Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] /прізвище після шлюбу [PERSON]/ про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 17 лютого 2011 року [PERSON] було надано кредит в сумі 11000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 113406 грн. 91 коп. та судові витрати в розмірі 1701 грн. 10 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду , зв»язку із зміною прізвища відповідача після реєстрації шлюбу , належним відповідачем по справі визнано [PERSON] /а.с.92/. Відповідач - [PERSON] позов не визнала та просила застосувати строки позовної давності, вказуючи на те, що прострочена заборгованість виникла 25 квітня 2014 року, а позовна заява подана 12 липня 2017 року, тобто після спливу позовної давності. Також відповідач, в своїх запереченнях вказувала, що банк не повідомляв її про заборгованість, тому вона не згодна із сумою нарахованих відсотків та просила її зменшити. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір № б/н від 17.02.2011 року, про що свідчить її підпис у заяві. Судом встановлено, що по закінченню строку дії картки 5457**** ****9171 перевидавалася нова картка 5457 **** ****4951, стром дії до листопада 2016 року. Факт видачі нової кредитної картки відповідачеві підтверджуються фотокарткою та випискою по рахункам відповідача та довідкою, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк». Із виписки по рахунку [PERSON], вбачається , що вона користувалася зазначеними кредитними картками, зокрема і карткою 5457 **** ****4951, строк дії якої до листопада 2016 року (а.с.78, 81-85). За таких обставин, доводи відповідача про те, що по закінченню строку дії картки, відповідачу взамін не була надана інша картка з продовженням строку дії не приймаються до уваги. Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.4-5)свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконувала. Станом на 30 квітня 2017 року заборгованість відповідача становить 113406 грн. 91 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 10981 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 93098 грн. 69 коп., заборгованість за пенею -3450 грн., штраф /фіксована частина/- 500 грн., штраф (процентна складова) - 5376 грн. 52 коп. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі не проводилася. Заперечення відповідача про те, що банк не повідомляв її раніше про заборгованість, а тому вважає, що це призвело до безпідставного нарахування відсотків у завищеному розмірі, суд до уваги не приймає, так як зазначені обставини, не є підставою для зменшення розміру нарахованих відсотків та відповідач зобов»язана була виконувати умови договору щодо погашення кредиту відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг та ч.1 ст.1054 ЦК України. Заперечуючи проти позову, відповідач подала до суду заяву щодо застосування строків загальної та спеціальної позовної давності. У ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15. Судом установлено, що строк дії картки було визначено до останнього дня листопада місяця 2016 року, тобто 30.11.2016р., а із позовом банк звернувся до суду 04 липня 2017 року. За таких обставин, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту та відсотків не сплив, та стягненню із відповідача підлягає заборгованість за кредитом - 10981 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 93098 грн. 69 коп. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород (пункт 2.1.1.12.6.1. умов і правил). Разом із цим, аналіз норм ч.2 статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 1200 грн., оскільки із розрахунку позивача вбачається, що відповідачу нараховано пеню по 100 грн. щомісячно. У той самий час, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов про надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на зазнчене, позов Банку підлягає задоволенню частково, з [PERSON] на користь Банку підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 105280 грн. 39 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 10981 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 93098 грн. 69 коп. та пеня - 1200 грн. Вимога про стягнення штрафу фіксованої та процентної складової, задоволенню не підлягає. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 1579 грн. 20 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного ,

Outcome: partial