Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який уточнили 17.04.2015 року, посилаючись на те, що відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 18.10.2013 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрованих того ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, кожному з позивачів належить на праві власності ? частина житлового будинку з господарчими спорудами, розташованими по вул. Затонського, 4, м.Кривого Рогу. Звернення з позовом обумовлено тим, що позивачі бажають продати зазначений житловий будинок з господарчими спорудами, але не мають можливості цього зробити в зв,язку з тим, що сам житловий будинок у 2004 році, тобто ще за життя спадкодавців, було реконструйовано, в зв,язку з чим змінилася його загальна та житлова площа, а також було збудовано господарчі споруди - два сараї, зазначених у технічному паспорті літерою «Ж» та літерою «Е». Також, було виконано прибудову до житлового будинку зазначену літерою «а1» та тамбур під літерою «а2», та проведено реконструкцію будинку внаслідок чого змінилися його загальна та житлова площа. Спадкодавцями будівництво та реконструкція були здійснені самочинно, без належного на те дозволу. В зв,язку з виникненням права власності позивачів на спадкове майно, яким є вищезазначений житловий будинок з господарчими спорудами і фактично виконаними самочинно будівельними роботами, внаслідок чого утворилися інші об,єкти нерухомості, позивачі вважають, що в них є на підставі ст. 15 ЦК України право на звернення з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво. Вирішити питання щодо узаконення самочинного будівництва в досудовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об,єктів затверджених постановою КМУ від 13.04.2011року №461, відповідно до якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об,єктів проводилося шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією, втратило чинність, тому позивачі вирішили звернутися до суду відповідно до ст.376 ЦК України. 24.04.2014року позивачами було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, отримано кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:05:148:0021, площа якої складає 0,0613га. 21.11.2014 року укладено договори оренди земельної ділянки між відповідачем та позивачами, тобто на час звернення до суду, земельна ділянка позивачами була отримана у встановленому законом порядку для користування та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Житловий будинок, відповідно до технічного паспорту зазначений під літерою «А-1» у 2004році було реконструйовано шляхом перебудови та добудови внаслідок чого його загальну площу з 52,2кв.м збільшено на 69,2кв.м, житлову з 33,1кв.м на 49 кв.м. Збудовано сарай «Е» шляхом добудови до літньої кухні «Б» та окремо сарай «Ж». Збудовано їх на земельній ділянці площею 0,0613 га, яка тільки 21.11.2014 року передана позивачам у користування у встановленому законом порядку. Відповідно до висновку з експертної оцінки технічного стану №536 від 01.12.2014року на відповідність технічним нормам реконструкції житлового будинку «А-1» та збудованих прибудови «а3» та тамбуру «а2», сараїв «Е» та «Ж» на території домоволодіння за адресою вул. Затонського,4 м.Кривого Рогу - виконано згідно будівельних норм та правил. На підставі викладеного, позивачі просять Інгулецький районний суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2частку за кожним реконструйованого житлового будинку під літерою «А-1» загальною площею 69,7кв.м, житловою 49,7кв.м з добудованим до нього тамбуром «а2» площею 0,8кв.м, прибудовою «аЗ» площею 10,3кв.м, сараю «Е» площею 5,3кв.м, сараю «Ж» площею 16,6кв.м, розташованих по вул.Затонського,4, м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку, але до суду з,являтися не побажали, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять їх задовольнити / а.с.116,157/. Представник позивача [PERSON] [PERSON], яка представляла його інтереси за довіреністю, до суду не з,явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно. Судом встановлено, що повноваження представника позивача [PERSON]- [PERSON] належним чином не підтверджені, оскільки строк довіреності на представництво інтересів в суді закінчився, а надана суду довіреність від 04.04.2013 року, не надає представнику права на представництво у суді /а.с.12-13,60/. Представник відповідача - Криворізької міської ради, надав суду письмові пояснення, щодо розгляду справи за участю представника виконкому Інгулецької районної у місті ради, якому згідно рішення Криворізької міської ради від 30.03.2011 року №259 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» делеговані повноваження щодо участі в судових засіданнях, в яких стороною є Криворізька міська рада /а.с.79/. Представник виконкому Інгулецької районної у місті ради, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують/а.с.172/. Представники третіх осіб: Управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку, але до суду жодного разу не зявилися, надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, покладаються на розсуд суду та просять винести законне рішення/а.с.88,173/. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Криворізького МУЮ, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог заперечує, та просить відмовити в позові. При цьому в своїх письмових поясненнях зазначає, що посилання позивачів відносно того, що Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.11.2011 № 461 втратив чинність, не відповідають дійсності. Цей документ є чинним, діє в редакції 14.10.2014 року. Крім того, відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 - у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Враховуючи вимоги законодавства, для отримання свідоцтва на право власності позивачі повинні надати в реєстраційну службу декларацію про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Згідно вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р №3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-І11 категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України/а.с.77/. В судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом виданим 18.10.2013 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрованим того ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, кожному, належить на праві власності ? частина житлового будинку з господарчими спорудами, розташованими по вул. Затонського,4, м.Кривого Рогу./ а.с.18-19/. Судом встановлено, що свідоцтва на спадщину були видані за документами, в яких не відображені відомості щодо самочинного будівництва. Крім того, слід зазначити, що оригінали свідоцтв про право на спадщину за законом суду надані не були. Відповідно до повідомлення КП ДОР БТІ від 01.03.2011 року, в будинку по вул. Затонського №4 в м.Кривий Ріг самочинно збудовані: прибудова літ. «а3», тамбур-літ. «а2», сараї літ. «№Е» та «Ж». В результаті переобладнання допоміжного приміщення у житлове та добудови літ. «а3», тамбуру літ. «а2» загальна площа приміщень житлового будинку літ. «А-1» збільшилася на 11,1 кв.м, та складає 69,7 кв.м, житлова збільшилася на 15,4 кв.м і складає 49,7 кв.м. Дозвіл на виконання будівельних робіт та переобладнання допоміжних приміщень у житлові в КП ДОР «Криворізьке БТІ» не надано /а.с.42/. Ця інформація підтяв технічним паспортом від 01.03.2011 року/а.с.43/. Судом встановлено, що 24.04.2014року позивачами було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, отримано кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:05:148:0021, площа якої складає 0,0613га, та 21.11.2014 року укладено договори оренди земельної ділянки між відповідачем та позивачами/ а.с.26-31/. Відповідно до висновку з експертної оцінки технічного стану №536 від 01.12.2014року на відповідність технічним нормам реконструкції житлового будинку «А-1» та збудованих прибудови «аЗ» та тамбуру «а2», сараїв «Е» та «Ж» на території домоволодіння за адресою вул..Затонського,4 м.Кривого Рогу - виконано згідно будівельних норм та правил: протипожежні норми у відповідності зі ступенем вогнестійкості споруд дотримані. Технічні рішення прийняті в досліджуємих об,єктах відповідають вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних і протипожежних норм, правил і державних стандартів, діючих на території України і забезпечують безпечну експлуатацію будівель при дотриманні передбачених заходів і нормативних правил експлуатації. /а.с.38-41/. Але наданий суду висновок, суд не вважає допустимим доказом, оскільки експертна оцінка проводилася не за ухвалою суду, а за зверненнями представника позивача [PERSON]- [PERSON], експерт не попереджався про відповідальність за видачу завідомо неправдивого висновку. Також суд не вважає належним та допустимим доказом і наданий позивачами висновок з незалежної оцінки № 537 від 01.12.2014року, яким визначена дійсна вартість об,єкту оцінки: реконструйованого житлового будинку «А-1» з самочинно збудованими прибудовою «а3» і тамбуром «а2» та сараями «Е» та «Ж» розташованими за адресою вул.Затонського,4 м.Кривого Рогу - 108090грн./а.с.46-47/, оскільки оцінка проводилася за заявою представника [PERSON], а не за ухвалою суду, крім того, висновок не погоджений з іншою стороною у справі, та думка відповідача щодо зазначеної оцінки відсутня. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень… Суд вважає, що позивачі належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надали. Крім того, п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статі 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 6 Закону України № 2780-ХП "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями архітектурно-будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб. Слід зазначити, що лише сам факт перебування спірної прибудови та самочинно побудованих господарських споруд на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивачів, не може бути підставою для визнання права власності на зведену прибудову до будинку та господарські споруди, споруджені з порушенням встановленого законом порядку. Відповідно до ст.27.Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закону) в чинній редакції, забудова присадибних, дачних та садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Надання будівельного паспорту здійснюється спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі. Ст.34 вказаного Закону передбачає направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань архітектурно-будівельного контролю, а також реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Ч. 9 ст.39 цього Закону визначено, що зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 «Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» з наступними змінами, чинною на цей час встановлений Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який визначає, процедуру прийняття в експлуатацію таких об,єктів. Так, прийняття в експлуатацію об,єктів, що належать до 1-111 категорії складності, та об,єктів, будівництво яких здійснено на підставі паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною Інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об,єкта до експлуатації. Твердження позивачів щодо того, що на цей не визначений порядок узаконення самочинного будівництва, оскільки постанова КМУ № 416 від 13.04.2011 року втратила чинність, на час звернення позивача до суду, є помилковим. Слід зазначити, що Законом України від 13.01.2015 року про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» продовжений до 31.12.2015 року строк щодо узаконення самочинного будівництва та прийняття в експлуатацію об,єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того, наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.04.2015 року №79 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до п. 49 постанови КМУ від 17.10.2013р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає, серед іншого, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Таким чином, для реєстрації права власності на нерухоме майно надання документу про прийняття об,єкту будівництва в експлуатацію є обов,язковим. У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами\~ст.376 ЦК України\~\~\~(про правовий режим самочинного будівництва) від 30 березня 2012 року № 6, роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не дотримано встановленого законом порядку узаконення самочинного будівництва та прийняття обєкту нерухомого майна в експлуатацію. Крім того, позивачем на надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували відповідність об,єкту нерухомого майна будівельним нормам і правилам, іншим вимогам діючого законодавства, та щодо оцінки майна, на яке просили визнати право власності позивачі. Крім того позивачами, які в судове засідання з,являтися не побажали, не обгрунтовано та не надано доказів відносно того, яким чином відповідач не визнає або порушує права позивачів, зокрема не надано доказів, щодо того, чи звертались вони до Державної архітектурно-будівельної інспекції, яку відповідь отримали, та якщо позивачам відмовлено у прийнятті об,єкту до експлуатації, то з яких підстав, що за певних обставин могло би свідчити про наявність спору про право. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, заявлені передчасно, та тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed