Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 26.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області та стягувати з відповідача, як батька їхнього сина, [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, постійні конфлікти та суперечки, бійки, образи, байдужість до потреб сім'ї, що призвели до припинення шлюбних відносин. Проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та її адвокат, [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали повністю, надавши медичні довідки щодо стану здоров'я дитини та просили задовольнити вимоги. Відповідач до суду зявився, позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо розлучення та сплати аліментів на сина, однак в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини законними, однак вимога про їх розмір в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн. є завищеною, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. \~ За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Від цього шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], яийі повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач, проживаючи окремо, будучи працездатним та отримуючи дохід, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом не здобуто, а сторонами не надано доказів про розмір одержуваного доходу відповідача по справі. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2016 року та до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved