Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому зазначив, що 24.02.2015 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит в вигляді кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 5000,00 грн.. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті АТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач порушила умови договору, а саме не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Так, станом на 13.12.2020 року її заборгованість перед позивачем становить 10840 грн. 05 коп. (заборгованість за тілом кредита - 10840 грн. 05 коп.; в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредита - 0 грн. 00 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 10840 грн. 05 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн. 00 коп.; заборгованість за простроченими відсоками - 0 грн. 00 хв.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0 грн. 00 коп.; нарахована пеня - 0 грн. 00 коп.; нараховано комісії - 0 грн. 00 коп.). Просив стягнути на його користь зазначену суму боргу та понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач двічі не з"явилася в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 24.02.2015 року відповідачем було підписано анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с.16).). Згідно розрахунку позивача за даним договором виникла заборгованість, яка станом на 13.12.2020 року її заборгованість перед позивачем становить 10840 грн. 05 коп. (заборгованість за тілом кредита - 10840 грн. 05 коп.; в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредита - 0 грн. 00 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 10840 грн. 05 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн. 00 коп.; заборгованість за простроченими відсоками - 0 грн. 00 хв.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0 грн. 00 коп.; нарахована пеня - 0 грн. 00 коп.; нараховано комісії - 0 грн. 00 коп.). Позивач у розрахунку, наданому суду, визначив заборгованість за тілом кредиту - 10840 грн. 05 коп., а також за простроченим тілом кредиту - 10840,05 грн. хоча в позовній заяві позивач зазначає про розмір кредиту в вигляді кредитного ліміту який було збільшено до 5000 грн., також про зазначене свідчить довідка про зміну умов кредитуваня. Так, у заяві про надання банківських послуг від 24.02.2015 відсутні дані щодо розміру кредитного ліміту. Матеріали справи, зокрема розрахунок заборгованості не містить доказів отримання відповідачем кредитних коштів у визначеному Банком розмірі. До того ж заборгованість за тілом кредиту (10840,05 грн), а відповідно і за простроченим тілом кредиту (10840,05 грн) є більшою за розмір зазначеної у позовній заяві суми отриманих позичальником кредитних коштів (5000 грн). При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у збільшеному розмірі позивач не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Матеріали справи не містять, а позивач не довів належними доказами наявність вказаної у розрахунку заборгованості та простроченої заборгованості за тілом кредиту, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості та її розміру є обов`язком позивача. Виходячи із наведеного суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі фактично отриманих 5000,00 грн., оскільки із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, та не надала суду доказів що вона повністю погасила розмір отриманого кредитного ліміту, не спростувала розрахунок позивача щодо наявності заборгованості в цій частині. З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості частково, задовольняючи вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі фактично отриманих коштів, а саме 5000,00 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати частково, пропорційно до задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 1047 грн. 04 коп..

Outcome: partial