Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач порушує право позивача на вільне розпорядження його земельною ділянкою, просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача ТОВ "БК «Комбінат виробничих підприємств» демонтувати за власний рахунок дві опори повітряної лінії 10 кв., які розташовані на земельній ділянці належній на праві власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з перенесенням їх за межі земельної ділянки згідно правил безпеки. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, попередньо надавши до суду заяви в якій позов підтримали повністю та просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, витребувані судом документи за ухвалою суду не надав, а також від якого не надійшло відзиву на позов чи будь яких інших заперечень проти позову. Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи подані заяви позивача, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно п. б, г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини. Стаття 41 Конституції України, визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений право власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Шевченка № 3 від 24.05.1988 року позивачу, [PERSON] , виділено земельну ділянку під забудову в розмірі 0,15 га. в [ADDRESS] . Із матеріалів позову також вбачається, що у період здійснення забудови житла позивачем за адресою: [ADDRESS] , лінія електропередач ПЛ-10 кв., яка належала ПрАТ «Комбінат виробничих підприємств», розташовувалася за межами виділеної позивачу земельної ділянки. Згідно акту прийому в експлуатацію № 70 від 29.08.1994 року, будівництво жилого будинку і сільськогосподарських будівель за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] закінчено в 1994 році та завершені об`єкти будівництва прийняті комісією. У період забудови лінія ПЛ-10кВ «Комбіната виробничих підприємств» с. Терешки знаходилася за 200 метрів від земельної ділянки. В 1995 році під час великого весняного паводку частина ПЛ-10кВ на дерев`яних опорах упали на земельній ділянці сільської ради. Без згоди землевласника, без дозволу сільської ради, опори 2-х ліній електропередач були встановлені «КВП» с. Терешки, на земельній ділянці землевласника з порушенням правил енергобёзпеки і санітарних норм, і без документації. Сільськогосподарські будівлі знаходяться під проводами, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства небезпечна для життя із-за ураження током. В тому ж 1995 році без згоди землекористувача - [PERSON] , та без дозволу Микільської сільської ради, відповідачем було встановлено дві опори ліній електропередач на належній позивачу земельній ділянці [ADDRESS] , що вказує на здійснене відповідачем самочинне встановлення двох опор на зазначеній земельній ділянці. Відповідно Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку IV- ПЛ № 037648 від 12.02.1998 р. позивач є власником даної земельної ділянки площею 0,85 га. Згідно Акта обстеження земельної ділянки від 16.02.2016р., затвердженого головою Микільської сільської ради комісія в складі заступника голови виконкому Майбороди М.Н., депутата Микільської сільської ради Кундія І.І. та землевпорядника сільської ради [PERSON] в присутності землевласника [PERSON] провели обстеження належної землевласнику земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ( державний акт ІУ-ПЛ № 037648 від 12.02.1998 року). Згідно п. 8.23* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», для повітряних ліній електропередач до 20 кв. включно встановлюється охоронна зона 10 метрів. В охоронних зонах електромереж забороняється будування житлових, громадських та дачних будинків (п. 8.23* підпункту А). Відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 р. N 209 визначено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстань: 10 метрів - до 20 кВ. Суд вважає, що розміщені відповідачем дві опор ліній електропередач ПЛ-10 кв. без згоди на належній позивачу земельній ділянці, - здійснено з порушенням правили енергобезпеки і санітарних норм, і у свою чергу створюють перешкоди власнику у користуванні земельною ділянкою, а також це може становити загрозу житло та здоров`ю людини. Відповідно ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Суд вважає, що власник майна може пред`явити позов про усунення перешкод у праві користування та розпоряджання своїм майном (ст.. 391 ЦК України) у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав, так як правопорушення є тривалим. Оскільки правопорушення є тривалим, суд вважає поновити позивачу пропущений строк для звернення з даним позовом до суду. За даних підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими доведеними в судових засіданнях та підлягають задоволенню в повному обсязі, зважаючи на те, що дві електроопори ПЛ-10 кв., які належать відповідачу, розміщені на території подвір`я позивача та створюють перешкоди позивачу як власнику у вільному розпорядженні своїм нерухомим майном, а також їх знаходження суперечить положенням п. 8.23* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Outcome: approved