Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~позов мотивований тим, що 18.12.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було прийнято постанову у справі №\~127/25704/18, якою провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. \~ \~ \~ \~Вказана постанова набула чинності 29.12.2018 року. Позивач вважає незаконними дії працівників Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були вчинені відносно неї 03.10.2018 року в її квартирі по [ADDRESS] та 04.10.2018 року у відділі поліції по [ADDRESS] . Працівники поліції застосували до неї фізичне насильство, побої, знущання, безпідставно затримали її і утримували протягом тривалого часу у відділі поліції, безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, хоча вона не чинила жодної непокори їх вимогам. Дані обставини і незаконність дій працівників поліції підтверджені при розгляді адміністративної справи № 127/25704/18. Протиправною поведінкою працівників поліції їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, пережитому тілесному болю внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень і безпідставному затриманні. При складанні протоколу у відділі поліції вона була позбавлена права на захист і можливості скористатись послугами адвоката, не могла повідомити родичів про своє затримання, чим було порушене її право, честь та гідність, а також п. 2 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 20, 42, 46, 48, 49, 206, 278 КПК України, ст. 29 Конституції України. Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1182 у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження: синці ділянки лівого плечового суглобу, лівого передпліччя, правого плеча, правого передпліччя, передньої поверхні грудної клітки, передньої черевної стінки, бокової поверхні черевної стінки, правого стегна, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки, лівого стегна, лівого колінного суглобу, лівої гомілки, садно задньої поверхні грудної клітки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну, вказаному в направленні 03.10.2018 року. Таким чином, [PERSON] змушена була терпіти фізичні побої і знущання, образи, погрози. Внаслідок протиправної поведінки працівників поліції у неї порушився звичайний уклад життя та здоров`я, вона стала знервованою, втратила сон. Їй весь час здається, що в квартиру може хтось увірватись та бити її. Наявність постійних переживань та стресів призвело до розладів психіки, втрати нормального ритму життя. \~ \~ \~ \~Зазначаючи правовою підставою даного позову ст.ст. 23 ч. 3, 1167 ч. 2, 1176 ч. 1, ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, ч. 6, п.2 ст. 1, п. 4 ст. 2, ст. 3, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», [PERSON] просила стягнути на її користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку кошти у відшкодування моральної шкоди в сумі 200\~000 грн. Судові витрати просила покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~Судом вчинені наступні процесуальні дії. \~ \~ \~ \~02.06.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/13884/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями. Ухвалою суду від від 07.10.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито. Ухвалою суду від 15.11.2021 року \~в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] щодо зупинення провадження у даній справі відмовлено. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат Бєрєснєв І.Р. позов підтримав відповідно до викладених обставин, просив вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі. Суду пояснив, що в даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження по факту незаконних дій працівників поліції щодо позивача, однак, у кримінальному провадженні позивач із цивільним позовом не зверталась. Внаслідок неправомірних дій працівників поліції щодо незаконного затримання, складання протоколу про адміністративне правопорушення, нанесення тілесних ушкоджень, позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини працівників поліції на підставі ст.ст. 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України і Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що 03.10.2018 року близько 20:00 год. вона разом з чоловіком [PERSON] та їх сином перебувала вдома по [ADDRESS] . Побачивши тріщину на стіні ванної кімнати, вона пішла до сусіда, щоб повідомити йому, що проведення ним ремонтних робіт завдає шкоди її майну. Після цього вона повернулась і займалась домашніми справами. Через деякий час прийшли працівники поліції, яких викликав сусід, і запропонували проїхати до відділення поліції. Зробили зауваження, що вона довго збирається, а потім, нічого не пояснюючи, один із працівників поліції в приміщенні кухні «заломив» їй руки за спину та надягнув кайданки, зігнув обличчям донизу, почав наносити удари по руках, грудній клітині а також удари ногами по її ногах. ЇЇ чоловік почув крик і вийшов з кімнати, але інший працівник поліції застосував до нього газовий балончик та надягнув на нього кайданки. В результаті неправомірних дій працівників поліції їй були завдані легкі тілесні ушкодження. Наголосила, що вона непокори працівникам поліції не чинила, не ображала, не била, за формений одяг не шарпала, не погрожувала фізичною розправою, ножа в її руках не було. Вважає, що працівники поліції не мали жодних законних підстав застосовувати фізичну силу, оскільки на пропозицію працівників поліції поїхати до відділення поліції вона погодилась. Твердження працівників поліції, що вона погрожувала своєму сусідові сокирою, а працівникам поліції ножем не відповідають дійсності та жодними доказами не підтверджуються. У відділі поліції її незаконно утримували з 21:00 год. 03.10.2018 року до 04:00 год. 04.10.2018 року, пропонували підписати невідомі документи, захисника їй не забезпечили, хоча вона наполягала на цьому. Такою протиправною поведінкою їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, пережитому тілесному болю внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень, наявності синців та гематом від побоїв. Вона пережила сильний стрес, порушився звичайний уклад життя та погіршилось здоров`я, вона стала знервованою, втратила сон, до цього часу періодично проходить лікування. Просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 200\~000 грн. Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області Господарець А.А. позов не визнала, подала письмовий відзив на позов (а.с. 45-48) і свою позицію обґрунтовувала тим, що позивачем не доведений належними доказами факт завдання їй моральної шкоди, її розміру, не доведена незаконність дій працівників поліції. Зауважила, що за фактом, що повідомила позивач, неодноразово проводились перевірки ГУНП у Вінницькій області, однак, ці факти не знайшли підтвердження. 25.02.2019 року було проведено службове розслідування та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України відносно окремих поліцейських роти поліції особливого призначення ГУНП у Вінницькій області щодо перевищення службових повноважень. Разом з тим, службовим розслідуванням в діях працівників поліції [PERSON] та [PERSON] порушення службової дисципліни не встановлено. Питання щодо їх вини у кримінальному провадження наразі не вирішено. Крім того, вважає, що працівники поліції [PERSON] та [PERSON] не є тими особами, на діяльність яких поширюються норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Наголосила, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є формою документування правопорушення, а не притягненням особи до відповідальності, і протокол не був визнаний таким, що складений незаконно, тому підстав для відшкодування шкоди немає. Представник відповідача Державної казначейської служби України Кравчук С.О. подав письмовий відзив на позов (а.с. 68-74). Пояснив, що Державна казначейська служба України не порушувала права [PERSON] , тому не може бути відповідачем у справі і не несе відповідальність за дії інших органів та посадових осіб. Вимоги позивача до ДКСУ про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а також з їх спільним сином - [PERSON] , 2005 р.н. 03.10.2018 року близько 20:00 год. вони знаходились вдома за адресою: [ADDRESS] . Він спав і прокинувся від криків своєї дружини. Побачив, що в кухні працівники поліції надягають на його дружину кайданки. Один із працівників поліції «заломив» їй руки, нагнувши її до підлоги, а інший працівник поліції бив її ногами по її ногах. Він запитав що відбувається, після чого один з працівників поліції підбіг та заприскав його обличчя газовим балончиком, штовхнув на підлогу та надягнув на нього кайданки. [PERSON] непокори не чинила, ножа в її руках не було. Працівники поліції нічого їм не пояснювали, знущались, вели себе зухвало і агресивно. Безпідставно затримали його та [PERSON] , доставили в КЗ «Соціотерапія», а потім до відділу поліції. Їм пропонували підписувати документи, але вони відмовились, оскільки вважали, що такими діями поліцейських порушуються їх права. У відділі їх протримали майже до ранку, склали протокол і відпустили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Правовідносини виникли між сторонами з приводу завдання шкоди внаслідок незаконних дій органу державної влади, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 82 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Судом встановлено, що 04.10.2018 року ДОП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Кулясом В.М. відносно [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , був складений протокол про адміністративне правопорушення АА № 072082. Згідно протоколу 03.10.2018 року приблизно о 20.40 год. по [ADDRESS] був здійснений виклик працівників поліції про те, що [PERSON] веде себе зухвало, агресивно, на зауваження працівників поліції припинити свої дії відмовила, шарпала за формений одяг, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Свідки та потерпілі правопорушення не вказані (а.с. 14). Згідно протоколу про адміністративне затримання від 04.10.2018 року (а.с. 13), складеного ДОП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Кулясом В.М., [PERSON] доставлена в службове приміщення Вінницького ВП по вул. Пирогова, 4б 03.10.2018 року о 20.50 год. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, для припинення адмінправопорушення та складання матеріалів. В протоколі також зазначено, що затримана [PERSON] відмовилась повідомити її родичів про її місце перебування. Особисті речі не вилучались. Про роз`яснення їй прав та обов`язків [PERSON] свій підпис не поставила. При особистому огляді тілесні ушкодженні не виявлені, від юридичної допомоги вона відмовилась. Зауважень при затриманні та огляді від [PERSON] не надходило. Від підпису протоколу про адміністративне затримання [PERSON] також відмовилась. Час звільнення [PERSON] в протоколі не вказаний, проте в судовому засіданні позивач і свідок повідомили, що звільнили її з відділу поліції приблизно о 4.00 годин і 04.10.2018 року. 08.10.2018 року до Вінницького ВП надійшла заява [PERSON] про те, що 03.10.2018 року у вечірній час за адресою проживання: [ADDRESS] , працівники поліції нанесли їй численні удари руками по різним частинам тіла, чим спричинили їй тілесні ушкодження. 08.10.2018 року слідчим СВ ГУНП у Вінницькій області Левчишиній О.О. надано направлення на судово-медичне обстеження з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 12). Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1182 (а.с. 9), складеного на підставі направлення слідчого СВ ГУНП у Вінницькій області від 08.10.2018 року, у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження - синці ділянки лівого плечового суглобу, лівого передпліччя, правого плеча, правого передпліччя, передньої поверхні грудної клітки, передньої черевної стінки, бокової поверхні черевної стінки, правого стегна, ділянки правого колінного суглобу, правої гомілки, лівого стегна, лівого колінного суглобу, лівої гомілки, садно задньої поверхні грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження у [PERSON] виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну, вказаному у направленні 03.10.2018 року. Виявлені тілесні ушкодження у [PERSON] за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження зафіксовані на фото, які додані до справи (а.с. 10-11). В лютому 2019 року до ГУНП у Вінницькій області надійшла інформація, що ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницький, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018020110000153, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.12.2018 року за ч. 2 ст. 365 КК України щодо можливого перевищення службових повноважень працівниками Вінницького ВП. За вказаним фактом ВІОС УКЗ відповідно до наказу ГУНП від 11.02.2019 року № 192 проведено службове розслідування, за результатами якого інформація про спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] поліцейськими не знайшла свого об`єктивного підтвердження. Також повідомлено, що за неодноразовими скаргами [PERSON] ВП та РПОП ГУНП проводились перевірки (а.с. 52, 53-64). Згідно довідки ТУ ДБР (м. Хмельницький) станом на 17.08.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018020110000153 триває (а.с. 95). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2018 року на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі № 127/25704/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (а.с. 15-19). На підставі досліджених доказів судом при розгляді справи № 127/25704/18 було встановлено, що всупереч ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення від 04.10.2018 року не конкретизовано суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП, оскільки не вказано, якому саме законному розпорядженню або вимозі працівника поліції [PERSON] виявила злісну непокору та у зв`язку з чим така вимога була висловлена [PERSON] . На підтвердження вини [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого\~ст. 185 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише рапорти працівників поліції [PERSON] та [PERSON] від 04.10.2018 року та протокол про адміністративне затримання [PERSON] . В рапортах працівників поліції також не вказано, яке саме законне розпорядження або вимога висловлювалися працівниками поліції [PERSON] . Крім того, судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що 03.10.2018 року до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області по телефону спецлінії «102» надійшло повідомлення від [PERSON] з приводу погроз фізичною розправою. На місце пригоди виїхала група швидкого реагування у складі інспектора взводу №1 роти поліції особливого призначення (РПОП) ГУНП у Вінницькій області Семчука О.Г., поліцейського роти поліції особливого призначення (РПОП) ГУНП у Вінницькій області Коваля С.М., та інспектора роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Любиченка Д.Ф. Для виконання службових завдань поліцейські РПОП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] та [PERSON] отримали зброю та спеціальні засоби, зокрема, кайданки. [PERSON] , крім того, отримував спеціальний засіб споряджений речовиною сльозогінної та дратівливої дії «Терен -4М». Твердження поліцейського Семчука О.Г. про те, що [PERSON] намагалась схопити його за форменний одяг і він побачив в її руках ніж, який вона потім викинула, суд оцінив критично, оскільки іншими доказами дані обставини не були підтверджені. Таким чином, при розгляді справи № 127/25704/18 в судовому засіданні не здобуто доказів того, що [PERSON] відмовилась від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків, або відмовилася у зухвалій формі від виконання таких вимог, що свідчило б про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, яка саме вимога висловлювалася до [PERSON] та які саме дії вимагали припинити працівники поліції, що не дає можливості зробити висновок про законність вимог працівників поліції. Враховуючи викладене, за результатами розгляду справи № 127/25704/21 суд дійшов висновку, що протокол не містить всіх необхідних даних об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого\~ст. 185 КУпАП, що в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення, тому провадження підлягає закриттю (а.с. 15-19). Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтями 55,\~56 Конституції України\~визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом положень статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Пунктом 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно п. 5 ст. 3 вказаного закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до\~вимог ч.\~5,\~ч.\~6\~ст.\~4\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду» відшкодування\~моральної шкоди\~провадиться у\~разі,\~коли незаконні\~дії органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури і\~суду завдали\~моральної втрати\~громадянинові,\~призвели до\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії працівників поліції щодо затримання [PERSON] та складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ч. 6 ст. 1176, ст. 1173, 1174 ЦК України, частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. При ухваленні такого рішення суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування вказаних норм права, надані Верховним Судом в постановах № 640/16169/17 від 05.02.2020 року, № 726/837/20 від 09.06.2021 року, а також Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Таким чином, внаслідок незаконних дій уповноважених осіб ГУНП у Вінницькій області позивач [PERSON] зазнала душевних страждань у зв`язку з притягненням її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якого вона не вчиняла. Складові елементи для цивільно-правової відповідальності у виді шкоди, протиправних діянь осіб, які завдали шкоди, причинного зв`язку між ними, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Твердження позивача, що вона також зазнала фізичного бюлю і страждань внаслідок її побиття працівниками поліції є необґрунтованим. Позивач не довела, що тілесні ушкодження, які описані в акті судово-медичного дослідження № 1182, виникли саме від неправомірних дій працівників поліції. Досудове розслідування по даному факту триває, а інших належних і допустимих доказів [PERSON] не надала. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд враховує,\~що позивач\~пережила стрес, через постійні хвилювання у неї порушився звичайний уклад життя та здоров`я, вона змушена була звертатись за медичною допомогою і був встановлений діагноз «невроз» (а.с. 39). Враховуючи конкретні обставини даної справи, характер незаконних дій працівників поліції, глибину душевних страждань в зв`язку з протиправною поведінкою щодо [PERSON] , вимоги розумності, справедливості, а також співмірності, суд дійшов висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 10\~000 грн. Заперечення представника Державної казначейської служби України щодо залучення ДКСУ в якості співвідповідача суд також вважає безпідставними. Так, відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Відповідно до частини другої\~статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Враховуючи вказані\~висновки Верховного\~Суду сума в розмірі 10\~000 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved