Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивачі, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , а кварира № 2 в цьому ж будинку належала їм, позивачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 січня 2001 року, зареєстрованого в Коломийському МБТІ у реєстрову книгу за № 317. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1293 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 24 лютого 2005 року серії ІФ № 051582. Однак, у даному Державному акті частки співвласників визначено у відсотках, зокрема : [PERSON] належить 46%, [PERSON] - 18 %, [PERSON] - 18 % та [PERSON] - 18 %. Крім того, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,1039 га для ведення особистого селянського господарства, в якому частки співвласників не визначено. [INFO] [PERSON] померла і спадщину після її смерті прийняла дочка померлої, [PERSON] , оскільки інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. З метою оформлення спадщини позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не взмозі, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 051582 відомості про належну Крюковій частку зазначено у відсотках, а у Державному акті серії ІФ № 051583 - відсутні відомості про частку спадкодавця. Разом з тим зазначають, що частки інших співвласників земельних ділянок також не визначені, тому звертаються із даним позовом в суд. Просять, враховуючи викладені обставини, визначити частки співвласників у зазначених земельних ділянках. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких просять позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача, Гвіздецької селищної ради, на розгляд справи також не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право власності на житло, виданих 25 січня 2001 року Коломийським МБТІ, зареєстрованих в реєстрі за № 317 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , а квартира № 2 за цією ж адресою - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.17, 18). Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1293 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 24 лютого 2005 року серії ІФ № 051582 (а.с.21). Однак, у даному Державному акті частки співвласників визначено у відсотках, зокрема : [PERSON] належить 46%, [PERSON] - 18 %, [PERSON] - 18 % та [PERSON] - 18 %. Крім того, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1039 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на землеьну ділянку серії ІФ № 051583 від 24 лютого 2005 року, в якому частки співвласників земельної ділянки не визначено (а.с.20). [INFO] [PERSON] померла, про що 01 березня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 5 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємцем майна є дочка померлої, [PERSON] , оскільки інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. З метою оформлення спадщини позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не взмозі, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 051582 відомості про належну Крюковій частку зазначено у відсотках, а у Державному акті серії ІФ № 051583 - відсутні відомості про частку спадкодавця (а.с.30). За умовами ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст. 86 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" частка суб"єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Пунктом 3.2., 3.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об"єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року передбачений порядок розрахунку часток у спільній власності на об"єкти нерухомого майна, саме право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражена в простих правильних дробах. Таким чином, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 24 лютого 2005 року серії ІФ № 051582 відомості про частки співвласників вказані у відсотках, то їх слід визначити частками, які виражені у простих правильних дробах відповідно до розміру. Разом з тим, частка кожного із співвласників земельної ділянки площею 0,1039 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного атку на право власності на земельну ділянку від 24 лютого 2005 року серії ІФ № 051583 становить по 1/2 частині кожному. Виходячи з того, що позивачам на праві власності належать земельні ділянки, однак частки у власності не визначені або визначені у відсотках, в той час як частки співвласників майна вирахжаються у простих правильних дробах, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 321, 368, 372, 1216, 1225, 1255, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved