Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,в інтересах яких діє адвокат Дашко Юрій Іванович звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору міни, посвідченого Державним нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Тимошенком М.М. (реєстр №1305) набули у власність у рівних частках квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначена квартира була зареєстрована 18.03.1998 року на праві власності за позивачами в МДП «Інвентаризатор» у відповідності до положень діючого на той час законодавства. Однак оригінали документів на право власності на вказану квартиру згодом були втрачені власниками. При яких обставинах та коли саме вони не пам?ятають, оскільки вже давно переїхали проживати до м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Наразі власники квартири мають намір продати зазначену квартиру. Однак відсутність правовстановлюючих документів заважає їм це зробити. Звернувшись до Кремінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу дублікату договору міни, їм було відмовлено та повідомлено про те, що видати дублікат вищевказаного договору міни нотаріальна контора не має можливості, так як справи Кремінської державної нотаріальної контори по 2000 рік включно передані на зберігання до Луганську, на цей час це тимчасово окупована територія України, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Тому просять\~суд визнати\~за ними\~в рівних\~частках (по\~1/4\~частці за\~кожним)\~право власності\~на житлову\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач\~вправі відмовитися\~від позову\~(всіх\~або частини\~позовних вимог),\~відповідач має\~право визнати\~позов (всі\~або частину\~позовних вимог)\~на будь-якій\~стадії судового\~процесу.\~Згідно ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у рівних частках належить на праві власності квартира, за адресою: [ADDRESS] (а.с.17,18,19,20). Позивачі мають намір розпорядитися зазначеною квартирою на власний розсуд, проте оригінали документів на право власності на вказану квартиру були втрачені. Звернувшись до Кремінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу дублікату договору міни, їм було відмовлено та повідомлено про те, що видати дублікат вищевказаного договору міни нотаріальна контора не має можливості, так як справи Кремінської державної нотаріальної контори по 2000 рік включно передані на зберігання до Луганську, на цей час це тимчасово окупована територія України, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження (а.с.16). Отже відновити правовстановлюючий документ на житло, або ж отримати його дублікат не представляється можливим. Тим самим, наявною є підстава задля визнання за позивачами права власності на зазначене нерухоме майно, із-за втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивачі в позасудовому порядку позбавлені можливості відновити свої права на вищезазначену квартиру, що належить їм на праві спільної часткової власності, і змушені звертатися до суду. Згідно зі\~ст. 317 Цивільного кодексу України \~власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~319\~ ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої\~статті 11 ЦК України\~цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК Українипередбачає лише у ст.ст.\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1\~ст. 328 ЦК України).\~Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із\~Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014\~тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до\~Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до\~\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї\~Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.\~\~ \~\~Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки суд з"ясував, що кожним із позивачив втрачено документ, який засвідчує його право власності на зазначену квартиру, яке було набуто ними на законних підставах, і це право потребує захисту у зв`язку з неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від них обставин, слід задовольнити позовні вимоги. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі вище викладеного, ст. ст. 317, 319, 328, 392ЦК України, та

Outcome: approved