Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] який залишився в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON]. Вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. 16.01.2009 року батько [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Порадівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №1, згідно якого він все майно заповів сину [PERSON] Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, посилаючись на те, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування (№ 7 від 30.05.2008 року) вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом шестимісячного строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування може здійснюватися за заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 375, що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 02 серпня 2016 року Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис №9, виданого 11 серпня 1971 року Порадівським ЗАГСом Васильківського району Київської області [PERSON] являється сином померлого [PERSON] (а.с. 7). Заповітом від 16 січня 2009 року посвідченого секретарем виконкому Порадівської сільської ради Васильківського району Київської області [PERSON] все майно заповів сину [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 11-12). Згідно до оцінки майна № RS43-002 складеного ТОВ «АКР-КОНСАЛТ» ринкова вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 149 550, 00 грн. (а.с. 14-27). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є, відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2017 року, № 1062/02-31, позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, посилаючись на те, що померлий [PERSON] за життя не отримав правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с. 9). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved