Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії від 05.12.2014р. №13166. Згідно Розділу 1 Договору, позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно Розділу 2 Договору, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією. Відповідно до п. 2.3.4. Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 4 «порядок розрахунків» та № 5 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». Додатком №4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» до Договору визначені наступні умови: п. 4 - Споживач не пізніше 14-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача «Акт спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію»; п. 6 - за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної е виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розра> Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на ак електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наі Споживачем «Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну елект енергію» та інших умов Договору з урахуванням сум платежів, що надійшл Споживача; п. 10 - Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних дня отримання рахунка або платіжної вимоги - доручення, здійснити оплату рахуні платіжної вимоги доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії. У зв`язку із невиконанням своїх договірних зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії у Відповідача виник борг за період з 01.05.2017р. по 07.08.2017р. в сумі 11 746 грн. 40 коп., які до теперішнього часу не сплачено. Також, позивач вказує, що на адресу відповідача 05.07.2017р. було направлено рахунок від 30.06 №13166/6а на суму 246,\~76\~грн.\~ Вказані кошти сплачені не були. За липень та серпень 2017р. відповідачем також не надано «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергії», а звідси позивачем був здійснений розрахунок за величиною дозволеної потужності, передбаченої умовами Договору, за липень 2017р. - 4 527 кВт/год. на суму 9 404, 52 грн., та за серпень 2017р. - 876 кВт/год. на суму 1 844, 78 грн. Враховуючи вищевикладене, на адресу відповідача були направлені рахунки від 31.07.2017- р. № 13166/7а на суму 9 404, 52 грн. та від 31.08.2017р. №13166/8а на суму 1\~844,\~78\~грн.\~ Вказані кошти також не були сплачені Позивачу. На підставі чого, 07.08.2017р. електричні установки Відповідача відключено від мереж живлення, про що складено відповідний Акт про відключення електроустановки за несплату боргу за спожиту електроенергію за № [NUMBER] , проте станом на день подання цього позову заборгованість не погашено. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2017р. по 07.08.2017р. складає 11746, 40 грн. За порушення\~зобов`язання по\~сплаті позивачем\~нараховані \~3%\~річних від\~суми заборгованості\~в розмірі\~126,\~31\~гри.\~ та\~суму інфляційних\~витрат у\~розмірі 482,\~74\~грн.\~ Отже, загальна сума заборгованості Відповідача по справі складає 13 446 гр коп. з яких: за спожиту активну електричну енергію 11746, 40 гри.; пеня у розмірі 1091, 51 грн.; три відсотка річних у розмірі 126, 31 грн.; інфляційні витрати у розмірі 482, 74 грн., яку просять стягнути у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві просив суд задовольнити вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» у повному обсязі. Надані письмові докази, які долучені до позовної заяви вважає належними та допустимими, тому підстав для відмови не існують. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та доводив суду, що період заборгованості, на який посилається позивач не підтверджується договірними зобов`язаннями між сторонами. Тобто, з 01.05.2017 року, [PERSON] не був споживачем електроенергії за вказаною адресою, оскільки 27.04.2017 року він продав приміщення за адресою: [ADDRESS] . З 01.05.2017 року припинив надавати покази електричного приладу та письмово звернувся до постачальника з заявою про зміну власника та узгодити розрахунки (а.с.87). Проте, позивач проігнорував звернення відповідача та продовжував нарахування [PERSON] , що суперечить нормам ЦК України. З цих підстав, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову ПАТ «Запоріжжяобленерго». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~13, ч. 1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії від 05.12.2014р. №13166. Згідно Розділу 1 Договору, позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. За період з 01.05.2017 року по 07.08.2017 року утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 11746, 40 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також пеню у розмірі 1091, 51 грн.; три відсотка річних у розмірі 126, 31 грн.; інфляційні витрати у розмірі 482, 74 грн. за невиконання зобов`язань. Проте, в ході судового розгляду достеменно встановлено та підтверджено належними доказами, що період, за який позивач просить стягнути заборгованість з відповідача [PERSON] не підтверджений будь якими правовідносинами між сторонами. Так, 27.04.2017 року відповідач продав приміщення за адресою: [ADDRESS] . З 01.05.2017 року припинив надавати покази електричного приладу та письмово звернувся до постачальника з заявою про зміну власника та узгодити розрахунки (а.с.87). Проте, позивач проігнорував звернення відповідача та продовжував нарахування [PERSON] . Жодних інших документів, що підтверджують будь-які правовідносини відповідача з позивачем не надані. Твердження представника позивача про те, що відповідач є користувачем електроенергії за вказаною в позові адресою є безпідставні та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтовані та безпідставними. Висновки суду узгоджуються з висновками викладеними в Постановах ВС № 509/3536/15-ц від 11.09.2019 року , № 473/3724/16-ц від 21.11.2018 року та № 477/146/17 від 11.03.2019 року. Правовою підставою позовних вимог, окрім існування договірних відносин, позивач зазначає ч.1 ст. 22, ч.1 ст.526, 625 ЦК України. Так, ч.1 ст.22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а тако проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встанов договором або законом. Однак суд звертає увагу, що відповідно до змісту вказаних норм Закону, така відповідальність може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: простроченої заборгованості, а за відсутністю такової цивільно-правова відповідальність не настає. Обов"язок доведення обставин, що є підставою позову, відповідно до ст.12 ЦПК України, покладено на позивача. Жодних доказів того, що за спірний період у відповідача існує заборгованість не надано суду. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Outcome: dismissed