Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 10.11.2007 року вона одружилася з відповідачем, в період шлюбу народила дитину [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] позивач мотивує тим, що спільне сімейне життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обовязки та неприйнятті відповідачем участі в утриманні сімї. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи здійснити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, проте про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки у судове засідання не повідомив. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 -226 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I ОЛ № 025374 від 10.11.2007 року, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 923. 04.05.2008 року позивач народила дитину доньку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обовязки та неприйнятті відповідачем участі в у триманні сімї. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, намірів зберегти сімю у сторін немає, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 1 ст. 224 ЦПК України).

Outcome: approved