Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. Позов мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка з неповнолітнім сином [PERSON]. З жовтня 2014 року відповідачка зі своїм сином жодного разу не з"являлась в вищезазначеній квартирі, житловим приміщенням не користувалася та не цікавилася, особистих їхніх речей у квартирі немає. Позивачка змушена оплачувати комунальні послуги за відповідачку та не може оформити субсидію на квартиру. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року до участі у справі в якості органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб залечено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів зазначених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Прокурор Євчук М.М. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, суду дала показання та вказала що на протязі тривалого часу не бачила відповідачку з її сином у квартирі позивачки. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, надала суду аналогічні показання. Відповідачка [PERSON], представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та показання свідків, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право на користування належним їй житловим приміщенням. Як вбачається з копії договору міни Серія АЕР № 217070 від 23.03.2002 року(а.с.4), копії будинкової книги (а.с. 9-11) позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги на цю квартиру (а.с.9-11) та довідкою обслуговуючого кооперативу "Космос-101А, Б" №6/1 від 06.02.2015 року (а.с.5). Позивачка вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки та її сина перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу "Космос-101А, Б" №6/1 від 06.02.2015 року відповідачка із сином по місцю реєстрації не проживають(а.с.5), крім цього, даний факт був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Отже, відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS] понад рік, не несе витрати по утриманню житла, а тому її із сином слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved