Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 11997,04 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 17 жовтня 2012 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою [PERSON] отримав кредит у розмірі 5732 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2014 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його присутності. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково лише в частині стягнення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у решті вимог просить відмовити, подавши письмову заяву про застування строків позовної давності до пені та штрафу. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 17 жовтня 2012 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої банк надав позичальнику кредит у сумі 5732 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31 жовтня 2014 року. Банк виконав свої зобовязання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до пунктів 2.1, 2.5 угоди позичальник зобов'язувався повернути кредит, проценти та винагороду на умовах, передбачених угодою, а саме шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 286,83 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені угодою зобовязання по поверненню сум кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки виконав, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 14 серпня 2016 року заборгованість за договором №б/н від 17 жовтня 2012 року складається з: тіла кредиту 4348,59 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 2388,94 грн., комісії 3826,68 грн. та штрафу, передбаченого п.2.2 Генеральної угоди, в сумі 1432,83 грн., а всього на загальну суму 11997,04 грн. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За умовами п.2.2 Генеральної угоди заборгованість по кредиту , починаючи з 32-го дня порушення строку повернення кредиту (31 жовтня 2014 року) вважаться простроченою та позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1433,28 грн. За умовами кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязувався повернути кредит і відсотки за його використання до 21 березня 2008 року (п.2.3), тобто сторонами встановлений кінцевий строк повного погашення кредиту, після спливу якого у позивача виникло право вимоги повернення боргу в цілому. Спеціальний строк позовної давності в один рік, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України), закінчився в грудні 2015 року, а позовну заяву позивачем до суду подано 31 серпня 2016 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. А тому, у задоволені позову в частині стягнення штрафу слід відмовити у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності, у решті вимог позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1378 грн. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved