Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить зняти арешт нерухомого майна накладений постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління 22.06.2010 року ( реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №9969103 ); та скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління від 22.06.2010 року Про накладення арешту на майно [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що 10.09.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення про стягнення на користь ЗАТ Приватбанк з [PERSON] грошових сум. Рішення знаходилось на виконанні в Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ. В ході примусового виконання рішення суду, та з метою його своєчасного виконання відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження постановою від 22.06.2010 року накладено арешт на майно [PERSON]. 17.05.2011 року виконавче провадження знищено, в звязку із смертю боржника. 14.09.2009 року боржник помер. Єдиним спадкоємцем боржника є вона- дочка померлого. При вступі у спадкові права було виявлено, що на все майно боржника накладено арешт. Листом від 11.03.2015 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ їй відмовлено у задоволенні заяви, в звязку із знищенням виконавчого провадження за закінченням строку зберігання. Відповідно до отриманої довідки із ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість [PERSON] перед Банком відсутня, оскільки сума заборгованості ним сплачена. В судове засідання позивач, його представник не зявився, повідомлявся, надав, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі-ПАТ КБ ПриватБанк та Ленінський відділ Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, їх представники, в судове засідання також не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подали. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,\~\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Судом з"ясовано, що 07.12.2010 року державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], померлої 13 січня 2004 року є її син [PERSON] Миколайович- на 1 / 2 частку у спадщині, син [PERSON] Миколайович- на 1 / 2 частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: 23/50 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в місті Кіровограді на вул. Ціолковського в будинку під номером 75 (а.с.23-24). Згідно витягу з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №34224578 від 26.02.2015 року зареєстровано 24.06.2010 року 09:33:05 за №9969103 реєстратором: Кіровоградська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, 25009 Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Габдрахманова, 3 на підставі постанови про відкриття, б/н, 22.06.2010, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ, обєкт обтяження: невизначене майно, все майно власника [PERSON], код: [NUMBER], [ADDRESS], [INFO] (а.с.7). Начальником Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції на заяву [PERSON] ( представника [PERSON]М.) повідомлено, що на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження відкрите за виконавчим листом 2-3632 від 10.09.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ Приватбанк боргу 21 433,33 грн., с/збору 274,33 грн., с/витрати 30 грн. В ході примусового виконання вище вказаного виконавчого документа, з метою повного своєчасного виконання рішення та відповідно до статті 57 Закону України Про виконавче провадження постановою від 22.06.2010 року накладено арешт на майно [PERSON]. При проведенні виконавчих дій встановлено, що постановою державного виконавця від 17.05.2011 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 статті 49 Закону України Про виконавче провадження. Вищезазначене виконавче провадження знищено в звязку з закінченням терміну зберігання на підставі акта про знищення виконавчих проваджень та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Згідно ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (а.с.9). Відповідно до п. 3 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. 09 квітня 2014 року за вих.№151/01-16 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] повідомлено [PERSON] на її заяву з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 14.09.2009 року, що її заява прийнята приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 09.1.2014 року, зареєстрована за №66, спадкова справа №25/2014. Заявою охоплюється все спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], де б воно не було і з чого б воно не складалось. На сьогоднішній день є єдиним спадкоємцем, котра прийняла спадщину після [PERSON], інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не звертались (а.с.5). Згідно довідки ПАТ КБ ПриватБанк за №1485960 від 15.05.2014 року [PERSON], ІПН [NUMBER], станом на 15.05.2014 року має у Банку наступні рахунки: 4149437ХХХХХХ39, тип рахунку: пластикова карта, валюта рахунку: UAH, стан рахунку: розірваний, дата закриття: 02.08.2008 року, сума залишку у валюті рахунку: 0,00 (а.с.4). Відповідно до ст. 50 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999 року, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ч. 2 ст. 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо зняття арешту нерухомого майна накладеного постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління 22.06.2010 року ( реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №9969103 ), а в частині вимог щодо скасування постанови Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління від 22.06.2010 року Про накладення арешту на майно [PERSON] відмовити, оскільки у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Outcome: partial