Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк - ЄДРПОУ 19017842) Славкіна М.А. звернувся до суду із позовом (в подальшому уточнений - остаточна редакція від 13.06.2017р., що надійшла до суду 14.06.2017р. т.2 а.с.143-145, 161) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.05.2010 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи - ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну М.А. Рішенням № 213 від 22.02.2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А. продовжено на два роки строком до 19.03.2018 року. Згідно із ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Крім того, зазначено, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 144 від 06.06.2006 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 38 000,00 доларів США у тимчасове користування - до 03 червня 2011 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (13,5 % річних). Згідно із п. 2.3 договору, повернення кредиту має здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням щомісячно рівними частинами по 655,17 доларів США до «10» числа кожного місяця. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. 28 січня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення по цивільній справі № 2-658/09 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 144 від 06.06.2006 року в розмірі 188 279,44 грн., з яких: кредит - 23293,65 дол. США, відсотки -1023,08 дол. США, штраф -8775,78 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов'язання за кредитним договором не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості, який долучено до позову. Станом на 29.05.2017, загальна сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 653858,46грн., з них: кредит - 3029,12 дол. США; відсотки - 16 520,20дол. США; комісія за РО - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 138824,43 грн. Всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 19549,32 доларів США, що еквівалентно 515034,03грн. (за курсом НБУ на 29.05.2017р.). Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 541, 543, 546, 553-555, 599, 611, 612, 623, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, просить суд, - стягнути з [PERSON] (проживає: [ADDRESS]) на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» (ЄДРПОУ 19017842) заборгованість в розмірі 547101,76грн., з яких: відсотки за користування кредитом - 15497,12доларів США, що еквівалентно 408227,33грн. (по курсу НБУ 1 долар США становить 26,345368грн.); пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 138824,43 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіної М.А. про визнання неправомірними дій ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що уповноважена особа ФГВФО при зверненнях в інтересах банку до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника не є суб»єктом владних повноважень. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 28.01.2009р. (справа №2-658/09) позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] були задоволені повністю і з нього на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором №144. 09.02.2009р. Придніпровським райсудом м. Черкаси було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання через органи ДВС. Крім того, рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.06.2013р. (справа №2/711/653/2013) звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, шляхом продажу ? частини квартири [ADDRESS] на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження із початковою ціною 202450грн. За даним судовим рішенням банк не звертався до органів ДВС із виконавчим листом. Отже, банк скористався своїм цивільним правом та звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також, позивач вважає, що банк, таким чином, змінив строк дії договору в односторонньому порядку, звернувшись до суду про стягнення всієї суми кредиту. Між тим, на даний час банк (відповідач по зустрічному позову) жодних дій щодо реалізації предмета іпотеки не провів, майно не реалізоване, що свідчить про прострочення кредитора та неправомірне нарахування процентів, штрафних санкцій та інших платежів за кредитним договором. При цьому, 29.11.2016р. відповідач за зустрічним позовом знову звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] всієї суми боргу у вигляді відсотків та штрафних санкцій у зв»язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, тобто заявлено одну і ту ж вимогу про стягнення боргу. Отже, позивач вважає, що банк в особі уповноваженої особи ФГВФО, не вправі одночасно порушити одну й ту ж справу в декількох судах. Позивач [PERSON] вказує, що з 12.04.2008р., а не з дати вступу в силу рішення суду від 28.01.2009р., припиняється право банку на нарахування відсотків і пені. Таким чином, позивач за зустрічним позовом, посилаючись на ст.ст. 16, 386, 387, 391, 516, 526-528, 531, 553-554, 559 ЦК України, просить суд, - визнати неправомірними дії ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором №144 від 06.06.2006р. за період з 04.12.2008р. по 07.11.2016р. Крім того, відповідачем [PERSON] 04.05.2017р. до суду подано заяву про застосування строків позовної давності (т.2 а.с.1-6) і просить з цих підстав відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 17.05.2017р. за результатами розгляду заяви [PERSON], його звільнено від сплати судового збору за подання зустрічного позову. Ухвалою суду від 17.05.2017р. зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду та об»єднано із первісним позовом в одне провадження. Ухвалою суду від 27.04.2017р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] та його представника у закритті провадження по справі. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги в редакції від 13.06.2017р., що надійшли до суду 14.06.2017р. та просили їх задовольнити. Заперечували проти задоволення заяви про застосування строків позовної давності, оскільки вважають, що строки не порушені. Крім того, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову, який вважають безпідставним та необґрунтованим, про що надані письмові заперечення. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник за довіреністю Дьоміна А.В. просили відмовити у задоволенні первісного позову, в т.ч. застосувати строки позовної давності. Крім того, просили задовольнити зустрічні позовні вимоги. Також надані письмові заперечення проти первісного позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за таких підстав: встановлено, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в подальшому ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] 06.06.2006р. був укладений кредитний договір №144, за яким останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в розмірі 38000 доларів США. Термін користування кредитом до 16-00год. 03 червня 2011р. (п.п.1.1, 1.1.1, 1.1.2 договору). Плата за користування кредитом визначена 13,5% річних (п.1.1.3 договору). Повернення кредиту здійснюється у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням: щомісяця рівними частинами по 655,17 доларів США до 10го числа кожного місяця. Моментом (днем) повернення кредиту , вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитодавця: суми кредиту, процентів, комісій та штрафних санкцій, визначених цим договором (п.2.3 договору). Проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку рік - рівний 366 дням, місяць - календарній кількості днів (п.2.4.1 договору). Пунктом 2.7 договору визначено черговість погашення заборгованості позичальником. У разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем (п.4.2 договору). Пунктом 7.5 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов»язань. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 28.01.2009р. (справа №2-658/09), яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість, яка нарахована станом на 04.12.2008р., - в розмірі 188279грн. 44коп., державне мито в розмірі 1700грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 30грн., а всього - 190009грн. 44коп. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 06.06.2013р. (справа №2/711/228/13-ц), яке також набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06.06.2006р. в розмірі 112031грн. 44коп., звернуто стягнення на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Встановлено, що дане судове рішення не зверталося на примусове виконання стягувачем. Центральним відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області було відкрито виконавче провадження №11592240 (в подальшому зведене) з виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси №2-658/09 від 12.02.2009р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 190009,44грн. Постановою державного виконавця від 19.06.2017р. вказане виконавче провадження закінчене у зв»язку із повним фактичним виконанням виконавчого документу. При цьому, відповідно до інформації №141-26/18454 від 14.07.2017р., наданої начальником Центрального відділу ДВС (т.2 а.с.239-242), вбачається, що починаючи з 24.02.2009р. державним виконавцем здійснювались дії щодо виконання виконавчого листа №2-658/09. Протягом часу з 24.02.2009р. по 12.05.2017р. [PERSON] в примусовому порядку виконував судове рішення, шляхом погашення заборгованості і останній платіж був ним здійснений 12.05.2017р. Крім того, обставини виконання виконавчого документу №2-658/09 підтверджуються платіжними документами, які надані представником позивача, відповідачем та вони ж відповідають інформації від органів ДВС. Також, слід зазначити, що факти внесення коштів на погашення заборгованості перед банком відображені і в розрахунку заборгованості за кредитним договором №144 (т.2 а.с.146-149) та у виписці по особовому рахунку з 20.05.2009р. по 31.05.2017р. (т.2 а.с.88-115). Жодних спростувань обставин, що визначені у таких документах, в т.ч. щодо дати, розміру коштів тощо, відповідачем [PERSON] та його представником, до суду не надано. Відповідно до даних НБУ, за курсом НБУ 100 доларів США, станом на 12.05.2017р., складає 2642,8930грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну М.А. Рішенням № 213 від 22.02.2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А. продовжено на два роки строком до 19.03.2018 року. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, - сплата неустойки. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суму, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Як на думку суду, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Така позиція суду відповідає висновкам ВСУ від 23.09.2015р. у справі №6-1206цс15 та від 25.05.2016р. у справі №6-157цс16. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Кредитний договір №144 між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 06.06.2006р., з якими під час укладання погодився [PERSON] Крім того, суд вважає, що стягнення заборгованості, зокрема, - відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93, що узгоджується з висновками Верховного Суду України (постанова у справі №6-145цс14 від 24.09.2014р.). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, в т.ч. щодо пені. Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), як зазначено у ч.2 п.1 ст. 258ЦК. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК). Як передбачено статтею 266ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч.3,4,5 ст. 267ЦК). Встановлено, що позовна заява була направлена позивачем поштовим відправленням 04.12.2016р., а надійшла до суду 05.12.2016р. В судовому засіданні представниками позивача зазначено, що заборгованість по відсотках за користування кредитом нарахована за період з грудня 2008р. по 29 травня 2017р., а пеня - за один рік (з червня 2016р. по травень 2017р. включно). В судовому засіданні представник позивача зазначив, що підстав для подачі заяви про поновлення строку позовної давності немає, оскільки такі строки позивачем не пропущені. Враховуючи подану відповідачем за первісним позовом заяву про пропуск строку позовної давності та доводи, викладені представником відповідача в судовому засіданні, суд вважає, що строки позовної давності підлягають до застосування, а саме, - слід задовольнити позовні вимоги за період з 04.12.2013р. по 12.05.2017р. (дата внесення остаточних коштів боржником на погашення боргу). В іншій частині позову слід відмовити. Таким чином, проценти за користування кредитними коштами складають: з 04.12.2013р. по 10.12.2013р. - 15,74 доларів США (67,45 доларів США : 30 х 7); з 11.12.2103р. по 10.05.2017р. - 1625,89 доларів США; з 11.05.2017р. по 12.05.2017р. - 2,40 доларів США (22,72 доларів США : 19 х 2), всього - 1644,03 доларів США, що еквівалентно 43449грн. 36коп. Що стосується нарахованої позивачем за первісним позовом пені (на суму боргу по тілу кредиту - 3029,12 доларів США та на відсотки за користування кредитом - , то на думку суду її розмір може бути зменшено, відповідно до положень ч.3 ст. 551 ЦК України і підлягає до стягнення у розмірі 30000грн. 00коп. При цьому, суд враховує, загальні засади цивільного законодавства, що визначені у статті 3 ЦК України, зокрема, - щодо справедливості, добросовісності та розумності, а також висновки ВСУ, що викладені у постанові від 03.09.2014р. у справі №6-100цс14. В іншій частині слід відмовити. Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1581/21893 від 14.09.2012 р. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до частини другої статті 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Згідно із ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: - укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; - заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Згідно із частиною 4 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації та ліквідації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які забезпечують операційну діяльність банку. Таким чином, позивач в особі уповноваженої особи ФГВФО виступає від імені сторони правочину - кредитного договору від 06.06.2006р., укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], а тому має право на звернення до суду із даним первісним позовом, в т.ч. про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Крім того, на думку суду, відповідачем в судовому засіданні жодним чином не доведено, що він не виконав грошове зобов'язання через прострочення кредитора. Доводи заперечень проти первісного позову та зустрічного позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. Отже, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судовий збір в розмірі 1101грн. 32коп., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 13,42% (платіжне доручення від 20.02.2017р. сплачено в розмірі 5954грн. 24коп. т.1 а.с.44). Крім того, враховуючи розмір остаточних позовних вимог в редакції заяви від 13.06.2017р. та ухвалу суду від 30.06.2017р. про відстрочення сплати судового збору позивачем в розмірі 2252грн. 29коп., який не був сплачений, суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 2252грн. 29коп. Що стосується сплати судового збору за зустрічним позовом, то на думку суду, такі судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial