Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02.09.2004 року [PERSON], [INFO], було визнано безвісно відсутнім. У лютому 2014 року з листа Головного Управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України він дізнався про зазначене рішення та у червні 2014 року звернувся з заявою про його скасування. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що з 2003 року він мешкає у м.Магадані Магаданської області Російської Федерації, про що свідчить реєстрація його з 12.02.2003 року за адресою: [ADDRESS]. Оскільки існування рішення про визнання його безвісно відсутнім порушує його права, він просив його скасувати, під час розгляду справи просив керуватися ст.44 ЦК РФ, ст.280 ЦПК РФ, законодавством України. В судове засідання заявник не з*явився, у заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі через віддаленість місця проживання, на задоволенні заяви наполягав. Заінтересована особа, [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про причини відсутності суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив: Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 вересня 2004 року, по справі 2-1767/2004, на підставі заяви [PERSON], було визнано безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], що народився у с-щі Красна- Поляна Вятсько-Полянського району Кіровської області. ( а.с.11). На час постановлення рішення Волноваським районним судом Донецької області, з 12.02.2003 року, заявник мешкав у [ADDRESS], - про що свідчить копія паспорту заявника, завірена нотаріусом Магаданського нотаріального округу, [PERSON] ( а.с. 6-10) та довідка з місця реєстрації, видана МБУ «Горжилсервис» м.Магадан, згідно якої, [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з 12.02.2003 року ( а.с.5). Як вбачається з заяви, заявником визначено право, що підлягає застосуванню під час розгляду справи - ст..44 ЦК РФ, ст.280 ЦПК РФ, законодавство України, але у відповідності з частиною 1 статті 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов*язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.25 Конвенції від 22.01.1993 року про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (ратифікованої Верховною радою України 10.11.1994 року), яка застосовується у відносинах між Україною та Російською Федерацією, при розгляді справ про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим і справ про встановлення смерті установи юстиції Договірних сторін повинні застосовувати законодавство своєї держави, тобто, при розгляді даної заяви, підлягає застосуванню законодавство України. Згідно статті 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з*явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Оцінюючи достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені заявником вимоги обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими доказами, не суперечать закону, тому підлягають задоволенню. На підставі ст..45 ЦК України,

Outcome: approved