Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON], було укладено кредитний договір №б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 21600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% річних за користування кредитом, а відповідач зобов"язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно умов договору.Позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача. [PERSON] належним чином свої зобовязання за договором не виконує і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за договором станом на 09.03.2016 року становить 13256,58грн.На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, на адресу суду надав письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 12.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON], було укладено кредитний договір №б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 21600,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно умов договору. В силу ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти, передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченого договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконує внаслідок чого згідно розрахунків наданих суду станом на 09.03.2016 року загальна сума його заборгованості за кредитним договором становить 13256,58грн. До теперішнього часу сума боргу за договором в повному обсязі не повернута, у звязку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основна сума боргу за кредитом та інші обовязкові платежі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які в даному випадку складаються з 1378,00 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved