Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з09 лютого 1990 року зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] Окрім неї в цій квартирі проживала бабуся позивача - [PERSON], та її прабабуся - [PERSON]. 08 вересня 1998 року позивач разом із [PERSON] та [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру [ADDRESS] та 08 вересня 1998 року отримали свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло в рівних частках. 09 жовтня 1998 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в ЗМБТІ. Бабуся позивача - [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась з 1/3 частини квартири [ADDRESS] та ощадної книжки (рахунок [NUMBER]). На момент смерті її бабусі в спадковій квартирі проживала позивач та її прабабуся, [PERSON] - мати померлої [PERSON]. Спадкоємцями померлої [PERSON] були: мати позивача - [PERSON] (як донька померлої) та [PERSON] (як мати померлої). Мати позивача спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки вона в спадковій квартирі не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, у зв'язку з чим спадщину після померлої [PERSON] своїм фактом проживання прийняла лише [PERSON] (мати померлої), за свого життя своїх спадкових прав на 1/3 частину квартири [ADDRESS] не оформила. [INFO] померла прабабуся позивача - [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та ощадної книжки (рахунок [NUMBER]) [PERSON]. Єдиною спадкоємицею першої черги по праву представлення була мати позивача - [PERSON], яка одразу після смерті [PERSON] забрала всі правовстановлюючі документи на квартиру та ощадну книжку [PERSON]. Вказані обставини свідчать, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] по праву представлення фактом вступлення в управління та користування спадщиною, проте свої спадкові права на спадщину не оформила, сокільки вважала, що таким чином вступила в права. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Спадкоємцями померлої [PERSON] були позивач у справі [PERSON] (як донька померлої) та [PERSON] (як чоловік померлої). В установлений законом строк, 28.11.2011 року, позивач звернулась до приватного нотаріуса Китаєвої О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, у зв'язку з чим вона є єдиною спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті [PERSON]. Проте, оформити свої спадкові права у нотаріуса позивач можливості не має, оскільки її мати в свою чергу не оформили свої спадкові права в нотаріальній конторі, а довести факт вступлення нею в управління та користування спадковим майном можливо лише в судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини позивач просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та суму вкладу [PERSON] в Ощадному банку СРСР у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в останнє судове засідання також не з'явився, в попередньому судовому засіданні позов визнав, подав суду письмову заяву про визнання позову [PERSON], зазначивши, що ніяких претензій на спадкове майно, яке залишилося після смерті його дружини не претендує. Суд вважає за можливе розглянути справу по наявних матеріалах у відсутність представника позивача, який подав заяву про розгляду справи у їх відсутність, та відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р., Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців законом. Виходячи з положень ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, прийняття частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому. Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, згідно зі ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, визнається день смерті спадкодавця. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, чоловік, і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, передбачено, що діями, які свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ спадкоємця до управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Судом встановлено, що з 09.02.1990 року у квартирі [ADDRESS] проживала та була зареєстрована позивач у справі [PERSON], що підтверджується її паспортом громадянина України. Згідно довідки №191 від 22 січня 2015 року бабуся позивача - [PERSON], постійно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] з 18 травня 1970 року і по день її смерті [INFO]. Згідно довідки №190 від 22 січня 2015 року прабабуся позивача - [PERSON], постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] з 12 жовтня 1990 року і по день її смерті [INFO] 08 вересня 1998 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно приватизували квартиру [ADDRESS] та 08 вересня 1998 року отримали свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло в рівних частках і набули право власності кожна на 1/3 частини вищезазначеної квартири Бабуся позивача - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась з 1/3 частини квартири [ADDRESS] та ощадної книжки (рахунок [NUMBER]), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На момент смерті [PERSON] у спадковій квартирі проживала [PERSON] її прабабуся, [PERSON] - мати померлої [PERSON], що підтверджується відповідними довідками, які видані МКП «Основаніє». Відповідно до положень ЦК УРСР, спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] були: мати позивача - [PERSON] (як донька померлої) та [PERSON] (як мати померлої). Мати позивача спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки вона в спадковій квартирі не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, у зв'язку з чим спадщину після померлої [PERSON] своїм фактом проживання прийняла лише [PERSON] (мати померлої), але за свого життя своїх спадкових прав на 1/3 частину квартири [ADDRESS] не оформила. [INFO] померла прабабуся позивача - [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS], 1/3 з яких нажала їй на праві власності на підставі свідоцтва про прийняття спадщина, а інша 1/3 частина - в порядку спадкування після смерті [PERSON], та ощадної книжки (рахунок [NUMBER]) [PERSON]. Спадкоємцем [PERSON] по праву представлення була мати позивача - [PERSON], яка після смерті [PERSON] вступила в управління та користування спадковим майном, оскільки забрала всі правовстановлюючі документи на квартиру, ощадну книжку [PERSON] та речі побутового призначення, що підтвердив у судовому засіданні відповідач по справі. Вказані обставини свідчать, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] по праву представлення фактом вступлення в управління та користування спадщиною, проте свої спадкові права на спадщину у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS] та вкладу на ім'я [PERSON], не оформила. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були позивач у справі - [PERSON], як донька померлої, та відповідач по справі - [PERSON], як чоловік померлої. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу після померлої [PERSON], [PERSON] у строк передбачений чинним законодавством звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Проте, оформити спадщину на 2/3 частини квартири [ADDRESS] позивач можливості не має, оскільки її мати за свого життя спадкових прав на вказане майно не оформила. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS] в порядку представлення після смерті своєї бабусі [PERSON], і відповідно, враховуючи те, що позивач у справі [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері, але можливості оформити спадщину через нотаріальну контору можливості не має, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved