Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошей та боргу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2005 році вона мала намір придбати приватний будинок або частину будинку. Для цього накопичила певну кількість грошей. Поблизу місця її постійного проживання по [ADDRESS]\~знаходився покинутий будинок [ADDRESS]. Вона у сусідів дізналась, що цей будинок належить [PERSON] . Також вони надали їй його номер телефону. Вона зателефонувала йому та домовилась про зустріч з приводу продажу будинку. Відповідач повідомив, що, дійсно, йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Також він повідомив про свій на\-мір розпорядитись належним йому будинком, оскільки не потребував у житлі. Вона ж зі свого бо\-ку попередила\~[PERSON] , що одразу усієї суми грошей для купівлі житлового будинку у неї немає та запропонувала сплачувати гроші за будинок частками. Відповідач відмовився, сказавши, що частками гроші отримувати не бажає, а бажає одразу всю суму. Також він запропонував їй вселитись до будинку та проживати в ньому, вчиняючи необхідний ремонт, а коли вона назбирає необхідну суму грошей, вчинять продаж будинку. Щоб надати законності її вселенню до належного відповідачу будинку, [PERSON] видав на її ім`я довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Нікопольського район\-ного нотаріального округу Балабекяном А.Е. від 03.11.2005 року, якою уповноважив її управляти належним йому будинком [ADDRESS] . В листопаді 2005 року вона вселилась до будинку [ADDRESS] , стала в ньому жити разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] . Оскільки в будинку тривалий час ніхто не жив, утворилась заборгованість по сплаті за користування природним газом. Тому між нею, відповідачем та Нікопольським УЕГГ ВАТ «Дніпропетровськгаз» був укладений договір від 14.10.2005 року про переведення боргу за оплату заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 608, 02 грн. Вказану суму грошей вона сплатила і продовжувала користуватись газом по [ADDRESS] , де і проживала. В будинку вона стала проводити ремонтні роботи: переклеїла шпалери, замінила всю сан\-техніку, водопровід. Зробила підключення будинку до водопостачання та замінила труби на пластикові. Коли строк дії довіреності, виданої [PERSON] , сплив, він видав нову довіре\-ність на право управляти його житловим будинком. 28.08.2010 року вона передала [PERSON] в якості платежу за належний йому жит\-ловий будинок по [ADDRESS] 000 грн., про що ним був складений документ - розписка, написана та підписана власноруч [PERSON] Згідно цього документу, залишок по сплаті за належний відповідачу будинок становив 3 600 грн. Вона просила відповідача укласти договір купівлі-продажу належного йому будинку, оскільки борг, який залишився пе\-ред ним, був невеликим в порівнянні з сумою, яку вона сплатила. Але [PERSON] відмовив\-ся, пообіцявши укласти договір купівлі-продажу лише після сплати нею усієї вартості майна. Вона продовжувала жити у будинку, у 2012 році перекрила в ньому дах. Для ремонтних робіт вона закупила будівельні матеріали на суму 6 668,40 грн., про що у неї наявний товарний чек на будматеріали. Вона вела господарство у вказаному будинку, сплачувала комунальні плате\-жі. У 2014 році вона за власний рахунок зробила підключення будинку [ADDRESS] до централізованого водопостачання: замінила металеві труби на пластикові. За підключення будинку до водопостачання сплатила 1 200 грн. Також вона замінила водопровід від центральної магістралі до будинку, замінила каналі\-заційну систему та систему водопостачання в самому будинку на пластикові труби, витратив\-ши при цьому 10 000 грн. Нажаль, вона не може підтвердити документально оплату заміни трубоп\-роводу. Після заміни водопроводу вона також замінила і сантехніку: ванну, санвузол. На купівлю санте\-хніки нею витрачено 1 500 грн., на її установку - 500 грн. Таким чином, на облаштування житлового будинку [ADDRESS] , який до цих пір належить відповідачу, нею витрачено 20 476,42 грн. Але повністю сплатити гроші за будинок у неї не виявлялось можливим, оскільки її син, який є інвалідом 2 групи, потребував лікування. До того ж, зимою 2016 року в будин\-ку розмерзлась система опалення, тому їй терміново були потрібні гроші для налаштування опалення. Таке становище тривало до 30.08.2017 року. У вказаний час до будинку [ADDRESS] навідалась особа, яка назвалась жінкою [PERSON] , і повідомила її, що чоловік розпорядився вказаним будинком на її користь та на користь їх дитини і просто виставила її з будинку, за який вона майже віддала гроші і в якому проживала. Після цих подій вона звернулась до відповідача за місцем його роботи. Він працює прива\-тним підприємцем в магазині «Атлант» по [ADDRESS]. Стала вима\-гати від нього повернути сплачені гроші за будинок, яким він розпорядився на ко\-ристь іншої особи. На всі її вимоги відповідач заявив, що не знає її і не знає, про що вона веде мову. Отримавши таку відповідь, вона звернулась до Нікопольського ВП ГУНП з приводу її незаконного виселення з будинку, за який гроші вона майже в повному обсязі передала [PERSON] Згідно листа начальника Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2017 року за № 49/129324, у її зверненні вбачаються цивільно-правові відносини. У разі незгоди з прийня\-тим рішенням вона має право звернутись до Нікопольського міськрайонного суду. Згідно вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте май\-но), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. [PERSON] отримав від неї належне їй майно - гроші в сумі 28 000 грн. в якос\-ті оплати за майбутній продаж їй належного йому житлового будинку [ADDRESS] , але цей правочин не був укладений. Також не сплачено за поліпшення нале\-жного йому майна 20 76,42 грн. Таким чином, усього [PERSON] повинен повернути їй гроші, отримані ним без достатньої правової підстави, в сумі 48 476,42 грн. До вересня 2017 року вона вважала, що між нею та відповідачем буде укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, мала намір сплатити йому залишок грошей за будинок [ADDRESS] . Лише 30.08.2017 року з`ясувалось, що її права порушені. Таким чином, вважає, що строк звернення до суду в метою захисту своїх прав вона пропустила з поважної причини, а тому цей строк підлягає поновленню. Вирішити питання мирним шляхом неможливо, тому вимушена звернутись до суду з цим позовом. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що 28.08.2010 року позивачка по справі передала йому грошові кошти у розмірі 28000,00грн. у якості часткової оплати за будинок, а він надав їй розписку про отримання грошових коштів. До цього часу договір купівлі-продажу не укладений. Повний розрахунок не здійснено. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить сама позивачка - він набув майно (гроші) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. За таких обставин, враховуючи, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним або його розірвання не надано, вважає, що посилання позивача на ст.1212 ЦК України є безпідставним. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Така правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року по справі № 6-88цс13. Стосовно вимоги позивача щодо витрат у розмірі 20 476,42 грн., які понесені нею на облаштування будинку, вважає, що відсутні жодні підстави для відшкодування нею цих коштів. По-перше, видаткова накладна, яка надана позивачкою, жодним чином не підтверджує, що ці будматеріали були використані для облаштування саме будинку, розташованого по [ADDRESS] . Більш того, навіть візуально можна побачити, що шифер не змінювався вже кілька десятків років. А ванна та унітаз, зазначені у накладній, взагалі у будинку відсутні. По-друге, навіть якщо позивачка використала ці будматеріали для облаштування будинку, розташованого по [ADDRESS] , то відсутні правові підстави для відшкодування нею цих коштів, оскільки він не надавав будь-яких розпоряджень щодо облаштування будинку (довіреність на управління будинком втратила свою чинність 03.11.2008 року). Позивачка також просить суд поновити строки для звернення до суду. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позовна заява не містить жодних підстав, які є поважними для поновлення строку позовної давності, вважає, що позовна давність підлягає застосуванню, що є підставою для відмови у позові. Станом на сьогодні відсутня жодна підстава для повернення позивачці передплати, оскільки вони набуті ним на правових підставах. А тому ці кошти не є безпідставно триманими в розумінні статті 1212 ЦК України. Станом на сьогодні відсутні й підстави для переоформлення права власності на будинок, так як з дня передачі часткової оплати за будинок, позивачка жодного разу не пропонувала йому здійснити повний розрахунок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що у неї в лікарні помер брат і всі гроші пішли туди, в зв`язку з чим вона не змогла вчасно віддати відповідачу по справі залишок боргу. А потім захворів батько і вона стала витрачати гроші на його лікування. Потім батько помер і вона його ховала за власні кошти. З 2005 року вона стала проживати в спірному будинку, проживала там до листопада 2006 року. А потім там розмерзлись труби опалення і вона вклал гроші в їх заміну. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки також підтримав і суду пояснив, що в його довірительки є розписка відповідача [PERSON] про те, що він отримав гроші за продаж спірного будинку (частково). Однак, в зв`язку з тим, що угода не була укладена, просять ті гроші повернути позивачці. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги до свого довірителя не визнав і суду пояснив, що в сторони позивача немає жодного належного доказу про те, що його довіритель відмовився від наміру укласти договір. Третя особа [PERSON] позов також не визнала і суду пояснила, що вона - колишня дружина відповідача. В них є спільний з відповідачем син. В тому році її зустріла сусідка в сказала, що в спірному будинку проживають цигани, що там притон і будинок майже зруйнований. Вона подзвонила колишньому чоловіку, він сказав, що в будинку жили квартиранти і він будинком не займається. Тому вона сказала, що спірним будинком буде займатись сама. Взяла документи на будинок і поїхала. Цигани, які проживали в спірному будинку її не впустили. Тому вона звернулась до дільничного міліціонера. Коли вони потрапили до домоволодіння, побачили, що там був страшенний безлад і на горищі була пожежа. Її чоловік сказав їй пізніше, що йому дали завдаток за будинок, а потім люди, яким він мав намір продати будинок, кудись пропали. Тому вона взяла довіреність і стала займатись будинком. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона знає господарку будинку [PERSON] . Позивачку [PERSON] теж бачила. Зі слів господаря будинку [NUMBER] знає, що [PERSON] проживала в будинку [NUMBER] років 5 , приходила - уходила. [PERSON] там з`явилась років 3-4 тому назад. [PERSON] пішла з будинку з появою там [PERSON] . Коли в спірному будинку проживали цигани, там були голі стіни, одна стіна вивалилась взагалі. Водомірна яма була засипана сміттям. Потім [PERSON] викидала сміття і з горища теж. На горищі погоріла проводка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] років зо 2. Недалеко від будинку [PERSON] на с.Чкалово живуть родичі його дружини. До того, як в спірному будинку з`явилась [PERSON] , будинок стояв порожній. [PERSON] запропонувала йому піти подивитись її будинок. В будинку було страхіття. Стіна впала, валялись якісь іграшки. Дільничий інспектор знайшов за будинком якихось циган. Але в будинку на той час не було нікого. Суд, вислухавши сторони, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Як встановлено в судовому засіданні, в 2005 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було усно обговорено подальшу купівлю спірного приватного будинку [ADDRESS] , який належить відповідачу по справі на підставі договору купівлі - продажу від 28.12.1993 року (а.с.21-22) та розпискою від 28.08.2010 року, якою засвідчено факт передачі позивачкою [PERSON] відповідачу [PERSON] в якості платежу за належний йому жит\-ловий будинок 28 000 грн. (залишок по сплаті за належний відповідачу будинок становив 3 600 грн.) (а.с.26). В даній розписці зазначено також, що гроші відповідач отримав саме за продаж будинку за адресою: [ADDRESS] , і претензій до [PERSON] немає. В листопаді 2005 року [PERSON] вселилась до будинку [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] Оскільки в будинку тривалий час ніхто не проживав, в ньому утворилась заборгованість по сплаті за користування природним газом. Тому між позивачкою, відповідачем та Нікопольським УЕГГ ВАТ «Дніпропетровськгаз» був укладений договір від 14.10.2005 року про переведення боргу за оплату заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 608, 02 грн. на [PERSON] (а.с.7), що також свідчить про намір відповідача [PERSON] розпорядитись належним йому будинком по [ADDRESS] на користь позивачки [PERSON] Однак, договір купівлі - продажу будинку укладений не був. Відповідно до Акту про проживання від 25.10.2017 року, засвідченого сусідами та головою квартального комітету № 27, [PERSON] разом з сином [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] з 2005 року по серпень 2017 року (а.с.6). Суд не приймає до уваги копії квитанцій та приходних ордерів на будівельні матеріали, надані до суду позивачкою по справі [PERSON] в якості доказів, які нібито були використані для ремонту спірного будинку, оскільки в цих доказах не зазначено прізвища покупця та не вказано, за якою адресою й куди використані ці будівельні матеріали. Тому суд вважає дані докази неналежними та недопустимими. Суд не бере до уваги й докази, надані третьою особою [PERSON] : смету № 1 (з наведених вище підстав) та пояснення на аркушах справи 71-72, оскільки вони також не відповідають вимогах ст.73-75 ЦПК України. Оскільки в 2017 році позивачка на вимогу третьої особи покинула спірний будинок, вона звернулась до відповідача, вима\-гаючи повернути сплачені нею гроші за будинок. Отримавши відмову, звернулась до Нікопольського ВП ГУНП. Однак, листом начальника Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2017 року їй було роз`яснено право звернення до суду (а.с.8). Згідно вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте май\-но), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] отримав від позивачки грошові кошти в сумі 28 000 грн. в якос\-ті оплати за майбутній продаж їй належного йому житлового будинку [ADDRESS] , але цей правочин в подальшому не уклав. Тому, на думку суду, дані кошти підлягають примусовому стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] Також позивачкою по справі було сплачено борг відповідача за газопостачання в сумі 608 грн. 02 коп., що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що про своє порушене право позивачка дізналась лише в серпні 2017 року після спілкування з третьою особою по справі [PERSON] , яка наполягла на звільненні спірного будинку з боку позивачки та її сина. Таким чином, строк звернення позивачки з позовом до суду підлягає поновленню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми коштів за розпискою в розмірі 28 000 грн. 00 коп. та сплати комунального боргу за газопостачання в сумі 608 грн. 02 коп. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню й судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., які були сплачені останньою при подачі позову до суду.

Outcome: partial