Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили надати їм дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд за кордон України, до будь-якої країни світу з метою оздоровлення, відпочинку та лікування малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ, [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ до досягнення дітьми повноліття без згоди батька [PERSON]; дозволити їм оформлення проїзних документів на дітей для виїзду за кордон України на ім."я [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ, Україна та [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ, Україна без згоди батька - [PERSON]. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що [PERSON] та [PERSON] до 13.02.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з часу розлучення з відповідачем [PERSON] та її батьки [PERSON] і [PERSON], які є рідними бабусею і дідусем цих малолітніх дітей, самостійно виховують дітей, матеріально утримують їх, піклуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання, в тому числі й присудженої до стягнення за рішенням суду, не надає, ніяким чином про них не піклується, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток. Вказують, що відповідач, з яким позивачка [PERSON] розірвала шлюб у 2010 році, зник у невідомому напрямку, де проживає відповідач їм не відомо, що унеможливлює отримати від нього згоду на виїзд дітей за кордон для оздоровлення та відпочинку, вказані обставини створюють умови, що шкодять інтересам дітей та не сприяють їх всебічному і гармонійному розвитку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала повністю, справу просила розглянути в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, їх представник [PERSON] письмово вимоги позову підтримала повністю, справу просила розглянути у їх відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином в установленому законом порядку повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Час Київщини» № 19 від 23.05.2014 року, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмові заяви позивача [PERSON], представника позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON], вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про визнання позову, справу просила розглянути без неї, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи - Ірпінського МВ УДМС України у Київській області в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності , проти вимог позову та заочного розгляду справи не заперечив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до 13.02.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з часу розлучення [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] та її батьки позивачі [PERSON] і [PERSON], які є рідними бабусею і дідусем цих малолітніх дітей, самостійно виховують дітей, матеріально утримують їх, піклуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання, в тому числі й присудженої до стягнення за рішенням суду, не надає, ніяким чином про них не піклується, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, з ними не спілкується в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, його фактичне місце проживання не відоме, що унеможливлює отримання позивачами від нього згоди на виїзд дітей за кордон для оздоровлення та відпочинку, вказані обставини створюють умови, що шкодять інтересам дітей та не сприяють їх всебічному і гармонійному розвитку. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] і копію свідоцтва про розірвання їх шлюбу; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копіями свідоцтв про народження дітей: [PERSON] та [PERSON]; копією виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON]; копією розрахунку заборгованості по аліментах; копіями довідок Ірпінського міського центру первинної медико-санітарної допомоги про стан здоров'я дітей: [PERSON] та [PERSON]; копією довідки про склад сім'ї [PERSON]; копією акта обстеження матеріально-побутових умов проживання; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. - ст. 150 СК України, відповідно до якої, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; - ч. 2 ст. 155 СК України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; - абз.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України", за яким за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду; - п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р., за яким виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку; - п. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, за якими проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Оскільки позивачі самостійно утримують дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], піклуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток в межах своїх здібностей і фінансових можливостей та умов життя, відповідач своїми діями перешкоджає позивачам забезпечити належний рівень життя і відпочинок, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, то приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що слід позов задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.27 Європейської Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України", ст.ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved