Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони придбали за договором купівлі-продажу від 01.12.2006 року у відповідача [PERSON] будинок № 65 по вул. Лижній в м. Запоріжжя. Але по теперішній час, усі умови даного договору не виконані, зокрема п. 7, відповідно до якого продавець зобовязується знятися з реєстраційного обліку до 01.04.2007 року. Оскільки відповідач вже не є власником спірної квартири, за вищезазначеною адресою не проживає, а у позивачів виникають проблеми зі сплатою за надмірно нараховані комунальні послуги, чим порушуються їх права, тому вони вимушені звернутися за захистом до суду. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного рішення. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда" №4 (23688), номер якої вийшов 04 лютого 2016 року, але в судове засідання остання не з'явився Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що будинок № 65 по вул. Лижній у м. Запоріжжя належить позивачам на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 8), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10). Згідно з даного договору продавцем спірного будинку є [PERSON]. Пунктом 7 Договору передбачено, що продавець зобовязується знятися з реєстраційного обліку у строк до 01.04.2007 року. До теперішнього часу в будинку залишається зареєстрованим відповідач, що підтверджується довідкою керівника самоорганізації населення № 46 від 19.01.2015 року (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 349 ЦК України відповідач вже не є власником будинку № 65 по вул. Лижна у м. Запоріжжя, адже будинок ним був відчужений. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, то такі вимоги не ґрунтуються на законі. Так, законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянину надається право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (ст.2). Закон визначає, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Отже, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між особою та відповідним управлінням державної міграційної служби. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У звязку із тим, що лише під час розгляду зазначеної цивільної справи вирішується питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а дане рішення має набрати законну силу, тому вирішення питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасним. Крім того, до справи не залучений відповідний орган міграційної служби в якості відповідача, на даний час відсутнє порушене право позивачів, яке підлягає захисту в судовому порядку, а прогнозування його можливого порушення в майбутньому не належить до компетенції суду, відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Оскільки позивачі не заявляють про стягнення з відповідача сплаченого ними судового збору, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, хоча позов і задовольняється.

Outcome: partial