Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на таке майно: житловий будинок [ADDRESS]; три земельні ділянки загальною площею 4,8903 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (діл. 34) та які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 01.09.2002. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори своєю постановою від 22.08.2018/ відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем, а також у зв'язку з відсутність реєстрації земельних ділянок в державному земельному кадастрі. В підготовчому засіданні 12.11.2018 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовчому засіданні 12.11.2018 позов визнали, не заперечують проти його задоволення, просять його задовольнити. Представник відповідача, Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче засідання 12.11.2018 не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень не має, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини справи. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі: на житловий будинок [ADDRESS]; три земельні ділянки загальною площею 4,8903 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину належним чином, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Іншими спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця [PERSON] - дочка [PERSON] та син [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON], подавши нотаріусу відповідні заяви. 22 серпня 2018 року нотаріус районної державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним житловим будинком з 1960 року та земельною ділянкою загальною площею 4,8903 га з 2002 року позивач підтверджує копіями довідок виконкому Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 314 від 06.08.2012 та за № 315 від 06.08.2012; копією виписки з погосподарської книги за 2011 - 2015 роки Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], копією схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, копією плану будинку, копією експлікації та характеристики до нього; копією висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 28.08.2018. Крім цього, на підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 4,8903 га (3,0301 га + 0,5300 га + 1,3302 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, позивач надав копію державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 01.09.2002. Право позивача на спадкування підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER], виданого 29.05.2012 виконавчим комітетом Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]) Серії [NUMBER] від 26.01.1974, виданого Ковтунівським сільським ЗАГСом с. Ковтуни Золотоніського району; копією Витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 32490037 від 23.11.2012; копією паспорта; матеріалами спадкової справи № 435 за 2012 рік відносно померлого [PERSON] Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріали спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує положення глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання спадкування, а також загальні та спеціальні норми законодавства про право власності. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні положень ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07 липня 2011 року» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». В досліджуваній ситуації виникнення права власності на житловий будинок та земельні ділянки не залежить від державної реєстрації цього права, оскільки права спадкодавця, як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше. Здійснення державної реєстрації такого майна за новими правилами лише підтверджує (закріплює) право власності на нього. Виникнення права власності на земельні ділянки у первісного набувача [PERSON] не залежить від державної реєстрації цього права в Державному земельному кадастрі, оскільки права спадкодавця, як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше та посвідчувались Державним актом на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 01 вересня 2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 153. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що нездійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на житловий будинок, 1960 року побудови та не внесення до державного земельного кадастру земельних ділянок, набутих у власність у 2002 році, не позбавляє спадкоємців прав на таке майно та оформлення його за собою у відповідності з вимогами діючого законодавства. Враховуючи викладені мотиви та обґрунтування, а також те, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved