Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], 1945 року народження. 12 квітня 2016 року виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було склдадено відповідний актовий запис № 13 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Її батько не залишив заповіту, тому відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України вона, як його рідна дочка, та її рідні сестри є спадкоємцями першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження. У передбачений законом строк 28 вересня 2016 року вона звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, а її сестри [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявами про відмову від прийняття спадщини на її користь. Як їй стало відомо, спадкова справа № 288/2016 була відкрита 11 червня 2016 року за заявою [PERSON], яка зареєструвала шлюб з батьком 30 березня 2016 року, що підтверджується Витягом з спадкового реєстру. Вона не мала можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки, з урахуванням ? частки спадщини, від якої відмовились на її користь її сестри, оскільки дружина батька [PERSON] 17 серпня 2016 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю з [PERSON] без шлюбу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня 2017 року заява [PERSON] залишена без розгляду, оскільки судом встановлено наявність спору про право. Одночасно [PERSON] було роз»яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах. В подальшому рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю з [PERSON] без шлюбу та визнання за нею права власності на майно було відмовлено. Вказане рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили. В свою чергу, 26 жовтня 2016 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки земельної ділянки площею 0,1492 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ? частин житлового будинку [ADDRESS], що належить померлому [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], а саме на ? частин земельної ділянки площею 0,1492 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпордарських будівель і споруд (присадибна ділянка); на ? житлового будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подала суду заяву, в якій позов підтримала і просила задовольнити та розглянути справу у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду треті особи надали заяви, в яких позов підтримали і просили задовольнити та розглянути справу у їхню відсутність. Оскільки представник позивача і третіх осіб не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який доводився батьком позивачу у справі [PERSON], третім особам [PERSON], [PERSON], та чоловіком відповідачу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 12 квітня 2016 року, копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, і 11 червня 2016 року з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори після смерті її чоловіка. 28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON]. 28 вересня 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявами до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в яких відмовились від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь своєї рідної сестри (дочки померлого) [PERSON], [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 жовтня 2016 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частки земельної ділянки площею 0,1492 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], та наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON], та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини жилого будинку [ADDRESS], Київської області, що належить померлому [INFO] [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 288/2016 року до майна померлого [INFO] [PERSON], наданої Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою. З матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 липня 2011 року [PERSON] на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради № 2-6 від 03 квітня 1997 року є власником земельної ділянки площею 0,1492 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 грудня 2013 року [PERSON] на прав приватної власності належав житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS]: Опис об»єкта нерухомого майна: житловий будинок р.п. 2008-«А», прибудова «а», альтанка-«Б». свердловина-«І», вигрібна яма-«ІІ», огорожа-№ 1-№4», загальна площа 213,7 кв.м., житлова площа 61,1 кв.м.. З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2016 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району київської області серії [NUMBER] від 30 березня 2016 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю тв визнання права власності, у задоволенні позову відмовлено. З наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] належало спірне майно, а саме земельна ділянка площею 0,1492 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], та житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS]: Опис об»єкта нерухомого майна: житловий будинок р.п. 2008-«А», прибудова «а», альтанка-«Б», свердловина-«І», вигрібна яма-«ІІ», огорожа-№ 1-№4», загальна площа 213,7 кв.м., житлова площа 61,1 кв.м.. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя вищевказане майно, що є предметом спору. Після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом є чотири спадкоємці: позивач [PERSON] (дочка), [PERSON] (дружина), а також [PERSON] і [PERSON] (дочки), які відмовилися від спадщини на користь позивачки [PERSON]. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] має належати на праві власності ? частини земельної ділянки площею 0,1492 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], та ? частини житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS], як спадкоємцю в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON], з урахуванням ? та ? часток, від яких відмовилися інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] на користь позивачки [PERSON]. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України доведено заявлені позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, та надано в обгрунтування своїх доводів належні, допустимі, достовірні і достатні докази, а тому позов підлягає задоволенню, і за [PERSON] слід визнати право власності на 3/4 частин жилого будинку за адресою: [ADDRESS], та ? частин житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються, в тому числі у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн..

Outcome: approved