Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У вересні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Уточнивши позовні вимоги позивач просила: договір довічного утримання від 28 грудня 2012 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] -припинити; Повернути [PERSON] однокімнатну квартиру в приватну власність, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; Скасувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності (скасувати заборону на відчуження) на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 28.12.2012 р. між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувався довічно утримувати позивачка, та за умовами даного договору вона передала у його власність належну їй однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вартість матеріального забезпечення була визначена сторонами договору у розмірі 1134 грн. на місяць, також щотижневим забезпеченням та доставкою продуктів харчування, прибирання житла один раз на тиждень, та забезпечення ліками і сплачувати надані їй медичні послуги. Позивач зазначає, що відповідно до договору вона не отримувала жодного разу від [PERSON] кошти у розмірі 1134 грн. До грудня 2015 року він дійсно допомагав їй харчуванням, ліками. В грудні 2015 року вона дізналася, що [PERSON] загинув в автомобільній катастрофі. Після чого відповідачка [PERSON] заявила їй, що вона є спадкоємицею її квартири, при цьому категорично відмовилась її доглядати. Разом з тим, як стверджує позивачка, що вказаний договір утримання вона не читала, опікуна у неї немає, соціальні працівники не були при цьому присутні. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 28.12.2012 р. між нею та [PERSON] Представники позивача в судовому засідання підтримали уточнену позовну заяву та просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з будь-якими заявами до суду не зверталась. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 29.03.2018 року відповідача [PERSON] виключено з кола відповідачів по даній цивільній справі, у зв'язку зі смертю. Суд заслухавши думку представників позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 28.12.2012 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до умов договору відповідач зобов'язалася довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення була визначена сторонами договору у розмірі 1134 грн. на місяць. За умовами договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 31.12.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 114). У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Статею 757 ЦК передбачено, що обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаного позову, оскільки у позивачки [PERSON] виникли правовідносини з [PERSON], який помер, а відповідачка [PERSON] не отримувала у спадщину квартиру [ADDRESS], яка є предметом спору, а тому до неї в порядку спадкування не перейшли права та обов'язки [PERSON] Також, відповідно до ч.2 ст. 757 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється, у зв"язку з тим, що у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно, тому спір відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed