Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми позики в розмірі 71160 гривень, відсотків в розмірі 17381,53 гривні, а всього 88541 гривня 53 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2018 р. відповідач отримала в борг грошові кошти в сумі 71160 гривень і зобов`язалась повернути їх в строк до 12.09.2018 р., на підтвердження чого видала розписку. На момент звернення до суду відповідач своїх зобов`язань не виконала та отриману позику не повернула, відповідач уникає зустрічей та не має наміру вирішити спір в позасудовому порядку. Зазначені обставини, як зазначає позивач, призводять до порушення її прав, в зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики, а також процентів за користування грошовими коштами на підставі положень ст.1048 ЦК України за період з 13.09.2018 р. по 25.02.2020 р. в сумі 17381,53 гривні. 05.06.2020 р. на підставі ухвали суду Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву. 22.10.2020 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, а також надана згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Своїм правом на подання письмового відзиву відповідач не скористалась. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, яка повідомлялась судом про місце і час судового розгляду належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2018 р. відповідач отримала в борг грошові кошти в сумі 71160 гривень і зобов`язалась повернути їх в строк до 12.09.2018 р.. Судом встановлено, що на момент звернення до суду відповідач не виконала своїх зобов`язань та не повернула суму позики. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від Позикодавця до позичальника. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.08.2019р. у справі № 369/3340/16-ц. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц). Досліджена судом розписка від 08.09.2016 р. містить підтвердження про отримання відповідачем грошових коштів від позивача та зобов`язання повернути їх в строк до 12.09.2018 р. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Оскільки, матеріали справи не містять відомостей про виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення суми боргу за договором позики. В силу положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наданий позивачем розрахунок процентів за користування відповідачем коштів, які не були повернуті своєчасно відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на встановлені судом обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 17381,53 гривні також підлягають задоволенню. На підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, а також витрати, понесені на отримання правничої допомоги, які підтверджені договором ро надання правничої допомоги від 24.07.2020 р., детальним описом робіт та квитанціями про оплату послуг..

Outcome: approved