Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16.10.2019 року по цивільній справі №701/760/19 відмовлено у задоволенні позову Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області в особі Служби у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , та третьої особи: Потаської сільської ради Маньківського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав. [INFO] до комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» влаштована мешканка с. Поташ Маньківського району неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з підстави, що опинилася у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей. Мати, дитини - [PERSON] , написала заяву про те, що вона не заперечує щодо влаштування дитини до обласного міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані. Згідно інформації комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» за результатами роботи з дитиною та досліджень психолога гр. [PERSON] , не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, агресивна, чинить дії, не передбачувані по відношенню до дочки. У сім`ї постійно домінували конфлікти, сварки, образи, лихослів`я по відношенню до дівчинки. Зі слів [PERSON] відомо, що мати фізично наказує, морально принижує та ображає. [PERSON] почувала себе у родині покинутою, непотрібною, зрадженою в очікуванні постійного тиску та образ. Дівчина стверджує, що відносини з матір`ю будуються на приниженні та недовірі, мати не проявляє турботу та любов до дитини і на будь-яку ситуацію, що їй не подобається, реагує криком та приниженням. При первинному обстеженні дитини у центрі виявлено високу ступінь тривожності, страхів, невпевненість і біль, яка супроводжувалась плачем. За час перебуванні [PERSON] у центрі мати відвідала доньку лише тричі: 08.03.2019, 07.04.2019, 21.04.2019. Кожна зустріч дівчинки з матір`ю закінчувалася грубістю, істерикою, звинуваченнями дочки, та плачем [PERSON] . Матір неодноразово було попереджено про відношення до дитини, але результату не було. РЦСССДМ здійснював оцінку потреб малолітньої дитини в родині ще влітку 2017 року, проте з того часу мати до фахівців центру не зверталась, рекомендацій не дотримувалась. Згідно інформації, наданої директором районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на обліку з приводу складних стосунків з дочкою сім`я перебувала з липня 2017 року. У ході роботи з психологом було встановлено, що основними причинами виникнення конфліктів у сім`ї було небажання матері та вітчима знаходити компроміси з донькою, прислухатись до її думки та враховувати її інтереси. На той час було відмовлено матері у наданні дозволу на влаштуванні Ганни в державний заклад, проте більше за послугами до фахівців РЦСССДМ [PERSON] , не зверталась. Рішенням комісії з питань захисту прав дітей районної державної адміністрації від 24.04.2019 гр. [PERSON] було попереджено про необхідність змінення відношення щодо ставлення до виховання, дитини та виконання батьківських обов`язків, рекомендовано звернутись до фахівців соціальної служби РЦСССДМ та безпосередньо до фахівців КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» для подолання факторів складних життєвих обставин, налагодження стосунків з донькою, та було вказано, що у разі ігнорування доньки, невиконання батьківських нею, як мамою, обов`язків її буде позбавлено батьківських прав. Проте [PERSON] всі рекомендації, зауваження та пропозиції ігнорувала, і в подальшому з дочкою не спілкувалася взагалі. 21.02.2020 року [PERSON] , надала заяву до Маньківського районного суду, якою просить позбавити її батьківських прав. Заяву було написано в присутності секретаря Потаської сільської ради та засвідчено справжність підпису, що змушує представника позивача звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні незаперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16.10.2019 року по цивільній справі №701/760/19 відмовлено у задоволенні позову Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області в особі Служби у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] та третьої особи: Потаської сільської ради Маньківського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав (а.с. 5-7). 25.01.2019 до комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» влаштована мешканка с. Поташ Маньківського району - неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з підстави, що опинилася у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей. Відповідачка, написала заяву про те, що вона не заперечує щодо влаштування дитини до обласного міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані. Згідно характеристики сімейних відносин [PERSON] , з її матір?ю [PERSON] , від 23.10.2019 року № 235 наданою комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» за результатами роботи з дитиною та досліджень психолога - громадянка [PERSON] , не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, агресивна, чинить дії, не передбачувані по відношенню до дочки. У сім`ї постійно домінували конфлікти, сварки, образи, лихослів`я по відношенню до дівчинки. Зі слів [PERSON] відомо, що мати фізично наказує, морально принижує та ображає. [PERSON] почувала себе у родині покинутою, непотрібною, зрадженою в очікуванні постійного тиску та образ. Дівчина стверджує, що відносини з матір`ю будуються на приниженні та недовірі, мати не проявляє турботу та любов до дитини і на будь-яку ситуацію, що їй не подобається, реагує криком та приниженням. При первинному обстеженні дитини у центрі виявлено високу ступінь тривожності, страхів, невпевненість і біль, яка супроводжувалась плачем. За час перебуванні [PERSON] у центрі мати відвідала доньку лише тричі: 08.03.2019, 07.04.2019, 21.04.2019. Кожна зустріч дівчинки з матір`ю закінчувалася грубістю, істерикою, звинуваченнями дочки, та плачем [PERSON] . Відповідачку неодноразово було попереджено про відношення до дитини, але результату не було (а.с. 24). РЦСССДМ здійснював оцінку потреб малолітньої дитини в родині ще влітку 2017 року, проте з того часу мати до фахівців центру не зверталась, рекомендацій не дотримувалась. Згідно інформації, наданої директором районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на обліку з приводу складних стосунків з дочкою сім`я перебувала з липня 2017 року. У ході роботи з психологом було встановлено, що основними причинами виникнення конфліктів у сім`ї було небажання матері та вітчима знаходити компроміси з донькою, прислухатись до її думки та враховувати її інтереси. На той час було відмовлено матері у наданні дозволу на влаштуванні Ганни в державний заклад, проте більше за послугами до фахівців РЦСССДМ [PERSON] , не зверталась. Рішенням комісії з питань захисту прав дітей районної державної адміністрації від 24.04.2019 гр. [PERSON] було попереджено про необхідність змінення відношення щодо ставлення до виховання, дитини та виконання батьківських обов`язків, рекомендовано звернутись до фахівців соціальної служби РЦСССДМ та безпосередньо до фахівців КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» для подолання факторів складних життєвих обставин, налагодження стосунків з донькою, та було вказано, що у разі ігнорування доньки, невиконання батьківських нею, як мамою, обов`язків її буде позбавлено батьківських прав. Проте [PERSON] всі рекомендації, зауваження та пропозиції ігнорувала, і в подальшому з дочкою не спілкувалася взагалі. Копіями заяв [PERSON] , згідно яких дитина не хоче повертатися до матері з комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» (а.с. 15-16). Згідно копій актів обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON] , від 14.11.2019 року та 21.02.2020 року, умови проживання дітям не створено. Діти потребують соціального захисту. Відповідачка та її співмешканець непрацюють. Будинок в якому проживає відповідачка за адресою [ADDRESS] , відключений від електропостачання, за борги, що підтверджується повідомленням від 03.03.2020 №252 директора Маньківського РЕМ Шумовського О. 21.02.2020 року [PERSON] надала заяву до Маньківського районного суду, якою просить позбавити її батьківських прав. Заяву було написано в присутності секретаря Потаської сільської ради та засвідчено справжність підпису (а.с. 20). Статтею 150 СК України, яка закріплює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень статті 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі статтею 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Судом встановлено, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ніде не працює, не забезпечують матеріальний стан дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуює необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Аналогічні роз`яснення викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідачку було попереджено, що невиконання всіх поставлених умов неналежного виконання батьківських обов?язків, буде ставитися питання про позбавленя їх батьківських прав, відносно дитин, тобто встановлено факт того, що відповідач вже попереджувалися про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, проте свідомо проігнорували дане попередження, що свідчить проте що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і у її діях має місце винна поведінка щодо ухилення від виконання батьківських обов"язків відносно дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За змістом роз?яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Проте суд зауважує, що відповідачка не виявила свідомого бажання приймати участь у вихованні дитини, що підтверджується вищевикладеними ообставинами, а також тим, що остання позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу до дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України), проте в даному випадку суд погоджується із наданим позивачем висновком органу опіки та піклування від 05.12.2019 року (а.с. 5) про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними, згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Конкретна частка заробітку (доходу) матері, батька (платника аліментів), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у кожному конкретному випадку визначається лише судом. Суд може присудити одній дитині аліменти у будь-якій частці від заробітку (доходу) з врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України. Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідачки щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка свідчить про наявність підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved