Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому народився син [PERSON]., [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 6 листопада 2006 року шлюб з відповідачем розірвано, а рішенням від 6 квітня 2005 року вирішено стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Проте відповідач коштів на утримання сина не надає, аліменти не сплачує, про що свідчить довідка Сихівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 6 червня 2012 року відповідачу заборонено виїжджати за межі України у зв'язку з несплатою ним аліментів. На протязі 12 років відповідач не цікавиться сином взагалі, не піклується про його здоров'я, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Син потребує постійної уваги та опіки, оскільки являється інвалідом з дитинства. Висновком Сихівської районної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує проти заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликався до суду, а тому згідно із вимогами ст.224 ЦПК України суд розглядає справу заочно у його відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народився син - [PERSON], [INFO] (інвалід з дитинства), шо підтверджується копією свідоцтва про народження, у якому вони записані батьками дитини. Шлюб між сторонами було розірвано. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 29 липня 2016 року №28 визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, покинув дитину, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його навчання, здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує. Так, відповідно до характеристики [PERSON]., виданої КЗ ЛОР Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ступенів «Довіра», що батько не приділяє ніякої уваги у навчанні та вихованні дитини. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 10 жовтня 2016 року становить 79 438,63 грн. (довідка з розрахунком Сихівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 10 жовтня 2016 року). Відповідно до ст.150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом встановлено, що відповідач сином не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, покинув дитину та з нею не проживає. Перешкод відповідачу у виконанні батьківських обов'язків не встановлено, а відтак такий без поважних причин не виконує своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини та ухиляються від їх виконання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо, протягом тривалого часу нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, матеріально не допомагає, не створив належних соціально-побутових умов для нормального життя та розвитку сина, покинув його, а тому його слід позбавити батьківських прав. При цьому, не приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, як це передбачено ч.3 ст.166 СК України, оскільки таке вже ухвалено. Крім цього, з відповідача в користь позивача держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved