Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2009 року проживала сім'єю з [PERSON], під час спільного проживання були пов"язані спільним побутом та бюджетом, мали взаємні права та обов"язки. 01 січня 2017р. [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 04 січня 2017р. позивачка звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Нотаріусом рекомендовано позивачці звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім"єю. Уточнившись з позовними вимогами, просить встановити факт, що має юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадкових прав, а саме факт проживання однією сім"єю як чоловіка і жінки без шлюбу - [PERSON] та [PERSON] з 2009р. до дня його смерті, тобто до 01 січня 2017р. В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат [PERSON], позов підтримали, просили задовольнити. Вказували, що позивачка з [PERSON] в період спільного проживання з 2009 року підтримували сімейні стосунки, вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі, купували продукти. На час спільного проживання ні [PERSON] ні [PERSON]Ю.у інших шлюбах не перебували. Представники [PERSON] [PERSON], адвокат [PERSON] позов не визнали, заперечували факт проживання позивачки сімєю з померлим, вказуючи, що останній раз відповідачка приїздила в 2014 році у гості до дядька, [PERSON] говорив, що познайомився з жінкою, однак сімейні стосунки ні з ким не підтримував. Представник Черкаської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією чоловіка та жінки без шлюбу. Суд також враховує конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов'язки кожного із подружжя у шлюбі та сім'ї (стаття\~\~51 Конституції України). Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 рішення Конституційного [PERSON] України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. У п. 21 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Встановлено, що 01 січня 2017р. [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців немає. В судовому засіданні не знайшли підтвердження обєктивними переконливими доказами доводи позивача про існування між позивачкою та [PERSON] з 2009 року взаємних усталених відносин, які притаманні подружжю та ведення в цей період спільного господарства. До такого висновку суд приходить, виходячи з наступного. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали покази про те, що позивачка піклувалась про [PERSON], прала йому одяг, готувала їжу, спільно купували продукти, допомагала в період хвороби. Разом з тим, дані покази свідчать про існування особистих стосунків, проте з достовірністю не підтверджують, що вказані стосунки мали характер сімейних, зокрема щодо існування спільного бюджету та взаємних прав та обов'язків. До того ж, жоден зі свідків не вказав чітко, коли мав місце початок стосунків між позивачкою та [PERSON] розпочались, щодо даної обставини свідки зазначили приблизно 8 чи 9 років до смерті останнього. Надані позивачкою докази - квитанції про сплату комунальних послуг не підтверджують з достовірністю, що позивачкою оплачувались відповідні кошти саме за рахунок спільного бюджету, а не власних доходів, також суд враховує, що позивачка не була зареєстрована за місцем реєстрації [PERSON] та зберігала право постійного проживання за іншою адресою. Також [PERSON] не перебував на обліку в територіальному центрі надання соціальних послуг, що підтверджується довідкою від 23.06.2017р. № 264/19. До того ж , на день своєї смерті [PERSON] отримував пенсію та за станом здоров'я не потребував сторонньої допомоги чи догляду Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність у [PERSON] за життя стійкого волевиявлення, спрямованого на підтримання з позивачкою відносин, притаманних подружжю, тобто що позивач та [PERSON] проживали як одна родина, в яких було спільне господарство та взаємні права і обов'язки чоловіка та дружини, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про встановлення фактів проживання однією сім"єю. Положеннями ст.79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 та 2 ст.86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому, суд відзначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Документи, які не відповідають встановленим вимогам є недопустимими. З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу [PERSON] у даній адміністративній справі надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 04.07.2017р. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 3200 гривень. Разом із тим, відповідно до п. 3 роз.\~II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII\~(набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Як вбачається з розрахунку оплати послуг по наданню правової допомоги за Договором від 04.07.2017, кількість фактично витрачених годин на надання правової допомоги 12 годин, загальна вартість послуг склала 11560 грн. на 1) вивчення матеріалів в суді - 2 год. (1360 грн.); 2) підготовка до судового засідання та збір доказів - 3 год. (2040 грн.) 3) ведення справи в суді 4 год. (2720 грн.), 4) підготовка до судових дебатів 3 год (2040) грн. Квитанцією від 04.07.2017р. підтверджується сплата адвокату коштів у розмірі 12000 грн. Суд бере до уваги, що за змістом ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах компенсації у адміністративних справах підлягають не будь-які витрати на правову допомогу, а лише ті, які стосуються надання такої допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Враховуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що не підлягають компенсації витрати підготовка до судового засіданні та судових дебатів, оскільки зазначені дії \~не є процесуальними діями (як то: складення та подання заяв, скарг, клопотань, заперечень тощо), а також\~не стосуються надання правової допомоги у судовому засіданні чи ознайомлення з матеріалами справи. В іншій частині щодо компенсації витрат на правову допомогу вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 1600 грн. з урахуванням передбаченого законом граничного розміру компенсації 40% від 1600 грн. за 1 годину та виходячи з тривалості участі адвоката в судових засіданнях (2 год.) та ознайомленні з матеріалами справи (0,5 год): 2,5*640 = 1600 грн.

Outcome: approved