Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 14.01.2014 року розірвала шлюб з відповідачем. З нею залишився проживати син [PERSON], [INFO]. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на сина, однак має заборгованість в сумі 5000 грн. У зв"язку з досягненням сина повноліття відповідач припинив надавати йому матеріальну допомогу. Але син потребує такої допомоги. З серпня 2016 року він є студентом Військового Інституту Київського Національного Університету імені [PERSON]. Син знаходиться на державному забезпеченні та термін закінчення навчання - серпень 2021 року. Однак йому потрібні кошти на проїзд, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярських товарів, поповнення мобільного телефону, оплату інтернету для підготовки до занять, придбання додаткової літератури, оздоровлення та на дозвілля в період навчання. Позивач не в змозі сама утримувати сина, оскільки щомісячно виплачує відповідачу по виконавчому листу компенсацію за спільно придбане житло в розмірі 20% від заробітної плати, а це приблизно становить 1000 грн. Відповідач не бажає добровільно допомагати своєму синові. Відповідач фізично здоровий, має змогу працювати, інших утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та пояснила, що син навчається у ВУЗі та витрачає кошти на навчання, а саме: на харчування, одяг, канцелярські товари, додаткову літературу, проїзд в громаському транспорті, також на оплату комунальних послуг за квартиру , в якій він проживає. Просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та погодився на період навчання сплачувати алміменти на сина, зазначивши, що проживати на квартирі це було рішення сина, хоча він міг проживати в гуртожитку. Не заперечував щодо стягнення аліментів та додав, що на даний час працевлаштувався на Андрушівський маслосирзавод. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.01.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Із рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.04.2015 року видно, що між сторонами відбувся поділ майна подружжя та стягнуто з позивач на користь відповідача 56375,50 грн.-компенсацію за отриману частку в спільному майні (а.с. 11). Згідно довідок виданих Військовим Інститутом Київського Національного Університету імені [PERSON] видно, що [PERSON] є курсантом 2-го курсу денної форми навчання, даного навчального закладу, термін навчання з серпня 2016 року по серпень 2021 року, перебуває на повному державному забезпеченні (а.с. 4, 32). Згідно довідки Виконавчого комітету Червоненської селищної ради № 2022 позивач [PERSON] працює та отримує доходи (а.с. 35). Із довідки Виконавчого комітету Червоненської селищної ради № 1863 від 31.10.2017 року видно, що з [PERSON] згідно постанови державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції № 47636868 "Про звернення стягнення на заробітну плату (пенсію) інші доходи боржника" від 01.10.2015 року проводиться щомісячне утримання із нарахованої заробітної плати у розмірі 20% після відрахування податків, утримання із зарплати кошти перераховуються на депозитний рахунок ВДВС Андрушівського РУЮ (а.с. 33). Довідкою Виконавчого комітету Червоненської селищної ради № 1346 від 10.07.2017 року підтверджується, що до складу сім"ї [PERSON] входить син - [PERSON] (а.с. 3). Згідно копії трудової книжки на момент подання позову відповідач не працював, однак в ході судового розгляду встановлено, що відповідач працевлаштувався на Андрушівський маслосирзавод. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, проаналізувавши матеріальний стан сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, однак враховуючи, що нормами Сімейного кодексу України не передбачено стягненння аліментів на повнолітню дитину з визначенням мінімальної межі стягнення аліментів, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial