Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказав, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 1985 року. Від сумісного проживання мають двоє повнолітніх дітей. Шлюбні відносини з відповідачем не склались у зв»язку з різними поглядами на життя, наміру миритись не має. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, але не заперечує проти задоволення позовних вимог. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім"ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обгрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Так, відміткою в паспорті про сімейний стан та свідоцтвом про шлюб стверджується, що сторони із 26 травня 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Судом надавався строк для примирення сторін, однак, в судовому засіданні заявили, що примирення між ними неможливе та просять розірвати їх шлюб. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а в даному випадку сторони не мають наміру зберегти шлюб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім»я розпалась повністю та остаточно, і зберегти її неможливо. Віповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 3), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач не заявила клопотання про зміну прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити прізвище відповідача без змін «[PERSON]». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв»язку з чим,

Outcome: approved