Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог посилалася на те, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з повивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, що ставить позивача у тяжке матеріальне становище, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, окрім коштів, які сплачуються на дитину, іншого доходу не має. У судовому засідання позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши про обставини, викладені вище. Відповідач та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2016 року, сторони знаходилися у шлюбу, зареєстрованому 09 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №20. Зазначеним рішення шлюб між сторонами - розірваний. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач по справі - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 квітня 2015 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області №1050 від 26 червня 2016 року, батько з дитиною не проживає. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки про доходи №1177 від 13 жовтня 2016 року, виданої Харківським Національним Університетом повітряних сил імені Івана Кожедуба, [PERSON] проходить службу в Харківському Національному Університеті повітряних сил імені Івана Кожедуба, займає посаду військовослужбовця та отримує дохід, який за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2016 року склав 47750,35 гривень. Таким чином судом встановлено, що відповідач має регулярний, стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком до 6 років, який станом на 01 грудня 2016 року становить 1355 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved