Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] квітні 2017 року звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 13.11.2010 року вона перебувала у зареєстрвоаному шлюбі з відповідачем , який рішенням від 25.10.2012 р. був розірваний, при цьому, прізвище позивачки було змінено з "[PERSON]» на «[PERSON]». Далі позивачка зазначає, що у період їх з відповідачем шлюбу, вона [INFO] народила дочку [PERSON], прізвище якої було зареєстровано як «[PERSON]». Позивачка зазначає, що у зв'язку зі зміною свого прізвища після розірвання шлюбу, вона вирішила змінити прізвище дитини, проте, відповідач не надає згоди на зміну прізвища дочки, при цьому, останній більше чотирьох років жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, своїх батьківських обов'язків не виконує, а тому позивачка просить суд змінити прзвище дочки [PERSON] з «[PERSON]» та «[PERSON]». У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 20). Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 19). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 13.10.2010 року сторони уклали шлюб, у зв'язку з чим позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]» . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року, укладений шлюб між сторонами розірвано та змінено прізвище позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 3). Згідно до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Згідно до ч. 3 ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Відповідно до ч. 5 ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Проте, в порядку ч. 5 ст. 148 СК України, судом не встановлено та позивачкою жодним письмовим доказом не доведено, невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків щодо утримання та виховання малолітньої [PERSON], в підтвредження чого може свідчити судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, позбавлення батьківських прав, тощо. При цьому, суд не приймає до уваги надану позивачкою Довідку Дошкільного навчального закладу № 199, який відвідує малолітня Валерія, як єдиний письмовий доказ в підтвредження посилань про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно дитини, оскільки невідвідування відповідачем святкових ранків та батькіівських зборів, не свідчить про його ухилення від батьківського обов'язку (а.с 7). Таким чином, судом не встановлено, що зміна прізвища малолітньої [PERSON] буде відповідати її інтересам. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачкою [PERSON] всупеерч ст. 60 ЦПК України не двоедені та які не знайшли свого обґрунтування, а отже такими, які задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed