Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є спадкоємцем по заповіту майна свого батька - [PERSON], який помер [INFO], в м.Києві, та який мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] На данний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, однак зробити цього не може, із-за відсутності правовстановлюючого документа на нього. Тому просить суд визнати за нею право власності на вказане майно спадкодавця. В суд позивач, представник позивача, представник відповідача, не з»явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, а представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Позивачка є спадкоємцем по заповіту майна [PERSON], який помер [INFO], в м.Києві, що стверджується: - паспортом серії [NUMBER] виданим 27.12.2001 року Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05.08.1964 року Княжицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обюолонського районного управління юстиції у м.Києві від 08.10.2013 року; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03.04.2013 року відділом реєстрації смерті у м.Києві; - заповітом від 23.01.2003 року посвідченого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за №2у199. З довідки Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області( вих. №440 від 11.11.2013р.), вбачається, що згідно записів у погосподарських книгах №1,2,3 за 1958-2010 роки, Княжиківської сільської ради Ружинського району Житомирської області рахується за [PERSON], [INFO], житловий будинок в [ADDRESS] і він був головою двору. З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений Бердичівським МБТІ Житомирської області 27.12.2013р., вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] побудований в 1961 році і має площу 70.8 кв.м., господарські споруди: веранда, ганок побудовані в 1965 році, сарай побудований в 1968 році, погріб під частиною господарської будівлі побудований в 1970 році, літня кухня побудована в 1971 році, сарай побудований в 1975 році, сарай побудований в 1977 році правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано. Відповідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна за результатами розгляду заяви №21136285 від 30.04.2014 року надого державним реєстратором прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON], був власником житлового будинку та господарських будівель, які розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач як вбачається зі спадкової справи №1100/13, заведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] прийняла спащину по заповіту у встановлений законодавством строк подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, та частково оформивши спадкове майно. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] по заповіту також є [PERSON], але відповідно актового запису про смерть №9 від 12.05.2009 року, [PERSON] помер [INFO] у с.Княжики Ружинського району Житомирської області. Таким чином судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується зазначеними вище документами, і тому до неї перейшло право власності спадкодавця на майно: житловий будинок [ADDRESS]. Проте як вбачається з постанови Одинадцятої Київської державної нотаріальною контори від 27.03.2014р., за вих. №2270/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Суд, виходячи з вищевказаного, а також з положень ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", якою передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, задовільняє позовні вимоги про визнаня за позивачем права власності на спадкове майно [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами.

Outcome: approved