Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 13 листопада 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Згідно п.1 договору він передав відповідачу грошові кошти в сумі 13\~000,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ склало 103\~909,00 грн., кінцевий термін повернення коштів 31 грудня 2013 року. 16 липня 2014 року між ними було також укладено Договір №1 про зміну до договору позики грошей від 13 листопада 2012 року, за яким продовжено термін повернення коштів до 31 грудня 2014 року. Проте у встановлений договором строк, відповідач позичені кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав. На сьогоднішній день гроші йому не повернуті. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 13 липня 2016 року з розрахунку за 100 дол. США 2484,1663 грн., сума позики 13000,00 дол.США еквівалентна 322 940 грн. 80 коп. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання нарахував 3 % річних 597,79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 липня 2016 року складає 14850,06 грн. Тому просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 13597,79 дол.США, що еквівалентно 337\~790,86 грн, що включає в себе суму основного боргу за договором позики у розмірі 13\~000 дол.США, що еквівалентно 322\~940, 80 грн, та 3% річних у розмірі 597, 79 дол. США,що еквівалентно 14\~850,06 грн. А також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3377,91 грн. При розгляді справи позивач уточнив свої вимоги. Зважаючи, на часткову сплату відповідачем боргу у розмірі 3\~100,50 дол.США, надав суду заяву про зменшення позовних вимог. Остаточно просив суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 10\~040,69 дол.США, що еквівалентно 249\~410,74 грн, що включає в себе суму основного боргу за договором позики у розмірі 9899,50 дол.США, що еквівалентно 245\~903,58 грн, та 3% річних у розмірі 141,19 дол. США,що еквівалентно 3507,16 грн. А також стягнути з відповідача судовий збір. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Направив до суду письмові заперечення по суті спору, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. У звязку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача\~\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст.\~224,\~169\~ч. 4\~ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При розгляді справи судом встановлено, що 13 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №5194. Згідно п.1 договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 13\~000,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ склало 103\~909,00 грн, кінцевий термін повернення коштів 31 грудня 2013 року. 16 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було також укладено Договір №1 про зміну до договору позики грошей від 13 листопада 2012 року, за яким продовжено термін повернення коштів за основним договором позики у розмірі 13\~000,00 дол.США, що еквівалентно 103\~909,00 грн, - до 31 грудня 2014 року. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов'язання перед [PERSON] у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі, визначеній договором позики. Однак, у встановлений договором строк, [PERSON] не повернув позивачу борг у повному обсязі, тим самим порушивши умови надання позики. З моменту отримання коштів останнім було повернуто борг [PERSON] у розмірі 3100,50 дол.США. В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. За нормою ч. ч. 1, 2\~ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 13 липня 2016 року з розрахунку за 100 дол. США 2484,1663 грн., сума позики 9899,50 дол. США еквівалентна 245903 грн. 58 коп. Отже, за договором позики з [PERSON] на користь позивача слід стягнути основну суму боргу у розмірі 245\~903,58 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~\~статті 625\~\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що [PERSON] за договором позики повинен був повернути грошові кошти в строк до 31 грудня 2014 року, останній раз сплачував борг [PERSON] 21 січня 2016 року, то з цього часу він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом. Період прострочення з 21.01.2016 року по 13.07.2016 року нараховує 174 календарні дні. Три відсотки річних за період прострочення зобов`язання 174 дні з суми 9899,50 дол.США грн становить 141,19 дол. США, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 13 липня 2016 року еквівалентно 3507, 16 грн, що підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 10\~040,69 дол.США, що еквівалентно 249\~410,74 грн, що включає в себе суму основного боргу за договором позики у розмірі 9899,50 дол.США, що еквівалентно 245\~903,58 грн, та 3% річних у розмірі 141,19 дол. США,що еквівалентно 3507,16 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, трьох процентів річних з дати прострочення підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2494,11 грн.

Outcome: approved