Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 травня 1997 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Шлюб зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області за актовим записом № 59. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який вже досяг повноліття та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів негативно відображаються на можливості спільного проживання, вони стали зовсім чужими людьми. Спільне господарство не ведуть. Подружні відносини між ними припинено більше двох років тому. Відповідач залишив сім`ю, проживає окремо. Можливості зберегти сім`ю немає. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак нею подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, відзив на позов не подав, заяв, клопотань від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 травня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області за актовим записом № 59, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.05.1997 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Два роки тому сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved