Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення повноліття дитини . В обґрунтування позову зазначила, що 11 червня 2016 року року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Ленінському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом F 184. Від даного шлюбу є дитина - донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось, проходило в постійних суперечках і скандалах, шлюбні відносини припинились з лютого 2018 року, з цього часу вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, і не мають наміру відновлювати сімFю. Відповідач не бере участі в утриманні і вихованні доньки, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язкі, у звFязку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року по справі відкрито провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просить розглядати справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зFявився, про слухання справи повідомлений належним чином. ( а.с.34). В минулому судовому засіданні позов визнавав частково та пояснив, що офіційно не працює, на його утриманні знаходяться хвора мати та дід, має матеріальну можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. У звFязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 11 червня 2008 р., від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON]. є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії I-ВЛ F 481793 виданого Ленінським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.05.2017 року (а.с. 4). Відповідач належної матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вихованні доньки. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному забезпеченні. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року F2402-ІІІ, зобовFязує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоровFя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України «Про освіту» на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобовFязання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровFя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровFя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом. За ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України FПро державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до шести років з 01.01.2019 року у розмірі 1626 грн. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровFя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. F 966-XIV). Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює, проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не бере, стан здоровFя відповідача задовільний, жодних стягнень за виконавчими документами з відповідача не здійснюється, інших дітей на утриманні не має, може надавати матеріальну допомогу. Судом також було встановлено, що на утриманні відповідача знаходяться хвора мати та дід. Позивачка не працює, у теперішній час після народження дитини знаходиться у декретній відпустці. Вона перебуває на обліку у відділі соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та їй відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сімFям з дітьми» з 20.05.2017 до 01.06.2020 призначено допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. кожного місяця. На підставі викладеного,

Outcome: partial