Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються зі [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року зі [PERSON] стягнуто на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2010 року до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково та стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час розмір аліментів у 1 300 грн має бути збільшений, оскільки його не вистачає для забезпечення дитиною усім необхідним, дитина від народження і до теперішнього часу перебуває на обліку у Вузловій лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західної залізниці» і починаючи з 2008 року поставлена на «Д» облік як часто хворіюча та що має хронічні захворювання дитина, для лікування яких потрібні значні кошти, нерухомого майна та будь-яких доходів дитина не має. Натомість відповідач є фізично здоровим та працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, має задовільне матеріальне становище та має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У вересні 2017 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, який ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року об'єднаний в одне провадження з первісним позовом, та просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина з 1300 грн щомісячно на 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на ті обставини, що він своєчасно сплачує аліменти, заборгованості не має, однак на сьогоднішній день його заробітна плата на посаді торгового представника складає 3 200 грн і він не має змоги сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн і вважає доцільним змінити розмір стягуваних з нього аліментів на 1/3 частину від його заробітку. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити позов, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] та просив задовольнити зустрічний позов, підтримавши свої позовні вимоги. Вказав, що сплачувати аліменти у розмірі 3000, 00 грн. він не має можливості, оскільки дохід у нього незначний. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовів потрібно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що[PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року задоволено позов [PERSON] та стягнуто зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2010 року до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, та стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1 300 грн з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2013 року рішення суду першої інстанції змінено та виключено із резолютивної частини рішення вказівку «.. починаючи з 10 лютого 2012 року». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно з довідками про доходи [PERSON] працює у ТОВ «СКС» та займає посаду торговельного представника із нарахованою заробітною платою за жовтень, листопада та грудень 2017 року - 3 200 грн, за січень 2018 року - 5 630 грн 73 коп., лютий та березень 2018 року - 3 800 грн. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, що сплачуються відповідачем, збільшивши їх до 3 000 грн, посилаючись на те, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів у 1 300 грн на даний час є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини, забезпечення сина харчуванням, одягом, лікуванням та іншим, вона вимушена працювати на основній роботі та на двох за сумісництвом, її сукупний дохід на місяць складає 6 500 грн (а с. 13, 14, 15) , на її утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка отримує пенсію у 2000 грн та яка доглядає свого батька. При цьому вказує, що їх з відповідачем син [PERSON] від народження і до теперішнього часу перебуває на обліку у Вузловій лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західної залізниці» і починаючи з 2008 року поставлена на «Д» облік як часто хворіюча та що має хронічні захворювання дитина, а відповідач є фізично здоровим та працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, має задовільне матеріальне становище та має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається законом рівною мірою на обох батьків. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з аналізу наведених норм матеріального та процесуального права вбачається, що позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про зміну розміру аліментів, які присуджено до стягнення з відповідача на утримання їх сина, погіршився стан здоров'я позивача, дитини, змінилось її матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. Так, при розгляді справи судом установлено, що позивачка працює в іноземному підприємстві «1+1 Продакшн» інженером з охорони праці та у ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» та ТОВ «Гравіс-Кіно» інженером з охорони праці за сумісництвом, має регулярний дохід (у сукупності 6 500 грн), відповідач також працює у ТОВ «СКС» торговельним представником та отримує заробітну плату у 3 200 грн, сплачує аліменти на утримання їх сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн щомісячно, заборгованості не має, не ухиляється від сплати аліментів, що встановлено також ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року (а.с. 70-72), інших доходів, крім заробітної плати, відповідач не має. Окрім аліментів, які відповідач сплачує щомісяця, він також несе додаткові витрати на дитину, у зв'язку з лікуванням та оздоровленням дитини, які стягнуті з нього за рішеннями Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2012 року, 30 квітня 2013 року, 31 січня 2014 року, 29 серпня 2016 року, 10 серпня 2017 року, 17 серпня 2017 року, рішеннями апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2012 року, 18 вересня 2012 року, 11 вересня 2013 року (а.с. 73-100). Позивачка не надала доказів того, що з часу визначення розміру аліментів за рішенням суду від 04 грудня 2012 року змінилося (погіршилося) матеріальне становище її та дитини, чи погіршилося здоров'я їх сина, а також того, що поліпшилося матеріальне становище платника аліментів, що б давало можливість збільшити розмір стягнутих аліментів на підставі ст. 192 Сімейного кодексу України. Доводи позивачки про те, що у дитини наявні хронічні захворювання, для лікування яких потрібні значні кошти, не спростовують висновків суду про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів з цих підстав, оскільки позивачка вказує, що дитина хворіє від народження і з 2008 року поставлена на «Д» облік, як часто хворіюча, а отже ці обставини існували на час ухвалення судом рішення про визначення розміру аліментів, їх стягнення та збільшення у 2012 році і не свідчать про те, що стан здоров'я дитини на даний час погіршився. Крім того, дохід відповідача складає в середньому 3 200 грн, доказів того, що його матеріальне становище суттєво змінилося, він має значно більший дохід та має можливість сплачувати 3 000 грн щомісячно на утримання сина, позивачка не надала. Посилання позивачки на ті обставини, що на її утриманні також знаходиться мати пенсіонерка, як на зміни у її матеріальному становищі, є безпідставним, оскільки [PERSON] не надала доказів того, що вона її дійсно утримує, тоді як з пояснень позивачки вбачається, що її мати отримує пенсію приблизно 2 000 грн, що свідчить про те, що вона має відповідне забезпечення. За таких обставин, підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року та збільшені до 1300 грн рішенням цього ж суду від 04 грудня 2012 року судом не встановлено, тому у задоволенні позову [PERSON] потрібно відмовити. Судом також не встановлено підстав для зменшення розміру аліментів та задоволення зустрічного позову, оскільки [PERSON] не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не обґрунтував необхідності зміни розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн на 1/3 частини від його заробітку, не надав доказів того, що погіршилося його матеріальне становище чи покращилося матеріальне становище одержувача аліментів, змінився його сімейний стан, стан здоров'я чи інші обставини, що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Розмір аліментів у 1 300 грн, які сплачує [PERSON], є достатнім для забезпечення розвитку дитини з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, відсутності у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків та інших обставин. З огляду на викладене, у задоволенні зустрічного позову також потрібно відмовити. У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed