Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27.11.2009р. позивач з відповідачем зареєстрували шлюб у Микільській сільській раді Полтавського району Полтавської області, за актовим записом №12. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року сторони проживають окремо і подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а тому просила стягнути аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача. У судове засіданні позивач не з'явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27.11.2009р. сторони зареєстрували шлюб у Микільській сільській раді Полтавського району Полтавської області, за актовим записом №12. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO](а.с. 5, 6). Також встановлено, що з серпня 2014 року сторони проживають окремо. Отже, встановлено факт того, що спільне життя у подружжя не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна подружжя немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню , шлюб підлягає розірванню. Як встановлено, відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного та враховуючі конкретні обставини по справі, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved