Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду позовом в інтересах [PERSON] та [PERSON] до Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та [PERSON] , треті особи, які заявляють самостійні вимоги : [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Провадження по справі за даним позовом судом було відкрито 24.09.2018 року. Відповідач [PERSON] у даній справі подала до суду зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] треті особи Красногірська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] про усунення від спадщини. 23.05.2019 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. (а.с.92 т.2). 01.07.2019 року за заявою представника позивачів первинний позов [PERSON] та [PERSON] до Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та [PERSON] , треті особи, які заявляють самостійні вимоги : [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, ухвалою суду залишено без розгляду, а розгляд зустрічного позову судом продовжено. (а.с.121-122 т.2). В обгрунтування зустрічного позову [PERSON] , зазначила що у листопаді 2012 року її мати склала заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого вона заповідала земельні ділянки (пай) № [NUMBER] та №[NUMBER] їй та її сестрі [PERSON] . Оскільки, [PERSON] знаючи, що мама потребує допомоги, свідомо її їй не надавала, приїздила в село 1 раз на рік і то не щороку, для того, щоб відпочити, то мама в червні 2016 року пішла в Красногірську сільську раду Голованівського району Кіровоградської області та склала новий заповіт на випадок своєї смерті, після того вона відразу їй його віддала і сказала, щоб він був у неї, щоб вона його нікому не віддавала, сказала, що якщо вона їм, іншим спадкоємцям, не потрібна жива, то на кладовище до неї також нехай не ходять. На протязі всього часу, що мати хворіла вони жодного разу до неї не навідалися до лікарні. Коли мати померла , вона знаходилась біля тіла останньої то [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] її побили, душили за шию ременем, за наслідком чого Хмельницьким міським відділом ГУ НП в Хмельницькій області відкрито кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР за №12018240010000204, та досудове розслідування передано до Голованівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області оскільки в 2016 році я зверталася до Голованівської поліції. Своєму чоловіку [PERSON] мати постійно казала, що в тебе є своя земля - зі своєю що хочеш те й роби, а моя [PERSON], тобто, їй, але в мами ніколи в планах навіть не було тим залишати у спадок земельні ділянки, скільки ті їй не допомагали та її не відвідували. Скільки мама лікувалася у Голованівській центральній районній лікарні - її чоловік приїздив до неї саме більше на 7-8 хвилин і то казав, що приїхав «бо йому дома скучно»! Весь цей час, а це близько двох років, біля мами, яка не могла сама себе обходити, була лише вона одна. В спала біля мами, бо її не було як залишити саму. Ніхто з тих не прийшов до мами посидіти хоч на кілька годин. Копійки мамі на ліки ніхто не дав . Знаючи про те, що вона потребує цієї допомоги. Все лікування проходило за її та мамині грошові кошти. Її чоловік [PERSON] отримував за неї її пенсію і були такі випадки коли він її пенсію передавав не в повному обсязі. Казав, що йому жити не має за що і якщо вона не приїде із лікарні то він жениться і продасть хату. Коли мама не стало, то ті обзивали її брутальними словами та говорили, що навіщо вона її лікувала, гроші тратила, та ж все-одно вмерла! Відповідачі та треті особи навіть не знають коли матері не стало, ті на кладовищі не підійшли до матері попрощатися. Пункти 6,12,16,26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2018 року вказують, що Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих. які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її юзом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259ЦК. Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є але майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів і, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, і інша частина спадщини була передана за заповітом. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за еоном першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. У разі виникнення спору між спадкоємцями щодо виділу їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку (частина перша статті 1279 ЦК) суд повинен враховувати використання цього майна одним із спадкоємців, тривалість такого користування, призначення цих предметів, інші обставини, які мають істотне значення. Ст. 75, 202, 203 СК України - дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один юго. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, а є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Ст. 1224 ЦК України, яка вказує, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавленні батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є не дійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд не може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було - набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо це встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через " похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено оповідальний відказ. Частини 2, 3 ст. 1241 ЦК України вказують, що до обов`язкової частки у спадщині враховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість оповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Ст. 1245, ч. 1 ст. 1278, ст. 1279 ЦК України - частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців ходять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім`єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. 05 квітня 2018 року у справі № 205/8894/16-ц, провадження № 61-10393, Верховний Суд зазначив наступне: «Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті встанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Входячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити мови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Просила усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та стягнути з них на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] позов підтримала повністю та послалась на доводи викладені в позовній заяві. Окрім цього вказала, що її мати [PERSON] хворіла більше 10 років. В серпні 2016 році стан здоровя її погіршився. Відповідачі по справі не хотіли, щоб вона приїздила до матері в с. Красногірку Голованівського району, де та проживала. Вона приїздила до матері коли та хворіла в 2016 році та перебула вала на лікуванні в Голованівській ЦРЛ, надавала їй всю допомогу в тому числі матеріальну на її лікування. Відповідачі та треті особи в Голованівську ЦРЛ до матері не приходили та не відвідували. З підстав того, що вона проживає в Хмельницькій області то восени 2016 року забрала матір до себе та положила ту на лікування до Хмельницької обласної лікарні до судинного відділення, а згодом коли тій стало краще, перевела до кардіологічного відділення вказаної лікарні. З вказаної лікарні матір виписали в грудні 2019 року. Вона в неї прожила в дома майже по травень 2017 року, після чого мати поїхала додому в с. Красногірку Голованівського району Коли мати перебувала на лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, вона дзвонила до відповідачів та третіх осіб, однак ті ніякої допомоги на лікування матері не надавали та її не забезпечували. Вона одна забезпечувала матір всім необхідним для лікування - ліками, доглядом, грошовими коштами та здійснювала за нею весь необхідний догляд для її ви здоровлення, який був необхідний. При поверненні з лікування в травні 2017 року додому мати могла ходити самостійно з паличкою, обходити себе самостійно, а також готовити собі їжу та прибирати за собою, мити посуд прибирати в хаті. Пенсія у матері була 1600-1700 грн. Потім матері стало знову зле, вона приїхала до неї додому в с. Краснорірку Голованівського району у вересні 2017 року та завезла її на лікування до в Голованівської ЦРЛ, де та пробула на лікуванні до самої смерті, тобто до [INFO] . Відповідачі та треті особи до матері в лікарню в цей період не приходили, не відвідували, ніякої допомоги на утримання матері не надавали. Всім необхідним вона сама забезпечувала свою матір, з причин чого та ні в чому не потребувалась, та була всім необхідним забезпечена. Витрати на поховання матері вона понесла частково, оскільки гроші на поховання мати мала свої - відкладала. Вважає, що відповідачі не мають морального права приймати спадщину після смерті її матері [PERSON] . Просила її зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] заперечив проти позову та зазначив, що зустрічний позов не обґрунтовувано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймали участі у матеріальному забезпеченні свої матері та дружини, коли та захворіла та перебувала на лікуванні в лікарні, байдуже відносилися до її проблем, усвідомлюючи при цьому необхідність надання їй допомоги. Однак для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності. Вважає що вказані факти в сукупності позивачем за зустрічним позовом не доведені, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Треті особи, або їх представники до суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в жовтні 2016 року вона лікувалась Хмельницькій обласній лікарні. У даний період часу у вказану лікарню поступила на лікування [PERSON] , яка самостійно рухатись не могла. На візочку її водила її донька [PERSON] . Вказала, що вона особисто перебувала на лікуванні у вказаній лікарні з 03.10. по16.10.2016 року, після чого ще приїздила до даної лікарні на перевязки до грудня 2016 року, та до даного часу [PERSON] перебувала ще в лікарні.За час перебування в лікарні вона не бачила, щоб хтось інший крім Крижанівської приходив до [PERSON] , та допомагав тій. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні пояснення по справі, які надала свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає в с. Красногірка Голованівського району, в якому проживала покійна [PERSON] матір [PERSON]. [PERSON] довго хворіла. Чоловік [PERSON] - [PERSON] говорив йому, що він пересилає гроші на лікування своєї дружини в м. Хмельницький водієм, який їздить туди, звати якого [PERSON]. Про побиття [PERSON] ким не будь, коли не будь в с. Красногірка, чи де інде, йому нічого не відомо. З оголошених та досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що: Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Голованівським р\\в. ЗАГС Кіровоградської області 12.11.1980 року слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.66 т.1). У відповідності до даних Голованівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від06.09.2018 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано Антонівською сільською радою Уманського району Черкаської області 01.12.1980 р, актовий запис№14. (а.с.30 т.1). Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Голованівським р/в. ЗАГС Кіровоградської області 26.10.1993 року слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу Крижанівській присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.21 т.1). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.12.1993 р. Красногірською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області,11.12.1993 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та після укладення шлюбу присвоєно прізвища [PERSON] , актовий запис №9. (а.с.22 т.1). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області 10.01.2018 року слідує, що [PERSON] померла [INFO] в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області у віці 64 роки, про що 10.01.2018 року складено відповідний актовий запис №1. (а.с.15 т.1). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.10.1973 р. Свірневською сільською Голованівського району Кіровоградської області, батьками [PERSON] , являються [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №15. (а.с.64 т.1). Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.11.1991 р. Красногірською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, вбачається, що укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та після укладення шлюбу присвоєно прізвища [PERSON] актовий запис №9. (а.с.19,65 т.1). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.1970 р. Красногірською сільською Голованівського району Кіровоградської області слідує, що батьками [PERSON] , являються [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №23. (а.с.75 т.1). У відповідності до заповіту [PERSON] , складеного 26.11.2012 року в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградстької області та засвідченого секретарем виконавчого комітету Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №17, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй земельну ділянку з №[NUMBER] площею 3,71 та земельну ділянку за № [NUMBER] площею 1,7477 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красногірської сільської ради, вона заповідає [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . (а.с.76 т.1). Згідно до заповіту [PERSON] , складеного 29.06.2016 року в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградстької області та засвідченого секретарем виконавчого комітету Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №6, слідує, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй земельну ділянку з №[NUMBER] площею 3,71 та земельну ділянку за № [NUMBER] площею 1,7477 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красногірської сільської ради, вона заповідає [PERSON] [INFO] . (а.с.77 т.1). У відповідності до виписки №3082 Голованівської ЦРЛ, із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , слідує, що та перебувала на стаціонарному лікуванні в Голованівській ЦРЛ Кіровоградської області з 28.08.2016 року по 06.09.2016 рік. Діагноз - облітеруючий а/с судин н/кінцівок з права ІІ ст., зліва ІІІ ст. (а.с.140 т.1). Відповідно до виписного епікризу відділення «Судинної хірургії» Хмельницької обласної лікарні, вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в період з 12.09. по 16.09.2016 року, та з 03.10. по 02.11.2016 року, діагноз заключний клінічний основний - ісулінонезалежний цукровий діабет з множинними ускладненнями, діабетична ангіопатія, синдром стопи діабетика, нейроішемічна форма, гнійнонекротична рана лівої стопи, виразковий дефект лівої гомілки. (а.с.137-138 т.1). У відповідності до виписки з історії хвороби №3446. Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділені з 16.09. по 03.10. 2016 р., діагноз - гострий в/в інфаркт міокарда передній розповсюджений із захопленням високих відділів передньої стінки. (а.с.139 т.1). Згідно до виписок епікризу відділення «Опікове» Хмельницької обласної лікарні, вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в період з 02.11. по 11.11.2016 року, та з 28.11. по 12.12.2016 року, діагноз заключний клінічний основний - ісулінонезалежний цукровий діабет з множинними ускладненнями, гнійно-некротична рана лівої лівої гомілки.(а.с.135-136 т.1). У відповідності до фіскальних чеків аптек м. Хмельницька, вбачається, що позивачем в період з 12.09.2016 року по 01.05.2017 року, було проведено ряд неодноразових закупівель медичних препаратів. (а.с.105-132 т.1). Відповідно до висновку експерта №34 від 25.01.2018р. вбачається, що згідно сукупності даних, отриманих за час виконання цієї судово-медичної експертизи, у потерпілої [PERSON] станом на 10-24.01.2018р. (відомий період часу, протягом якого вона була обстежена лікарями-спеціалістами) виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів м`яких тканин правої навколо-очної ділянки обличчя з переходом на правий бічний схил носа, вилицю, праву щоку та підборіддя справа (1), заднє-зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча (1), задньої поверхні нижньої третини цього ж плеча (3), задньої поверхні лівого ліктьового суглобу (1), заднє-ліктьової поверхні середньої третини лівого передпліччя (1), тильної поверхні лівої кисті з переходом на задню поверхню променево-зап`ясткового суглобу (1), променевої поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третин (1), задньої поверхні верхньої третини правого плеча під плечовим суглобом (1), заднє-ліктьової поверхні середньої третини правого передпліччя (1), тильної поверхні правої кисті з переходом на променево-зап`ястковий суглоб у проміжку між 2-5-ю п`ясними кістками (1), передньої поверхні черевної стінки (1), правої половини черевної стінки (1), нижнє-зовнішнього квадранта лівої сідниці (1), внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу (1), переднє-зовнішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки (1), внутрішньої поверхні правого стегна від рівня середньої третини до колінного суглобу (чисельні), крововиливу слизової оболонки верхньої губи в центрі, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.с.156-157 т.1). Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом, представника відповідачів за зустрічним позовом, свідків, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] , являється дочкою [PERSON] , яка проживала в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області, та померла [INFO] , похована в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] , її чоловік [PERSON] , який перебував в зареєстрованому шлюбі та проживав разом з покійною [PERSON] в одному будинку в с. Красногірка Голованівського району, а також [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] які являються дітьми покійної [PERSON] , звернулись до нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області з заявами про прийняття спадщини, про що подали про це відповідні заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.54,59,68,73 т.1). Постановою нотаріуса від 25.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів. (а.с.78 т.1). За життя [PERSON] склала два заповіти, а саме: перший заповіт від 26.11.2012 року, який засвідчений секретарем виконавчого комітету Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала належні їй земельну ділянку з №[NUMBER] площею 3,71 та земельну ділянку за № [NUMBER] площею 1,7477 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Красногірської сільської ради, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , та другий заповіт, складений пізніше в часі, а саме складений 29.06.2016 року який засвідчений секретарем виконавчого комітету Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, згідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала належні їй земельну ділянку з №[NUMBER] площею 3,71 та земельну ділянку за № [NUMBER] площею 1,7477 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Красногірської сільської ради - [PERSON] [INFO] . У відповідності до спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , заповіт [PERSON] складений 29.06.2016 року в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградстької області та засвідчений секретарем виконавчого комітету Красногірської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за №17, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй земельну ділянку з №[NUMBER] площею 3,71 та земельну ділянку за № [NUMBER] площею 1,7477 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красногірської сільської ради, та заповідала [PERSON] [INFO] , являється чинним, оскільки зареєстрований у спадковому реєстрі 23.06.2016 р., реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи». (а.с.50 т.1). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] дізнавшись в судовому порядку, що [PERSON] , як чоловік покійної [PERSON] та її дочка [PERSON] , подали до неї позов про визнання права власності на спадкове майно, після смерті [PERSON] , вказавши третіми особами [PERSON] , та [PERSON] і [PERSON] , які також являються дітьми покійної [PERSON] який в подальшому при розгляді справи судом був залишений без розгляду, подала зустрічний позов про усунення їх від спадщини, з підстав того, що ті не мають морального права претендувати на спадщину, оскільки догляд, утримання та лікування [PERSON] займалась одна вона, а ті в цьому ніякої участі не приймали. Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] і це ніким зі сторін у справі не оспорюється, дійсно [PERSON] тривалий час хворіла, перебувала на стаціонарному лікуванні в Голованівській центральній лікарні Кіровоградської області області з 28.08.2016 року по 06.09.2016 рік. Діагноз - облітеруючий а/с судин н/кінцівок з права ІІ ст., зліва ІІІ ст. [PERSON] являючись донькою [PERSON] приїздила з фактичного місця свого проживання смт. Ярмоленці Хмельницької області, до с. Красногірки Голованівського району Кіровоградської області, для підтримки та надання допомоги в лікуванні та догляду своєї матері [PERSON] . По взаємній згоді з [PERSON] , [PERSON] , забрала [PERSON] для подальшого лікування до Хмельницької обласної лікарні, де та перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні «Судинної хірургії», та кардіологічному відділені в період з 12.09. по 16.09.2016 року, 16.09. по 03.10. з 03.10. по 02.11. з 02.11. по 11.11. , та з 28.11. по 12.12.2016 року, з приводу лікування захворювання ісулінонезалежного цукрового діабету з множинними ускладненнями, діабетичної ангіопатії, синдрому стопи діабетика, нейроішемічної форми, гнійно-некротичної рана лівої стопи, виразкового дефекту лівої гомілки. Під час перебуванні [PERSON] на лікуванні у даному медичному закладі [PERSON] самостійно, без участі родичів та чоловіка [PERSON] , здійснювала за тою весь необхідний достатній та належний догляд, купувала необхідні для лікування [PERSON] ліки, що підтверджується показами свідків, що були допитані у справі. По закінченню лікування [PERSON] в Хмельницькій обласній лікарні в грудні 2016 року, [PERSON] , забрала її до себе по місцю свого проживання, здійснювала за нею догляд, з причин чого [PERSON] продовжувала отримувала необхідну допомогу у повній мірі від позивачки за зустрічним позовом [PERSON] . В подальшому [PERSON] в травні 2017 року переїхала до постійного свого проживання в с. Красногірка Голованіського району Кіровоградської області, могла пересуватись самостійно та обходити себе без сторонньої допомоги. Суд встановивши всі обставини справи приходить до наступного висновку, що зустрічний позов за встановлених обставин судом слід залишити без задоволення, оскільки звертаючись до суду із зустрічним позовом про усунення відповідачів від права на спадкування позивач [PERSON] обґрунтовувала його тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймали участі у матеріальному забезпеченні свої матері та дружини [PERSON] в період її захворювання та перебування в медичних закладах на лікуванні, неналежно з морального сторони байдуже відносилися до її проблем, усвідомлюючи при цьому необхідність надання їй допомоги. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Водночас статтями 202, 203 СК України встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця, а також тих осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині або на користь яких спадкодавцем було зроблено заповідальний відказ. Пунктом 6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про держання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. При вирішенні даної категорії справ суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності. Зазначена позиція повністю узгоджується з правовими висновками Верховного суду, неодноразово викладеними в Постановах від 25.11.2019 року по справі № 465/8524/14, від 06.05.2019 року по справі № 756/12975/17, від 04.07.2019 троку по справі № 460/4192/16-ц, від 24.07.2019 року по справі № 186/1565/16-ц та ін.. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали матеріальну та фізичну змогу відвідувати спадкодавицю, а також надавати їй допомогу в період її перебування в м. Хмельницьку в обласній лікарні, особливо з урахуванням значної віддаленості цього міста (місця лікування) від місця проживанні відповідачів за зустрічним позовом. Окрім того відповідачем не було доведено потребу спадкодавиці [PERSON] в період її перебування на лікуванні в м. Хмельницьку у допомозі саме відповідачів, враховуючи ту обставину, що таку допомогу вона у повній мірі отримувала від позивачки. Також позивачем не було надано до суду доказів того, що у період знаходження [PERSON] за місцем свого проживання в с. Красногірка Голованівського району Кіровоградської області, після закінчення лікування в м. Хмельницьку вона потребувала сторонньої допомоги, а також того що відповідачі ухилялися від надання їй такої допомоги. Крім цього суд звертає увагу [PERSON] на те, що у відповідності до вимог ч.3 ст.1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Окрім того заповіт вважається дійсним, доки його не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed