overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом , в якому зазначає про те , що одруження з відповідачем виявилося невдалим , через відсутність спільних поглядів на життя виникають непорозуміння , що є перешкодою для подальшого існування сім»ї , шлюб існує формально , подружні стосунки припинені . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з обставин викладених у позові . Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з"явився . Вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного . Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1987 р. На час розгляду справи неповнолітніх дітей на утриманні не мають . Судом встановлено , що спільне життя сторін не склалося , позивач пояснив , що на протязі трьох років шлюбні стосунки з відповідачем припинені та не можуть бути поновлені . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу , бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності , з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім"ї за вищевикладених обставин буде суперечити інтересам подружжя . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом , в якому зазначила про те , що вона , її малолітня дитина [PERSON], 2007 року народження та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до заявлених вимог просить виділити їй з дитиною у користування ізольовану кімнату розміром 10,5 кв.м , посилаючись на те , що права відповідача при цьому не будуть порушені . В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві , зазначила про те , що між нею та відповідачем виникають спірні питання стосовно користування вищезазначеною квартирою . Відповідач в судове засідання не з»явилась , про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином . Представник 3-ої особи в судове засідання не з"явився , про розгляд справи повідомлений , розгляд справи просив проводити у відсутності представника . Вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного . Судом встановлено , що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивач та її малолітня дитина [PERSON], 200 року народження є власниками по 1/9 частині вищезазначеної квартири . Відповідач [PERSON] є власником 7/9 частин зазначеної квартири . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2015 р. позивачу [PERSON] та її малолітній дитині [PERSON] усунуті перешкоди у здійсненні права власності шляхом вселення в квартиру [ADDRESS] . З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається , що зазначена квартира складається з трьох кімнат розміром 10,5 кв.м. , 17,0 кв.м. та 12, 4 кв. м. Загальна площа квартири складає 57, 9 кв.м. , житлова - 39,9 кв.м. . Кімната розміром 10,5 кв.м. є ізольованою . Доля позивача та її малолітньої дитини , як співвласників спірної квартири , в житловій площі складає : ( 39,9 кв.м. : 9 ) х 2 = 8, 86 кв. м. Доля відповідача в житловій площі складає ( 39,9 кв.м : 9 ) х 7 = 31,01 кв.м. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою . Суд вважає, що виділення позивачу та її малолітній дитині кімнати розміром 10,5 кв.м в користування позивача не буде порушувати прав відповідача як співвласника зазначеної квартири . Місця загального користування в квартирі : коридор , ванну кімнату , вбиральню , кухню та комору суд залишає в спільному користуванні сторін . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з 14 лютого 2009 року, зареєстрованому відділом реєстрації цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганській області, актовий запис № 54. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено через нехтування відповідачем сімейними цінностями, сварки та непорозуміння. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору 243 грн. У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2009 року, зареєстрованому відділом реєстрації цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганській області, актовий запис № 54. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено через нехтування відповідачем сімейними цінностями, сварки та непорозуміння. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов щодо розірвання шлюбу між сторонами слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення судового збору в сумі 243грн.60коп. з відповідача необхідно задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом. В позові зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. 02.02.2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким своє майно вона заповіла позивачеві, позбавивши брата позивача [PERSON], будь-якої спадщини після неї. Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері. 11.04.2014 року позивач подала заяву про прийняття спадщини до П'ятої Запорізької державної нотаріальної котон ори, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про встановлення додаткового строку для подання такої заяви. Позивач вказує, що вчасно не подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини з поважної причини, а саме в зв"язку з знаходження в тривалих службових відрядженнях. В позові позивач просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач на заявлених позовних вимогах наполягала, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник Запорізької міської ради подав заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] надав суду заяву якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши надані письмові докази, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги заяви відповідачів, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому суд визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 05.09.05 р.. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Зазначає, що через несумісність характерів та відмінність поглядів на життя, психологічний тиск та моральні приниження з боку відповідача, у сім»ї постійно виникають сварки та суперечки, що викликають у неї сильне душевне хвилювання. Тому з 22.05.15 р. сторони не підтримують подружніх відносини, проживають окремо. Вона вважає, що шлюб існує формально, збережений бути не може. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в порядку ст. 106 СК України. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні 02.11.15 р. позову не визнав, зазначивши, що має надію на збереження шлюбу попри те, що наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів та сторони продовжують проживати окремо. Надалі після однохвилинної перерви, оголошеної у судовому засіданні, до зали судового засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. На думку суду, за таких обставин, розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: небажання позивача зберегти шлюб та примиритись, відсутність неповнолітніх дітей, те, що наданий судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії I - БВ № 006211, виданим 06.09.05 р. відділом реєстрації ацс по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 05.09.05 р., актовий запис № 392. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у справі, що складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору та 600 грн. витрат на отримання правової допомоги адвоката. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 15.06.13 р.. За час шлюбу у них народилась спільна дитина син [PERSON], 13 р. н.. Зазначає, що подружнє життя сторін не склалось через часті сварки, погане ставлення відповідача до неї, У травні 2016 р. відповідач залишив сім»ю. Примирення не відбулось. Дитину відповідач не утримує. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що сторони проживають окремо з травня 2016 р., з вини відповідача у сім»ї виникали негативні ситуації сварки, непорозуміння. Її дуже тривожить поведінка відповідача у стані алкогольного сп»яніння. Категорично заперечує проти можливості примирення. Не заперечує проти заочного розгляду справи у попередньому судовому засіданні по суті. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. Попередньо подав до суду заяву про визнання позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, те, що сторони спільно не проживають,\~мешкають у інших областях країни, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.06.13 р. відділом рацс по м. Ковелю реєстраційної служб Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 15.06.13 р., актовий запис № 221. Та обставина, що у сторін є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ З відповідача слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору та проведено оплату оголошення у пресі в сумі 425 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що з 05.10.1991 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Разом з тим, з 2008 року сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи повідомлений за останнім відомим місцем проживання. Суд вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 05.10.1991 року у Саксаганському Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Кривий Ріг між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1019. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечив. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з 16.05.1998 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.05.1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у В.Загорівській сільській раді Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис № 04 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини є фактично припиненими й збереження сім"ї є неможливим, оскільки у відповідача наявна інша сім'я, чого останнім заперечено не було. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з 30.04.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв"язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 квітня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у Відділі реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 177 (а.с. 4 ). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved