Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У жовтні 2019 року з Деснянського районного суду м. Києва надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви, у якій позивач [PERSON] просив суд: - визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності , порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію Позивача, відомості , опубліковані у статті «[INFO]» (за посиланням : [INFO] ) та поширені [INFO] , а також відомості, опубліковані у статті « [INFO] » (за посиланням [INFO] ) та поширені [INFO] Відповідачем на інтернет сайті « [INFO] » (за посиланням : [INFO] ) відносно Позивача; - зобов`язати Відповідача видалити статтю «[INFO]» ( за посиланням : [INFO] ), опублікованій [INFO] на інтернет сайті « [INFO] » (за посиланням : [INFO] ) ; - зобов`язати Відповідача видалити статтю « [INFO] » (за посиланням [INFO] ) опублікованій [INFO] на інтернет сайті « [INFO] » (за посиланням : [INFO] ) ; - зобов`язати Відповідача у строк не пізніше 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості, поширені ним у статті «[INFO]» відносно Позивача , ( за посиланням : [INFO] ), опублікованій [INFO] у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення , шляхом публікації офіційного вибачення та спростування відомостей на головній сторінці інтернет сайту « [PERSON] » (за посиланням : [INFO] ) про те, що Відповідачем у статті «[INFO]» поширена недостовірна , така, що не відповідає дійсності , порушує права свободи, ганьбить честь, гідність , ділову репутацію Заступника начальника Управління державного агентства рибного господарства у Одеській області [PERSON] ; - зобов`язати Відповідача у строк не пізніше 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості, поширені ним у статті « [INFO] » відносно Позивача, (за посиланням [INFO] ), опублікованій [INFO] опублікованій у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення , шляхом публікації офіційного вибачення та спростування відомостей на головній сторінці інтернет сайту « [PERSON] » (за посиланням : [INFO] ) про те, що Відповідачем у статті « [INFO] » поширена недостовірна , така, що не відповідає дійсності , порушує права свободи, ганьбить честь, гідність , ділову репутацію Заступника начальника Управління державного агентства рибного господарства у Одеській області [PERSON] ; - витрати, пов`язані зі спростуванням відомостей , розміщених на інтернет сайті « [INFO] » (за посиланням : [INFO] ) відносно Позивача , покласти на Відповідача - стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви (3 524,00 грн.), заяви про забезпечення доказів (352,40 грн.), та витрати за надання Департаментом «Центр компетенції» Довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 19.10.2018 (500,00 грн.) В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що працює на посаді Заступника начальника Управління - начальником охорони водних біоресурсів в Управлінні державного агентства рибного господарства у Одеській області з 14.06.2017. Стверджує, що за період його роботи в Управлінні (з 14.06.2017 по день подання позову) інспекторами Управління відкрито 2 525 порушень чинного рибоохоронного законодавства, вилучено більш 13 тонн незаконно добутих водних біоресурсів та нараховано більше 2,8 млн. гривень збитків, нанесених рибному господарству України. Так, за переконанням позивача, інформація, що була поширена Відповідачем у вищезагаданих статтях є такою, що не відповідає дійсності та вцілому завдає шкоди діловій репутації Позивача, в тому числі як працівника правоохоронного органу. [PERSON] стверджує, що відомості, поширені у вищевказаних інтернет - джерелах, які не є оціночними судженнями Відповідача, а навпаки, мають ознаки тверджень про факти , є негативними, образливими та принизливими для Позивача. З урахуванням наведеного, позовні вимоги просить задовольнити. 14.01.2020 ухвалою суду було прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі В матеріалах справи міститься клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечував, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у порядку, визначеному ст. ст. 128- 130 ЦПК України ( Т.2 а.с. 8-9, 13-14,22-24,27-30,36-38). Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно із ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Разом із цим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу з іншого боку. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, позивач звернувся до суду із вимогою про визнання недостовірними відомостей, опублікованих на веб-сайті «[INFO]». У відповідності до відповіді ПП «Фріхост» від 06.05.2019 , яке є реєстрантом доменного імені « [INFO] », власником веб-сайту «[INFO]» є відповідач у справі - [PERSON] .(Т.1а.с.199) На підтвердження своїх позовних вимог позивач долучив скріншоти статтей з сайту « [PERSON] ». (Т.1 , а.с.29-34, 40-45) З долучених позивачем доказів вбачається, що на сайті «[INFO] у 2018 році були опубліковані статті : "[INFO]» та « [INFO] ». В зазначених статтях містяться твердження, які характеризують особу [PERSON] негативно,в тому числі в контексті порушення норм чинного законодавства. В той же час, така інформація не знайшла свого відображення у матеріалах справи. Позивач окремо зазначив, що вважає викладену інформацію неправдивою та такою, що порушує права свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідач , у свою чергу, позовні вимоги не спростував, відзиву на позовну заяву суду не направив. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказується, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За таких обставин, оскільки позивачем доведено сукупність вище перелічених обставин , відповідачем позовні вимоги не спростовано, суд приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Outcome: approved