Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що померла [INFO] року [PERSON] є двоюрідною сестрою заявниці, посилаючись на наступні обставини. Після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки.Поховання своєї двоюрідної сестри, [PERSON], заявниця здійснила за власні кошти, так як і поховання тітки [PERSON] у вересні 1989 року. Крім заявниці, ніхто із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], до нотаріуса не звертався. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] заявниця звернулася до приватного нотаріуса Біловодського нотаріального округу Луганської області Доброскокової А.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус запропонував [PERSON] представити документи, що підтверджують родинний зв'язок із померлою, однак свідоцтва про народження ні [PERSON], [INFO] ,ні матері [PERSON]- [PERSON],дошлюбне прізвище - [PERSON], [INFO],(тітки заявниці), ні матері заявниці, [PERSON], [INFO], не збереглися, вони були втрачені ще під час Великої Вітчизняної війни. Для отримання відповідної інформації [PERSON] звернулася до архівного відділу Біловодської РДА, щоб отримати відомості про рідних, але їй видали довідку в якій вказано, що акти цивільного стану про народження громадян Біловодського району на державне зберігання до архівного відділу не передавалися. Також, заявниця не змогла отримати відомості про народження тітки та матері і в органах ДРАЦС Луганської області у зв'язку з тим, що в архіві відділу на зберіганні знаходяться актові записи починаючи з 1939 року, поновленого актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] теж не виявлено. 14.07.2017р. в "Государственной архивной службе ЛНР" заявниці вдалося отримати відомості з метричної церковної книги, які підьтвернджують той факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. З огляду на те, що документально підтвердити факт наявності родинних відносин заявниця іншим способом не змогла, вона була змушена звернутись з цією заявою до суду. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] та заявниця [PERSON] підтримали викладені в заяві вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити. К Представник заінтересованої особи - Біловодської селищної ради в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідні сестри, вона на протязі 20-ти років знає їх. [PERSON], яка працювала вчителем, займалася з дітьми [PERSON], вони називалися сестрами. В її присутності згадували рідних, зустрічалися на родинних святах. Заявниця постійно піклувалася сестрою, допомагала їй всім, коли сестра захворіла, ходила за нею, а потім й поховала, як поховала й тітку, [PERSON] у 1989 році.. Свідок [PERSON], в суді пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в родинних стосунках, як двоюрідні сестри, вони постійно спілкувалися. Під час хвороби [PERSON], [PERSON] її доглядала. З їх слів знає, що їх мами рідні сестри. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В суді зі свідоцтва про народження заявника вбачається, що її матір'ю є, мовою оригіналу - [PERSON] ". Згідно довідки Архівного відділу Біловодської РДА Луганської області від 19.06.2017 року акти цивільного стану про народження громадян Біловодського району на державне зберігання до архівного відділу не передавалися. За інформацією Біловодського районного відділу ДРАЦС від 09.06.2017 року в архіві відділу на зберіганні знаходяться актові записи починаючи з 1939 року, поновленого актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] по Біловодському району не виявлено. .Згідно архівних довідок Державної архівної служби ЛНР у метричній книзі,мовою оригіналу, "о рожденных, браком сочетавшихся и умерших Николаевской церкви слободы Беловодск Старобельского уезда Харьковской Духовной Консистотории" маються записи від 01.11.1898 року № 104 про народження мовою оригіналу - «[PERSON]» та від 25.12.1909м року № 105 про народження «[PERSON]»,батьками яких вказані, мовою оригіналу - [PERSON] и законная жена его [PERSON] дочь. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Довідкою Біловодської селищної ради Луганської області підтверджується, що [PERSON]. на день смерті [INFO] проживала разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи в сукупності наведені докази , суд приходить до висновку, що факт родинних стосунків між заявницею та [PERSON] на кровномі рівні як двоюрідні сестри знайшло своє підтвердження, підстав для відмови у задоволенні заяви суд не вбачає, а тому, оскільки встановлення факту родинних стосунків заявниці необхідно для реалізаці прав на спадкування, заява підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved