Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Пятак А.П. звернулася до суду з позовом до\~\~\~ Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих коштів. Позивач зазначає, що\~ Рішенням 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради\~ №621 від 05.022008 року їй надано\~ у приватну власність\~ земельну ділянку площею 0,0850\~ га, для індивідуального житлового будівництва, в районі вулиці Озерної, поз. 173 в м. Ужгороді. 11.03.2008\~ року згідно квитанції № 0S911062 позивачем\~ через\~ Закарпатську філію ВАТ КБ «Хрещатик»\~ було перераховано суму 21 250,00\~ грн. до міського бюджету м. Ужгорода, з призначенням платежу «розрахунок внесення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород від Пятак А.П. »\~ 19.11.2008\~ року\~ позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 460504, згідно якого фактично передано на праві власності земельну ділянку площею 0,0850 га. В\~ травні \~ 2015 року із Єдиного державного реєстру судових справ Пятак стало відомо про те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду по адміністративній справі № 2-а-1024/11 від 14.02.2013 р., яка набрала законної сили 20.03.2014 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 876/6629/13, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 99 визнано незаконним та скасовано. Даною постановою встановлено, що всі питання, пов'язані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та пов'язані з цим витрати, в т.ч. і сплата коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів згідно постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів від 24.01.2007 р. № 40, повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання її надання. Таким чином, на думку позивача, Ужгородська міська рада безпідставно володіла\~\~ коштами позивача в сумі 21 250,00\~ грн. і після визнання рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 99 незаконним, повинна була повернути йому\~ такі, чого відповідачем не було здійснено. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму грошових коштів та сплачений позивачем судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд такий задовольнити. Представник відповідача в судове\~ засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав до суду письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,\~ надавши правову оцінку кожного доказу,\~ встановив наступні обставини справи. Рішенням 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради\~ №621 від 05.022008 року їй надано\~ у приватну власність\~ земельну ділянку площею 0,0850\~ га, для індивідуального житлового будівництва, в районі вулиці Озерної, поз. 173 в м. Ужгороді. Згідно п. 8 даного рішення зобов'язано громадян створити товариства забудовників для централізованого розвитку інфраструктури за рахунок коштів забудовників та зазначено, що документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, видати членам створеного товариства. 11.03.2008\~ року [PERSON] було перераховано через\~ Закарпатську філію ВАТ КБ «Хрещатик» суму 21 250,00\~ грн. до міського бюджету м. Ужгорода, з призначенням платежу «розрахунок внесення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород від [PERSON]П», що відповідно підтверджується копією квитанції № 0S911062, що міститься в матеріалах цивільної справи. Позивач вказує на те, що фактично внесені кошти із розрахунку 25 грн. за один квадратний метр відповідно рішення Ужгородської міської ради № 99 від 23.11.2006 р. ІУ сесії У скликання. 19.11.2008\~ року\~ позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 460504, згідно якого фактично передано на праві власності земельну ділянку площею 0,0850 га. Рішеннями ІУ сесії міської ради У скликання № 99 від 23.11.2006 р. «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва та № 245 від 21.02.2007 р. «Про зміни до рішення ІУ сесії міської ради У скликання №99.від 23.11.2006 р.» при вирішенні питань про надання у приватну\~ власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва передбачено обов'язкові умови: перерахування громадянами, яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови, коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста з розрахунку 25,00 гривень за 1 квадратний метр протягом 30-ти календарних днів з моменту підпису рішення сесії міським головою.\~ Відповідно до п.З рішення ІУ сесії міської ради У скликання № 99 від 23.11.2006 р. «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва - « у разі невиконання цих умов, рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність». Зі змісту вказаного рішення вбачається, що таке носило зобов'язальний характер для всіх громадян, яким міською\~\~ радою виділено земельні ділянки для\~ індивідуальної забудови. Кошти на розвиток інфраструктури відраховуються на підставі постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 р. № 40, яка втратила чинність на\~ підставі\~ постанови КМ України № 415 від 28.04.2009 р. Розмір відрахування залежить від вартості будівництва, однак мова про вартість будівництва при оформленні та отриманні державного акту на право власності на землю не йдеться. В\~ травні \~ 2015 року із Єдиного державного реєстру судових справ Пятак А.П стало відомо про те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду по адміністративній справі № 2-а-1024/11 від 14.02.2013 р., яка набрала законної сили 20.03.2014 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 876/6629/13, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 99 визнано незаконним та скасовано. Даною постановою встановлено, що всі питання, пов'язані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та пов'язані з цим витрати, в т.ч. і сплата коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів згідно постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів від 24.01.2007 р. № 40, повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання її надання. Відтак вказана обставина спонукала позивача звернутись до суду з вимогою про стягнення з Ужгородської міської ради безпідставно набутих коштів у розмірі 21 250,00\~ грн. Враховуючи, що про вказане рішення позивач дізналася тільки у 2015 році, суд вважає за можливе поновити позивачу перебіг строку позовної давності. Згідно ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 15 ЦК України). У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На підставі викладеного, з врахуванням того, що положеннями ст. 118 ЗК України, якою визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не передбачено встановлення додаткових умов при вирішенні питань стосовно передачі громадянам у власність земельних ділянок, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved