Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що рішенням тридцять першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області № 645 від 30 жовтня 2019 року передано у приватну власність з наступним отриманням право установчих документів згідно з діючим законодавством [PERSON] та [PERSON] по 1\\2 частині квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2019 року звернулись до відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області. Однак після вивчення поданих документів 14 листопада 2019 року отримали відмову за № 49677746 де зазначено, що Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області не мала у комунальній власності даний об`єкт нерухомого майна та додатково відповідальний працівник повідомив що не може провести реєстрацію права власності оскільки рішення сесії Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області не є правовстановлюючим документом. На теперішній час позивачі не мають можливості ані отримати свідоцтво про право власності на квартиру, ані зареєструвати за собою право власності оскільки відповідно до вимог п.п.5.6 Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» на підтвердження виникнення права власності на нерухоме майно, органами місцевого самоврядування видавалися відповідні свідоцтва про право власності на спеціальних бланках однак відповідне положення втратило чинність з 01 січня 2013 року на підставі наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14 грудня 2012 року з 01.01.2013 року. Враховуючи вищенаведене [PERSON] та [PERSON] вирішили звернутись до суду з позовом про визнання за ними права власності по 1\\2 частині на квартиру [ADDRESS] . В зв?язку з чим, просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В підготовче судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить його задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням тридцять першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області № 645 від 30 жовтня 2019 року передано у приватну власність з наступним отриманням право установчих документів згідно з діючим законодавством [PERSON] та [PERSON] по 1\\2 частині квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2019 року звернулись до відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області. Однак після вивчення поданих документів 14 листопада 2019 року отримали відмову за № 49677746 де зазначено, що Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області не мала у комунальній власності даний об`єкт нерухомого майна та додатково відповідальний працівник повідомив що не може провести реєстрацію права власності, оскільки рішення сесії Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області не є правовстановлюючим документом. Згідно вимог статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 Цивільного Кодексу України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19.06.1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно частини 1 статті 8 Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, держаними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Зазначене положення закріплене в пункті 13 Положення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. Згідно статті 15 Житлового кодексу України виконавчі комітети рад у межах і в порядку, встановленому цим кодексом та іншими актами законодавства України здійснюють управління житловим фондом місцевих рад, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради. Відповідно до пункту 11 статті 8 вищевказаного Закону, спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира є об`єктом приватизації відповідно до вимог закону; позивачі на законних підставах були зареєстровані та фактично проживають у вказаній квартирі та у них відсутнє інше власне житло, вони є громадянами України і ними не використано право на приватизацію державного житлового фонду раніше. За таких обставин суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved