Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 20.02.2014 року по даній справі позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволений, а в іншій частині позову до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у задоволенні було відмовлено у звязку з тим, що фактично малолітній [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Позивач у справі, просить скасувати вказане рішення в частині позову до [PERSON] й переглянути його у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме у зв'язку тим, що малолітній [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, які підтверджені документально, про що свідчить наявність даної інформації в по квартирної картки форми №16, що раніш не було відоме йому. Позивач первісно звернувся до суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що за результатами прилюдних торгів, набув права власності на квартиру №111,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~буд.32-в, що розташована по вул.Червоностудентській у м.Херсоні, про що йому видано свідоцтво про право власності на вказане майно. При зверненні до житлових установ отримав інформацію, що за вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Вважає, що їх реєстрація перешкоджає реалізації позивачем його права приватної власності та обмежує його можливості щодо користування та розпорядженням вказаним майном. Просить суд визнати відповідачив такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та зобов'язати [PERSON] забезпечити житловим приміщенням з належними умовами для проживання сина [PERSON] Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради заперечував щодо визнання малолітнього [PERSON] таким що втратив право користування вказаною квартирою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву, такою, що підлягає задоволенню частково тільки в частині відмови у визнанні, по наступних підставах. Так, вказані заявником обставини, що виявився факт того, що малолітній [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, які підтверджені документально, про що свідчить наявність даної інформації в по квартирної картки форми №16, не були і не могли бути відомі суду і заявникові й мають істотне значення для справи; В силу СТ.361 ЦПК України істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи є підставою для перегляду у звязку з нововиявленими обставинами рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили. Розглядаючи справу в цій частині судом також встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири №111,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~буд.32-в, що розташована по вул.Червоностудентській у м.Херсоні, на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 2012 року. Згідно поквартирної картки форми №16, в зазначеній квартирі зареєстровано - [PERSON] та з нею п.11 (цієї картки) малолітній [PERSON], [INFO]. Станом на дату звернення до суду відповідачка сином з реєстраційного обліку не знята, не є власниками, чи особами за якими зберігається право користування в час їх відсутності. Фактично не проживають, чим перешкоджають користуванню цим приміщенням. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Відповідно до СТ.СТ.319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною І СТ.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене суд вважає вимогу, щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №111, що знаходиться в будинку №32-в по вул.Червоностудентьська, у м.Херсоні обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому суд не вбачає порушень ст.12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", не зуживаються права малолітньої дитини, щодо її місця проживання. Відповідно до Ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, тобто з матірю та його проживання повязано з місцем проживання його матері. З огляду на наведене суд вважає, що в частині вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №111, що знаходиться в будинку №32-в по вул.Червоностудентьська, у м.Херсоні підлягає задоволенню. Позов в частині зобовязання [PERSON] забезпечити житловим приміщенням з належними умовами свого сина: цій її обовязок передбачений законом, щодо прав позивача не стосується тому в цій частині позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved