Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом,відповідно до якого зазначили,що [PERSON] та [PERSON] (далі позивачі) є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті свого батька [PERSON], 1955 р.н., що помер [INFO], які вчасно вступили у спадщину після смерті батька, шляхом подачі заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини. До складу спадщини померлого [PERSON] належить будинковолодіння, що складається з житлового будинку, загальною площею 101,0 кв.м., житлового будинку позначеного літ. А, тамбура літ. а, прибудови літ. аі, ганок № а/1, хвіртки № 1, огорожі № 2, воріт № 3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За заявою позивачів, спадкоємців [PERSON] та [PERSON], 13.08.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Харченко Катериною Володимирівною було внесено відомості до Єдиного Спадкового, реєстру відомості про реєстрацію спадкової справи за померлим [PERSON], присвоєно номер у спадковому реєстрі - 56415363, та номер у нотаріуса - 11/2014. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно, а саме на будинковолодіння, що складається з житлового будинку, загальною площею 101,0 кв.м., житлового будинку позначеного літ. А, тамбура літ. а, прибудови літ. аі, ганок № а 1, хвіртки № 1, огорожі № 2, воріт № 3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], нотаріусом позивачам було відмовлено з тих підстав, що первинна реєстрація прав власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], спадкодавцем не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Так, згідно отриманих документів з Архівного відділу Виконавчого комітету Ірпінської міської ради вбачається, що [PERSON], спадкодавцю, наказом директора радгоспу «Рубежовський» від 31.03.1988 року № 172 було виділено земельну ділянку у розмірі 0, 07 та. для будівництва нового житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно акту від 06.07.1988 року комісією при виконавчому комітеті Бучанської селищної ради народних депутатів зафіксовано виділ в натурі 06.07.1988 року [PERSON] земельної ділянки під забудову будинку згідно наказу від 31.03.1988 року № 172 директора радгоспу «Рубежовський». Рішенням Виконавчого комітету Бучанської селищної ради народних депутатів від 13.09.1988 року за №155 було затверджено наказ директора радгоспу «Рубежовський» від 31 березня 1988 року №172 про виділення [PERSON] земельної ділянки у розмірі 0,07 га та надано дозвіл на побудову житлового будинку по [ADDRESS]. Також піднято питання про затвердження Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради даного рішення. Згідно виписки з рішення № 313/5 від 01.11. 1988 року Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, було розглянуто заяву [PERSON] та прийнято рішення про виділення земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Було зобов'язано [PERSON] отримати протягом місяця у гол, архітектора м. Ірпінь будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, та закінчити будівництво у 1991 році. Надання [PERSON] разом з сім'єю: сином [PERSON], донькою [PERSON] та дружиною [PERSON], земельної ділянки та дозвіл на будівництво будинку, було обумовлено поліпшенням житлових умов сім'ї. Згідно акту обстеження житлових умов від 25.02.1987 року сім'я водія радгоспу «Рубежовський» [PERSON] проживали у кімнаті 16,1 кв.м., з пічним опаленням, по [ADDRESS]. За життя спадкодавець [PERSON] отримав у головного архітектора м. Ірпінь будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а також закінчив будівництво у 1989 році, але за життя не встигнув отримати документи про реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], та отримати правовстановлюючі документа на своє ім'я, вказаний житловий будинок не було зареєстроване у відповідному уповноваженому органі з питань реєстрації права власності на нерухоме майно. У 1988 році після початку будівництва, як пригадують з розмов батька позивачі, сусіди батька [PERSON] та [PERSON] стали скаржитись на батька, та писати скарги до Бучанської селищної ради. Так, дійсно «внаслідок скарг сусідів рішенням № 56 від 10.04.1990 року Бучанської селищної ради народних депутатів було відмінено рішення № 155 від 13.09.1988 року про виділення [PERSON] земельної ділянки у розмірі 0, 07 га та дозвіл на побудову житлового будинку по [ADDRESS]. Однак, 12.11.1991 року рішенням № 180 Бучанської селищної ради народних депутатів було відмінено раніше прийняте рішення № 56 від 10.04.1990 року. При прийнятті даного рішення від 12.11.1991 року № 180 Бучанською селищною радою народних депутатів було вирішено відмінити раніше прийняте рішення № 56 від 10.04.1990 року, як таке що не має юридичної сили. Також даним рішенням Бучанська селищна рада клопотала перед вище стоячим органом виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, про перегляд свого прийнятого рішення № 313/5 від 01.11. 1988 року про виділення земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку по [ADDRESS], про зобов'язання [PERSON] отримати протягом місяця у головного архітектора м. Ірпінь будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, та закінчити будівництво у 1991 році. Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради рішення № 313/5 від 01.11. 1988 року не було переглянуто та не було скасовано. Отже на даний час існує лише єдине дійсне рішення № 313/5 від 01.11. 1988 року Виконавчого комітету Ірпінської міської ради про виділення [PERSON] земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку по [ADDRESS], яким також зобов'язано [PERSON] отримати протягом місяця у гол. архітектора м. Ірпінь будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, та закінчити будівництво у 1991 році. На даний час, позивачі не мають можливості, окрім як в судовому порядку, реалізувати та здійснити своє, законне та охоронюване Законом та Конституцією України право на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На момент відкриття заповіту індивідуальна житлова забудова не була введена в експлуатацію померлим, що призвело до переходу прав і обов'язків, щодо завершення та введення в експлуатацію будинку, які належали спадкодавцеві до спадкоємців, що кореспондується з положеннями статті 1218 Цивільного кодексу України якою визначено до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі просять визнати за [PERSON] право забудовника на 1/2 частини житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,07 га. за адресою: [ADDRESS], яка була виділена під забудову [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON] право забудовника на 1/2 частини житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,07 га. за адресою: [ADDRESS], яка була виділена під забудову [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] у судовому зхасіданні позовені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Бучанської міської ради та відповідач ЛебідьІ.П у судове засідання не з'явились,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали,також не подали відзив на позовну заяву,у зв'язку з чим суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,заслухавши пояснення учасників провадження,дослідивши пистмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено,що [INFO] помер [PERSON],що стверджується копією свідоцтва про його смерть.Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON],що стверджується копіями свідоцтв про їх народження і відповідно є спадкоємцями 1 черги за законом. Також,у судовому засіданні було встановлено,що позивачі по справі у передбачений законом 6 -ти місячний строк звернулись до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Харченко К.В із заявами про прийняття спадщини і 13.08.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Харченко К.В було внесено відомості до Єдиного Спадкового реєстру відомості про реєстрацію спадкової справи за померлим [PERSON], присвоєно номер у спадковому реєстрі - 56415363, та номер у нотаріуса - 11/2014.Наведені обставини справи стверджуються копією спадкової справи,приєднаної до матеріалів даної справи. Також,у судовому засіданні було встановлено,що із заявою про прийняття спадщини звернулась також відповідач по справі [PERSON]Однак ,до суду не було надано доказів тих обставин,що [PERSON] є спадкоємцем 1 черги законом або відноситься до осіб,які мають право на спадщину за законом після смерті [PERSON].Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26.09.2016р [PERSON] відмовлено у позові про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу із спадкодавцем. Постановою приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Харченко К.В від 22.05.2015р [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом,поскільки відсутні документи,підтверджуючі зареєстроване право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS]. Наведені обставини справи стверджуються копією спадкової справи,приєднаної до матеріалів даної справи Позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . як діти померлого. Рішенням Ірпінського міського суду від 29.09.2016р [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у позові про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька [PERSON] Згідно дано позовної заяви позивачі просять визнати за ними право забудовника за кожним по Ѕ частині за зазначений житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" "Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини». У судовому засіданні встановлено,що рішенням Виконавчого комітету Бучанської селищної ради народних депутатів від 13.09.1988 року за №155 було затверджено наказ директора радгоспу «Рубежівський» від 31 березня 1988 року №172 про виділення земельної ділянки у розмірі 0, 07 га та надано дозвіл на побудову житлового будинку по [ADDRESS].Також,було встановлено,що рішенням виконкому Ірпінської міської ради №313/5 від 01.11.1988р [PERSON] було виділено земельну ділянку 700кв.м із земель радгоспу «Рубежівський» та надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS],будівництво якого закінчити до 1991р.Також,рішенням №56 від 10.04.1990р виконкому Бучанської селищної ради було скасовано рішення №155 від 13.09.1988р»Про виділення земельної ділянки для індивідуального будівництва гр..[PERSON]Рішенням виконкому Бучанської селищної ради № 180 від 12.11.1991р на підставі протесту прокурора м.Ірпеня було вирішено : «відмінити рішення виконкому №56 від 10.04.1990р, просити виконком Ірпінської міської ради переглянути своє рішення №313/6 від 01.11.1988р і заборонити будівництво житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS],рекомендувати директору радгоспу «Рубежівський» відмінити наказ №172 від 31.03.1988р про виділення земельної ділянки гр. [PERSON] в [ADDRESS],виконуючи розпорядження Києво-Святошинського райвиконкому про перегляд виділення земельної ділянки для індивідуального будівництва гр. [PERSON]». Також,у судовому засіданні було встановлено,що на виконання рішення виконкому Бучанської селищної ради № 180 від 12.11.1991р, виконком Ірпінської міської ради не переглянув своє рішення №313/6 від 01.11.1988р та не заборонив будівництво житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS].З приводу зазначених обставин справи суду не було належних та допустимих доказів тих обставин,що рішення виконкому Ірпінської міської ради №313/6 від 01.11.1988р у передбаченому законом порядку було переглянуто ,скасовано та заборонено будівництво житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS],у зв'язку з чим суд вважає спадкодавцем [PERSON] на законних підставах відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської селищної ради народних депутатів від 13.09.1988 року за №155 та рішення виконкому Ірпінської міської ради №313/5 від 01.11.1988р здійснювалось будівництво житлового будинку за вказаною адресою. У судовому засіданні встановлено,що на день смерті [PERSON] станом на [INFO] , житловий будинок [ADDRESS] спадкодавцем [PERSON] не був зданий в експлуатацію та не було видано на його ім'я свідоцтво про право власності на вказаний будинок. Враховуючи викладене,а також враховуючи правові позиції Верховного Суду України ,викладені у постанові Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",суд вважає позов обґрунтованим та таким,що підлягає до задоволення,у зв'язку з чим суд у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] визнає за [PERSON] та [PERSON] за кожним право забудовника по Ѕ частині житлового будинку,що розташований на земельній ділянці площею 0,07га за адресою [ADDRESS],яка була виділена [PERSON],який помер [INFO].для будівництва зазначеного житлового будинку. На підставі ст.1216-1222,1261,1268-1270 ЦК України ,

Outcome: approved