Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Представник позивача, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ «Фідобанк», звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № 014/0305/74/01032 від 22.01.2007 р. в сумі 22757,48 доларів США та 135626,72 грн. пені, що разом за офіційним курсом НБУ на 06.12.2016р.(1 дол. США - 26,127478 грн.) еквівалентно 730 222,27 грн. Також просила стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 10953,34 грн. З позову виходить, що відповідно до укладеного договору №014/0305/74/01032 від 22.01.2007 р. [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 37900,00 доларів США для інвестування в об'єкт нерухомого майна - квартиру на первинному ринку за адресою: [ADDRESS], строком до 21 січня 2022 року, із сплатою 12% річних та погашенням щомісячного кредиту в розмірі 1/180 від суми отриманого кредиту та процентів. До кредитного договору в подальшому були укладені додаткові угоди. 15.01.2010 року укладена додаткова угода №1 у зв'язку зі зміною механізму погашення кредиту та сплати відсотків, а саме: встановлено, що повернення кредиту і сплата відсотків здійснюються позичальником щомісячно, 15-го числа кожного місяця, та викладений у новій редакції графік погашення (додаток №1 до додаткової угоди №1), а також внесені зміни в частині гарантій зі сторони позичальника, прав та обов'язків сторін і конфіденційних умов. 13.02.2013 року між сторонами укладена додаткова угода №2 у зв'язку з реструктуризацією боргу шляхом збільшення суми кредиту на суму прострочених процентів - 174,97 доларів США, в результаті чого станом на 13.02.2013 року фактична основна заборгованість за кредитом склала 18 797,06 доларів США. 24.01.2014 року укладена ще одна додаткова угода у зв'язку зі зміною рахунків для погашення кредиту і сплати відсотків та в частині інших положень у зв'язку з правонаступництвом ПУАТ «ФІДОБАНК» без зміни графіку погашень. В забезпечення кредитного договору 22.01.2007 року був укладений договір іпотеки №014/0305/74/01032, посвідчений 22.01.2007 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. і зареєстрований за №73. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав і надав відповідачці кредитні кошти в повному обсязі в сумі 37 900,00 доларів США, що підтверджується документально. Відповідно до умов укладених договору та додатковоих угод відповідачка зобов'язана щомісячно, 15 числа кожного місяця, погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки згідно із графіком погашення, наведеним у додатку №1 до додаткової угоди №1 від 15.01.2010 року. В порушення умов кредитного договору відповідачка погашала кредит та сплачувала відсотки несвоєчасно та не у повному обсязі. За умовами договору у разі неналежного його виконання [PERSON] зобов'язана достроково повернути всю суму кредиту, відсотків та інших платежів. У зв'язку з наявністю простроченої заборгованості та з метою її врегулювання 13.02.2013 року сторони уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору про реструктуризацію боргу шляхом збільшення суми кредиту на суму прострочених процентів -74,97 доларів США, в результаті чого станом на 13.02.2013 року фактична основна заборгованість за кредитом склала 18797,06 доларів США. Проте умови договору відповідачка продовжувала порушувати, у зв'язку з чим 26.10.2016 року банком був направлений лист-вимога №71 на адресу [PERSON] про необхідність погашення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту. Вказана вимога не виконана. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору та п. 5.1. додаткової угоди №1 від 15.01.2010 року кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов цього договору. Згідно з п. 1.6 додаткової угоди б/н від 24.01.2014 року до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цих договорів, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. У зв'язку з цим банком нарахована пеня на прострочені платежі за кредитом та відсотками. Станом на 06 грудня 2016 року загальна заборгованість за кредитним договором №014/0305/74/01032 від 22.01.2007 року складає 22 757,48 доларів США по кредиту та відсотках, з яких: 17272,05 доларів США - кредит, в тому числі прострочений в сумі 5774,99 доларів США; 5485,43 доларів США - відсотки, в тому числі прострочені - 5 366,18 доларів США. За офіційним курсом НБУ на 06.12.2016 року (дол. США = 26,127478 грн.) сума боргу в доларах США еквівалентна 730 222,27 гривень. За неналежне виконання умов договору нарахована пеня в сумі 135 626,72 грн., в тому числі 70848,47 грн. - пеня по прострочених платежах по кредиту; 64778,25 грн. - пеня по прострочених відсотках. Враховуючи відмову відповідачки добровільно виконувати взяті на себе зобов'язання, позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачки в примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову, пояснила, що між сторонами був укладений кредитний договір в іноземній валюті - доларах США. Сторони узгодили всі істотні умови. Після укладення договору відповідачка отримала в касі валюту та обміняла її на гривні, про що надана копія квитанції. Після отримання гривневого еквіваленту позичених коштів відповідачка через касу банку перерахувала кошти в рахунок оплати за придбання квартири. Відповідачка була проінформована про умови кредитування та про наявні інші форми кредитування, в тому числі в національній валюті. Після укладення договору відповідачка почала порушувати його умови, несвоєчасно вносила платежі. У зв'язку з цим з нею було укладено додаткові угоди, в тому числі про реструктуризацію заборгованості. Оскільки відповідачка і в подальшому неналежним чином виконувала умови основного договору та додаткових угод до нього, позивач був змушений звернутися до суду Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення вимог, пояснили, що відповідачка у 2007 році потребувала коштів на придбання квартири. Кошти потрібні були в національній валюті, бо ціна квартири була визначена в гривні. Відповідачка звернулась до банку з заявою на видачу кредиту. Кредитний договір був укладений в доларах США. Проте у вказаній валюті коштів відповідачка не отримувала, в касі банку їй були видані гривні в сумі 191444 грн., які вона одразу в касі банку перерахувала на рахунок продавця квартири. Наполягали на тому, що відповідачка отримувала від банку кредит виключно в національній валюті, саме тому зобов'язання в іноземній валюті не виникло. Суму боргу - 191444 грн. позивачка повернула банку, що відображено в розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що відповідачкою сплачено на користь позивача коштів в сумі значно більшій, ніж взято в борг. Крім того послались на те, що банком порушено механізм надання кредитних коштів, так як відкрито неналежні рахунки та неправильно здійснено банківський облік. Враховуючи вказане, просили в задоволенні позову відмовити в силу того, до договір є неукладеним. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, її представника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та укладеному договорі, тому вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 37900,00 доларів США відповідно до укладеного кредитного договору №014/0305/74/01032 від 22.01.2007 року для інвестування в об'єкт нерухомого майна - квартиру на первинному ринку за адресою: [ADDRESS] строком до 21 січня 2022 року, із сплатою 12% річних та погашенням щомісячного кредиту в розмірі 1/180 від суми отриманого кредиту та процентів. Сторонами узгоджено графік погашення кредиту (а.с. 6-15). Письмовими доказами справи підтверджується те, що відповідачка була повідомлена про умови надання кредиту, про що свідчить підпис відповідачки у повідомленні про умови надання кредиту від 25.12.2006 року (а.с.132) 15.01.2010 року між сторонами укладена додаткова угода №1, а 13.02.2013 року між сторонами укладена додаткова угода №2 про реструктуризацію заборгованості в доларах США (а.с. 8 -15). 29.01.2010 року відповідачка звернулась до позивача з письмовою заявою про відстрочку строком на 12 місяців у погашенні основної суми заборгованості у зв'язку з переплатою в сумі 8137,62 доларів США. (а.с.126) Вказані докази свідчать про те, що свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів відповідачка належним чином не виконувала, а тому станом на 06.12.2016 року утворилась заборгованість. Сума заборгованості, наведена у розрахунку, наданому позивачем (а/с 20-41), відповідачкою не спростована, факт погашення кредиту відповідачкою не підтверджений. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Суд не приймає доводів сторони відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ч. 1 ст. 638 ЦК України, зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, законом встановлена презумпція правомірності правочину, і він може бути визнаний судом недійсним тільки з передбачених законом підстав. З наданих стороною позивача доказів вбачається, що перед укладенням договору про надання кредиту банк повідомив відповідачку у письмовій формі про кредитні умови, форми його забезпечення; наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; порядок повернення кредиту, включаючи кількість платежів; можливість дострокового повернення кредиту. На підтвердження цього позивачем надано письмові докази про те, що 25.12.2006 року відповідачка звернулась до банку з заявою на видачу кредиту для придбання житла саме в доларах США; 25.12.2006 року, до укладення кредитного договору, [PERSON] отримала інформацію щодо умов кредитування для придбання житла, про що свідчить її підпис у повідомленні, що відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів»; до кредитного договору сторонами вносились зміни, де кредитні зобов'зання узгоджені в іноземній валюті, що відображено у додаткових угодах; листом від 29.01.2010 року відповідачка зверталась до банку з пропозицією розглянути питання щодо відстрочки строком на 12 місяців у погашенні заборгованості в доларах США, чим фактично підтвердила наявність у неї заборгованості перед банком в цій іноземній валюті. (а.с. 8-15, 120, 126, 132). Суд врертає увагу на те, що після укладення кредитного договору відповідачка не зверталась до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору, не скористалася правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про дійсність кредитного зобов'язання, обізнаність [PERSON] про умови кредитування та умови кредитного договору. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про усі можливі ризики й умови кредитування, сукупну вартість кредиту, істотні умови договору, графіки здійснення платежів, валюту кредиту, умови сплати процентів за користування кредитом та пені у разі прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором та погодилась з ними, підписавши договір. Зміст кредитного договору не суперечить вимогам законодавства, а його умови відповідають ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Враховуючи положення ст. 47 та 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та п. 3 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», належить виходити з того, що на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями на час укладення кредитного договору банк був уповноважений та мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. З розрахунку заборгованості за договором № №014/0305/74/01032 від 22.01.2007 року, укладеного між ПАТ „ФІДОБАНК" та [PERSON], встановлено, що станом на 06.12.2016 року в останньої мається заборгованість перед банком в сумі 22757,48 доларів США, яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 17272,05 дол. США, заборгованість по відсоткам - 5485,43 дол. США, пеня - 135626,72 грн. В силу ст.549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За правилами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ФІДОБАНК» ґрунтуються на законі та укладеному договорі, тому підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачкою істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 10953 грн. 34 коп., який в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved