Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі будинок [ADDRESS] . Єдиною спадкоємицею вказаного будинку є позивачка, оскільки її діти відмовилися нотаріально від спадщини. Нотаріусом їй відмовлено в видачі свідоцтва на будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, та їй рекомендовано звернутися до суду. Просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши суду клопотання про слухання справи в його відсутності , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, направивши суду заяву в якій просили слухати справу в їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 03 січня 20119 року (а.с.8). За життя [PERSON] належав житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно до ст.. 1223 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначенні у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на належне йому спадкове майно та в тому числі на належний йому житловий будинок складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців за законом першої черги залишилась лише дружина [PERSON] . Також, із спадкоємців першої черги залишились діти дочки [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців після [PERSON] не залишилось. Відповідачі користуючись своїм правом передбаченим ст. 1273 Цивільного кодексу України відмовились від своєї частки у спадщини свого батька [PERSON] . Оскільки інших спадкоємців першої черги після [PERSON] не залишилось, Позивач як спадкоємець за законом першої черги успадковує всю спадщину чоловіка [PERSON] , в тому числі і житловий будинок. У зв`язку з відкриттям спадщини [PERSON] . Позивач прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , що підтверджується листом нотаріальної контори. Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулась до приватного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] . Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON] , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вказаний житловий будинок. Частиною 1 ст. 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки померлий [PERSON] не оформив право власності на момент його смерті, можливість вирішення питання належності житлового будинку можливе лише після прийняття його до експлуатації та державної реєстрації Згідно ст. 1177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також іншу матеріальні і нематеріальні блага, крім того, положення ст. 190 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Частиною 1 ст. 178 Цивільного кодексу України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. З урахуванням викладеного, наявне у [PERSON] право, як забудовника, яке за своїм змістом є майновим правом, після його смерті підлягає спадкуванню, оскільки відповідно до вимог ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом і його звернення до суду є правомірним. Згідно ч.5 ст.3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень " відсутність реєстрації не позбавляє власника нерухомого майна його права на майно, набуте ним раніше. Право власності померлого [PERSON] на будинок виникло на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, не оформлення правовстановлюючого документа не позбавляє його прав власності на будинок. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі його права та обов`язки як спадкодавця, в тому числі і щодо власності на майно. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України , вбачається, що на спадщину за законом мають діти та дружина спадкодавця. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач набувши право на спадкове майно набув на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд, для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушує права інших осіб, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved