Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» 10 листопада 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. В подальшому 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, відповідно до якого позивач набув права вимоги, в тому числі за договором від 11 квітня 2007 року № 1601/0407/88-138, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON]. Позивач вказував, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала умови договору, станом на 10 вересня 2015 року має заборгованість. Крем того, в забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним кредитним договором, 09 квітня 2010 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 266605,07 грн. солідарно, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником відповідача [PERSON], в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідачами повністю сплачено суму заборгованості за даним кредитним договором, яка була стягнута заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2012 року, тому договір є таким, що припинив свою дію. Також посилався на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не має права нараховувати відсотки за кредитним договором, не має генеральної валютної ліцензії. Тому в задоволенні вимог просив суд відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1601/0407/88-138, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії в розмірі 20000 дол. США, а відповідач зобов'язалася повернути наданий кредит до 11 квітня 2010 року. Також встановлено, що згідно з умовами договору за користування кредитними коштами відповідач зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 15 % річних. Також 09 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки № 1601/0407/88-138-Р-1, за умовами якого відповідач [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів за кредитним договором. Як встановлено в судовому засіданні, банк виконав взяті на себе за договором зобовязання, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання в терміни, встановлені договором, належним чином та в повному обсязі не виконувала. Встановлено, що у звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором за позовом ПАТ «Сведбанк» заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2012 року, яке вступило в законну силу, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 1601/0407/88-138 від 11 квітня 2007 року в розмірі 21332 долари США 04 центи, що в еквіваленті складає 170336,34 грн. та пені 2906,30 грн., а всього 173242,64 грн. Як встановлено судом, згідно з зазначеним вище заочним рішенням з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1601/0407/88-138 від 11 квітня 2007 року, яка існувала станом на 12 серпня 2011 року, в тому числі як прострочене тіло кредиту, так і тіло кредиту, що підлягало достроковому стягненню. Згідно з постановами державного виконавця Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції [PERSON] від 09 квітня 2015 року, винесених в межах виконавчого провадження ВП № 33192796 та ВП № 42961284, рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-3352/11 (провадження № 2/1609/283/12) виконано в повному обсязі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд стягнути заборгованість з відповідачів, розраховану станом на 10 вересня 2015 року, а саме: за кредитом 10562,62 долари США, що за курсом НБУ станом на час здійснення розрахунку заборгованості складає 232049,48 грн., по відсотках 1572,93 долари США, що складає 34555,59 грн. Оскільки заборгованість за тілом кредиту, в тому числі простроченим, стягнуто за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2012 року, в цій частині вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати відсотків за кредитним договором, позивачем в поданій до суду позовній заяві предявлені вимоги про стягнення розміру процентів, розрахованих за інший період, після ухвалення судового рішення в справі № 2-3352/11. Даний розмір заборгованості позивачем здійснено відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору. Тому позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з відповідачів суми відсотків є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також судом встановлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. В подальшому 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, відповідно до якого позивач набув права вимоги, в тому числі за договором від 11 квітня 2007 року № 1601/0407/88-138, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON]. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині стягнення відсотків за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1601/0407/88-138 від 11 квітня 2007 року в розмірі 34555 грн. 59 коп. нарахованих відсотків. Посилання відповідача в судовому засіданні на ту обставину, що до позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло лише право вимоги в межах нарахованих відсотків, не може бути прийняте судом до уваги. Відповідно до норм ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, норми законодавства передбачають можливість передачі права вимоги , яке виникне в майбутньому. Як встановлено судом, в укладеному між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» догові факторингу його сторони передбачили право фактора нараховувати, в якості нового кредитора, в тому числі і проценти по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів. За нормами законодавства клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності, а фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). При цьому нормами ЦК України не встановлено жодних обмежень щодо складу осіб (боржників), по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу. Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Крім того, відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги, яке має наслідком заміну кредитора у зобов'язанні, передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи предмет договору факторингу, до фактора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи умови щодо валюти кредитування. З матеріалів справи убачається, що договори факторингу є укладеними у відповідності до вимог закону, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. При цьому відсутність валютної ліцензії у ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідачів, оскільки чинне законодавство не вимагає її наявності під час здійснення операцій факторингу. Також з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі по 689 грн. з кожного.

Outcome: partial