Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка була її матір'ю. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] і належала їй на праві власності: ? частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дарницькою районною державною адміністрацією м. Києва 13.08.1996 року, розпорядження №1266, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 02.09.1996 р.; ? частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого сьомою Київською Державною нотаріальною конторою 17.02.2011року, № 4-206, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 09.03.2011р. Єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] є [PERSON]. Правовстановлюючий документ на спірну квартиру , а саме: свідоцтво про право власності на житло, виданого Дарницькою районною державною адміністрацією м. Києва 13.08.1996 року, розпорядження №1266, був втрачений, тому просить суд визнати за нею право власності ? частку квартири, розташовану за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, надійшли письмові пояснення по справі, де просить винести рішення відповідно до чинного законодавства, справу слухати у відсутність представника. Третя особа в судове засідання не з'явився, надійшли письмові пояснення по справі, де просить винести рішення відповідно до чинного законодавства, справу слухати у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла [PERSON], після якої відкрилась спадщина на квартирурозташовану за адресою [ADDRESS]. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] заповіла ? (одну другу) частину квартири під номер 5, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 19.06.1997 року (а. с. 13). З копії спадкової справи № 648/2015 вбачається, що інших спадкоємців, окрім [PERSON], у померлої [PERSON] немає (а.с.68-95). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Звернувшись до державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Гладкової О.П. з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], позивач отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи. (а.с.88). З інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 03 липня 2015 року вбачається, спірна квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON]: ? частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дарницькою районною державною адміністрацією м. Києва 13.08.1996 року, розпорядження №1266, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 02.09.1996 р.; ? частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого сьомою Київською Державною нотаріальною конторою 17.02.2011року, № 4-206, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 09.03.2011р. У зв'язку зі смертю [PERSON] право власності на частину спірної квартиру перейшло в порядку спадкування за заповітом її спадкоємиці - [PERSON], яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Оскільки, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], якій належала квартира [ADDRESS], позивач немає можливості в інший спосіб захистити свої права, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved