Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] право власності по 1/2 частині за кожним на житловий будинок №9 (загальною площею 62,80 кв. м., житловою площею 31,90 кв. м.) із господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS]; по 1/2 частині за кожним права на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яке належало померлій [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 18.06.2001; по 1/2 частині за кожним права на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яке належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 18.06.2001, спадщину після смерті якого фактично прийняла його дружина - [PERSON], але юридично не оформила на своє ім'я. Посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] шляхом спільного проживання, вступу в управління спадковим майном та його володінням, спадкова справа не заведене. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок[ADDRESS], на право на земельну частку (пай) [NUMBER] розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, та на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах,яке вона прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. У видачі Свідоцтв про право на спадщину на вищезазначене мано було нотаріусом відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на будинок та Сертифікати на право на земельні частки (паї) видані після смерті спадкодавців. Факт володіння померлою [PERSON] земельною часткою (паєм) розміром 2,68 умовних кадастрових гектара, [NUMBER], що розташована на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, викопіюванням з карти розпаювання земель на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району; повідомленням відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, копією Сертифікату. Право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, [NUMBER], підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, викопіюванням з карти розпаювання земель на території Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району; повідомленням відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, копією Сертифікату, випискою з погосподарської книги, рішенням про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, технічним паспортом на будинок. Своє право на спадщину позивачі підтверджують копією свідоцтва про смерть [PERSON], [PERSON], копією заповіту, матеріалами спадкової справи. До суду позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача, Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає в повному обсязі та просить повністю задовольнити позовні вимоги. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за життя мав право на земельну частку (пай) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, підтверджене Сертифікатом, та на житловий будинок. Його дружина [PERSON] належним чином прийняла спадщину після його смерті, однак юридично успадковане майно не оформила. Крім того, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, підтверджене Сертифікатом. Позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті своєї матері шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадщини після смерті батька [PERSON] не приймали. Згідно ч.3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, отже до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Розділу VII « Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу вимог ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє її спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Не оформлення юридично успадкованого права на земельну частку (пай) також не позбавляє її спадкоємців права на це право. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 529, 234, 548, 549 ЦК України ( в ред. 1963 р.),

Outcome: approved