Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 24 липня 2014 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя, розподіл сімейних обов'язків та виховання дитини. Відповідач постійно влаштовує скандали, в тому числі в присутності сторонніх лодей та в громадських місцях, що завдає моральних страждань позивачу, принижує її честь та гідність. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач та її представник підтримали позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просили суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, зазначивши, що спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №1416. Від данго шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Позивач категорично заперечує проти подальшого існування сім»ї, вважає примирення не можливим. Між сторонами склались неприязні стосунки, і з приводу застосування до позивача насильства психологічного та фізичного характеру [PERSON] зверталась до правоохоронних органів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим і шкодить інтересам позивача, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем на здійснення оплати суми судового збору.

Outcome: approved