Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв'язку з чим просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред'явлених вимог не подав. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї отримав 16.09.2017 року. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-58 ЦПК України на підтвердження отримання відповідачем нерегулярного та мінливого доходу, розмір якого надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі позивач суду не подала, джерел на здобуття таких доказів не вказала. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) останнього, з врахуванням ст.182 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved