Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про виселення без надання іншого житлового приміщення, до відповідача [PERSON] В позові посилається на те, що 07.10.2000 року з [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис №12. З часу одруження проживали в житловому будинку, який розташований в с.Лопушна по вул.Головна, 123, власником якого є вона. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалось, заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.04.2016 року, шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 16.05.2016 року. Зазначила, що після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує проживати у її будинку, та систематично порушує правила співжиття і робить неможливим проживання з ним в одному будинку для неї та їхніх дітей. [PERSON] не надає ніякого значення щодо того, що їхній син є онкохворим, у звязку з чим особливо потребує спокою, тиші. У звязку з порушенням [PERSON] правил співжиття вона неодноразово зверталась до поліції з відповідними заявами, на підставі яких [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також зверталась до сільської ради, однак його поведінка не змінилась, [PERSON] надалі в стані алкогольного спяніння вчиняє сварки та скандали, бє її, ображає, висловлюється нецензурною лайкою. Також, з приводу порушення [PERSON] правил співжиття, до органів поліції зверталась її матір [PERSON] Просить виселити [PERSON], [INFO] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Лопушна по вул.Головна, 123, Вижницького району Чернівецької області. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обємі, посилались на обставини викладені в позові, просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що з колишньою дружиною після розірвання шлюбу проживають в одному будинку, однак через різні погляди на життя виникають постійні суперечки, іншого житла він немає. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в с.Лопушна вул.Головна, 123, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія САС №544177 від 19.08.2009 року. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.04.2016 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 07 жовтня 2000 року, виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12 розірвано. Заочне рішення набрало законної сили 16.05.2016 року, що підтверджується його копією. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія 1-БК №050122, виданого 18.01.2002 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №1 та Серія 1-МИ №068276, виданого 18.04.2008 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09. З довідки Долішньошепітської сільської ради №1676 від 07.07.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає в [INFO] з 2000 року. З характеристики Долішньошепітської сільської ради №61 від 07.07.2016 року вбачається, що [PERSON] не працевлаштований, за період проживання в с.Лопушна зарекомендував себе з негативної сторони, після зловживання спиртними напоями, постійно вчиняє вдома бійки та сварки з колишньою дружиною, ображає нецензурними словами. Протоколів про адміністративне правопорушення на адресу адміністративної комісії при виконкому сільської ради не надсилалось, скарг від громадян села не надходило. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №451 від07.07.2016 року вбачається, що [PERSON] проживає в житловому будинку , який належить колишній дружині [PERSON] в с.Лопушна по вул.Головна, 123, Вижницького району Чернівецької області, на даний час не працевлаштований. [PERSON] здійснює догляд за сином [PERSON], який є інвалідом з дитинства та донькою [PERSON] Малолітній син постійно хворіє та потребує періодичного обстеження в м.Чернівці та лікування. Проживають в недостатніхматеріально-побутових умовах. Відповідно до вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Частинами ч.1, 4 ст.156 Житлового Кодексу визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст. 9, 156 Житлового Кодексу сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сімя на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до правил ЦПК України, про допустимість засобів доказування факт застосування таких заходів запобігання має підтверджуватися відповідними доказами. З постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.08.2015 року вбачається, що [PERSON], 24.08.2015 року по місцю проживання [INFO], вчинив суперечку з дружиною [PERSON], своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст..173-2 ч.1 КУпАП. З постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.07.2016 року вбачається, що [PERSON], 03.05.2016 року, 02.06.2016 року, 06.07.2016 року по місцю проживання [INFO], вчинив суперечку з дружиною [PERSON] та матірю дружини [PERSON], своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП. Щодо [PERSON] було застосовано адміністративне стягнення у виді 40,00 годин громадських робіт. З постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.12.2016 року вбачається, що [PERSON], 18.09.2016 року по місцю проживання [INFO], вчинив суперечку з дружиною [PERSON], своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.2 КУпАП. Провадження по справі закрито, у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, з наданих позивачкою доказів встановлено, що відповідачем [PERSON] було вчинено протиправні дії щодо позивачки [PERSON] за адресою: с.Лопушна вул.Головна, 123, Вижницького району Чернівецької області. Судом встановлено систематичне вчинення відповідачем [PERSON] дій, які унеможливлюють їх спільне проживання з позивачкою [PERSON] в одному помешканні, та безрезультатність застосованих до нього заходів впливу. Відповідач [PERSON] не надав до суду належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені в судовому засіданні обставини, позовні вимоги визнав частково, погодився з встановленими судом фактами. Таким чином, на підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] з житлового будинку, який розташований в с.Лопушна по вул.Головна, 123, Вижницького району Чернівецької області, власником якого є позивачка [PERSON], без надання іншого житлового приміщення, підлягають до задоволення. Крім того з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved