувало. Надалі, судом встановлено, що на підставі полісу № АС/6429757 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та [PERSON] «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] за забезпеченим транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], перед третіми особами застрахована. (а.с. 20) Згідно із п. 4 зазначеного [PERSON], ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого складає 100000,00 грн. Згідно із п. 5 зазначеного [PERSON], сума франшизи (страхове відшкодування зп шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) становить 0,00 грн. Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обовязковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обовязковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозвязок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернулася до Запорізької дирекції [PERSON] «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надала для огляду пошкоджений транспортний засіб, а також документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 17) 13 серпня 2014 року за № 1382/у-14 [PERSON] було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні за незаконними підставами, а саме: у звязку з відсутністю водія, який керував забезпеченим транспортним засобом на відповідній правовій підставі та відповідного посвідчення водія. (а.с. 18) Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обовязковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди №17/07/14 від 28 липня 2014 року розмір відновлювального ремонту автомобіля складає 36421 гривень 11 копійок. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди №17/07/14 від 28 липня 2014 року, складеного на підставі експертизи, проведеною за власною ініціативою [PERSON], розмір матеріальної шкоди, завданої їй під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 36421 гривень 11 копійок. (а.с. 19) Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернулася до суду із позовом про захист її порушеного права шляхом стягнення з [PERSON] «СК «АХА Страхування» на свою користь суми страхового відшкодування в розмірі 36421,11 грн.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, в даному випадку предметом доказування є сума страхового відшкодування в розмірі 36421,11 грн., встановлена висновком спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 17/07/14 від 28 липня 2014 року. Аналізуючи наданий позивачем доказ щодо встановлення суми страхового відшкодування (висновок спеціаліста-товарознавця), суд приходить до того, що зазначений висновок обґрунтований доказом, сума завданих позивачу збитків за ним розрахована у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровію та / або майну потерпілого». Пунктом 1.4 зазначеного Закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом, або рішенням суду. Виходячи з цього страховик прирівнює відсутність у водія посвідчення відповідної категорії до неправомірного володіння транспортним засобом. Проте, зазначене твердження є неспроможним, виходячи з того, що статтею 289 КК України передбачено кримінальну відповідальність для особи за незаконне заволодіння транспортним засобом. Пунктом 1 примітки до зазначеної статті законом прямо зазначено, що є незаконним заволодінням, а сааме: «Під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі». В свою чергу ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вичерпний перелік відмови у страховому відшкодуванні і не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі відсутності у особи посвідчення водія. В свою чергу, відповідно до статті 38 Закону Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.38.1 - «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: п.38.1.1 до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння,…; б) якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії»; в) якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння. Таким чином Законом прямо передбачено, що страховик у даному випадку повинен здійснити страхове відшкодування і після цього має право на регресний позов і відмова у страховому відшкодуванні є необґрунтованою. Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] «СК «АХА Страхування» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідача [PERSON] «СК «АХА Страхування» у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 15137,02 грн., суд приходить до наступного. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку Україна, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернулася до Запорізької дирекції [PERSON] «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надала для огляду пошкоджений транспортний засіб, а також документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 17) 13 серпня 2014 року за № 1382/у-14 [PERSON] було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні за незаконними підставами, а саме: у звязку з відсутністю водія, який керував забезпеченим транспортним засобом на відповідній правовій підставі та відповідного посвідчення водія. (а.с. 18) Згідно наданого суду позивачем розрахунку пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика [PERSON] «СК «АХА Страхування», останнє повинно сплатити позивачу пеню за період з 13 серпня 2014 року по 10 серпня 2015 року в розмірі 15137,20 грн. (а.с. 12-13) Так, з наведеного розрахунку вбачається, що : - з 13.08.2014р. по 12.11.2014р. облікова ставка НБУ становила 12,5% річних, а тому виходячи з розрахунку 36421,11 грн. х 25%/365 х 91 сума пені за зазначений період становить 2770,08 грн.; - з 13.11.2014р. по 05.05.2015р. облікова ставка НБУ становила 14,0% річних, а тому виходячи з розрахунку 36421,11 грн. х 28%/365 х 85 сума пені за зазначений період становить 2374,85 грн.; - з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. облікова ставка НБУ становила 19,5% річних, а тому виходячи з розрахунку 36421,11 грн. х 39%/365 х 25 сума пені за зазначений період становить 972,89 грн.; - з 04.03.2015р. по 10.08.2018р. облікова ставка НБУ становила 30% річних, а тому виходячи з розрахунку 36421,11 грн. х 60%/365 х 159 сума пені за зазначений період становить 9519,38 грн.. Зазначений розрахунок, складений позивачем у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому суд із зазначеним розрахунком погоджується та приходить до висновку, що з [PERSON] «СК «АХА СТрахування» слід стягнути на користь [PERSON] пеню за період з 13 серпня 2014 року по 10 серпня 2015 року в розмірі 15137,20 грн. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідача [PERSON] «СК «АХА Страхування» у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України [PERSON] «СК «АХА Страхування» 3% річних від простроченої суми у розмірі 1083,65 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 16922,87 грн., суд приходить до наступного. Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16\~січня\~2013\~р. №\~10-74/0/4-13). Також слід зазначити, що аналогічні посилання викладені в аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, проведеного Верховним судом України. Таким чином, дія ч.\~2 ст.\~625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди, а тому в даному випадку позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «СК «АХА Страхування» щодо стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь час прострочення, задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, остання посилається на те, що у звязку з тим, що вона зазнав душевного стресу у звязку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено її звичний устрій життя та устрій життя її родини. Крім того, відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, через що вона на протязі значного часу несе певні моральні страждання, які оцінює у 5000 гривень. З огляду на зазначені обставини, а також виходячи з принципу розумної достатності, суд вважає, що зазначений розмір відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] є співмірним та адекватним з обсягом спричинених моральних страждань. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідачів по справі судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 1182 грн. 85 коп. (а.с. 3-5) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Мінімальна заробітна плата на 1 січня 2015 року становить 1218,00 грн. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо відшкодування понесених судових витрат підлягає також частковому задоволенню, а саме у розмірі 1002,78 грн., з розподілом судових витрат між відповідачами в пропорційному розмірі до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] «СК «АХА Страхування» судовий збір в розмірі 515,58 грн. (1% ціни позову майнового характеру), а з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 487,20 грн.(0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

Outcome: partial