Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVHMGA0000000127, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 23 675 доларів США на термін до 28 листопада 2022 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, посилається на те, що для забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між ним та відповідачем [PERSON] 28 листопада 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором № CVHMGA0000000127 28 листопада 2007 року. Вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 24 березня 2015 року розмір заборгованості складає 88 775,07 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 20 495,26 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 14 246,88 доларів США, заборгованості по комісії 3 440 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 46 355,32 доларів США, а також 10,74 доларів США штраф (фіксована частина), 4 226,87 доларів США штраф (процентна складова). А тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча були належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, враховуючи, що при розгляді справи бере участь її представник, суд вважає, що справу можна розглянути в її відсутність. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між позивачем ПАТ КБ«ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVHMGA0000000127, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 23 675 000 доларів США на термін до 28 листопада 2022 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 листопада 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом № CVHMGA0000000127 станом на 24 березня 2015 року розмір заборгованості складає 88 775,07 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 20 495,26 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 14 246,88 доларів США, заборгованості по комісії 3 440 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 46 355,32 доларів США, а також 10,74 доларів США штраф (фіксована частина), 4 226,87 доларів США штраф (процентна складова). Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Відповідно до ст. ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Правова природа пені є такою, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Вказане зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, є підставою для відмови в стягненні пені за період з 10 лютого 2008 року до 15 квітня 2014 року, оскільки позивач до суду звернувся із позовом 28 квітня 2015 року. А тому, суд приходить до висновку, що із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню розмір пені за період з 15 квітня 2014 року по 24 березня 2015 року в розмірі 11 245,72 доларів США, що еквівалентно 261 800,36 грн., застосувавши спеціальну позовну давність. Вимог про стягнення пені з 24 березня 2015 року до 28 квітня 2015 року позивачем не заявлялося. На думку суду підлягає зменшенню і сума штрафу (процентна складова), оскільки, відповідно до п. 4.3 кредитного договору при порушенні позивальником по будь якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більше, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 + 5% від суми заборгованості. Враховуючи те, що зменшується сума пені, то і зменшується сума заборгованості до 49 427,86 доларів США. Тому, сума штрафу має бути 2 471,39 доларів США (20 495,26+14246,88+3440+11245,72)х5%) + 250 гривень. А відтак, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача дорівнює 51 909 399,99 доларів США, що еквівалентно 1208464,64 гривень + 250 грн. Суд відхиляє посилання представника відповідача та відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу фіксованої суми та штрафу (процентна складова), оскільки, виходячи з аналізу частини 2 статті 549 ЦК, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 51 909 доларів США 99 центів, що за курсом службового розпорядження НБУ від 24 березня 2015 року складає 1 208 464,64 грн. + 250 грн., а всього в сумі 1 208 714, 64 грн. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: partial