Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про припинення права власності на частку у спільному майні. В обґрунтування позову покликаються на те, що вони є власниками об»єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Львів, вул.. Музики, 9, що підтверджується договором дарування, а також витягом про реєстрацію права власності. Вказане майно було придбано у [PERSON], який володів ним на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням судової колегії по цивільним справам Львівського обласного суду від 27.10.1987 року у справі № 3-10/87 за відповідачем [PERSON] визнано право власності на будинок № 9 по вул.. Я. Музики у м. Львові в розмірі 13/100. Однак, остання протягом 25 років не володіє та не користується своєю частиною об»єкту незавершеного будівництва, не несе витрат по його утриманню, не докладає зусиль для поточного та капітального ремонту. Відповідно до вимог ст.. 365 ЦК України, просять припинити право відповідача на частку 13/100 у спільному майні в об»єкті незавершеного будівництва за адресою: м. Львів, вул.. Я. Музики, 9, стягнувши із позивачів в її користь компенсацію вартості цієї частки у сумі 19500 грн. та визнати за позивачами в рівних частках право власності на 13/100 об»єкту незавершеного будівництва. В судовому засіданні представники позивачів, кожен окремо, позовні вимоги підтримали. Пояснення дали аналогічні викладеним в позові, просять його задоволити. Подали до суду квитанцію про зарахування грошових коштів в розмірі 19500 грн. на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області , як кошти для викупу частки у спільній частковій власності. Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомила про причини неявки, хоч належно була повідомлена про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у її відсутності суду не надіслала. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4 ,224 ЦПК України, постановити заочне рішення , проти чого не заперечили представники позивачів. \~\~Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України, \~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.355 ЦК України,\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1\~ст. 356 ЦК України,\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до\~ст.358 ЦК України, \~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками 57/100 об»єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Львів, вул.. Музики, 9, що підтверджується договором дарування від 08.10.2015 року , реєстровий № 2317, а також витягом про реєстрацію права власності, індексний номер: 45322856 від 08.10.2015 року. Вказане майно було придбано у [PERSON], який володів ним на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 303077 від 26.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№ 2-2717. Рішенням судової колегії по цивільним справам Львівського обласного суду від 27.10.1987 року у справі № 3-10/87, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на будинок № 9 по вул.. Я. Музики у м. Львові в розмірі 13/100. У зв"язку із цим , судом застосовуються вимоги ст. 61 ЦПК України щодо доказування позову у цій частині. Однак, [PERSON] протягом 25 років не володіє та не користується своєю частиною об»єкту незавершеного будівництва, не несе витрат по його утриманню, не докладає зусиль для поточного та капітального ремонту. У частині 1\~статті 346 ЦК України,\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. \~\~У відповідності до ч.1\~ст.365 ЦК України,\~право особи на частку у спільному майні може бути припинено рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сімї. Всі зазначені підстави суд визнає актуальними у даному спорі. Відповідно до технічного паспорту на будинок № 9 по вул.. Я. Музики у м. Львові ( інвентаризаційна справі № 678), площа будинку становить 58,96 м.кв., житлова площа 28,96 м.кв. Оскільки , частка відповідача є незначною, так як становить 13/100, що еквівалентно 3,76 м.кв. і 7.66 м.кв. загальної площі , технічно\~реальний поділ спірної квартири на дві ізольовані квартири без порушення будівельних норм та без втрати нею свого цільового призначення, неможливий. \~\~Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідач протягом 25 років не проживає у вказаному будинку, не бере участі в його утриманні та володінні. \~\~Згідно з ч.2\~ст.365 ЦК України,\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~ \~Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою, прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із звітом про оцінку даного житлового будинку від 07.10.2015 року оціночна вартість об»єкту незавершеного будівництва по вул.. Я. Музики , 9 у м. Львові становить 150 тис. грн.. \~\~Позивачами на депозитний рахунок\~суду внесено 19500 грн., про що свідчить квитанція № ПН1207 від 05 квітня 2016 року . \~\~За наявності таких обставин , суд, вважає , що слід припинити право відповідача на частку у спільному об»єкті незавершеного будівництва, а грошові кошти, які перераховані позивачем на депозитний рахунок суду у сумі 19500 грн. видати відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved