Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачі у грудні 2018 р. звернулися до суд з позовними вимогами про зняття арешту та заборони проводити будь-як дії по відчуженню квартири [ADDRESS], що було вчинено на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2010 р., який зареєстрований в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 10329502, 06.10.2010, запис про обтяження № 27050266 від 06.10.2010 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2010 р. Вказаний вище арешт на квартиру був накладений Святошинським районним судом в рамках цивільної справи № 2608/461/11, 2/2608/176/12 (2-3570/10) до розгляду вказаної справи по суті. Позивачі зазначають, що в Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості, що вони є боржниками у виконавчому провадженні, а тому вважають, що накладення арешту на належну їм на праві власності квартиру перешкоджає в повній мірі здійснювати право власності щодо вказаного нерухомого майна, атому просили позов задовольнити. Ухвалою суду від 07.02.2019 р. відкрито провадження у справ, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач та третя особа, яким направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направили. Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2608/461/11, 2/2608/176/12 (2-3570/10), прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2007 р., виданого Святошинською районною у місті Києві радою (ас. 8). Встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2010 р. в рамках цивільної справи № 2-3570/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, відсотків, пені, штрафу, інфляційних витрат за договором позики, відшкодування моральної шкоди% за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики неукладеним, до розгляду справи по суті накладено арешт та заборону проводити будь-які дії по відчуженню квартири [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON]. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявний реєстраційний номер обтяження: 10329502, 06.10.2010 р., номер запису про обтяження: 27050266 від 06.10.2010 р., особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON], підстава виникнення обтяження: ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2010 р. № 2-3570/2010 (ас. 9). Позивачі просять зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2010 р., оскільки вони не є боржниками в розумінні ЗУ «Про виконавче провадження», а тому накладення арешту на належну їм квартиру порушує їх права як власників. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що співвласниками на день накладення арешту (30.09.2010 р.) на квартиру [ADDRESS], були позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не мали боргових зобов'язань. Отже, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог позивачів про зняття арешту з майна, а саме: квартири [ADDRESS], яка належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є боржниками у зобов'язанні в рамках цивільної справи № 2608/461/11, 2/2608/176/12 (2-3570/10), накладений на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року.

Outcome: approved