Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 2418 грн. матеріальної та 25000 грн. моральної шкоди. Позов обгрунтований тим, що 07 вересня 2017 року малолітня [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , а законним представником є її бабуся [PERSON] , спричинила [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року до малолітньої [PERSON] , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.122 КК України, застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд педагогічному колективу Ніжинської ЗОШ №15 на 01 рік. [PERSON] внаслідок тілесного ушкодження переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, приниження честі та гідності, поніс витрати на лікування. Шкода не відшкодована. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 18 червня 2019 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] адвоката Котенок А.П. від позову в частині вимог до відповідача [PERSON] .. Ухвалою суду від 18 червня 2019 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, пояснивши, що на лікування понесені витрати, частина яких становить 2418 грн., [PERSON] зробили операцію, останній поніс фізичний біль, нервове потрясіння. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником [PERSON] адвокатом Котенок А.П.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов в частині відшкодування 2418 грн. матеріальної шкоди визнала, в частині моральної шкоди-не визнала, пояснивши, що є бабусею [PERSON] , 2004 року народження, яка з моменту народження проживає з нею і перебуває на її утримання та вихованні. Матір`ю дитини є її дочка [PERSON] , яка не позбавлена батьківських прав, місце проживання останньої їй не відоме. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] адвокатом Самойленко М.Д.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в порядку ч.ч.6, 7, 8ст.128 ЦПК України шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України, останньою не подано: відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Враховуючи надані сторонами докази суд приходить до слідуючих висновків. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який на час подачі позову 18 лютого 2019 року досяг повноліття і має повну цивільну дієздатність. Батьками [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії актового запису про народження від 05 березня 2004 року підстава запису відомостей про батька-заява матері від 05 березня 2004 року, відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження… від 14 липня 2011 року-відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Докази на підтвердження зміни прізвища відповідача [PERSON] відсутні. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2018 року, яка набрала законної сили, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні, до малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, законним представником якої є її бабуся [PERSON] , застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд педагогічному колективу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 строком на 01 рік. Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року в 17-30 год. на території спортивного майданчику поблизу гуртожитку №1 Ніжинського агротехнічного інституту неповнолітня [PERSON] , [INFO] , заподіяла [PERSON] , [INFO] , тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дана ухвала на час розгляду справи є чинною. Статтею 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отримання [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості підтверджується копією висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 14 грудня 2017 року №323. Вказані докази підтверджують факт нанесення [PERSON] , [INFO] , тілесних ушкоджень [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини сторін виникли з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов`язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров`ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли. В судовому засіданні встановлено, що виховання [PERSON] , [INFO] , здійснюється відповідачем [PERSON] , зокрема і станом на час спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , мати дитини [PERSON] батьківських прав не позбавлена, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на зазначене право потерпілого [PERSON] на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Позивачами суду надані документи на підтвердження витрат на лікування [PERSON] на суму 2418 грн., що із врахуванням положень ст.ст.1178, 1181 ЦК України є підставою для стягнення із кожного відповідача по 1209 грн. матеріальної шкоди (2418/2=1209). Згідно з положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої малолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України,-ст.ст.1178, 1181 ЦК України. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, є абсолютним. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). В судовому засіданні, із врахуванням вищезазначених доказів, встановлений факт спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] зі сторони [PERSON] , наявність шкоди [PERSON] , протиправність дій [PERSON] , як заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Наявність спричинення тілесних ушкоджень свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих [PERSON] душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями [PERSON] , істотністю вимушених змін у його житті, який в неповнолітньому віці отримав фізичне насильство, тілесні ушкодження, зазнав вимушеного порушення життєвого ритму, необхідність лікування, витрачання свого часу на захист свого порушеного права в судовому порядку, що, із врахуванням принципу розумності та справедливості, є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 20000 грн, яка підлягає стягненню із кожного відповідача у розмірі по 10000 грн.. Підстави для визначення моральної шкоди у розмірі 25000 грн. в судовому засіданні не встановлені. Відповідачами у встановленому порядку не доведено, що шкода, завдана [PERSON] , не є наслідком несумлінного здійснення, ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за [PERSON] .. Підстави для покладення на відповідачів солідарного обов`язку по відшкодуванню шкоди в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. За таких обставин позивач [PERSON] у даній справі звільнений від сплати судового збору, що відповідно до ст.141 ЦПК України є підставою для стягнення із відповідачів в дохід держави по 384 грн. 20 коп судового збору з кожного (768,40/2=384,20). Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial