Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з 2010 року по квітень 2014 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вони з дитиною проживають окремо від відповідача, дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач працює, але ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання їх дитини. Ухвалою судді від 11.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 16-17). Позивач та її представник у судове засідання не з?явилися, представник надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 27). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 11.02.2021, не з?явився, відзив та інших клопотань або заперечень проти позову не подав (а.с. 18). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2010 року по квітень 2014 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 8). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, позовні вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітній син від їх цивільного шлюбу з відповідачем, останній відмовляється від виконання своїх обов`язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved