Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У лютому 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до ТОВ «Авто Ексклюзив Плюс»про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В позовній заяві зазначено, що 14 грудня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Авто Ексклюзив Плюс» було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №9/ПД-0097, за яким сторони зобов'язались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (надалі - основний договір) - автомобіля марки MAZDA СХ 5 2017 року випуску на умовах попереднього договору. Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобов'язались укласти основний договір у строк до 14 грудня 2017 року за умови повного виконання позивачкою, пункту 2.1. попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату, транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладено на п'ятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобов'язується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору від 14 грудня 2017 року [PERSON] здійснила оплату авансу відповідачу в сумі 66 000 грн. Станом на 20 грудня 2017 року (передбачену попереднім договором дату укладення основного договору) основний договір між сторонами укладено не було. Жодних повідомлень від відповідача про придбання чи непридбання транспортного засобу для його наступної передачі на адресу [PERSON] від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що, відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України, свідчить про припинення зобов'язання, встановленого попереднім договором. 22 грудня 2017 року позивачкою на адресу відповідача було надіслано заяву про повернення сплаченого авансу на умовах попереднього договору. 22 січня 2018 року отримано відповідь, в якій зазначено, що повернення виплаченого авансу по попередньому договору купівлі продажу транспортного засобу не передбачається. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «Авто Ексклюзив Плюс» на свою користь суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 66 000 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі. Представник відповідача ТОВ «Авто Ексклюзив Плюс» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 14 грудня 2017 року між сторонами укладено попередній договір №9/ПД-0097 купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.5-6). Згідно п.п.1.1, 1.2, 1.5 попереднього договору сторони зобов'язалися 14 грудня 2017 року укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу - MAZDA СХ 5, 2017 року випуску, який продавець зобов'язався придбати у третіх осіб для його подальшого відчуження покупцю. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбане продавцем з метою його відчуження покупцю, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 01 жовтня 2018 року. На виконання п.п. 2.1, 2.2 попереднього договору на підтвердження своїх дійсних намірів на укладення основного договору позивач вніс на розрахунковий рахунок відповідача аванс в розмірі 66000 грн. (а.с.7). Так, статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що посилання позивача на порушення відповідачем порядку визначення істотних умов попереднього договору не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Такий порядок визначення істотних умов передбачений пунктом 1.6. попереднього договору, згідно якого умови основного договору, які не визначені сторонами в попередньому договорі, визначаються сторонами в основному договорі, враховуючи побажання покупця та реальність їх виконання продавцем. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. З матеріалів справи слідує, що, у встановлений у попередньому договорі строк, сторони основний договір так і не уклали, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи непридбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись. У зв'язку з цим, 22 грудня 2017 року позивачем на адресу відповідача направлено заяву про повернення йому авансового платежу у розмірі 66000 грн. (а.с.8). Вказані кошти позивачу на день розгляду справи в суді не повернуто. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 грудня 2017 року та відсутність у нього дійсного наміру на укладення основного договору. Оскільки, укладання основного договору між сторонами у майбутньому є неможним у зв'язку з тим, що позивач втратив довіру до відповідача, він наполягає на поверненні сплаченого ним авансу у розмірі 66000 грн. Так, відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч.2 ст.1214 ЦК України випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. В порушення зазначених норм закону відповідач на час розгляду справи добровільно не повернув позивачу безпідставно набуті ним грошові кошти. Враховуючи те, що зобов'язання між позивачем і відповідачем за попереднім договором на день розгляду справи є невиконаним через винну поведінку відповідача, суд вважає, що грошові кошти в сумі 66000 грн., сплачені позивачем на користь відповідача в якості авансу за попереднім договором, є такими, що набуті без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу. Під час подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір"». Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved