Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 25.10.2018 р. позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 20 березня 1999 р. до 07 грудня 2018 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , який на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання сина, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття, оскільки отримані позивачем доходи не дозволяють забезпечити нормальний рівень життєдільності сина, його навчання. [PERSON] зазначила, що відповідач участі у вихованні, навчанні сина майже не приймає; його посилання щодо утримання нової дружини та її доньки є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження викладених обставин ним надано не було. Відповідач та його представник в ході розгляду справи проти стягнення аліментів не заперечували, однак, заперечили проти викладених позивачем обставин та розміру пред`явленого до стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] сплачував та продовжує сплачувати позивачу кошти на утримання неповнолітнього сина та надає кишенькові кошти їхній з позивачем повнолітній доньці. Крім того, при призначенні розміру аліментів відповідач просив врахувати його зобов`язання, пов`язані з утриманням матері, нової дружини, яка має ряд заховорювань, та на утримання її неповнолітньої доньки. Крім того, відповідач та його представник зазначили, що позивач штучно намагається створити обстивни щодо погіршення стану здоров`я неповнолітнього сина сторін. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 20 березня 1999 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 08 грудня 2018 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей - повнолітню доньку Софію та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, заробітна плата якої ставновить близько 12 000 гривень щомісячно, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця, з урахуванням наданих позивачем доказів. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку. Однак, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача та його представника на його зобов`язання щодо утримання матері та неповнолітньої доньки дружини, оскільки доказів на підтвердження викладених обставин суду надано не було. Крім того, обов`язок по утриманню доньки дружини покладено на її батьків і не може впливати на розмір утримання неповнолітнього сина сторін у справі. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання, неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частина від усіх видів заробітку щомісячно, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved