Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в належному позивачу будинку не проживають з вересня 2014 року по теперішній час. Позивач, як власник зазначеного будинку, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 21.11.2003, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] /а.с.6/, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2018 року. Відповідно до довідки голови квартального комітету Мелітопольської міської ради від 20.04.2018 року, відповідачі - [PERSON] та [PERSON], які є синами [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але з вересня 2014 року не проживають за вказаною адресою /а.с.8/. У зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі за вказаною адресою не проживають більше трьох років. Тому суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved