Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У листопаді 2017 року, позивач звернувся із заявою про встановлення факту що має юридичне значення мотивуючи таку тим, що його батько [PERSON] [INFO], був поляком, дідусь та бабуся по лінії батька були теж поляками та сповідували римо-католицьку віру. Батько позивача народився на території України в с.Артирівка Ананьївського повіту Одеської губернії (в цей час с.Артирівка Окнянського району Одеської області), а з 1960 року мешкав на території р. Молдова, дотримуючись традицій цієї національності. Батько виховувався відповідно до польських традицій, сповідав католицьку віру, святкував польські свята, володів польською мовою та вважав себе поляком. В часи репресій батько приховував свою національність та змушений був називати себе за національністю „руський". Метричні документи про його народження не збереглись. У 2017 року, позивач звернувся до Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації із запитом про надання йому довідки про народження батька [PERSON] [INFO]. Але, остання надала листа за № ч-2993 від 29 вересня 2017 року, в якому зазначила, що метричні книги про народження церкви с. Артирівка Ананівського повіту Одеської губернії (тепер с.Артирівка Окнянського району Одеської області) з 1920-1922 рік не збереглися, у зв'язку з чим, надати довідку про народження батька [PERSON] неможливо. Позивач зазначив, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності. У зв'язку з чим він звернувся до суду з даною заявою та просить таку задовольнити. Заявник в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник Овідіопольського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеської області повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але направив клопотання, в якому просить суду розглянути справу без участі його представника. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого (повторно) від 16 серпня 2006 року Дубосарським РАКС р. Молдова, який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Дубосарським РАКС р. Молдова 25.04.2014 року. У 2017 року позивач звернувся до Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації із запитом про надання йому довідки про народження батька [PERSON] [INFO], але йому було відмовлено в наданні такої довідки посилаючись не те, що метричні книги про народження церкви с.Артирівка Ананівського повіту Одеської губернії (тепер с.Артирівка Окнянського району Одеської області) з 1920-1922 рік не збереглися, що підтверджується довідкою за № ч-2993 від 29 вересня 2017 року Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації. Факт належності [PERSON] (батька заявника) до польського походження підтверджують свідки: гр.[PERSON] [INFO] який мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свідки свідчать про те, що [PERSON] виховувався відповідно до польських традицій, сповідав католицьку віру, святкував польські свята, володів польською мовою та вважав себе поляком. Законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС. Також, така ж позиція була висловлена листом Міністерства юстиції України за №В-350-35 від 13.07.1999 року. Частиною 2 ст.256 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 цього Кодексу Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Відповідно до ч.2 ст.300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статтями 1,3 Закону України "Про національні меншини в Україні", гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Аналізуючи зазначені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що встановлення факту дасть можливість відновити національність батька заявника та встановити його національну приналежність, а відтак підтвердити його польське походження, а тому вважає, що заяву про встановлення факту, приналежності його батька до національності «поляк» є обґрунтованою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved