Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності. На підставу своїх вимог спирається на те, що 20 серпня 2008 року згідно актового запису №70 зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 034281, виданим 20.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області. В шлюбі сторони перебували з 10.05.2006 року. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивачка із дитиною та відповідач проживали разом в [INFO]. Даний будинок є обєктом незавершеного будівництва, який було спільно придбано в період шлюбу з відповідачем згідно укладеного11.06.2007 року Договору купівлі - продажу, який посвідчено у нотаріальному порядку приватним нотаріусом Маньківського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2403. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14882272 від 13.06.2007 року підтверджується, що право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законодавством порядку. При цьому, власником майна значиться відповідач [PERSON]. Так само, відповідач значиться покупцем даного майна згідно вищевказаного Договору купівлі - продажу обєкта незавершеного будівництва від 11.06.2007 року. Майновий спір при розірванні шлюбу не вирішувався, разом з тим, в даний час користування спільним майном з її сторони як співвласниці цього майна стало неможливим. Оскільки при укладенні Договору купівлі-продажу майно оформлено на імя відповідача, правовстановлюючого документа на майно не має, і тому не має можливості здійснювати свої права власника майна. Як виявилось, у добровільному порядку вирішити питання поділу спільного майна немає можливості. 14 травня 2015 року відповідач вигнав її з дитиною з будинку №27 по вулиці Довженка в селищі Маньківка Черкаської області, де вони проживали, заявивши, що це майно є його власністю, оскільки він згідно документів записаний його власником. При цьому слід зазначити, що згідно умов п. 4.6. Договору купівлі - продажу від 11.06.2007 року, - Придбання нерухомого майна за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини Покупця [PERSON], викладеною в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу [PERSON], 11 червня 2007 року за реєстром № 2402. Тобто, це є беззаперечним свідченням того, що майно придбане в період шлюбу за спільні кошти, і є спільною власністю. У звязку з обставинами того, що відповідач не визнає її права власності, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про поділ спільного майна, набутого в період шлюбу. Позивачка та її представник в судовому засіданні зменшили обсяг позовних вимог, а саме просили поділити майно, що перебуває у спільній сумісній власності позивачки та відповідача та визнати за ними кожному право власності на 1/2 частину обєкта незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вулиці Довженка, 27 в селищі Маньківка Черкаської області і розподілити судові витрати між ними за результатами розгляду справи. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, згідно вимог ст. ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 317, 319, 321, 368-370, 372, 386 ЦК України, оскільки в судовому засіданні дійсно встановлено, що 20.08.2008 згідно актового запису №70 зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 034281, виданим 20.08.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, сторонами спільно було нажито та набуто майно, а саме: обєкт незавершеного будівництва, який було спільно придбано в період шлюбу згідно укладеного 11.06.2007 договору купівлі - продажу, який посвідчено у нотаріальному порядку приватним нотаріусом Маньківського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2403 і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14882272 від 13.06.2007 підтверджується, що право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до ст. ст. 60-71 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин спір між сторонами про поділ спільно нажитого сумісного майна може йти тільки про те майно та речі які вони набули у власність під час шлюбу для сім'ї та в інтересах сім'ї. Також майно яке має спеціальний порядок реєстрації права власності може бути предметом спору між подружжям, якщо цей порядок був виконаний, це стосується транспортних засобів. Вартість майна яке підлягає розподілу сторонами не оспорюється. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і якщо вони недомовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, при цьому іншому присуджується грошова компенсація. Згідно Пленуму Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного із подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або у порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному із подружжя особисто, речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , за взаємною згодою. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ сумісного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму обєкта права спільної сумісної власності. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому спільне майно сторін як подружжя підлягає до поділу в рівних частинах, на що в судовому засіданні сторони не заперечували, а позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з сторін в рівних частинах, проти чого сторони не заперечували.

Outcome: approved