Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду звернулася [PERSON] із вказаною заявою, в якій просила встановити факт належності померлій [INFO] матері [PERSON] Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заяви вказувала, що 28.12.1994 року рішенням виконавчого комітету Прибузьської сільської ради народних депутатів № 23 [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,17 га для присадибної ділянки, розташованої на території [ADDRESS] народних депутатів. На підставі цього рішення 07.02.1995 року їй був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,17 га. Зазначений акт був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку за [NUMBER]. [INFO] мати померла. Після її смерті вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і спадкова справа не заводилася, однак вона є єдиним спадкоємцем першої черги як дочка. Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.08.2013р., яке набрало законної сили 24.08.2013р., було встановлено факт вступу заявниці в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] Відповідно до копії спадкової справи № 35/2013 заяву [PERSON] зареєстровано 08.04.2013р. та відкрито спадкову справу. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий саманний будинок літ. «А-1» з верандою, розташований в [ADDRESS]. Однак видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку за цією адресою їй відмовлено, оскільки ім'я власника в Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено «[PERSON]», а ім'я померлої «[PERSON]». Зазначена помилка перешкоджає їй отримати свідоцтво про право власності за законом після смерті матері. Посилаючись на те, що встановлення юридичного факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядається у судовому порядку, просила заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник підтримала заяву на підставах, викладених в ній та просила її задовольнити. Встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] померлій матері [PERSON] перешкоджає їй отримати право на це спадкове майно. Представник заінтересованої особи - Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що мати заявниці звали «[PERSON]», а всі називали її в селі «[PERSON]», та дослідивши і перевіривши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі п.5 ч.2 ст. 234, ст. 235, п.6 ч.1 ст.256, ст.ст. 257-259 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення". [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті заявник [PERSON], яка є донькою померлої, не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і спадкова справа не заводилася, це підтверджується довідкою державного нотаріуса. Між тим, рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.08.2013р., яке набрало законної сили 24.08.2013р., було встановлено факт вступу заявниці в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] Відповідно до копії спадкової справи № 35/2013, після рішення суду заяву [PERSON] зареєстровано 08.04.2013р. та відкрито спадкову справу. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий саманний будинок літ. «А-1» з верандою, розташований в [ADDRESS]. Однак видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку за цією адресою їй відмовлено, оскільки ім'я власника в Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено «[PERSON]», а ім'я померлої «[PERSON]». Зазначена помилка перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на дану земельну ділянку. Крім цього, у відповідності до експертного висновку від 22 квітня 2013року Українського бюро лінгвістичних експертиз зроблено висновок, що з врахуванням особового імені [PERSON], рос. [PERSON], свідоцтво про смерть запис «[PERSON]», посвідка про народження, запис російською мовою [PERSON] та [PERSON] (російською [PERSON]), (державний акт на право приватної власності на землю), запис «[PERSON]», свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, запис російською мовою ([PERSON]), попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок сплутування особових імен [PERSON] та [PERSON] або фіксації в офіційних документах розмовного варіанта особового імені [PERSON] -[PERSON] (див. [PERSON], [PERSON] Власні імена людей. Словник довідник. Наукова думка,1996, с.120 ). Спору про право на вказану земельну ділянку в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, у судовому засіданні встановлений і доведений факт належності померлій [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], виданого на підставі рішення від 16.09.1994року виконавчого комітету Прибузьської сільської ради народних депутатів № 23. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація права на спадщину після померлої матері. На підставі викладеного, суд вважає, що є законні підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved