Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.12.2018 Посольством України в Державі Кувейт, актовий запис № 2. В обґрунтування позову зазначила, що 29 грудня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Посольством України в Державі Кувейт, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.2018, актовий запис № 2. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство сторони не ведуть, тривалий час проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин неможливе, а бажання зберегти сім`ю в них обох немає. Вважає, збереження сім`ї є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.30). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав (а.с.32). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2021 року, на підставі ч.4 ст.223, п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, постановлено ухвалити по справі заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 29 грудня 2018 року між громадянами України [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Посольством України в Державі Кувейт, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.2018, актовий запис № 2 від 29.12.2018 (а.с.4). Як вбачається з позову, дітей від шлюбу, спільного майна, нажитого під час шлюбу, сторони не мають, проживають окремо, наміру зберегти сім`ю не висловлюють. Позивач наполягає на задоволенні позову, а Відповідач будь-яких заперечень на спростування доводів позовної заяви до суду не подавав. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частини 1 статті 58, ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право", шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що сторони є громадянами України, зареєстровані та постійно проживають на території України (а.с.4,6), а отже підстави припинення шлюбу мають визначатися згідно норм Сімейного кодексу України Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, відсутність спільного проживання та наміру збереження сім`ї, тривале припинення шлюбних відносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач не вимагає відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статей 141,142 ЦПК України.

Outcome: approved