Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 01 вересня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №58 та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 вересня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №58, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, діаметральних поглядів на шлюб та сім? ю, сварок, втрати почуття любові та поваги. Крім того, зазначила, що протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім? ю, вони з дитиною проживають окремо, ведення спільного з відповідачем господарства припинено, у зв'язку з чим вона звертається до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги, з урахуванням уточнених, підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 вересня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №58, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01 вересня 2009 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2009 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу позивачем, яка у своїй заяві просить її прізвище залишити без змін - «[PERSON]». Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №1119 від 15 травня 2017 року. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність у нього стабільного, регулярного доходу, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, а також щодо отримання ним постійного, регулярного доходу. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 травня 2017 року становить 1777 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у сумі 640 гривень суд стягує з відповідача на користь держави у зв'язку із задоволенням позову [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved