Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] ) звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів 58955, 24 грн боргу, яка складається з 44834, 39 грн пені, 4364, 88 грн 3% річних та 975,97 грн інфляційних втрат, а твкож 840,80 грн сплаченого судового збору та 11550,00 грн витрат на правничу допомогу. В обгрунтування позову покликається на те, що в травні 2014 між позивачем та відповідачами був укладений договір купівлі - продажу будівельних матеріалів з доставкою до їхнього місця проживання, а також надання послуг спецтехніки для проведення будівельних робіт. Протягом травня- листопада 2014 позивач поставляв відповідачам на умовах післяплати замовлені будівельні матеріали і надав послуги спецтехнікою на загальну суму 56 106,40 грн. Вказані товари і послуги відповідачами були прийняті, однак провели оплату всього на суму 960 грн. В січні 2018 [PERSON] перерахував на рахунок позивача 500 польських злотих, що в гривневому еквіваленті становило 12084,27 грн. 26.03.2020 Івано-Франківським апеляційним судом винесено постанову, згідно з якою з відповідачів солідарно стягнено суму боргу в розмірі 158679,02 грн , яка складалась з 55 146 грн- вартість будівельних матеріалів, 48 811,74 грн - інфляційних збитків, 61851, 15 грн - пені, 4954,00 - 3% річних від простроченої суми. Станом на 10.07.2020 боржники рішення суду не виконали, борг не повернули, у зв"язку з чим у нього виникло право на стягнення пені за період з 25.11.2017 до 14.07.2020 у розмірі 44834,39 грн, 4364,88 грн трьох процентів річних та 9 755, 97 грн інфляційних витрат. Наведене стало підставою звернення до суду з даним позовом. 24.07.2020 ухвалою судді Долинського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі зі стадії підготовчого судового засідання. Відповідачам надано строк на подання відзиву, однак своїм правом на відзив вони не скористались. 23.09.2020 відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі ні в підготовче, ні в судові засідання не з"явились, заяв про відкладення справи чи про причину неявки суду не направляли, хоч про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать оголошення про виклик до суду, викладені на офіційному сайті Долинського районного суду. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов до переконання про задоволення позову, враховуючи таке: Відповідно до постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 26.03.2020 з [PERSON] та [PERSON] на користь ФОП [PERSON] солідарно стягнуто суму боргу в розмірі 158679,02 грн , яка складається з 55 146 грн- вартість будівельних матеріалів, 48 811,74 грн - інфляційних збитків, 61851, 15 грн - пені, 4954,00 - 3% річних від простроченої суми. Також стягнуто судові витрати по справі (а.с 4-7). Станом на 10 липня 2020 року, відповідачі рішення апеляційного суду в добровільному порядку не виконали, грошові кошти не повернули. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, як Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в своїй постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналізуючи наведене, оскільки рішення апеляційного суду про стягнення вказаної вище суми боргу не виконане, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання відповідачами на суму заборгованості нараховується пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати. Обрахунки позивача, що здійснені на суму заборгованості 58955, 24 грн. щодо пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, є вірними. Так, зважаючи на кількість днів прострочення у період з 25.11.2017 до 14.07.2020, сума пені складає 44834,39 грн., а сума 3% річних становить 4364, 88 грн, які відображені у звіті по здійсненим розрахункам та у самому розрахунку (а.с. 8). З огляду на періоди нарахування, кількість днів прострочення та індекс інфляції, сума нарахування інфляційних втрат, згідно з результатами розрахунку, становить 9 755, 97 грн (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] у порушення вимог договору купівлі продажу та норм ЦК України, не виконали взятого на себе зобов`язання, та не виконують постанову Івано-Франківського апеляційного суду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд приймає розрахунки позивача, оскільки вони відповідають положенням закону. Щодо вирішення позовної вимоги про відшкодування судових витрат, понесених позивачем в тому числі за правничу допомогу адвокатом в розмірі 11550 грн, суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин 4-6\~ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"\~\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються за участь у судовому засіданні при розгляді справи та у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд встановив, що позивач уклав з адвокатом Парфаном Т.Д. договір про надання правової допомоги 27.04.2018 (а.с. 13), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №429 від 05.07.2002 (а.с. 14), довіреність від 27.04.2018 (а.с. 12), детальний опис послуг, наданих ФОП [PERSON] на суму 11550,00 грн від 10.11.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордера №2/11 від 10.11.2020 про прийняття адвокатом Парфаном Т.Д. від ФОП [PERSON] 11550 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного, у зв"язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати за надані правничі послуги адвокатом в розмірі 11550,00 грн також слід задовольнити та стягнути їх з відповідачів по 5775, 00 грн з кожного. Окрім наведеного, з [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути 840,80 грн сплаченого позивачем судового збору по 420,40 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved