Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення грошових коштів, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що вони досягли спільної домовленості про те, що відповідач передає у власність позивача кіоск «[INFO]» (МАФ), що розташований в [ADDRESS] та приймає на себе зобов»язання офіційно оформити всю необхідну для цього документацію на позивача. У підтвердження своїх намірів 04.07.2014 року відповідач прийняла оплату за кіоск від позивача у розмірі 35 000 грн. і зобов»язалася найближчим часом оформити офіційну документацію на позивача, про що написала власноруч розписку. Проте, протягом року своїх зобов»язань відповідач не виконала. Як було з»ясовано в подальшому, даний кіоск (МАФ) за який відповідач отримала кошти їй не належить та не може бути оформлений на позивача за будь-яких обставин. Станом на 14.03.2016 року відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх зобов»язань, прийняті від позивача кошти повертати відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивачем було направлено письмову вимогу на адресу відповідача про повернення коштів, проте її вимога залишилася поза увагою відповідача, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, просила суд про стягнення з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 35 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача в повному обсязі підтримали доводи позовної заяви, просили суд про задоволення її вимог. Також просили про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. та 462.00 грн. в рахунок витрат, сплачених за розміщення оголошення про виклик відповідача в пресі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судом належним чином повідомлена про день та час розгляду справи за відомою суду адресою її проживання, про причини своїх неявок до суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечували також позивач та її представник в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши письмові матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було досягнуто спільну домовленість про те, що відповідач передає у власність позивача кіоск «[INFO]» (МАФ), що розташований в [ADDRESS] та приймає на себе зобов»язання офіційно оформити всю необхідну для цього документацію на позивача. У підтвердження своїх намірів 04.07.2014 року відповідач прийняла оплату за кіоск від позивача у розмірі 35 000 грн. і зобов»язалася найближчим часом оформити офіційну документацію на позивача, про що написала власноруч розписку. (а.с. 5). Проте, протягом року своїх зобов»язань відповідач не виконала. Як було з»ясовано в подальшому, даний кіоск (МАФ) за який відповідач отримала кошти від позивача їй не належить та не може бути оформлений на позивача за будь-яких обставин. Позивач звернулася з відповідною заявою до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про що до єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення №12015100030004368 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. Матеріалами даної перевірки було встановлено, що кіоск (МАФ) належить не відповідачу, а зареєстрований на її покійного чоловіка [PERSON] Як зазначила в судовому засіданні позивач, станом на 14.03.2016 року відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх зобов»язань, прийняті від неї кошти повертати відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає. Нею було направлено письмову вимогу на адресу відповідача про повернення коштів (а.с. 15), проте її вимога залишилася поза увагою відповідача, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, просила суд про стягнення з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 35 000 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України, передбачені правові наслідки порушення зобов»язання, а саме відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем взятих на себе перед позивачем зобов»язань виконано не було, а тому позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 35 000.00 грн. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то судом було встановлено наступне. Як зазначила в судовому засіданні позивач, неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, що полягає в тому, що коли їй стала відома інформація про те, що кіоск не належить відповідачу і на даний час оформити його у її власність неможливо, у неї стався психічний зрив, розвилася язва шлунку, вона потрапила до лікарні з діагнозом: «Затяжна депресивна реакція у акцентуйованої особистості, тривожно-депресивний синдром». Моральну шкоду, що була спричинена їй діями відповідача вона оцінює в 10 000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідач відмовляється добровільно повернути кошти, що були прийняті нею від позивача, не виконує при цьому свої зобов»язання, що змусило позивача звернутися з позовними вимогами до суду, але разом з тим суд вважає, що розмір шкоди є завищеним і тому суд визначає розмір моральної шкоди в 3 000 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати у вигляді судового збору у в розмірі 551 грн. 21 коп. та 462.00 грн. в рахунок витрат, сплачених за розміщення оголошення про виклик відповідача в пресі. На підставі викладеного,

Outcome: partial