Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ВАТ КБ «Надра» про визнання договору іпотеки від 9.07.2008 року недійсним з підстав невідповідності вимогам закону ст.ст.203,215 Цивільного кодексу України, а саме відсутності згоди позивача на укладення договору, відсутність істотних умов договору таких, як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, обмеження прав власника житла на розпорядження, вселення неповнолітніх дітей, обмеження реалізації права батьківства. Представник позивача позов підтримав та уточнив. Просив також скасувати заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, скасувати запис з реєстру іпотек за адресою [ADDRESS]. Відповідач позов заперечив та просив відмовити у його задоволені за безпідставністю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено факт укладення договору іпотеки від 9.07.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра»(правонаступника ПАТ КБ «Надра»), предметом якого є житловий будинок за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,05 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. Позивач є дружиною [PERSON], відповідно до відмітки про реєстрацію шлюбу в паспорті останнього, та надала згоду на передачу нерухомості за адресою [ADDRESS] в іпотеку, що підтверджується заявою позивача в матеріалах нотаріальної справи. Суд не бере до уваги аргументи представника позивача щодо отримання згоди на передачу майна в іпотеку після оформлення самої іпотеки всупереч ст.6 Закону України «Про іпотеку», оскільки це не спростовує сам факт наявності згоди позивача на передачу майна в іпотеку та здійснено одномоментно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки. Наявність різних номерів у нотаріально посвідченої угоди та заяви про надання згоди на передачу майна в іпотеку підтверджує хронологічну послідовність реєстраційних дій нотаріуса в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій в порядку передбаченому Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, 2004р., п.25. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту реєстрації її у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента га визначенні умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до акт цивільного законодавства. За ст.ст.215,216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.8 постанови №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Посилання позивача на відсутність істотних умов договору може підтверджувати факт його неукладеності, а не свідчити про його недійсність. Фіксування істотних умов договору не у відповідності до назв розділів договору, не є порушенням законодавства, та не впливає на зміст договору в цілому. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.(ст..60 ЦПК). Будь - яких доказів того, що іпотечний договір вчинений з порушенням вимог закону позивачем суду не надано. Іпотечний договір відповідає вимогам законодавства, моральним засадам суспільства, не доведено порушення прав та законних інтересів позивача, підписаний праводієздатними суб'єктами, уповноваженими особами, невідповідність вимогам закону недоведена і підстав, в межах заявлених позовних вимог, визнавати його недійсним немає, як і скасовувати заборони відчуження, записи в реєстрі іпотек. Враховуючи цю обставину немає підстав вважати, що ці положення створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Порушення прав позивача не доведено. При підписанні договору, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договір містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми укладення, згода позивача на укладення договору іпотеки та передачу майна в іпотеку була отримана, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність умов договору вимогам законодавства.

Outcome: dismissed