Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Грін Фактор» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 20.03.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛМ-00431697, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 04.04.2019 року включно ( п.1.3 Договору) та зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня наступного після закінчення строку, передбаченого п.1.3 Договору , тобто з 05.04.2019 року до закінчення строку дії кредитного договору - 23.06.2019 року включно. Також, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту або процентів за користування кредитом кредитодавець має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі 2,5% від суми залишку кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення строку закінчення кредитного договору до дня повного погашення заборгованості за кредитом, що передбачено п.5.6 кредитного договору. Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, провівши успішну видачу займу (кредиту) на картку [PERSON] в сумі 6 700 грв. В свою чергу боржник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у визначені кредитним договором строки заборгованість не погасила, ухиляючись від виконання обов`язків за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 20.02.2020 року, виникла заборгованість у розмірі 62 485, 06 грн., що складається з: 6 700, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 15 044 грв. - заборгованість по процентам, з яких 2 144, 00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом відповідно до п. 1.4.1 Договору та 12 900,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом відповідно до п. 1.4.2 Договору; 40 535, 00 грн. - пеня , відповідно до п. 5.6 Договору; 206, 06 грн. - 3 % річних від простроченої суми, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. 07.08.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та ТОВ «Грін Фактор» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Мані» відступило ТОВ «Грін Фактор» право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним 20.03.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] . Враховуючи викладене, посилаючись на ст. ст. 15, 16, 512-514, 525, 526, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позивач ТОВ «Грін Фактор» просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 485, 06 грн. та судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, в наданій на адресу суду 09.06.2020 року заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 65, 69). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі (ас.81). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 15.04.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 35- 37); - 14.05.2020 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.61). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: - судом встановлено, що 20.03.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛМ-00431697, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6 700, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів до 04.04.2019 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2, 0 % за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту до 04.04.2019 року та зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% за кожен день з 05.04.2019 року до закінчення строку дії кредитного договору , а саме до 23.06.2019 року включно ( п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.4.1, 1.4.2 Договору) (а.с. 7-11). Відповідно до п. 3.3 Договору заборгованість за кредитом підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором кредиту (ас.8). Відповідно до п.5.6 Договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування кредитом, кредитодавець має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення строку закінчення кредитного договору до дня повного погашення заборгованості за кредитом (ас.9). 07.08.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та ТОВ «Грін Фактор» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Мані» відступило ТОВ «Грін Фактор» право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним 20.03.2019 року між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] (а.с. 18-24). 07.08.2019 року ТОВ «Лайм Мані» направило [PERSON] письмове повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, яке виникло з кредитного договору ЛМ-00431697 від 20.03.2019 року (ас.25). На час розгляду справи судом кредитний договір недійсним, розірваним або припиненим не визнано. Кредит видавався шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок клієнта, зазначений в заявці. Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить повідомлення ТОВ "Платежі онлайн» про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] за вказаним договором в сумі 6 700, 00 грн. (ас.13). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 20.02.2020 року становить 62 485, 06 грн. та складається з: 6 700,00 грн. - заборгованість за кредитом; 15 044 грв. - заборгованість по процентам, з яких 2 144, 00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, відповідно до п. 1.4.1 Договору та 12 900,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, відповідно до п. 1.4.2 Договору; 40 535, 00 грн. - пеня , відповідно до п. 5.6 Договору; 206, 06 грн. - 3 % річних від простроченої суми, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 27). Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Крім того, суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з`явився і жодним чином позовні вимоги не спростував. Докази того, що станом на момент розгляду справи заборгованість за спірним кредитним договором погашена, в матеріалах справи відсутні. Також доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч.1 ст. 1084 ЦК України). Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зазначений кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Лайм Мані»: www. vashagotivochka .ua. Під час реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ позичальник [PERSON] надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», то примірник кредитного договору був наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті товариства. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулює Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд враховує, що позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та виходить з наступного. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору закінчився 23.06.2019 року ( п. 1.2 Договору), однак, звернувшись до суду з цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача, в тому числі, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, яка нарахована за період з 24.06.2019 року по 20.02.2020 року (ас.27), тобто після закінчення строку дії кредитного договору, за ставками, визначеними п. 5.6 Кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втім, після закінчення строку дії кредитного договору кредитодавець втрачає право нараховувати передбачену договором пеню за прострочення виконання зобов`язань, натомість кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення пені за ставками, визначеними кредитним договором. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі № 175/4753/15-ц, позицією Великої палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28.03.2018 року № 14-10цс-18. Відтак, після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати пеню за межами строку дії договору, а відтак необгрунтованою є вимога позивача про стягнення пені обрахованої поза межами дії кредитного договору за період з 24.06.2019 року по 20.02.2020 року. За таких обставин, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитним договором станом на час закінчення строку дії кредитного договору, а саме станом на 23.06.2019 року, у розмірі 21 950, 06 грн., яка складається з: 6 700,00 грн. - заборгованість за кредитом; 15 044 грв. - заборгованість по процентам, з яких 2 144, 00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом відповідно до п. 1.4.1 Договору та 12 900,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом відповідно до п. 1.4.2 Договору; 206, 06 грн. - 3 % річних від простроченої суми, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою визначеною Законом № 3674-VІ). При пред`явлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 102, 00 грв. (ас. 1,30). Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування понесених судових витрат в розмірі 735, 70 грв., з наступного розрахунку: 21 950,06 : 62 485, 06 х 100 = 35 % (тобто позовні вимоги задоволені на 35 % від заявлених); 2 102, 00 х 35 % = 735, 70 грв.

Outcome: partial