Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого до досягнення повноліття утримуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 18.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з 25.02.2012 р. він перебуває у шлюбі із [PERSON], та подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю, що, на переконання позивача, свідчить про зміну його сімейного стану. На даний час позивач не працевлаштований, але аліменти сплачує у повному обсязі, що змінило також його матеріальне становище та погіршило життя, оскільки він також мусить сплачувати комунальні платежі та залишати кошти собі на життя (це продукти харчування (мінімальний споживчий кошик), засоби особистої гігієни, проїзд, ліки та ін.). Посилаючись у позові на те, що оскільки в нього 2 неповнолітніх дітей, розмір аліментів, які стягуються, повинен становити 1/3 частину доходів, тобто по 1/6 частині доходів на кожну дитину окремо, що дозволить урівняти в правах дітей та не відокремлювати їх таким чином, щоб у майбутньому не розпалити ворожнечу. Предмет позову становить вимога про зменшення розміру аліментів, утримуваних згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2010 р. на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов не визнала. Відповідно до відзиву на позовну заяву позивач з дружиною ([PERSON].) та дитиною - [PERSON] фактично проживають в орендованому приміщенні, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155178798; позивачу на праві власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS], та позивач працевлаштований у Російській Федерації та приховує свої доходи, періодично відвідує територію Російської Федерації (працює у м. Москві охоронцем готелю). Позивач ніколи не перебував на обліку у центрі занятості (про що свідчить відповідь на запит державного виконавця № 3378 від 18.02.2019 р.), та позивач самостійно неодноразово заявляв у бесідах про свої значні доходи від роботи за кордоном. На переконання відповідача не відповідає дійсності твердження позивача про сплату ним аліментів в повному обсязі: позивач тривалий час не сплачував аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі більше 110 000,00 грн., та позивач був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/6948/18 від 28.11.2018 р., та після цього позивач здійснив одноразову сплату аліментів. Внаслідок несвоєчасної сплати позивачем аліментних платежів протягом тривалого часу погіршився матеріальний стан відповідача та членів її сім'ї, які вимушені були надавати матеріальну допомогу відповідачу для забезпечення нормального життя та розвитку дитини. Поїздки позивача за кордон, одноразова сплата аліментів 21.11.2018 р., проживання з сім'єю в орендованому приміщенні свідчать про наявність у позивача заробітку та його спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Разом з тим, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів стан здоров'я дитини погіршився, внаслідок чого відповідач вимушена нести додаткові витрати; доказами погіршення стану здоров'я дитини є виписний епікриз (з історії хвороби №1579) та консультаційним висновком спеціаліста від 09.02.2019 р. 28.12.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; [INFO] р. державним виконавцем АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області за судовим наказом по справі № 202/8016/18 відкрито виконавче провадження № 58063334, що свідчить про нерівність прав дітей позивача в частині розміру призначених до стягнення аліментів. Разом з тим, на переконання представника відповідача судовий наказ є фіктивним, оскільки [PERSON] та [PERSON] продовжують разом проживати, та [PERSON] не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON]. Відповіді на відзив не надходило. Процесуальні дії у справі: -за клопотанням представника відповідача про виклик та допит свідків судом допитаний свідок [PERSON], який свідчив суду, що доводиться відповідачу рідним братом, знайом із позивачем дуже добре з минулих років, рідко на даний час бачаться, та від позивача обізнаний про те, що той заробляє близько 1 000,00 дол. Зі слів матері позивача свідку стало відомо про придбання позивачем в магазині побутової техніки холодильника, тоді як про матеріальне забезпечення сина [PERSON] не дбає, участі у його вихованні не приймає. -позивачем на підставі ч. 2 ст. 93 ЦПК України надані відповіді на поставлені представником відповідача запитання, згідно з якими: з 2013 р. майновий стан змінювався неодноразово у зв'язку з народженням в липні 2012 року сина [PERSON], перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною строком на 3 роки та вимушеним працевлаштуванням позивача без соціальних гарантій. У зв'язку з погіршенням сімейних відносин із дружиною [PERSON] на даний час адреса фактичного проживання та подальше сумісне життя із дружиною залишаються невизначеними. Джерело доходу позивача це робота з низьким соціальним статусом та різної тривалості, частіше така, яка не потребує спеціальних знань (некваліфікована праця) та без соціальних гарантій у виді лікарняних, пенсійних відрахувань, щорічної відпустки тощо. З 03.02.2011 по даний час позивач перетинав кордон України відповідно до дат, наведених у відповіді Державної прикордонної служби на запит АНД ВДВС №2210 від 01.02.2019, з метою відвідування родичів, у тому числі задля допомоги у приватному господарстві (огород), а також періодичні заробітки. Причинами виникнення заборгованості по аліментам з 2011 по 2018 р.р. по ВП 24355711 є зміни сімейного стану позивача, погіршення майнового становища у зв'язку з народженням дитини та перебування дружини у декретній відпустці, на період якої він був єдиним годувальником в родині, а також втрата постійної роботи з офіційним працевлаштуванням та соціальними гарантіями, погіршення в цей час стану здоров'я позивача. Розмір доходу на протязі останнього року та в даний час непостійний, оскільки залежить від джерела, та становить близько 7 000,00 - 8 000,00 грн. щомісяця. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, позивач є батьком [PERSON], [INFO], та боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 21.04.2010, про стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 18.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця від 03.02.2011 р. (а.с. 10). 21.12.2018 [PERSON] сплатив заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] в сумі 110 000,00 грн., про що свідчить квитанція від 21.12.2018. Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби дитина [PERSON] з 06.08.2018 по 17.08.2018 проходив лікування (денний стаціонар) у КЗ «Дніпропетровська міська лікарня №8» ДОР з діагнозом міопія слабого ступеню обох очей, понижений зір з дитинства. Малолітній [PERSON] мешкає разом із матір'ю [PERSON], а також бабусею та дідусем ([PERSON] та [PERSON].) за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою з ОКЖБК-275 «Явір". Позивач [PERSON], [INFO], 25.02.2012 взяв шлюб із [PERSON], [INFO],, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 5), та подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 6), про що свідчить свідоцтво про народження, на утримання якого 28.12.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та постановою державного виконавця від 11.01.2019 було відкрито виконавче провадження №58063334 (зазначене підтверджується відповідною постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження). Відповідно до даних виконавчого документа щодо адреси стягувача та дати народження, то [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Станом на 01.03.2019 р. заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] складає 5 359,34 грн., про що свідчить відповідний розрахунок державного виконавця Гомілко А.Є.; станом на 01.04.2019 заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] відсутня, що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця Гомілко А.Є. Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS]; що підтверджується відміткою у паспорті від 18.06.2002 р., та позивач є власником ј частини цього майна, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 15.01.1999 р., іншими співвласниками цього майна є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації від 13.02.2019 Державної прикордонної служби України за останні п'ять років [PERSON] перетинав кордон України з Російською Федерацією; згідно наведених дат перетинання триває, починаючи з 01.03.2014 та до 25.11.2018. Фактичне місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS]; в зазначеному житлі [PERSON] проживає разом із дружиною [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON], про що свідчить рапорт ст. ДОП СП Індустріального ВП [PERSON], а також письмові пояснення мешканців будинку [ADDRESS] (гр.гр. [PERSON], [PERSON].). Спірні правовідносини виникли із обов'язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов'язує можливість зменшення розміру аліментів, є вичерпним. Обов'язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів. Втім, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, станом на час його звернення до суду із вказаним позовом. Так, зміна сімейного стану позивача мала місце у зв'язку з укладенням шлюбу із [PERSON] 25.02.2012 р., син [PERSON] народився [INFO] р., та, починаючи з 25.02.2012 р. та станом на 11.04.2019 р. сім'ю позивача складають зазначені особи та будь-яких змін в ній протягом 7 років не відбувалося. Для суду відсутні підстави для визнання слушними доводів позивача щодо зміни його матеріального стану в бік погіршення через відсутність допустимих доказів. Так, на підтвердження доводів позивач посилається на наявність виконавчого листа, за яким з нього присуджені до стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], у зв'язку з чим він має нести витрати на утримання ще однієї дитини, а також на ту обставину, що він не працевлаштований. Втім, відповідно до відповідей на питання учасника справи, які були надані позивачем в порядку ст. 93 ЦПК України, останній працює у РФ, починаючи з березня 2014 р., та отримує заробітну плату. Оскільки відповідачем заперечувався повідомлений позивачем розмір його доходу (7 000- 8 000 грн.) та наголошувалося на неправдивості повідомлення з цього питання позивача, суд позбавлений можливості встановити розмір отримуваного позивачем доходу через відсутність належних доказів. Щодо сплати позивачем на користь позивача 110 000,00 грн., то сплата 21.12.2018 зазначеної грошової суми одним платежем мала місце у зв'язку з невиконанням позивачем, починаючи з 2011 р., батьківського обов'язку щодо матеріального утримання сина [PERSON], та за своєю суттю є погашенням виниклої заборгованості, що не заперечувалося представником позивача. Надання позивачем належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо свого майнового стану на даний час та майнового стану за минулий час надало би змогу прослідкувати зміни майнового стану позивача, якщо такі відбувалися, тоді як за наведених вище підстав зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам дитини - [PERSON], тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed