Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до Територіальної громади міста Лисичанська в особі Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - Лисичанська державна нотаріальна контора №1, посилаючись на те що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. 24.12.2015 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Лисичанського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. В ході встановлення спадкової маси було з'ясовано, що в приватній власності батька позивача [PERSON] значиться квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] встановлено, що 08.03.2014 року його дружина - [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори м. Лисичанська №1 з заявою про прийняття спадщини. 11.07.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності стосовно квартири за адресою: [ADDRESS], але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на вказану квартиру, які підтверджують право власності [PERSON] втрачені, а дублікат договору дарування посвідченого 1992 року, Лисичанською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 1-9221, Лисичанська державна нотаріальна контора Луганської області видати не має можливості, тому що, дані документи знаходяться в обласному державному нотаріальному архіві, м. Луганська. 22 липня 2016 року позивач звернувся з заявою до головного територіального управління юстиції Луганської області з проханням повідомити його про адресу Луганського обласного нотаріального архіву з метою подальшого отримання дублікату договору дарування від 1992 року за № 1-9221. 04 серпня 2016 року Позивач отримав лист в якому його повідомили, що Луганський обласний нотаріальний архів знаходиться за адресою 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Миру, буд. № З, але фактично документи нотаріального архіву залишилися в м. Луганську і їх перевезення до м. Старобільську є неможливим і поштове сполучення з м. Луганськом відсутнє, тому, отримання дублікату договору дарування № 9221від 1992 року є неможливим. 23 липня 2016 року позивач звернувся з заявою до державної нотаріальної контори № 1 м. Лисичанська з проханням отримання інформації про наявність спадкової справи після смерті батька та надати можливості ознайомитись з спадковою справою та отримати копії необхідних документів. В серпні 2016 року на адресу представника позивача надійшов лист в якому державний нотаріус Державної нотаріальної контори № 1 м. Лисичанську Аббасов Е. І. відмовляє у відповідній заяві і не надає інформації стосовно спадкової справи після смерті батька Позивача. [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування у першу чергу і звернулися з заявою про прийняття спадщини не має. Спадщину [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Кравченко В. О. 24 грудня 2015 року, в зв'язку з чим заведена спадкова справа 66/2015. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлової квартири розташованої за адресою [ADDRESS], вартість якої відповідно до звіту про оцінку складає 124 600 грн. У зв'язку з чим позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особу у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належними чином. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за слідкуючими обставинами: Як встановлено у судовому засіданні, згідно з свідоцтвом про народження, [PERSON] народився 21 квітня 1974 року, батьком якого вказано [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 грудня 2012 року (а.с. 10) Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 08 березня 2014 року (а.с. 11) Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 28 листопада 2015 року (а.с. 12) Згідно з довідкою Лисичанського КП БТІ № 486 від З0 червня 2016 року право власності на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 09.12.1992 року, посвідчений нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-9221 (а.с. 13) Згідно листа від 04серпня 2016 року Луганський обласний нотаріальний архів знаходиться за адресою 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Миру, буд. № З, але фактично документи нотаріального архіву залишилися в м. Луганську і їх перевезення до м. Старобільську є неможливим і поштове сполучення з м. Луганськом відсутнє, тому, отримання дублікату договору дарування № 9221від 1992 року є неможливим (а.с 20). Згідно висновку про вартість майна - оціночна вартість квартири, яка розташована за адресою: розташовану за адресою [ADDRESS] складає на дату оцінки (17.05.2016) - 124 600,00 грн.(а.с.14-15) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на квартиру, у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи , які підтверджують право власності втрачені, а видати дублікат неможливо, тому що дані документи знаходяться в обласному державному нотаріальному архіві м. Луганська (а.с 23) Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування " вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Виходячи з вищезазначеного суд вважає що заявлені вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні є достатніми та переконливими.

Outcome: approved