Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову посилається на те, що 13.07.2011 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 30000,00 грн. на термін до 12.07.2012 року, а відповідач зобов'язалася даний кредит повернути та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених даним договором. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач, в порушення умов договору, зобов'язання належним чином не виконала, станом на 09.09.2013 року за нею рахується заборгованість у розмірі 28406,33 грн., яка складається із: 21637,26 грн. заборгованість за кредитом; - 4435,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 28,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: - 1000,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1305,06 грн. - штраф ( процентна складова). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки. Тому позивач і звертається до суду з позовом стягнути дану заборгованість за кредитним договором солідарно з фізичної особи-підприємця [PERSON] та поручителів - [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача за довіреністю Спірідонова Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду розрахунок заборгованості за договором кредиту, укладеного між ПАТ КП ПриватБанк та ПП [PERSON] станом на 21.05.2014 року та просила суд при винесенні рішенні врахувати дані зміни. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, несплату боргу пояснила важким фінансовим станом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи в суді були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення боргу із позичальника. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 зазначеного Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та приватним підприємцем [PERSON] (Позичальником) було укладено договір №08.03.01.04.3936, згідно якого Банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснювати овердрафтові обслуговування Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, який відкритий у Банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, що встановлений договором, ліміт даного кредитного договору - 30000 грн., на поповнення обігових коштів шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому на поточному рахунку клієнта утворюється дебетове сальдо. Проведення платежів Позичальника в порядку, встановленому договором, здійснюється Банком в термін до 12 липня 2012 року (термін повернення). За користування кредитом Позичальник сплачує відсотки у розмірі 22% річних, а у випадку порушення строків повернення кредиту - 44% річних в дату сплати процентів, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі. Про що свідчить копія Договору №08.03.01.04.3936 від 13.07.20111 року, наявна у матеріалах справи. Також, з метою забезпечення повернення даного кредиту, 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №3936 та №3936/1 відповідно, згідно з умовами яких [PERSON] та [PERSON] поручилася перед кредитором за належне виконання ПП [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №08.03.01.04.3936 від 13 липня 2011 року. Банк виконав зобов'язання перед Позичальницею повністю, однак остання, всупереч вимогам укладеного Кредитного договору, кредитні кошти в повному обсязі у встановлені строки не повернула. Згідно розрахунку заборгованості за договором №3936М від 13.07.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом підприємцем [PERSON], наданою представником позивача в судовому засіданні, заборгованість [PERSON] станом на 21.05.2014 року становить 27003,03 грн., та складається із : 21442,91 грн. заборгованості за кредитом; - 4088,45 грн. - заборгованість за відсотками; - 1471,67 грн. - заборгованість з пені, . а також штрафи: - 1000,00 грн. (фіксована частина); - 1351,50 грн. - штраф ( процентна складова) Згідно п.п.2.2.1, 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4, 2.2.5 Договору №08.03.01.04.3936 про надання «Мікрокредиту» клієнт зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені у п.1.1. даного договору; сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п.п.4.1, 4.2, 4.3., 4.5 договору; проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановлено п. 1.5 даного договору; проводити погашення різниці між заборгованістю за кредитом і знову встановленим угодою сторін лімітом відповідно до п.2.3.2. договору, у разі перевищення заборгованості за кредитом над сумою знову встановленого ліміту, протягом операційного дня, станом на який виникла різниця; проводити повне погашення кредиту не пізніше терміну, встановленого п.п.1.4, 2.3.4 договору. П. 4.2. Договору передбачено, що у відповідності до ст.212 Цивільного кодексу України, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань погашення кредиту, передбачених п.п.1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4., 2.2.5, 2.3.4 даного договору Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі зазначеному в п.А.7. ( п.А.7. передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує відсотки у розмірі 22% річних). Згідно п.4.7. при непогашенні кредиту в який-небудь із термінів встановлених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4., 2.2.5., 2.3.4 даного договору, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості за простроченою сумою кредиту розрахунок відсотків проводиться відповідно до п.4.2 даного договору з дня виникнення простроченої заборгованості. Крім того, згідно вимог п. 5.1. Договору при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2., 4.1, 4.2, 4.3, Договору; термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 договору; винагороди, передбаченого п.п.2.2.7, 4.4, 4.10 договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який виплачується пеня, 0,04306% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту не виконала, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, заборгованості з пені обґрунтовані і підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON] та [PERSON] солідарно з [PERSON], то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п.п. 2.3.1, 2.4.1 Договорів поруки №3936 та №3936/1 від 13.07.2011 року, Кредитор зобов'язаний у випадку невиконання Боржником якого-небудь обов'язку, передбаченого п.1.1. цього Договору, направити на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку, а Поручителя зобов'язаний виконати обов'язок Боржника, зазначений в письмовій вимозі Кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України передбачено, що договір поруки припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З наявних у матеріалах справи документів, які надані позивачем при поданні позовної заяви: повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2013 року адресованого боржнику [PERSON] та поручителям [PERSON] та [PERSON], копії описів цінних листів на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], копії списку№7637 згрупованих поштових відправлень, вбачається, що Банком боржниці [PERSON] та поручителям [PERSON] та [PERSON] були відправлені письмові вимоги із зазначенням невиконаного обов'язку та необхідністю у термін не більше п'яти календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити прострочену заборгованість. Однак, як вбачається із копії квитанції виданої «УКРПОШТОЮ» ЦПЗ №1 про відправлення пошти за списком №7637, дані повідомлення на адресу поручителів були відправлені Банком лише 26 липня 2013 року. Згідно п.А.3 Договору №08.03.01.04.3936 від 13.07.2011 року, кредит для Позичальниці [PERSON] був наданий строком до 12 липня 2012 року, тому слід вважати, що 12 липня 2012 року є днем настання строку виконання зобов'язання. Отже, викладене вище, дає підстави зробити висновок, що вимога, пред'явлена Банком до поручителів [PERSON] та [PERSON] про виконання умов Договорів поруки №3936 та №3936/1 від 13.07.2011 року та відіслана поштовим відправленням 27 липня 2013 року, є простроченою, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу з поручителів задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст. 256, 258, 267, 525, 526, 546, 551, 559, 611, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved