Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

\~У грудні\~ 2019\~року \~представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України Сечко С.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ сплачене страхове відшкодування в розмірі 32 853,80 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 29 серпня 2016 року о 18-20 год. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: "КАМАЗ", д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , а також Hyundai, д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою від 13.10.2016 Жовтневим районним судом м. Харкова у справі № 639/7260/16-п відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ5669804). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП 02.03.2016 та заявою про виплату страхового відшкодування\~від 16.09.2016. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок\~ДТП,\~склала 32\~272,\~84\~грн.\~Розрахунок та виплата\~страхового відшкодування\~проводився на\~підставі звіту 909 від 26.09.2016, наказу 10319 від 27.12.2016 та довідки № 1 від 23.12.2016. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальні відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів. Загальний розмір\~витрат МТСБУ\~з урахуванням\~витрат на\~збір документів,\~послуги аварійного комісара\~та визначення\~розміру шкоди\~складає:\~32\~853,80\~грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки\~внаслідок ДТП\~у розмірі 32\~272,84 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 580,96 грн. Таким чином, Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України виконало\~покладений на\~нього Законом\~обов`язок\~по відшкодуванню\~шкоди,\~заподіяної з\~вини власника\~транспортного засобу,\~який не\~застрахував свою\~цивільно-правову\~відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судові засідання, призначені на 03 січня 2020 року та 06 лютого 2020 року не з`явився. Повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку. Будь-яких заяв на адресу суду не надходило. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29 серпня 2016 року о 18 год. 20 хв. в районі будинку № 9 по вул. Конєва в м. Харкові, водій [PERSON] , керуючи автомобілем КАМАЗ, д.н.з. [NUMBER] , змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Peugeot, д.н.з. [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження та призвело до матеріальної шкоди. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею\~124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5-6). Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/5669804) (а.с. 9). На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП 02.03.2016 та заявою про виплату страхового відшкодування від 16.09.2016 (а.с. 7-8). Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 32 272 грн. 84 коп. Розрахунок та виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі Звіту № 909 від 26.09.2016 року, Наказу № 10319 від 27.12.2016, а також довідки № 1 від 23.12.2016 (а.с. 13-29). Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 110319рв від 28.12.2016 року (а.с. 30). Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України з метою встановлення розміру заподіяної шкоди залучило аварійного комісара, вартість послуг якого склала 580 грн. 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 631рв від 01.12.2016 року та актом виконаних робіт від 09.11.2016 р. (а.с. 30, 32). Звертаючись до суду з цим позовом, Моторне (транспортне) страхове бюро України просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вирішуючи спір, суд виходить з того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача. Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої\~статті 22 Закону України від\~\~01\~\~липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.2\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (Моторного (транспортного) страхового) бюро України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК України. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановивши, що\~внаслідок компенсації\~позивачем шкоди\~потерпілій стороні\~у дорожньо-транспортній пригоді\~ [PERSON] , позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними. Крім того, із відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням оцінки у розмірі 580 грн. 96 коп., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1921 грн (стаття 141 ЦПК України).

Outcome: approved