Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Представник позивача 10.12.2013 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий газ. В своєму позові представник позивача зазначила, що відповідачка, будучи споживачем природного газу, поскільки вона користується газовими приладами і природним газом, який їй надається ПАТ «Миколаївгаз», порушила Правила по наданню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ №2246 від 09.12.1999р. і не розраховувалася за спожитий газ. Внаслідок таких винних дій відповідача, за період з червня 2012 року по серпень 2013 року у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем за спожитий газ в розмірі 8651,46 гривень. Представник позивача, посилаючись на порушення відповідачкою Правил з надання послуг з газопостачання та на нереагування нею на неодноразові попередження про добровільну сплату заборгованості, просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Миколаївгаз» 8651,46 грн. загальної суми існуючої заборгованості за спожитий газ, витрати на сплату судового збору в розмірі 229,40 гривень та витрату на оплату судового збору за видані та згодом скасовані судові накази в розмірі 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання нею заявлених позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідачка, в судове засідання за викликом суду не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить картка зворотного поштового повідомлення, в якій відповідачка поставила особистий підпис. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На адресу суду не надходило ніяких заяв від відповідачки про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у її відсутність, а також вона не повідомляла суд про причини своєї неявки. Неявка відповідачки в судове засідання за викликом, судом визнана без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду і письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачці [PERSON] на праві власності належить газифікований житловий будинок по [ADDRESS], який вона купила 17.06.2011 року згідно договору купівлі-продажу в [PERSON], та зареєструвала свої права як власник в РКП « Новоодеське РБТІ». Після того, як відбулася угода купівлі-продажу зазначеного будинку, відповідачка вселилася в нього, продовжуючи користуватися природним газом, послуги з газопостачання якого надаються ПАТ «Миколаївгаз» та встановленими в будинку газовими приладами. Внаслідок цього у відповідачки станом на серпень 2013 року виник борг за спожитий газ перед позивачем в сумі 8651,46 гривень. Відповідачка ніяким чином не реагує на попередження позивача про добровільне погашення існуючої заборгованості та на спроби позивача досудового врегулювання спору. Статтею 11 ч.1 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Незважаючи на те, що відповідачка після придбання будинку не укладала з ПАТ «Миколаївгаз» договору про надання послуг з газопостачання, суд зазначає, що разом з тим, відповідачка і не заявляла вимоги до Новоодеського УЕГГ про відмову про надання їй послуг з постачання природного газу, тому суд вважає, що між сторонами по справі виникли фактичні договірні правовідносини, які регулюються загальними нормами цивільного права, а в даному випадку, і положеннями Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246 „Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання". Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні фактичні дані по справі, суд приходить до висновку, що відповідачка, в порушення Правил з надання послуг з газопостачання, не проводила щомісячної оплати за спожитий газ та, в порушення вимог ст.ст.526,714 ЦК України, не виконувала належним чином своїх зобов'язань, а тому у відповідності до ст.ст.610-612,614,623 ЦК України, відповідачка повинна нести відповідальність та відшкодувати завдану шкоду позивачу у вигляді існуючого боргу станом на серпень 2013 року боргу за спожитий газ в сумі 8651,46 гривень. Згідно ч.2 ст. 99 ЦПК України встановлено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Тому, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 229,40 гривень судового збору.

Outcome: approved