Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Посилався на ті обставини, що 23 листопада 1993 року його батьки [PERSON] та [PERSON] отримали у власність квартиру [ADDRESS]. [INFO] помер батько, [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина ? частина квартири [ADDRESS]. [PERSON], його дружина на день його смерті була проживала разом з чоловіком, фактично прийняла спадщину, але до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину не заверталась. [INFO] померла матір позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина : квартира [ADDRESS]. Він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про справо на спадщину за законом , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва. Позивач у судовому засіданні не був присутнім, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні не була присутня, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала письмову заяву. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с.4-5) [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] ( а.с.7) Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1993 року , квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члена його сім»ї - [PERSON] - дружині . Право власності зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в реєстрі за № 593 від 02.12.1993 року ( а.с.8) Постановою про відмову вчинення нотаріальної дії вих. № 548/02-31 від15.08.2017 року відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] з наступних підстав: 02.03.2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] Лисичанською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 42/2017. Відповідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 46945761 від 092.02.2017 року наявний заповіт ,посвідчений 03 березня 1993 року , Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1466 від імені [PERSON]. За слів спадкоємця [PERSON] заповіт відсутній. Видати дублікат заповіту не уявляється можливим, у зв'язку з тим, що архів Лисичанської держаної нотаріальної контори за 1969-2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою6 м. Луганськ, вул.. Оборонна, 112а. Направити запит для встановлення кола спадкоємців до Луганського обласного нотаріального архіву щодо ідентифікуючих даних заповідача [PERSON], заманеного у вищезгаданому заповіті, станом на сьогоднішній день не уявляється можливим. ( а.с.9) Відповідно копії свідоцтва про народження, [PERSON], народився [INFO], актовий запис № 140. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] ( а.с.19) Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя,який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування " вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] і як спадкоємець першої черги має право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримав через відсутність заповіту зазначеного в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 46945761 від 092.02.2017 року наявний заповіт ,посвідчений 03 березня 1993 року , Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1466 від імені [PERSON], оскільки нотаріальний архів за 1969-2000 роки був переданий до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою: м.Луганськ, вул.Оборонна, №112а. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкової справи у нотаріальному порядку стосовно нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги, фактично прийняв спадщину, користуючись квартиру, яка залишилась після смерті батьків. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує.

Outcome: approved