Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2011 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, за актовим записом № 48. В шлюбі народився син: [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року вона з відповідачем проживають окремо. Проте, на її утриманні та вихованні є ще один малолітній син від першого шлюбу та батьки-пенсіонери. А тому, просить вирішити питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання їх малолітнього сина. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 08.06.2011 року. У шлюбі в сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2011 року (а.с.10), батьком малолітнього сина є відповідач по справі - [PERSON]. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи розмір аліментів передбачений законом для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 22.08.2018 року. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved