Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. та зареєстрований в реєстрі №173. Відповідно до п. 1.2. вказаного вище Договору позики від 22.01.2019р. предметом позики були грошові кошти у сумі 235956, 00 гривень, що на момент підписання договору становило 8400дол.США. Згідно до п. 2.1. Договору позики термін, до якого надається позика до 22.04.2019р.. За пунктом 2.2. вказаного Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у строк до 22.04.2019р. вказану суму позики. Відповідно до п. 3.1. та 3.2. вказаного договору, позикодавець передав всю суму позиви позичальнику під час підписання даного договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує факт отримання позики від позикодавця в повному розмірі. Згідно із п. 4.3.договору позики у разі порушення позичальником строків оплати, передбачених п. 2.2договору, він зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 3% від загальної суми позики, за кожен день прострочення. Позичальник [PERSON] не повернула суму позики у строк до 24.04.2019р., чим допустила невиконання свого зобов`язання за вказаним договором. Просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 90 000, 00 грн. за строк іщ 24.06.2019 р. по 24.08.2021р. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного. 22.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. та зареєстрований в реєстрі №173.(а.с.5-6). Відповідно до п. 1.2. вказаного вище Договору позики від 22.01.2019р. предметом позики були грошові кошти у сумі 235956, 00 гривень, що на момент підписання договору становило 8400дол.США. Згідно до п. 2.1. Договору позики термін, до якого надається позика до 22.04.2019р.. За пунктом 2.2. вказаного Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у строк до 22.04.2019 р. вказану суму позики. Відповідно до п. 3.1. та 3.2. вказаного договору, позикодавець передав всю суму позиви позичальнику під час підписання даного договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує факт отримання позики від позикодавця в повному розмірі. Згідно із п. 4.3.договору позики у разі порушення позичальником строків оплати, передбачених п. 2.2договору, він зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 3% від загальної суми позики, за кожен день прострочення. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013 р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги п підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 4.3 договору позики від 22 січня 2019 року відповідач також зобов"язувався сплатити пеню у розмір 3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення встановлених строків повернення суми позики. Відповідач належним чином добровільно не виконав умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернув борг за вказаним договором, а даних, які б свідчили про повернення відповідачем суми заборгованості позивачу судом не встановлено.

Outcome: approved