Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] р., але не 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах , [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач проживає окремо. 15 жовтня 2015 року відповідач дав усну обіцянку сплачувати аліменти на утримання дочки. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги , незважаючи на те, що працює. Вона, позивачка, не має можливості самостійно утримувати дитину. Тому вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Електронною поштою 17.08.2016 р. до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач 17.08.2016 р. електронною поштою направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Позивачка просить стягнути аліменти з відповідача починаючи з дня звернення до суду, тобто з 30 жовтня 2015 року. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави .

Outcome: approved