Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту з майна, та у її обґрунтування вказала про те, що 26 січня 2013 року між нею та відповідачем - її батьком [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки. Відповідно до договору батько подарував їй земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0484 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. У Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому на ім'я відповідача, приватним нотаріусом Нагорною Н.В. зроблена відмітка про те, що 26.01.2013 року за реєстровим № 686 нею посвідчено договір дарування земельної ділянки, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до позивачки. На даний час у позивачки виникла потреба у відчуженні даної земельної ділянки. Під час підготовки документів для оформлення договору купівлі-продажу з'ясувалося, що на належну їй земельну ділянку третьою особою - Ковпаківським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області 01.07.2016 року було накладено арешт. 27 грудня 2016 року позивачка звернулася з заявою на ім'я начальника Ковпківського ВДВС м. Суми з приводу зняття арешту з належної їй земельної ділянки. 10.01.2017 року на її ім'я Ковпківським ВДВС м. Суми надана відповідь, в якій зазначено про те, що 01.07.2016 року державним виконавцем накладено арешт на земельну ділянку згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. Крім того, було роз'яснено про те, що вона не є стороною виконавчого провадження, і для зняття арешту з майна боржника, вона може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На даний час на примусовому виконанні у Ковпківському ВДВС м. Суми знаходиться виконавчий лист про стягнення з відповідача адміністративного штрафу. Відповідач є боржником по виконавчому провадженню. Державним виконавцем було накладено арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], оскільки згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно власником цієї земельної ділянки рахується відповідач. Тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом і просить: 1. Визнати за нею право власності на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0484 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. 2. Зняти арешт з даної земельної ділянки, накладений 01.07.2016 року державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав. У судове засідання представник третьої особи - Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 169 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. 26 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 686. Відповідно до цього договору дарувальник (відповідач [PERSON]) подарував, а обдаровувана (позивачка [PERSON]) прийняла у дар земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0484 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі: договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. від 01.02.2007 року на реєстровим № 787; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 06.11.2008 року Сумською міською радою Сумської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010861201960. Право власності на земельну ділянку за [PERSON] 26.01.2013 року зареєстровано державним реєстратором - приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 45796, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований державним реєстратором - приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. за № 152353 від 26.01.2013 року У Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому 06.11.2008 року Сумською міською радою Сумської області, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010861201960, на ім'я [PERSON], приватним нотаріусом Нагорною Н.В. зроблена відмітка про те, що 26.01.2013 року за реєстровим №686 нею посвідчено договір дарування земельної ділянки, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON]. На теперішній час у позивачки виникла потреба у відчуженні даної земельної ділянки. Під час підготовки документів для оформлення договору купівлі-продажу з'ясувалося, що на належну їй земельну ділянку Ковпаківським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області 01.07.2016 року накладено арешт. 27 грудня 2016 року позивачка звернулася з заявою на ім'я начальника Ковпківського ВДВС м. Суми з приводу зняття арешту з належної їй земельної ділянки. 10.01.2017 року на ім'я позивачки в.о. начальника Квпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області була надана відповідь, в якій зазначено про те, що 01.07.2016 року державним виконавцем накладено арешт на земельну ділянку згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. Було роз'яснено, що згідно з ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» позивачка не є стороною виконавчого провадження., та їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На даний час на примусовому виконанні у Ковпківському ВДВС м. Суми знаходиться виконавчий лист про стягнення з відповідача адміністративного штрафу. [PERSON] є боржником по виконавчому провадженню. Державним виконавцем було накладено арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], оскільки згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно власником земельної ділянки є відповідач. Проте, позивачка набула право власності на дану земельну ділянку з наступних підстав. Як зазначено у п.11 договору дарування земельної ділянки, згідно ст. ст. 182, 210 ЦК України і ст. ст. 126, 202 ЗК України договір підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації земельної ділянки у складі державного реєстру земель. Цей договір про перехід права власності на земельну ділянку вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення. Право власності на земельну ділянку, що дарується за цим договором, у обдаровуваної виникає після одержання нею документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Право власності у обдаровуваної на дарунок виникає з моменту його прийняття. Обдаровувана свідчить, що вона дарунок прий має. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції, що діяла станом на січень 2013р.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла станом на січень 2013р.) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 202 ЗК України (у редакції, що діяла станом на січень 2013р.) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Після нотаріального посвідчення договору дарування земельної ділянки позивачка отримала оригінальний примірник цього договору, що свідчить про виникнення у неї права власності на дане майно. Крім того, вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, на якому приватним нотаріусом зроблено відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документів, на підставі яких відбулося відчуження на її користь. Крім того, відбулася державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, про що свідчить печатка Управління Держкомзему у м. Суми на оригінальному примірнику договору. Всі ці дії позивачки свідчать про те, що вона, як обдаровувана, вчинила всі передбачені законом та договором дії, направлені на прийняття дарунку та виникнення у неї права власності на земельну ділянку. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту з майна, слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved