Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], 21червня [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обовязку утримувати дитину, вона змушена звернутися за стягненням аліментів до суду. Позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу на утримання дитини, при цьому виходить з того, що з 01 травня 2016 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1531 гривня, тобто для нормальної життєдіяльності їх дитини щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Відповідач працює в ПАТ «Новоолександрівський цегляний завод» на посаді слюсаря, де отримує середню заробітну плату у розмірі близько 2\~000 гривень і може надавати допомогу на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), що відповідно буде становить 667 гривень. При визначенні розміру аліментів час у зазначеному розмірі позивач просить врахувати суд, що дитині необхідні нормальні харчування, одяг та інші речі для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.17), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.12). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.18), у судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів розмірі 1/3 частини від його заробітку (а.с.19). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], 21червня [INFO] (а.с.5,6), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області за №4696 від 28 жовтня 2016 року (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що будь-якої домовленості щодо розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. Відповідач [PERSON] працює в ПАТ «Новоолесандрівський цегельний завод» на посаді слюсаря КВПтаА, де отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.20) щомісячно, що підтверджується довідкою з місця роботи від 24 листопада 2016 року. В той же час добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці на період розгляду справи судом не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної малолітньої дитини між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку за рішенням суду від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, у частці від заробітку (доходу) відповідача, який має постійний дохід у вигляді заробітної плати, відповідно до вимог ст.183 СК України, положеннями ч.1 якої передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається\~судом та згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України від дня предявлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. Абзацом 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.19), матеріальне становище платника аліментів, який має постійне місце роботи та щомісячний дохід у вигляді заробітної плати; стан здоровя як відповідача, так і дитини; її вік, потреби та вважає необхідним у відповідності до ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а зазначена частка від прибутків відповідача у грошовому виразі буде відповідати не менше, ніж ? частині встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого з 01 травня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 років становить 1531 гривня. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України або існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних судом аліментів. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved