Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом по якому просить суд визнати незаконними дії виконуючого обов`язки директора Державного підприємства\~ « Одеський державний цирк» [PERSON]\~ по винесенню наказу № 0059 від 15.09.2015 року та скасувати наказ за № 0059 від 15.09.2015 року, виданий виконуючим обов`язки\~ директора Державного підприємства « Одеський державний цирк» [PERSON]; визнати незаконними дії виконуючого обов`язки директора Державного підприємства\~ « Одеський державний цирк» [PERSON]\~ по винесенню наказу № 0060 від 15.09.2015 року та скасувати наказ за № 0060 від 15.09.2015 року, виданий виконуючим обов`язки директора Державного підприємства\~ « Одеський державний цирк» [PERSON] про призначення [PERSON] на посаду комерційного директора цирку з посадовим окладом згідно штатного розпису. 12.11.2015 року представником позивача в судовому засіданні було надано уточнення до позову, по якому просив суд, зокрема, визнати незаконними дії виконуючого обов`язки директора Державного підприємства\~ « Одеський державний цирк» [PERSON]\~ по винесенню наказу № 0075 від 10.11.2015 року та скасувати наказ за № 0075 від 10.11.2015 року, виданий директором Державного підприємства\~ « Одеський державний цирк» [PERSON], а також стягнути з ДП « Одеський державний цирк» заробітну плату за час вимушеного прогула з 10.11.2015 року. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 15.09.2015 року керівництвом ДП « Одеський державний цирк» в особі в.о. директора [PERSON] видано наказ № 0059, яким скасовано наказ № 12 від 23.02.2015 року про переведення заступника директора по побуту [PERSON] на посаду комерційного директора на підставі неправомірних дій [PERSON]- колишнього директора Одеського цирку, трудові відносини з яким припиненні згідно контракту 07.02.2015 року. 15.09.2015 року в.о. директора ДП « Одеський державний цирк» [PERSON], видано наказ № 0060 про зарахування [PERSON] на посаду комерційного директора цирку з посадовим окладом згідно штатного розпису. 10.11.2015 року в.о. директора « Одеський державний цирк» [PERSON] видано наказ № 0075, яким [PERSON] звільнено по ст. 40 п. 1 КУпАП України у зв'язку зі скороченням штатної посади заступника директора по побуту та відмовою переведення на іншу запропоновану посаду, з виплатою компенсації за невикористану відпустку. Позивач вважає вищезазначені дії відповідача незаконними та такими, що порушють її права. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Надала до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що вважає позов незаконним, необгрунтованим та таким що задоволенню не підлягає. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 15.09.2015 р. керівництвом Державного підприємства „Одеський державний цирк" в особі виконуючого обов'язки директора [PERSON] видано наказ за № 0059 . Згідно з № 1 цього наказу, скасовано наказ № 12 про переведення від 23.02.2015 р. заступника директора по побуту [PERSON] на посаду комерційного директора на підставі неправомірних дій громадянина [PERSON] - колишнього директора Одеського цирку, трудові відносини з яким припинені згідно контракту 07.02.2015 року. У цей самий день, 15.09.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП „Одеський державний цирк" [PERSON] видано наказ за № 0060 про зарахування [PERSON] на посаду комерційного директора цирку з посадовим окладом згідно штатного розпису. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП України. КЗпП України не передбачає такої підстави припинення трудових правовідносин, як скасування наказу про прийняття (переведення) на роботу. Згідно з п. 84 ч. 1 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади", затвердженої Постановою КМ України від 30.11.2011 за № 1242, накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань. Пунктом 85 Інструкції передбачено, що проекти наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо) готує кадрова служба на підставі доповідних записок керівників структурних підрозділів, заяв працівників, трудових договорів та інших документів. Крім цього, згідно з п.101 Інструкції, у кожному пункті наказу (розпорядження) з кадрових питань зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо). У наказі за № 0059 відсутня підтверджена у встановленому законом порядку підстава його видання (п.101 Інструкції). Посилання на неправомірні дії громадянина [PERSON] - колишнього директора Одеського цирку, трудові відносини з яким припинені згідно контракту 07.02.2015 р., як на підставу для скасування наказу про переведення, не мають документального підтвердження, оскільки будь-яких судових рішень з приводу неправомірності дій [PERSON] не існує та судом не виносилось. Крім того, визнання дій посадових осіб незаконними є виключно компетенцією суду, та не належить до компетенції виконуючого обов'язки ДП «Одеський державний цирк», тобто Відповідачем перевищені службові повноваження, та здійснено привласнення повноважень суду, що суперечить ст. 124 Конституції України. Як виходить з викладеного, наказ за № 0059 не відноситься до категорії кадрових наказів, а також будь-якої іншої категорії управлінських документів, які створюються під час діяльності підприємством, що свідчить про його незаконність. Згідно з п. 92 Інструкції, якщо наказом (розпорядженням) відміняється попередній розпорядчий документ, у розпорядчій частині зазначається пункт, який повинен починатися із слів: "Визнати таким, що втратив чинність,...". Наказом за № 0059 не визнано таким, що втратив чинність наказ про призначення Позивача на посаду, що також свідчить про його незаконність. Незважаючи на вищенаведене, Відповідачем видано наказ за № 0060 про зарахування [PERSON] на посаду комерційного директора цирку з посадовим окладом згідно штатного розпису. Підстави припинення трудового договору викладено в ст. 36 КЗпП України. Станом на даний час трудовий договір з Позивачем не припинено у встановленому законом порядку, отже у штаті Відповідача не має вакантної посади комерційного директора цирку. Наказ № 0060 підлягає скасуванню на підставі того, що діючим законодавством не передбачено прийняття на роботу двох працівників на одну штатну одиницю з укладенням трудового договору на повний робочий час. Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Стаття 51 КЗпП України вказує, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частина 1 статті 3 КЗпП України передбачає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів, при розгляді справ про поновлення на роботі» судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується систематичне невиконання позивачем своїх службових обовязків, суд приходить до висновку, що накази підлягають скасуванню. Крім того, відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України,у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При цьому суд враховує, що, згідно до п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Суд погоджується з вимогою позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розраховуючи суму із, наданої позивачем, довідки про заробітну плату та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.11.2015 року в розмірі 44\~167, 68 грн. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved