Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до Кропивницької міської\~ради,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~незаконним та\~скасування рішення\~міської ради\~міста Кропивницького В обґрунтування позову зазначають, що 07.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про заміну розміру часток у праві власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке належить їм на праві спільної часткової власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також визначено порядок володіння та користування цим майном. Вказаним договором здійснено перерозподіл частко у праві власності таким чином, що частка [PERSON] становить 7/10 часток у праві спільної часткової власності, а частка [PERSON] становить 3/10 частки у праві спільної сумісної власності домоволодіння. 13 лютого 2019 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] передала у спільну часткову власність позивачам 7/10 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного договору, 7/10 часток домоволодіння будуть особистою власністю [PERSON] , а 7/20 частко-особистою власністю [PERSON] [PERSON] стверджувала, що земельна ділянка площею 0,0694 г, кадастровий номер 3510100000:27:166:064, на якій розташовані 7/10 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами не є її приватною власністю, рішення про передачу земельної ділянки їй у власність не приймалось, що підтверджується витягом. Позивачі, вважаючи земельну ділянку своєю власністю, користувались нею згідно вимог чинного законодавства та мали намір звернутись до відповідних органів із заявою про передачу їм у власність земельної ділянки, однак оскільки земельна ділянка розташована під спільним домоволодінням, що належить позивачам у розмірі 7/10 часток, та [PERSON] в розмірі 3/10 часток бажали зробити це разом та звернутись до органів приватизації із спільною заявою про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність. На початку червня 2021 року [PERSON] повідомила позивачам, що отримала документи, відповідно до яких їй разом з [PERSON] належить право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,00694 га, кадастровий номер 3510100000:27:166:0064. Відповідно до витягу з рішення Міської ради м. Кропивницького від 18.08.2020 року № 3367, п. 12 Міська рада м. Кропивницького вирішила затвердити [PERSON] та [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] та передати [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 0,0694 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови; п. 23 Міська рада м. Кропивницького вирішила громадянам, зазначеним у цьому рішенні, зареєструвати право на земельні ділянки, передані у власність, згідно законодавства України. Позивачі вважають дане рішення незаконним та просять скасувати. Ухвалою Кіровського районного м. Кіровограда від 28 вересня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. позов залишено без руху. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач та [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про заміну розміру часток у праві власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке належить їм на праві спільної часткової власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також визначено порядок володіння та користування цим майном. Вказаним договором здійснено перерозподіл частко у праві власності таким чином, що частка [PERSON] становить 7/10 часток у праві спільної часткової власності, а частка [PERSON] становить 3/10 частки у праві спільної сумісної власності домоволодіння (17-18). 13 лютого 2019 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] передала у спільну часткову власність позивачам 7/10 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного договору, 7/10 часток домоволодіння будуть особистою власністю [PERSON] , а 7/20 частко-особистою власністю [PERSON] . Як вбачається з п. 1.5 договору [PERSON] стверджувала, що земельна ділянка площею 0,0694 г, кадастровий номер 3510100000:27:166:064, на якій розташовані 7/10 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами не є її приватною власністю, рішення про передачу земельної ділянки їй у власність не приймалось (а.с. 19-24). Відповідно до витягу з рішення від 18.08.2020 № 3367 Міська рада м. Кропивницького затвердила [PERSON] та [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у спільну сумісну власність по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передати [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий № 3510100000:27:166:0064) по [ADDRESS] загальною площею 0,0694 га (у тому числі по угіддях: 0,0694 га малоповерхова забудова) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови; громадянам, зазначеним у цьому рішенні, зареєструвати право на земельні ділянки, передані у власність, згідно з чинним законодавством України (а.с. 25-26). Відповідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України". Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного та цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно п. е) ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, в тому числі, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, після укладання договору купівлі-продажу домоволодіння з [PERSON] , [PERSON] 13 лютого 2019 року, [PERSON] втратила право користування земельною ділянкою, яка розташована під домоволодінням по [ADDRESS] , а тому не мала права отримувати 18.08.2020 року вищевказану земельну ділянку. Відповідно п. 57-64 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 713/1817/16-ц: «Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних та земельних відносин (пункт 1 частини першої\~статті 15 ЦПК України\~у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року);\~Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема з цивільних і земельних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша\~статті 19 ЦПК України\~у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року); Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування (пункт 10 частини другої\~статті 16 ЦК України); Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша\~статті 21 ЦК України); Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у\~статті 30 ЗК України, який був чинний до 1 січня 2002 року, так і у чинній редакції\~статті 120 ЗК України\~тастатті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття; Якщо особа стверджує пропорушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів; Отже, справа за позовом про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження акта узгодження меж земельних ділянок залежно від суб`єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства; Належними відповідачами у таких справах є особа, прав чи інтересів якої щодо відповідної земельної ділянки стосується оскаржене рішення органу місцевого самоврядування, а також цей орган.» На підставі викладеного,

Outcome: approved