Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом мотивуючи це тим, що 13 липня 2014 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 15000 гривень, які зобовязалася повернути у повному обсязі, що підтверджується розпискою. Пізніше на протязі 2014-2015 років відповідачка отримувала в борг ще грошові кошти на загальну суму 15290 гривень, однак до цього часу борг не повернула. Таким чином згідно розрахунку 3 відсотки річних з 01 січня 2016 року складає 705 гривень, витрати від інфляції з 01 січня 2016 року складають 1371,88 гривень, пеня, що підлягає стягненню складає 8846,34 гривні. Крім того внаслідок неправомірних дій відповідачки щодо відмови погасити заборгованість за розписками позивачці було завдано моральної шкоди, розмір якої нею оцінено в 20000 гривень, а тому позивачка просить стягнути з відповідачки борг за договором позики у розмірі 47513,22 гривні, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачка також в судове засідання не зявилась, проте письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі, з позовом згідна. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в розмірі 15000 гривень, які зобов'язалася повернути у повному обсязі, що підтверджується копією розписки ( а.с.6). Пізніше на протязі 2014-2015 років відповідачка отримала в борг від позивачки ще грошові кошти на загальну суму 15290 гривень, зокрема, 13 липня 2014 року - 1020 гривень; 23 липня 2014 року - 1040 гривень; 27 вересня 2014 року - 750 гривень; 08 січня 2015 року - 3000 гривень; 01.2015 року - 500 гривень; 21.02.2015 року - 3000 гривень; 11 липня 2015 року - 500 гривень; 01 квітня 2015 року - 736 гривень; 03 квітня 2015 року - 199 гривень, 05 квітня 2015 року - 75 гривень; 08 травня 2015 року - 500 гривень; 10 серпня 2015 року - 700 гривень, 14 вересня 2015 року - 120 гривень; 25 вересня 2015 року - 150 гривень; 25 вересня 2015 року - 200 гривень; 05 жовтня 2015 року - 2000 гривень; 15 жовтня 2015 року - 800 гривень; що підтверджується копіями розписок (а.с.7-16). Згідно змісту розписок відповідачка [PERSON] зобовязалася повернути кошти отримані у борг у повному обсязі. 12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з досудовою вимогою про боргове виконання зобовязань за договором позики, яку було направлено на адресу відповідачки рекомендованим повідомленням (а.с.35-36), однак до цього часу кошти не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наведеного розрахунку 3-х відсотки річних з 01 січня 2016 року складають 705 гривень, витрати від інфляції з 01 січня 2016 року складають 1371,88 гривень. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно розрахунку розмір пені, що підлягає стягненню, складає 8846,34 гривень. Таким чином станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість за розписками з урахуванням 3-х відсотків річних, витрат від інфляції та пені складає: 15000 гривень + 15290 гривень + 705 гривень + 1371,88 гривень + 8846,34 гривень = 47513,22 гривень (а.с.17). Внаслідок неправомірних дій [PERSON] щодо відмови погасити заборгованість за розписками [PERSON] завдано моральної шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 p. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до вшцевикладеного та

Outcome: partial