Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку, розташованого по вул. Київська (Дзержинського) 48, в смт. Велика Лепетиха Херсонської області. Разом із нею у даному будинку зареєстровано її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з яким вона проживала однією сім'єю, але не перебувала у шлюбі. В даному будинку, який належить їй на праві приватної власності, фактично проживає її колишній цивільний чоловік [PERSON]. Позивач зазначила, що з лютого місяця 2017 року між нею та [PERSON] було припинено сімейні відносини внаслідок того, що останній зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє п'яні дебоші та сварки, що негативно впливає на малолітнього сина, та на неї. Через постійне психологічне насильство з боку [PERSON] відносно неї та сина [PERSON], погрози вчинення фізичного насильства, вона з дитиною у березні 2017 року вимушена були піти жити до матері [PERSON], фактично «тікаючи» з дому, боячись за життя і здоров'я малолітнього сина [PERSON] та своє власне. Вжиті органом поліції заходи впливу виявилися безрезультатними. Більш того, після цього [PERSON] залишився проживати в будинку по вулиці Київська (Дзержинського) 48, в смт. Велика Лепетиха Херсонської області та продовжував вживати алкогольні напої, не допускав її до будинку навіть для того, щоб взяти особисті речі та речі сина. Проживання разом з відповідачем є неможливим через його поведінку. Вжиті органом поліції заходи попередження та Великолепетиською селищною радою заходи громадського впливу виявилися безрезультатними та на її прохання переїхати проживати в інше житло [PERSON] відмовляється. [PERSON] систематично порушує правила співжиття і зробив неможливим для неї та її малолітнього сина [PERSON] проживання з ним в одному будинку. Відповідач постійно виявляє прояви антигромадської поведінки та до нього неодноразово застосовувалися заходи попередження органом внутрішніх справ, але такі заходи позитивних результатів не дали і він все одно допускає повторні порушення. [PERSON] заважає вільно користуватись належним їй на праві приватної власності будинком та взагалі використовувати його для власного проживання та проживання її малолітнього сина [PERSON]. Відповідач не є членом її сім'ї на цей час та займає житлове приміщення - житловий будинок без її згоди. На пропозицію звільнити житловий будинок в добровільному порядку відповідач не реагує. Таким чином, [PERSON] створені перешкоди у користуванні житловим будинком, який є її власністю. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, розташованим по вул. Київська (Дзержинського), 48 смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, шляхом виселення [PERSON], [INFO], з цього житлового будинку, без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов підтримує та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляну справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.07.2017 року. Представник третьої особи- Великолепетиської селищної ради у судове засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов визнає. не заперечує проти його задоволення та просить суд розглянути справу у її відсутність. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Договором купівлі продажу від 13.07.2005 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88689193 від 02.06.2017 року підтверджується, що [PERSON], є власником житлового будинку №48 по вул. Київська, в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, і відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Домовою книгою підтверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований [INFO] (Київська, згідно рішення Великолепетиської селищної ради від 20.11.2015 року за № 11), в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області з 19.04.2012 року. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, згідно якої до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що Позивач та Відповідач, проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], та Відповідач зі згоди Позивача був зареєстрований у будинку, який є власність Позивача. На даний час Позивач не вважає Відповідача членом своєї сім»ї, оскільки з лютого місяця 2017 року між нею та [PERSON] було припинено сімейні відносини внаслідок того, що останній зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє п'яні дебоші та сварки, а також психологічне насильство, та на проведену з ним профілактичну роботу не реагує, що підтверджується: довідкою Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області №2080/40.2/01-2017 від 30.03.2017 року; довідкою Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області №3334/40.2/01-2017 від 31.05.2017 року; постановами Великолепетиського районного суду Херсонської області від: 20.03.2017 року справа №649/252/14-п; 06.08.2015 року справа №649/695/15-п; 06.08.2015 року справа №649/696/15-п; офіційними попередженнями про неприпустимість вчинення насильства в сім»ї від 22 та 23.03.2017 року, а також листом Великолепетиської селищної ради від 08.06.2017 року за №02-42/407. Позивач з березня місяця 2017 року проживає у домоволодіння своєї матері [PERSON], за адресою смт. Велика Лепетиха, вул. Молодіжна, 35. Відповідач не є членом сім'ї Позивача на цей час та займає житлове приміщення - житловий будинок без її згоди. На пропозицію звільнити житловий будинок в добровільному порядку відповідач не реагує. Вимогами тієї ж ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що припинення членами сім»ї сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, але для цього необхідно укласти угоду. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне або платне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила встановлені статтею 162 цього Кодексу, якою передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідач з жодною пропозицією про укладення договору найму житлового будинку №48 по вул. Київська в смт. Велика Лепетиха до позивача не звертався, в результаті чого Відповідачем порушено норми ст. 158 ЖК України, якою встановлено, що наймач може користуватися жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності лише відповідно до договору найму жилого приміщення. Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду. Частиною 1 ст. 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Крім того, пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зі змінами від 25.05.1998 року передбачено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим відповідно до ст. 391 ЦК України, ст. 116 ЖК України усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, розташованим по вул. Київська (Дзержинського), 48 смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, шляхом виселення [PERSON], [INFO], з вказаного житлового будинку, без надання іншого житлового приміщення, як такого, що проживає в даному будинку без достатніх на те підстав передбачених законом, що є перешкодою для Позивача у здійсненні нею своїх прав, які закріплені ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 640 гривень 00 копійок, оскільки вони документально підтверджені: квитанцією №6 від 21.06.2017 року на суму 640 грн. 00 коп. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 64, 116, 156, 158 Житлового кодексу України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: approved