Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» Черкавський Юрій Сергійович звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача [PERSON] , другого відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про звільнення майна з-під арешту, у якій просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить AT «Альфа - Банк», а саме: житловий будинок, загальна площа (кв.м) 149,4, житлова площа (кв.м) 51.4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 2110100000:31:001:0040, площа: 0.0998 га, що накладений постановами: - постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 61210307, виданий 07.02.2020, видавник: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 18-34979320, виданий 16.11.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ, головний державний виконавець Плиска А.С.; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-34295894, виданий 07.09.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-33860933, виданий 14.08.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-33419587, виданий 11.07.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-20660829, виданий 04.02.2011, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-25077455, виданий 16.03.2011, видавник: MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-20246860, виданий 16.09.2010, видавник: MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції; - постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 61210307, виданий 07.02.2020, видавник: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); - відомості з ДЗК, серія та номер: 17451304, виданий 07.02.2020, видавник: Державний земельний кадастр; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46558449, виданий 26.02.2015, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ. Позовні вимоги мотивовані тим, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (надалі за текстом - кредитор) та громадянин України [PERSON] (надалі за текстом - позичальник) уклали договір кредиту № 08/290/15, а також укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок, загальна площа (кв.м) 149.4, житлова площа (кв.м) 51.4. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку місця розташування: кадастровий номер 2110100000:31:001:00401 площа: 0.0998 га. У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа - Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановами ДВС накладено арешти на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. Таким чином, на сьогоднішній день, внаслідок винесення постанов про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.02.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2021, 07.04.2021, 27.04.2021, 18.05.2021 постановлено відкласти розгляд справи. Поряд з цим, до матеріалів справи додано клопотання про залучення третіх осіб без самостійних вимог, однак, у зв"язку з погашенням заборгованості відповідачами позивач не підтримав дане клопотання. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні письмові заяви [PERSON] та [PERSON] від 11.03.2021, у який останні, кожен зокрема, просили розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що проти звільнення майна з-під арешту не заперечують. Вказані заяви суд розцінює як визнання позовних вимог. Окрім того, представником відповідачів через канцелярію суду подано подано заяву від 08.06.2021 з додатками про вчинення [PERSON] як боржником у виконавчих провадженнях дій з припинення арештів, відсутність виконавчих проваджень стосовно [PERSON] . В судове засідання представник третьої особи - Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянка України [PERSON] уклали договір кредиту №08/290/15. Також укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок, загальна площа (кв.м) 149.4, житлова площа (кв.м) 51.4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку місця розташування кадастровий номер: 2110100000:31:001:00401 площа 0.0998 га. Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом статті 7 вказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Відповідно до статей 9, 12 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно зі статями 33, 36 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.12.2020, 29.03.2008 року здійснено перереєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору від 27.03.2008 року. Крім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.12.2020 року встановлено, що на житловий будинок, загальна площа (кв.м) 149.4, житлова площа (кв.м) 51.4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка місця розташування кадастровий номер 2110100000:31:001:0040, площа: 0.0998 га, було накладено арешт на підставі ряду постанов виконавчої служби, зокрема: - постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 61210307, виданий 07.02.2020, видавник: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 18-34979320, виданий 16.11.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ, головний державний виконавець Плиска А.С.; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-34295894, виданий 07.09.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-33860933, виданий 14.08.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 14-33419587, виданий 11.07.2012, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-20660829, виданий 04.02.2011, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-25077455, виданий 16.03.2011, видавник: MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 11-20246860, виданий 16.09.2010, видавник: MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції; - постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 61210307, виданий 07.02.2020, видавник: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); - відомості з ДЗК, серія та номер: 17451304, виданий 07.02.2020, видавник: Державний земельний кадастр; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46558449, виданий 26.02.2015, видавник: MB ДВС Ужгородського МРУЮ. Відповідно до статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. За змістом статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. Згідно зі статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. За змістом статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та статуту АТ «Альфа-Банк», внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «А льфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» , а саме з 15 жовтня 2019 року. Судом встановлено, що позивач АТ «Альфа-банк» згідно матеріалів справи є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт. Спору щодо права власності немає, однак наявність накладених постановами ДВС арештів на майно є перешкодою для здійснення позивачем реалізації вказаного майна, відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Відповідно до правил ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ст. 321 ЦК України) Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод при здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд дійшов висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірне майно на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. При цьому суд враховує і визнання позову відповідачами, яке є безумовним, таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку із визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу АТ «Альфа-Банк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 1135 грн. Решту судових витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем при зверненні до суду із даним позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача в розмірі по 567,50 грн з кожного окремо (1135:2).

Outcome: approved