overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач посилається на те, що є власником будинку [ADDRESS]. За даною адресою, як член сім'ї, з 11.07.2002 року зареєстрована донька,- [PERSON], яка у вказаному будинку не мешкає понад два роки. Добровільно знятися з реєстрацій остання відмовилася, та мешкає за іншою адресою, яка їй натепер невідома. Вона вимушена сплачувати за неї комунальні платежі та не може отримати субсидію. У зв'язку з чим просить визнати її втратившою право користування вказаним житловим приміщенням та зобов'язати Кремінський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області зняти її з реєстрації за вищевказаною адресою. У судове засідання позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки та заперечень за позовом не надіслав. Представник третьої особи не заперечує проти задоволення вимог позивача, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст 157 ЖК України, що передбачає, що члени сім'ї власника квартири (житлового будинку) можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення у випадках, передбачених ч 1 ст 116 цього Кодексу. Згідно ч 2 ст 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач на підставі Рішення Кремінського районного суду від 02.02.2006 року (лс6), зареєстровано в БТІ за [NUMBER] від 13.03.2006 року, номер запису [NUMBER] в книзі 22дод., що співпадає з даними Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (ас7). Відповідач у справі,- донька позивача, - [PERSON] згідно позовної заяви та даних домової книги (лс 8-11) дійсно зареєстрована за вищезгаданою адресою з 11.07.2002 року, проте в помешканні понад два останні роки повністю перестала мешкати, що випливає з Акту обстеження житлових умов (ас12). Тим самим, відповідачка не проживає тривалий час, її особистих речей та майна в домі не має, добровільно знятися з реєстрації пообіцяла але не зробила цього. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відсутній за місцем реєстраціїї понад один рік та заважає здійсненню прав власника домоволодіння щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном і підлягає зняттю з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач посилається на те, що є власником будинку [ADDRESS]. За даною адресою, як член сім'ї зареєстрована [PERSON], яка у вказаному будинку не мешкає з 2008 року. Добровільно знятися з реєстрацій остання відмовилася, натепер мешкає в іншому місці. Він вимушений сплачувати за неї комунальні платежі та не може отримати субсидію, у зв'язку з чим просить виселити відповідача без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати Кремінський районний сектор Управління Державної Міграційної Служби України в Луганській області зняти її з реєстрації за вищевказаною адресою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки та заперечень за позовом не надіслав. Представник третьої особи не заперечує проти задоволення вимог позивача, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, вивчивши справу, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст. 157 ЖК України, що передбачає, що члени сім'ї власника квартири можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення у випадках, передбачених ч1 ст 116 цього Кодексу. Згідно ч 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу [PERSON] від 15.07.2003 року, реєстр 1718 (а.с.5-6). Відповідач - [PERSON], яка є колишньою невісткою позивача (а.с.8), згідно пояснень наданих позивачем та довідки (а.с.7) дійсно зареєстрована за вищезгаданою адресою з липня 2008 року, проте в помешканні не проживає з середини жовтня 2008 року, її особистих речей та майна в домі не має. Шлюб між сином позивача та відповідачем розірвано. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відсутній за місцем реєстрації понад один рік та заважає здійсненню прав власника домоволодіння і підлягає зняттю з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач посилається на те, що є власником будинку № 36 по вулиці Шкільна (колишня Піонерська) в с. Варварівка Кремінського району Луганскької області. За даною адресою, як член сім'ї, зареєстрована колишня невістка, [PERSON], яка у вказаному будинку після розлучення не мешкає тривалий час. Добровільно знятися з реєстрацій остання відмовилася. Вона вимушена сплачувати за неї комунальні платежі та не може отримати субсидію. У зв'язку з чим просить визнати її втратившою право користування вказаним житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з"явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за її відсутності. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пообіцяла добровільно знятися з реєстрації. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст 157 ЖК України, що передбачає, що члени сім'ї власника квартири (житлового будинку) можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення у випадках, передбачених ч 1 ст 116 цього Кодексу. Згідно ч 2 ст 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що власником будинку № 36 по вулиці Шкільна (колишня Піонерська) в с. Варварівка Кремінського району Луганскької області є позивач на підставі Свідоцтва про право особистої власності (лс 5) від 06.04. 1989 року, виданого виконкомом Кремінської районної ради, записано в реєстрову книгу за № 127/2 сторінка 253, Лмсичанського в БТІ. Відповідач у справі,- колишня невістка, - [PERSON] згідно наданих пояснень та даних домової книги дійсно зареєстрована за вищезгаданою адресою, проте в помешканні після розірвання шлюбу перестала мешкати. З січня 2015 року позивачка спілкувалася з нею тільки телефоном, тим самим відповідачка не проживає тривалий час, її особистих речей та майна в домі не має, що збігається із даними Акта обстеження житлово-побутових умов (ас4). Таким чином, суд вважає доведеним факт, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відсутній за місцем реєстраціїї понад один рік та заважає здійсненню прав власника домоволодіння щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном і підлягає зняттю з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач посилається на те, що з 13.03.2014 року є власником будинку [ADDRESS]. В грудні 2014 року їй стало відомо про самовільне зайняття належного їй будинку сім"єю відповідачки. Добровільно вивільнити житло остяння відмовляється. У зв'язку з чим просить виселити її та членів її сім"ї без надання іншого житлового приміщення за вищевказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначила, що її доверителька не надавала відповідачці її власне житло у користування. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та посилалав на те, що позивачка на час звернення з позовом не є власницею спірного житла, а тому не має права вимоги за позовом. Зазначив, що його доверителька із сім"єю з дозволу співмешканки сина позивачки [PERSON] заселилася в спірне домоволодіння, хотіла придбати його згодом. Натепер мешкає за адресою [ADDRESS]. Вивчивши справу, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч 1 ст 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами визнано, що з 20.07.2014 року [PERSON] із сім"єю з дозволу співмешканки сина позивачки [PERSON] заселилася та мешкала в спірному домоволодінні, яке хотіла придбати згодом (ас26-37), що збігається із висновком за результатами перевірки органу міліції за зверненням [PERSON] (ас 50). Ані договору купівлі-продажу, ані договору найму житла, ані будь якого іншого договору щодо можливості в майбутньому придбання цього будинку сторонами не укладалося. Судом встановлено, що право власності позивача на будинок [ADDRESS] зареєстровано відповідно до закону, що підтверджено витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно (лс47-48). Враховуючи наведене, заперечення представника відповідача, що право приватної власності на будинок відповідачкою не зареєстровано належним чином, що позбавляє її прав власника , є безпідставним. Згідно ч 2 ст 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 157 ЖК України, що передбачає, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення у випадках, передбачених ч 1 ст 116 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що відповідачка та члени її сім"ї без згоди власника житла та без законних підстав мешкають та користуються житловим приміщенням, чим заважають здійсненню прав власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном і підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач посилається на те, що з відповідачем є подружжям та має неповнолітню дитину. В теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач матеріальної допомоги їй не надає і просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі одниєї шостої частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив, що чоловік покинув її з дитиною на призволяще. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та повідомлень про причини неявки не надіслав. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши справу, суд вважає позов обгрунтованим, оскільки відповідно до приписів ч2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, сторони є подружжям (лс12). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Неповнолітня дитина - [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач у справі (лс10) проживає разом з матірю. Окрім неї є ще дитина на утриманні позивача [PERSON] [INFO] (лс 3). Відповідач з сім"єю не проживає, за інформацією позивача працездатний, отримує дохід виїздить на заробітки, на тяжкі захворювання не страждає, інших утриманців не має. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач взмозі надавати допомогу позивачу і вважає за необхідне позов задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач посилається на те, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 02 червня 2009 року у виконавчому комітеті Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. Від спільного проживання дітей немає. З часом подружнього життя відносини в сім'ї погіршилися, сторони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. З березня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та будь-яких сімейних відносин не підтримують. Вважає, що сім"я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність,позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з'явилась без поважної причини, про дату ,час і місце слухання справи була належним чином повідомлена. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що оскільки подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам і вони бажають розірвати шлюб, то позов слід задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач посилається на те, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 1 грудня 1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 610. Від спільного проживання народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося, сторони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали сварки, образи, непорозуміння. Протягом останніх чотирьох років сторони проживають окремо. Вважає, що сім"я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому просить шлюб розірвати, неповнолітню дочку, після розлучення, просить залишити проживати з ним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину після розлучення залишити проживати з ним. Відповідачка в судовому засіданні щодо розлучення заперечила, вказала, що бажає зберегти сім`ю, а дочку просить залишити проживати з нею. За клопотанням відповідачки 5 листопада 2014 року сторонам було надано час на примирення. Сторонам надавався час на примирення з 5.11.2014 року по 24.12.2014 року,однак сторони примирення не досягнули. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пояснення позивача та відповідачки, суд вважає, що оскільки подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача, і він бажає розірвати шлюб, то позов в цій частині слід задовольнити. Стосовно місця проживання дитини, то суд вважає ,що оскільки позивач не надав суду переконливих доказів того, що дитина проживає постійно з ним, існує рішення Коломийського міськрайонного суду про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дитини, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, залишивши дочку на проживання після розлучення з відповідачкою. Крім цього, у відповідності до принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятою 20 листопада 1959 року Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН, малолітню дитину не слід розлучати з своєю матір'ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини. Таких виняткових обставин позивач суду не навів. На підставі наведеного та ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем в шлюбі, натепер шлюб розірвано в судовому порядку та має на утриманні двох дітей. Відповідач, з якого присуджено стягнення аліментів на дітей, відмовляється брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме навчанням їх сина , - [PERSON] в індустріально-педагогічному технікумі за контрактом, а також хворобою обох дітей , які перебувають на диспансерному обліку та потребують медичного обстеження та лікування і просить про зобов»язання участі батька у додаткових витратах на утримання дитини та стягнення з нього витрачених нею на зазначені цілі в сумі 2166,24 грн. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень за позовом не надав. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів та постановляє заочне рішення. Вивчивши справу, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі приписів ст.185 СК України, яка зобов»язує батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою,каліцтвом тощо) (ч1). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч2). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх Фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, відповідач є батьком дітей: - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (л.с 8-9), з якого за судовим рішенням від 22.07.2015 року (ас 20) присуджено стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 части всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач працездатний, інвалідом не є, інших утриманців не має й, на переконання суду, здатний сплатити додаткові витрати на утримання дитини. Понесені позивачем додаткові витрати на дитину, що викликані її навчанням хворобою та потребуванням медичного обстеження та лікування, підтверджені документально відповідними довідками та платіжками (лс 6-7,10-18) і склали 2166,24 грн. Враховуючи викладене та приписи Сімейного Кодексу України щодо зобов»язання батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме навчанням та хворобою, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог і необхідності їх задоволення в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач посилається на те, що статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачена відповідальність споживача за порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до приписів п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року з наступними змінами споживач несе відповідальність за розкрадання електроенергії без приладів обліку. При перевірці дотримання правил користування електроенергією відповідачем, було виявлено споживання електроенергії без обліку і нараховано до сплати 2276,80 грн. Від оплати в добровільному порядку нарахованої суми відповідач відмовляється, тому позивач пред"явив цей позов та просить стягнути вказану суму завданої шкоди і судові витрати у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки та заперечень за позовом не надіслав. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, сторони у справі є енергопостачальником та споживачем, що підтверджується особистим рахунком споживача (а.с.11). Факт порушення правил споживання електроенергії, споживання її поза приладом обліку, підтвержено Актом виявленого порушення від 11.01.2012 року, згідно якого у споживача виявлено самовільне підключення до електромережі поза приладом обліку після відключення, що призвело до безоблікового споживання елекроєнергії (а.с.9); розрахунком збитків згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією», затвердженою Постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами на суму 2276,80 грн. (а.с.7); схемою виявленого порушення (а.с.8) та фототаблицею (а.с.10) і таким, що підлягає задоволеню відповідно до приписів ст.1166 ЦК України, яка передбачає, обов'язок особи, завдавшої шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2276,80 грн. завданої шкоди. Документально підтверджені судові витрати 243,60 грн. (а.с.1-3) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач посилається на те, що сторони є подружжям з 2005 року, мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини остаточно припинені з березня 2013 року з причини зловживання чоловіка спиртними напоями, небажання працювати та утримувати родину, постійних сварок на побутовому грунті, втрати взаємної довіри та поваги один до одного. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, категорично наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Прізвище отримане під час державної реєстрації шлюбу бажає залишити без змін - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень за позовом не надав. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, постановивши заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст.110,112 СК України. Сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час спільного господарства не ведуть, мешкають окремо тривалий час, втратили взаємну довіру та повагу один до одного, тому суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: dismissed