Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , в розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із 01 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також грошову компенсацію в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. за період з 01.09.2016 р. по сьогоднішній день. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 26 серпня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Франківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Львова зроблено відповідний актовий запис за №506. В період шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення та на даний момент проживає разом зі позивачкою. 01 серпня 2018 року, згідно рішенням Франківського районного суду м.Львова, шлюб між сторонами було розірвано. З початку червня 2018 року - відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 липня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладений у позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі, додатково пояснив, що компенсація в розмірі 50000 грн. - це є сума аліментів допомоги на дитину, яку відповідач повинен був надавати з дня народження дитини, але не надавав. Відповідач позов в частині стягнення аліментів визнав, щодо стягнення грошової компенсації в розмірі 50000 грн. заперечив, з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач та представник відповідача зазначили, що допомогу на дитину надавала мама відповідача. Заробітна плата відповідача становить близько 4000 грн., позивачка не зверталася до відповідача із вимогою про стягнення аліментів за минулий час, а тому в звдоволенні цієї вимоги слід відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 20 липня 2016 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року у справі № 465/5569/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.08.2016 року Франківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, а.з.506 розірвано. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - "Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує з ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 1 липня 2019 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розрахунку на місяць в розмірі 1699 гривень. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною першою ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене та те, що відповідач позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку, визнав, вважаю що в цій частині позов слід задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач та представник позивача не надали суду жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] вживалися заходи стосовно одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду простягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial