Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні правом власності, шляхом визнання особи такою, що позбавлена права користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є власницею житлового будинку по [ADDRESS]. В будинку позивачки значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], однак з 2011 року по теперішній час відповідач в будинку не проживає та не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку, перешкоджаючи таким чином позивачці, як власниці, у користуванні житловим будинком. За таких обставин, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Позивачка у судове засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до судового засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №30429276 від 25.06.2011 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка є власником будинку по [ADDRESS], реєстрація відповідача у даному будинку перешкоджає власниці при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує її право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням. Вирішити це питання у несудовому порядку позивачка не має можливості, тому що відповідач, самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації та всіляко ухиляється від цього. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим вирішити питання щодо захисту прав позивачки, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, який належить позивачці на праві власності.

Outcome: approved