Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

у лютому 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 18 вересня 2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька зареєстрована та постійно проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що вона в повному обсязі створила всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток дитини. У будинку, де позивач зареєстрований разом з донькою, створені всі належні умови для проживання дитини. Відповідач проживає окремо. Вона має можливість забезпечити дитині умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, позивач зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готова, зі свого боку, усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. За таких підстав, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , разом з матір" ю [PERSON] . Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2020 року дану цивільну справу [PERSON] про визнання місця проживання дитини передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.(а.с. 15) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.(а.с.23) Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 18 вересня 2018 р. Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 5) Під час шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) Позивач разом з малолітньою донькою зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Відповідач проживає окремо, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13) Звертаючись у суд з позовом про визначення місця проживання дитини, позивач посилається на те, що стосунки між подружжям погіршилися. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Позивач зазначає, що донька має мешкати разом з нею, оскільки дитина прихильна більше до матері. Вона матеріально забезпечує доньку всім необхідним для її фізичного, духовного та морального розвитку. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визначення місця проживання доньки з нею ґрунтується на законі. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої доньки, суд виходить виключно з інтересів дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

Outcome: approved