Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Державна інспекція сільського господарства в Київській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка дісталась їй від тітки [PERSON] за Договором дарування від 13 квітня 2013 року. В свою чергу, ділянку згідно Державного акта на право приватної власності [PERSON] передано у приватну власність на підставі рішення виконкому Крюківщинської сільської ради від 30 червня 1998 року № 4/1. Земельна ділянка передавалась із визначенням меж, які були закріплені межовими знаками під час виготовлення технічної документації землевпорядною організацією, мала кадастровий план і була сформована. [PERSON], відповідачка у справі, є власником суміжної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. [PERSON], порушуючи правила добросусідства та діючи самовільно без її згоди, розпочала будівництво (земельно-бетонні роботи) поза лінією проходження межі на її території. На території її ділянки знаходиться і бетонна огорожа, як має бути на межі. Вона звернулась до [PERSON] з проханням припинити будівництво, привести в належний стан землю (відновити родючість грунту), перенести огорожу, встановивши її відповідно до межі, яка зазначена в плані меж кадастрової документації, але остання відмовилась це зробити. З метою захисту своїх прав вона попередньо звернулась до Комісії з питань регулювання земельних відносин, яка в Акті про перевірку дотримання вимог земельного законодавства від 16 вересня 2015 року зобов»язала [PERSON] припинити будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці та в двохтижневий термін звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0069 га шляхом перенесення бетонної огорожі на спільну межу земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме з одного боку земельної ділянки на 3,45 м, з іншого боку на 3,89 м, та привести дану земельну ділянку у стан, придатний для використання. Після цього темпи робіт були уповільнені, але допущені порушення не усунуті, і тому вона змушена була звернутись до Держсільгоспінспекції в Київській області та на їх вимогу оплатити роботи та документацію по відновленню на місцевості суміжної межі між їхніми ділянками відповідно до земельної документації. Згідно з Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376 П4 передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться при неможливості використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками суміжних земельних ділянок. Враховуючи такі обставини, позивач [PERSON] вважала, що її право щодо межових знаків підлягає поновленню за рахунок відповідача, так як поновлювати та встановити їх може виключно організація з відповідною ліцензією на встановлення, поновлення та розробку технічної документації. Крім того, будучи вчасно і належним чином повідомленою про відновлення меж в натурі, відповідачка не була присутньою під час складання актів, обстежень, а її протиправні дії підтверджуються приписом № П28/221 від 05 листопада 2015 року. Вартість цих робіт склала 9000 грн.. Крім того, сплачено 800 грн. за складання акту про відновлення на місцевості меж земельної ділянки. З відповіді начальника Держсільгоспінспекції від 19 листопада 2015 № 02.1.09/2944 встановлено, що [PERSON] самовільно займає частину земельної ділянки площею 0,0069 га з кадастровим номером [NUMBER], яка належить [PERSON], шляхом ведення будівельних робіт та встановлення бетонного паркану. Отже, відповідачка [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні частиною вказаної земельної ділянки шляхом зміщення межі відповідача в бік земельної ділянки позивача на площу 0,0069 га, знищення поверхневого родючого грунту, ведення будівельних робіт та неперенесення бетонного паркану. Факт самовільного зайняття відповідачкою [PERSON] частини земельної ділянки, належної їй, підтверджується Актом про відновлення на місцевості меж від 03 липня 2015 року, актами перевірки Комісії з питань регулювання земельних відносин Крюківщинської сільської ради, актами перевірки вимог земельного законодавства від 05.11.2015 року та актом обстеження земельної ділянки від 05.11.2015 року, складеними Держсільгоспінспекцією, та приписом № П28/221 від 05.11.2015 року. Оскільки [PERSON] фактично користується частиною земельної ділянки площею 0,0069 га, яка згідно перелічених документів та доказів належить їй, то згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України позивач [PERSON] просила захистити її порушене право. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила зобов»язати [PERSON] демонтувати бетонну огорожу та відновити межу відповідно до межової лінії до точки Б 3,58 м до точки В 3,96 м по лінії проходження межі між земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] у визначені земельною кадастровою документацією межі, які зазначені на кадастровому плані земельної ділянки, що належить їй, [PERSON], з кадастровим номером [NUMBER], а також стягнути з відповідача на її користь витрати, пов»язані із зверненням до суду, а саме: складання технічної документації із землеустрою у розмірі 9 000 грн., складання акту про відновлення на місцевості меж земельної ділянки у розмірі 800 грн., надання правової допомоги, та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. В наданих суду поясненнях в судовому засіданні 22 липня 2016 року відповідач [PERSON] і представник відповідача позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державної інспекції сільського господарства в Київській області, не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідка [PERSON], дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування земельної ділянки від 13 квітня 2013 року [PERSON] подарувала та передала у власність обдаровуваній [PERSON], а обдаровувана прийняла в дар від дарувальника земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, [ADDRESS], реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 40907232224. Цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до умов п. 2 Договору дарування земельної ділянки від 13 квітня 2013 року відчужувана земельна ділянка належить Дарувальнику на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Крюківщинською сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області 20 серпня 1998 року на підставі рішення виконкому Крюківщинської сільської ради народних депутатів від 30 червня 1998 року № 4/1, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 757. Рішенням виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31 липня 2013 року «Про присвоєння адреси земельній ділянці» вирішено присвоїти земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належна [PERSON], адресу: [ADDRESS]. За Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20 березня 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Даніель» продав, а покупець [PERSON] купила земельну ділянку і сплатила за неї продавцю ціну, визначену цим Договором. Відповідно до умов п. 1.2. Договору купівлі-продажу земельної ділянки земельна ділянка, що відчужується, площею 0,1055 га, цільове призначення-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, [ADDRESS]. На земельній ділянці, що є предметом цього договору, розташований житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 342,0 кв.м., житловою площею 120 кв.м., який відчужується одночасно із вказаною земельною ділянкою. Згідно Акту про відновлення на місцевості меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки [PERSON] ТОВ НВФ «Кадастр-Геоматика» від 03 липня 2015 року проведено встановлення на місцевості меж земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га, наданої власнику земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку. В акті вказано, що зазначені межі на місцевості проходять згідно з абрисом. Ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не заявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань. Межові знаки, якими закріплено земельну ділянку в кількості 5 штук, показано представником на місцевості та передано на зберігання землекористувачу під підпис. Відповідно до складеного Акту комісії з питань регулювання земельних відносин про перевірку дотримання вимог земельного законодавства від 16 вересня 2015 року комісією Крюківщинської сільської ради з питань регулювання земельних відносин в присутності заявника [PERSON] проведено перевірку з питання самовільного зайняття частини земельної ділянки, яка належна заявниці на праві власності загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в с. Крюківщина. У результаті перевірки встановлено, що відповідно до наданого комісії [PERSON] Акту відновлення на місцевості меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки, складеного 03 липня 2015 року землевпорядною організацією ТОВ «НВФ «Кадастр-Геоматика», вказується, що частина території земельної ділянки заявниці самовільно використовується орієнтовною площею 0,0069 га з проведенням на ній початку будівництва суміжним землевласником [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]), що є порушенням земельного законодавства України. Відповідно до вищенаведеного комісія зобов»язала власника земельної ділянки [PERSON] припинити будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці та в двох недільний термін звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0069 га шляхом перенесення бетонної огорожі на спільну межу земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме з одного боку земельної ділянки на 3,45 м, з іншого боку на 3,89 м, та привести дану земельну ділянку у стан, придатний для використання. Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 19 листопада 2015 року за результатами розгляду заяви [PERSON] та подальшої перевірки з виїздом на місце Державною інспекцією сільського господарства в Київській області встановлено, що [PERSON] самовільно замає частину земельної ділянки площею 0,0069 га з кадастровим номером [NUMBER], яка належить [PERSON] шляхом ведення будівельних робіт та встановлення бетонного паркану. Відповідно до складеного Акту обстеження земельної ділянки від 05 листопада 2015 року № 04-19/95 і Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 листопада 2015 року № А163/221 Державною інспекцією сільського господарства в Київській області проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області і за результатами перевірки (обстеження земельної ділянки) встановлено, що станом на 05 листопада 2015 року частина земельної ділянки площею 0,0069 га [PERSON] самовільно зайнята [PERSON] бетонним фундаментом та огороджена бетонним парканом, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Частина земельної ділянки [PERSON], що знаходиться за межею бетонної огорожі суміжного землевласника (землекористувача) [PERSON], становить 0,0069 га. 05 листопада 2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області № П28/221 складено припис, в якому встановлено, що станом на 05 листопада 2015 року [PERSON] самовільно зайнято частину земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], яка перебуває у приватній власності [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS], с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області. На самовільно зайнятій частині земельної ділянки площею 0,0069 га [PERSON] закладено бетонний фундамент та побудовано бетонний паркан. Державним інспектором приписано, що [PERSON] у 30-денний термін зобов»язана усунути виявлені порушення вимог земельного законодавства. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання суду, що коли з»явився паркан між ділянками вона не пам»ятає. Після приватизації земельної ділянки, яка була спочатку у власності свідка, був поставлений паркан сусідами. Як зазначала позивач [PERSON], вона звернулась до [PERSON] з проханням припинити будівництво, привести в належний стан землю (відновити родючість грунту), перенести огорожу, встановивши її відповідно до межі, яка зазначена в плані меж кадастрової документації, але остання відмовилась це зробити. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України довела заявлені позовні вимоги, що неправомірними діями відповідача [PERSON] порушуються її права як власника земельної ділянки, і також в обгрунтування своїх доводів надала належні докази, а тому позов підлягає задоволенню і відповідача [PERSON] слід зобов»язати демонтувати бетонну огорожу і відновити межу відповідно до межової лінії до точки Б 3,58 м до точки В 3,96 м по лінії проходження межі між земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] у визначеній земельною кадастровою документацією межах, які зазначені на кадастровому плані земельної ділянки, що належить [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв»язку з цим підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України. У решті вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат у зв»язку з складанням технічної документації із землеустрою у розмірі 9 000 грн., складанням акту про відновлення на місцевості меж земельної ділянки у розмірі 800 грн., витрат на надання правової допомоги, то суд відмовляє у їх задоволенні у зв»язку з необгрунтованістю.

Outcome: approved