Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» про відшкодування збитків. У позові вказала, що 08.01. 2014 року вона уклала з ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP «Квартальний» №719867/2014. На підставі укладеного договору нею було передано, а банком прийнято внесок в сумі 30000 доларів США. Згідно умов договору у випадку звернення клієнта до банку в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду здійснюється повернення вкладу та нарахованих процентів в день такого звернення. В перший день закінчення тримісячного строку - 08.04.2014 року сума депозитних коштів та нарахованих процентів склала 30877,8 доларів США. При зверенні позивачки до банку 08.04.2014 року з письмовою заявою про повернення коштів та закриття депозиту їй було відмовлено без пояснення причин. На протязі тривалого часу вона постійно зверталася до відповідача з вимогою виплатити належні їй кошти. В по - дальшому відповідач частково виплатив нараховані проценти та частину депозитного вкладу за період з 15.04.2014 року по 06.08.2014 року. Постановою НБУ від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного [PERSON] Товариства «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Станом на 21.11.2014 р. (на момент введення тимчасової адміністрації) офіційний курс долара США складав 1509,6240 за 100 доларів США. 16.02.2015 року позивачка отримала в рахунок відшкодування депозиту 200 000 грн., що становить 13253,8 доларів США (200 000 грн. : 15,09 (офіційний курс долара США станом на 21.11.2014р.) Однак, позивачка вважає, що згідно курсу НБУ долара США до національної валюти станом на 16.02.2015 року (дату безпосередньо перерахування 200 000 грн.) складав 26,049893 грн. за 1 долар США, то за 200 000 грн. станом на 16.02.2015 року вона могла придбати лише 7 677,57 грн., таким чином для придбання розрахункової суми валюти, тобто такої ж кількості речей, яка передбачалася за відшкодуванням, здійсненим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, їй необхідно було витратити 145 260,2 грн. додатково для поновлення її прав (13252,8 дол. - 7677,57 дол. = 5576,23 дол. Тобто 5576,23 дол. х 26,049893 грн. = 145 260,2 грн.). Позивачка вважає суму 145260, 2 грн. збитками посилаючись на ст. 22 ЦК України і тому прохає суд стягнути її з відповідача на її користь. В судове засідання позивачка не з»явилася, звернувшись до суду з письмовим клопотанням згідно якого прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, прохає їх задовольнити у повному обсязі. Представник ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в судове засідання не з"явився повторно, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи без нього, прохав в задоволенні позову відмовити. Залучена до участі в справі в якості третьої особи - уповноважена виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - [PERSON] в судове засідання не з»явилася , про дату, час, місце розгляду справи повідомлена завчасно, що підтверджується поштовим повідомленням. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з»явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений завчасно, що підтверджується У зв»язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що 08 січня 2014 року позивачка [PERSON] та відповідач - ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») уклали договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» Квартальний» №719906/2014. Сума вкладу склала 30 000 долларів США. Строк дії договору відповідно до п.1.7 договору встановлено до 08 лютого 2015 року (а.с.5). Позивачка на виконання умов укладеного договору 08 січня 2014 року внесла до банку грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с.6). 08.04.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу та відсотків, нащо отримала відповідь, згідно якої виплата коштів в іноземній валюті здійснюється згідно норм постанови НБУ №245 від 29.04.2014 року. (а.с.49,50). Відповідно до постанови НБУ від 29.09.2014 року №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошового-кредитного та валютного ринків України» запроваджено такі заходи щодо діяльності банків та фінансових установ, зокрема уповноважені банки зобов'язано обмежити видачу (отримання) готівкою коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Згідно листа відповідача наданого за запит суду підтверджується, що протягом квітня- жовтня 2014 року банк здійснював видачу позивачці депозиту частинами згідно виписок по особовим рахункам. (а.с.63-73). Постановою НБУ від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного [PERSON] Товариства «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Згідно п. 5 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют , встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність». Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ч.5 ст. 36 вказаного вище закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно п.6 ч.5 ст. 36 вказаного вище закону - обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Судом встановлено, що 17.02.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці було виплачено 11871,30 дол США , що по офіційному курсу НБУ складає 200 000 грн. в рахунок повернення депозиту , Станом на 08.05.2015 року вихідний залишок на рахунку позивачки становить 10860, 85 дол. США , що підтверджується листом відповідача (а.с.63) та випискою з особистого рахунку (а.с.65). Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту ст. ст. 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов»язання; 2) збитки; 3)причинний зв»язок між порушенням зобов»язання та збитками; 4) вина. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, відповідно до вимог цивільного законодавства відшкодування майнової шкоди є можливим за наявності конкретних обставин: наявність неправомірних дій відповідача; наявності збитків, завданих позивачеві у зв'язку з порушенням його прав; витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; наявність причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та збитками, яких завдано особі. Посилання в позові, що порушенням відповідачем умов договору та невчасне повернення суми вкладу завдало позивачу матеріальних збитків є безпідставними, оскільки ті обставини, на які посилається позивач, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Разом з тим, враховуючи, що відповідач постановою НБУ від 20.11.2014 року №733 віднесений до категорії неплатоспроможних та знаходиться на стадії виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації, позивачці була виплачена частина вкладу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , згідно якого встановлено, що, вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Суд не вбачає вини відповідача в знеціненні гривні внаслідок збільшення курсу долара США, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження завданих їй збитків відповідачем в контексті позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed