Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06 жовтня 2021 року звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх спільної малолітньої доньки [PERSON] , стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його доходу /заробітку/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, після народження доньки разом однією сім`єю не проживали, відповідач не піклувався за дитиною, з нею не спілкується довгий час, вихованням дитини не займається, батьківської турботи не проявляє, матеріально дитину не утримує. Великописарівська районна державна адміністрація надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позивачка в судове засідання не прибула, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує /а.с. 31/. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим / а.с. 37, 40/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є - [PERSON] , громадянин Гвінеї і [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статті 126 Сімейного Кодексу України /а.с. 10, 12 (зворот)/. Відповідно до довідок Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області від 14 вересня 2021 за № 657, № 658 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2009 року народження та співмешканцем [PERSON] , 1991 року народження. Батько дитини на території села Ямного ніколи не перебував, у вихованні дитини участі не приймає /а.с.7/. З характеристики учениці 7 класу Ямненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] від 15 вересня 2021 року слідує, що дівчинка навчається в цьому закладі з першого класу, має позитивну характеристику, мати та дідусь [PERSON] регулярно відвідують школу та батьківські збори, цікавляться успіхами дитини, відповідально ставляться до її виховання у родині. Батько [PERSON] , громадянин Гвінеї, у вихованні доньки участі не приймає /а.с.13/. З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 28 травня 2019 року слідує, що [PERSON] , 1989 року народження проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2009 року народження, співмешканцем [PERSON] , 1991 року народження; сім`я характеризується з позитивної сторони, дбають про виховання дитини, серед мешканців села користуються авторитетом. Санітарний стан приміщення відповідає санітарним нормам, присадибна ділянка обробляється, паливом забезпечені / а.с. 9/. 09 серпня 2019 року за клопотанням служби у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації від 08 серпня 2019 року за № 14-01-28/1386 наданий висновок Великописарівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина Гвінеї [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в зв`язку з тим, що він не підтримує відносин з дитиною, не спілкується ні особисто, ні в телефонному режимі, не цікавиться умовами її проживання, станом здоров`я, навчанням, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків / а.с. 8/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлювання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки, з якою з народження майже не спілкується, дитина не знає свого батька. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1/ втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язку її виховання; 2/ перестає бути законним представником дитини; 3/ втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4/ не може бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником; 5/ не може одержати в майбутньому тим майнових прав, пов`язаних з батьківством, які б вона могла мати у разу своєї непрацездатності; 6/ втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 15- позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач байдуже ставиться до своєї малолітньої доньки, це випливає як з його відношення до цієї справи, так і з письмових доказів державних органів. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини, хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1/ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2/ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, з урахуванням його матеріального стану, фактичних обставин справи, прийшов до висновку про можливість сплачувати на користь дитини аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 908,00 гривень /а.с. 1/, від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини вона звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивачки у розмірі 908,00 гривень та на користь держави у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved