Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Автокооперативу № 40 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, в якому просила визнати незаконним рішення правління автокооперативу № 40 від 31 грудня 2010 року за № 12 про прийняття в члени автокооперативу [PERSON]; визнати за нею власності на будівельні матеріали та обладнання, які використані для будівництва гаражу № 133 в автокооперативі № 40, розташованого в с. Новоселівка, Чернігівського району та області; визнати за позивачем права забудовника на цей незданий в експлуатацію гараж. В обгрунтування позову зазначала, що 06 червня 2009 року помер чоловік позивача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі гараж № 133 в автокооперативі №40. Гараж був побудований за її кошти, але іншого спадкоємця [PERSON] було прийнято в члени авто кооперативу без врахування її інтересів. До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про уточнення позовних вимог в якій фактично змінила підставу та частково предмет позову, і просить визнати за нею право власності на 1/4 частину будівельних матеріалів та обладнання, які використані для будівництва гаражу № 133 в автокооперативі № 40, як за спадкоємицею першої черги, та визнати за нею права забудовника на цю частину незданого в експлуатацію гаражу на цій же підставі. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали змінені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Додатково позивач пояснила, що не змогла оформити права на гараж, оскільки він не був зареєстрований як обєкт нерухомості і нотаріус не міг видати на нього свідоцтво про право на спадщину у відповідній частині. Раніше позов не подавала, бо тривав розгляд справи за позовом [PERSON] про визнання за ним права власності на гараж. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач повинна була дізнатися про порушення її прав щодо спірного гаража через 6 місяців після смерті чоловіка, тобто 06.12.2009. Також зазначив, що вона не може змінювати позовні вимоги, оскільки справа направлена судом касаційної інстанції на новий судовий розгляд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до копії свідоцтва про одруження позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 13 жовтня 2000 року (а.с.6). 06 червня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 120071 (а.с.5). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії спадкової справи № 820/2009 зясовано, що із заявою про прийняття спадщини після померлого 06 червня 2009 року [PERSON] звернулися дружина спадкодавця [PERSON], син спадкодавця [PERSON] [PERSON] заявами про відмову від спадщини на користь останнього звернулися мати спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] (а.с.62-69). Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Зі спадкової справи вбачається, що всі спадкоємці [PERSON] мали право на ? частині спадкового майна кожний, але в силу того, що мати спадкодавця та один з його синів відмовилися від спадщини на користь відповідача, то позивачка має право на ? частину спадкового майна, а відповідач [PERSON] на ? частини. У 1989 році [PERSON] вступив до автокооперативу № 40 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів згідно протоколу №1 від 01 вересня 1989 року. Згідно довідки автокооперативу № 40 від 12 грудня 2009 року, за [PERSON] числився гараж № 133, будівництво якого розпочато в 1989 році. (а.с.7). Право власності на гараж № 133 в автокооперативі № 40, розташованого в с. Новоселівка, не зареєстровано, що підтверджується довідкою комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 168 від 04 лютого 2013 року (а.с. 48). Ці обставини визнаються та не заперечуються сторонами. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 липня 2010 року (а.с.97) за відповідачем було визнано право власності на спірний гараж в порядку спадкування після смерті батька. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2012 року, за апеляційною скаргою [PERSON], заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 липня 2010 року було скасовано, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. (а.с.17-19) Отже за нормами ст. 331 Цивільного кодексу України, яка регулює спірні правовідносини під час розгляду даної справи, позивачка має право на ? частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва гаражу № 133 в автокооперативі № 40, внаслідок чого за нею можливо визнати права забудовника на 1/4 частину незданого в експлуатацію гаражу. Також суд приходить до висновку, що строк позовної давності нею не пропущений з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з положеннями ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач про порушення своїх прав як спадкоємця після смерті чоловіка дізналася під час оскарження заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 липня 2010 року, яке було переглянуто апеляційним судом Чернігівської області 02 лютого 2012 року,\~\~тому\~\~суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Крім того, відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну\~ давність. На підставі викладеного,

Outcome: approved