Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 5 655,58 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], станом на 25.11.2013 року має зазначену заборгованість за житлово-комунальні послуги. Попередньо за заявою ТОВ «Перший український експертний центр» Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 755/18931/13-ц від 12.08.2013 року про стягнення з [PERSON] суми боргу по оплаті житлово-комунальних послуг, який за заявою відповідача скасовано судом 24 жовтня 2013 року. Представник позивача Василюк А.В. в судовому засіданні підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у письмових поясненнях на позов, посилаючись на протиправність та необґрунтованість вимог, пояснили, що позивач не є легітимним балансоутримувачем, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надання комунальних послуг відповідачем були укладені з експлуатуючою організацією житлового комплексу ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос» ПАТ ХК «Київміськбуд», які не розривались, офіційного повідомлення про зміну балансоутримувача будинку не було, [PERSON] відповідних договорів з позивачем не укладав, у зв»язку з цим будь-які обов»язки перед останнім з боку відповідача відсутні. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності, виданого Головним управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2008 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі № 564-18 за реєстровим № 45504 від 19 червня 2008 року (а.с. 3, 3 зв.). Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов"язує; власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно довідки по формі № 3, виданої ТОВ «Перший український експертний центр» від 10.07.2013 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідач та члени його сім»ї: дружина [PERSON] та малолітній син [PERSON] (а.с. 4). Житловий будинок [ADDRESS] переданий на баланс та обслуговування експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», згідно рішення правління ПАТ «ХК Київміськбуд» від 15.08.2012 року № 29 (а.с. 6, 6 зв). На підставі вказаного рішення наказом ТОВ «Перший український експертний центр» № 2/1 від 01.10.2012 р. прийняло житловий будинок [ADDRESS] на баланс обслуговування та подальшу експлуатацію, що підтверджується додатком № 1 до наказу та Актом приймання-передачі від 01.10.2012 р. (а.с. 7-9). Суд не може прийняти до уваги заперечення представників відповідача про те, що ТОВ «Перший український експертний центр» не є легітимним балансоутримувачем, оскільки вищевказані рішення та наказ недійсними не визнавались. Згідно Статуту ТОВ «Перший український експертний центр», основними напрямками діяльності товариства, серед іншого, є надання житлово-комунальних послуг юридичним та фізичним особам; експлуатація житлового фонду, об»єктів соціально-побутового та іншого призначення, в тому числі: технічне обслуговування, капітальний і поточний ремонт. Як вбачається із Акту приймання-передачі, 31 липня 2013 року житловий комплекс за адресою [ADDRESS] позивачем був переданий на баланс ОСББ «Гашека 18». Отже, будинок [ADDRESS] знаходився на балансовому обслуговуванні ТОВ «Перший український експертний центр» в період часу з 01.10.2012 року по 31.07.2013 рік. За нормою ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до п. п. 1, 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Позивачем надавались визначені законом послуги, оплата за які нараховувалась згідно затверджених тарифів відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 26.05.2011 р. № 830 «Про встановлення тарифів та структури, тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» та Додатку до Розпорядження, яким встановлено тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території по бул. Я.Гашека у м. Києві. Суд також не може прийняти до уваги пояснення представників відповідача про те, що відсутність договірних відносин між сторонами є підставою для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене, обов»язок укласти Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, та Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по формі та за змістом Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529, з обов»язковими додатками до п. 2, 3 Типового договору з визначенням вартості кожної складової частини тарифу відповідно до Порядку формування тарифу, затвердженого цією постановою з забезпеченням прозорості усіх його складових з істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавчо покладений на сторону відповідача, як споживача житлово-комунальних послуг. Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, за спірний період часу [PERSON] отримував рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг ТОВ «Перший український експертний центр», однак кошти ні позивачу, ні попередньому балансоутримувачу не сплачував, до позивача з питання укладення договору він не звертався, разом з тим від отримання послуг не відмовлявся, будь-яких заяв до позивача не подавав, актів-претензій не складалось. Отже, факт узгодження між сторонами виду спожитих житлово-комунальних послуг та їх вартості на час споживання послуг підтверджені рахунками на сплату житлово-комунальних послуг, які отримував відповідач, що містили інформацію про перелік послуг, їх обсяг та ціну тарифів. Суду відповідачем також не надано доказів про несвоєчасне та/або неякісне надання останньому житлово-комунальних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» за період заявлених вимог. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 66 ЖК України, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Додержання вимог вказаних Правил при користуванні квартирами приватного житлового фонду та їх утримання зобов"язує ст. 179 ЖК України. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості позивача, який складений помісячно, відповідно до якого заборгованість відповідача за період з 01.10.2012 року по 31.07.2013 рік за спожиті житлово-комунальні послуги становить у розмірі 5 655,58 грн. (а.с. 5). Отже, судом встановлено, що за вказаний час заявлених вимог житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, від їх отримання останній не відмовлявся, рахунки по оплаті квартирної плати та комунальних послуг [PERSON] надавались щомісячно, при цьому з будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався. За вищевикладених обставин, заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2012 року по 31.07.2013 рік у розмірі 5 655,58 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved