Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 17.12.2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 28.03.2007 року між КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22, 80 % на рік . Вказував , що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, має заборгованість в розмірі 10487, 45 грн., яку прохав стягнути. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні, посилаючись на порушення позивачем строку позовної давності, прохав в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що дійсно укладав із позивачем кредитний договір, у зв»язку зі скрутним матеріальним станом платежі здійснював нерегулярно, по мірі можливості та не заперечував , що має заборгованість по кредиту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.03.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір ( а.с. 9 ). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.611 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами кредитного договору укладеного між сторонами по справі позивач надав відповідачу кредит в сумі 1800 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22, 80% річних та комісії в розмірі 1% від суми заборгованості. Відповідно до п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг , Банк має право з власної ініціативи змінити розмір кредитного ліміту . Так, 26.12.20008 року кредитний ліміт був збільшений до 3700 грн., 10.01.2009 був знову зменшений до 1800 грн. Погашення заборгованості за договором має здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості. Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою , з якими позичальник був ознайомлений , про що свідчить його власноручний підпис на заяві позичальника від 28.03.2008 року та проти чого він не заперечував в судовому засіданні. . Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом , відсотки за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит. Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2014 року складає 10 487 гривень 45 копійок, що підтверджується відповідними виписками з балансових рахунків, яка складається з: 1798,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4826,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2886,66 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 475,59 грн. - штраф (процентна складова) Заява позивача про застосування позовної давності судом не приймається та відповідно позовна давність в даному випадку щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором застосована бути не може , оскільки: Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до вимог ч.1 , ч. 2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності , до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с. 6-8, 28-31, 58- 65) , позивачем в період із 11.05.2011 року по 12.03.2012 року неодноразово сплачувався борг за кредитним договором . Що свідчить про визнання відповідачем боргу та відповідно про факт переривання перебігу позовної давності. Перебіг позовної давності почався заново з 12.03.2012 року. Із позовною заявою до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 17.12.2014 року, тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк " є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк " заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 487 гривень . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved