Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. У визначений ст.1270 Цивільного кодексу України термін він звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцової Олени Володимирівни для прийняття спадщини. Але під час оформлення спадщини стало відомо про те, що на спадкову квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт і, що подальше оформлення спадщини не можливо в зв'язку з арештом. Відповідно до даних з реєстру підставою обтяження стала: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №626037, 28.08.2006 ДВС Києво-Святошинського району Київської області. Вказав, що накладення арешту на квартиру є незаконним, оскільки вся заборгованість відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 лютого 2005 року по справі за №2-421/2004 вже погашена в повному обсязі, а тому відпали всі підстави для арешту. Але арешт з квартири так і не знято. Просив суд виключити з опису та звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №626037, 28.08.2006 ДВС Києво-Святошинського району Київської області. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача комунального підприємства «Управління міського господарства», в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву про слухання справи у його відсутність, а справу розглянути на розсуд суду. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про слухання справи у відсутності представника, в якій також було повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 05.08.2016 року відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] не перебуває. А також, що відповідно до п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. У визначений ст.1270 Цивільного кодексу України термін [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцової Олени Володимирівни для прийняття спадщини. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 червня 2016 року за №62414384, встановлено, що арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 3762080, зареєстрованим 20 вересня 2006 року реєстратором Вишневою міською державною нотаріальною конторою на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підставою обтяження вказано: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №626037, 28.08.2006 ДВС Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до листа відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 5 серпня 2016 року за №4175-1, наданого на запит представника позивача та дубльовано листом від 5 серпня 2016 року за №4174, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 05.08.2016 року відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] не перебуває. А також, що відповідно до п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки. Надати будь-яку іншу інформацію щодо виконавчих проваджень відкритих у 2006 році не має можливості у зв'язку з тим, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень функціонує з 2007 року. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що на даний час виконавче провадження знищено. Наявний арешт порушує права позивача, так як відповідач не має можливості скасувати накладений арешт, а позивач реалізувати свої спадкові права. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач набув право звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. Згідно п.1, 3 ч. 2ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно ч.1ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець зобов'язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На час розгляду справи виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, як таке, що завершене, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця [PERSON], неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення в цій частині позову. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Представником позивача не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, щодо опису вищезаначеного майна та складання відповідного акту, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 5, 7, 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1216, 1217, 1261,

Outcome: dismissed