Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], який також діє і в інтересах малолітньої [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони з 2003 року мешкали разом з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У вказану квартиру батьки вселилися на підставі службовогоордеру № 3766, виданого [PERSON] 22 квітня 1999 року виконавчимкомітетом Фрунзенської районної ради м. Харкова на склад сім'ї з двох осіб. Вказана квартира не була приватизована та перебуває у комунальній власності. Із числа службових квартира була виключена 19.02.2002 р. [INFO] померла [PERSON], а [INFO] помер [PERSON], вони займалися похованням та отримали свідоцтво про смерть батьків. Після їх смерті продовжували мешкати у спірній квартирі. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS], де також зареєстровані ще 4 чоловіка. Згідно рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 18.07.14р. [PERSON] був визнаний втративши на право користування жилим приміщенням і був знятий з реєстрації 13.08.14р. і на теперішній час ні де не зареєстрований. [PERSON] була зареєстрована разом з донькою за адресою [ADDRESS]. де її матері належить 40/100 частин. Житлова площа будинку 12,9 кв. м. і було зареєстровано на цій площі 4 чоловіка. Після рішення Фрунзенського райсуду від 09.10.13р. [PERSON] з донькою були зареєстровані у спірній квартирі з 11.03.2014 року. В квартиру вселилися та проживали разом з батьками з їх згоди, питань про виселення з боку батьків не було. Жили однією родиною, мали сумісний бюджет, спільне господарство, допомагали один одному, сплачували за комунальні послуги, робили ремонт в квартирі, та придбали речі. Їх донька [PERSON] з 2006 р. по 31.08.10 р. відвідувала дитячий заклад за місцем проживання, поліклініку, а потім гімназію. Спірна квартира є їх єдиним житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили про обставини викладені вище. Представник відповідача Харківської міської ради Саньков Ю.В. в судове засідання не з'явився, раніше в судовому засіданні від 2015 року позовні вимоги не визнав та пояснив, що підстав для задоволенню позовних вимог немає, так як кв.129 за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю, на момент пред'явлення позову позивачі в квартирі не були зареєстровані і зберігали право користування іншим житлом. Виконавчим комітетом Харківської міської ради та Фрунзенської районної ради в м. Харкові не приймалось рішення щодо надання спірної квартири позивачам, не видавався ордер на це приміщення, який відповідно до вимог зі ст. 58 Житлового кодексу Української PCP є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Крім того, у відповідачів відсутні докази про отримання письмової згоди всіх членів сім'ї наймача на вселення позивачів до спірної квартири. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши позивачів [PERSON] та представника позивача [PERSON], які підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, а також всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, допитавши свідків, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спірна квартира [ADDRESS] мала статус службової і була надана [PERSON] на підставі службовогоордеру № 3766, виданого 22 квітня 1999 року виконавчимкомітетом Фрунзенської районної ради м. Харкова на склад сім'ї з двох осіб. Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 19 лютого 2002 року вказану квартиру виключено з числа службових квартир Фрунзенського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, наймачем квартири визначено [PERSON] та до договору найму включено її чоловіка [PERSON] Вказана квартира не була приватизована та перебуває у комунальній власності. [INFO] померла [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 8844, та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2010 року. [INFO] помер [PERSON] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 9728, та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.08.2013 року. [PERSON] з 01 липня 2000 року був зареєстрований, за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 54 від 06 серпня 201З року за вказаною адресою зареєстровано п'ять осіб. [PERSON] з 07 січня 2004 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за цією ж адресою зареєстрована дитини позивачів - [PERSON]Частина житлового будинку, розташована за вказаною адресою належить на праві власності матері позивачки [PERSON] на підставі договору дарування, копія якого міститься в матеріалах справи. У вказаній частині будинку, до складу якої входить 12,9 кв. м. житлової площі, зареєстровано 4 особи. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], копія якого міститься в матеріалах справи, батьками [PERSON]є [PERSON] та [PERSON] Позивачі наголосили, що незважаючи на те, що вони були зареєстровані в інших місцях, фактично проживали з 2003 року однією сім'єю разом з батьками позивача [PERSON]за адресою: [ADDRESS].мали спільний побут, вели спільне господарство. Факт сумісного проживання в судовому засіданні підтверджений поясненнями свідків, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які підтвердили, що з 2003 року позивачі мешкають за вказаною адресою, а також їх донька, яка ходила спочатку до дитячого закладу, а потім в гімназію за місцем проживання. Свідки наголосили, що позивачі разом з батьками вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно поміняли вікна та зробили ремонт у квартирі, [PERSON]здавав грошові кошти на ремонт під'їзду, на вхідні двері з кодовим замком, брав участь у заміні стояка водопостачання у під'їзд. Родина займалася похоронами батьків і після смерті батьків позивачі продовжують проживати в спірній квартирі, іншого житла не мають. На підтвердження того, що позивачі проживали з батьками [PERSON]до матеріалів справи надано низку особистих документів батьків, які після їх смерті зберігаються у спірній квартирі, де мешкають позивачі, зокрема, дипломи про освіту, трудові книжки, посвідчення водія, медичну книжку, тощо, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні. Крім того, позивачами в обґрунтування позову надані: платіжні доручення про сплату комунальних послуг, наданих споживачам за адресою: [ADDRESS], платником в яких вказана позивач [PERSON]; договір купівлі-продажу № 299 від 02.08.2008 року, покупцем віконних виробів за яким є позивач [PERSON] та зазначено адресу доставки продукції: [ADDRESS], договір замовлення на поставку столярних виробів від 14.03.2008 року, замовником за яким є позивач [PERSON] та зазначено адресу замовника: [ADDRESS]. Цю ж адресу вказано в наданих позивачами: паспорті споживача послуг інформаційної мережі № [NUMBER] від 07.07.2005 року (споживач [PERSON].); додатку до гарантійного талону на холодильник від 06.02.2007 року (покупець [PERSON].); акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 19.04.2009 року. Також, матеріали справи містять докази проживання дитини позивачів [PERSON] з батьками за адресою: [ADDRESS]. Так, у відповідності до листа Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» (вхідний № 24690 від 11.09.2013 року), дитина [PERSON] перебуває на обліку в лікувально-профілактичному закладі з 17.05.2004 року по теперішній час. На підставі записів в амбулаторній карті (форма № 112/у), виклики лікаря додому під час хвороби дівчинки здійснювалися за адресою: [ADDRESS]. Адміністрація комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 267 компенсуючого типу Харківської міської ради» своїм листом (вхідний № 24682 від 11.09.2013 року) повідомила, що дитина [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад з 02.10.2006 року (наказ від 02.10.2006 року № 52-В) по 31.08.2010 року (наказ від 01.09.2010 року № 48-В) та проживала з батьками за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою Комунального закладу «Харківського навчально - виховного комплексу «Гімназія школа І ступеня» № 24 Харківської міської ради Харківської області» від 05.08.2013 року за вихідним № 279, [PERSON] навчається в 3 класі КЗ «ХНВК № 24» Фрунзенського району м. Харкова і мешкає за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст. 64 Житлового Кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. В судовому засіданні позивачі підтвердили той факт, що вони не зверталися з письмовою заявою в житлові органи з проханням зареєструвати їх у спірній квартирі, так як на той час була усна згода батьків на їх проживання, ніхто не перешкоджав їх проживанню в цій квартирі, відносини між ними були добрі. Відсутність письмової згоди не свідчить про те, що [PERSON] [PERSON]та дитина [PERSON] не набули права користування жилим приміщенням, оскільки фактичними обставинами безспірно встановлено, що вони вселилася зі згоди наймачів батьків [PERSON], проживали у даному приміщенні, як члени сім'ї, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. Також матеріалами справи підтверджується проживання в цій квартирі дитини позивачів з часу народження. Батьки за весь час не ставили питання щодо виселення сина з невісткою, не заперечували проти того, щоб подружжя [PERSON] допомагали сплачувати комунальні послуги, займалися ремонтом та покупали речі в квартиру. В силу п. 4 ст. 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання є адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідач не надав докази, які б спростовували надані докази та підтверджували би той факт, що родина [PERSON] за вказаний час мешкала за адресами їх реєстрації. На момент пред'явлення даного позову, в провадженні Фрунзенського райсуду м. Харкова знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Фрунзенський відділ Державної міграційної служби Головного правління України в Харківській області про визнання особи такої, що втратила права користування жилим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Згідно заочного рішенню Фрунзенського райсуду м. Харкова від 18.06.2014 року було встановлено факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] з 2003 року, у зв'язку з цим він був визнаний таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Це рішення набрало законної сили і 13.08.14р. [PERSON] був знятий з реєстрації, і на теперішній час він ніде не зареєстрований. [PERSON] разом з дитиною зареєстрована у спірній квартирі. Згідно даних реєстраційної служби відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ХМУЮ, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо державної реєстрації права власності на [PERSON], [PERSON] та[PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових доказів на нерухоме майно щодо суб'єкта. За таких обставин, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє -підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивачі посилалися в обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання за ними права ористування житловим приміщенням - квартирою № 129 в буд. 4 по вул. Ощепкова у м. Харкові, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved