overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 21 квітня 2010 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та наполягала наїх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 квітня 2010 року, про що у Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актових запис № 51. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] доньку [PERSON], [INFO] та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту складеного сусідами, син [PERSON] проживає з позивачкою. Разом з тим відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, працює, не є інвалідом, та інших аліментних зобов»язань не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальний стан платника аліментів, який працездатний, працює, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, інших аліментних зобов»язань не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У липні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 26 березня 2003 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 04.02.2005 року шлюб було розірвано рішенням суду. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 26 березня 2003 року, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.02.2005 року. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» № 05/513від 23.07.2014 року донька [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] Разом з тим відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, не є інвалідом, та інших аліментних зобов»язань не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальний стан платника аліментів, який працездатний, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, інших аліментних зобов»язань не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У липні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2003 року, який за рішенням Бородянського районного суду від 27 травня 2014 року було розірвано, і від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з»явились, просили справу розглядати без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2003 року, який за рішенням Бородянського районного суду від 27 травня 2014 року було розірвано, і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.4-5,7,8/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року представник ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути заборгованість за користування електроенергією в сумі 2154,67грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., в обґрунтування якої зазначено, що відповідач проживає в [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). У зв'язку з відсутністю оплати за спожиту електроенергію, заборгованість перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» станом на теперішній час склала 2154,67грн. У зв'язку з викладеним позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за електроенергію. Представник позивача Кабанова Л.О., яка діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). При споживанні електроенергії відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував послуги позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2154,67грн. Дані обставини підтверджуються особовим рахунком, розрахунком заборгованості за електроенергією. В п.п. 19,20, 26 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.99 р. зазначено наступне. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. У разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. Спори та розбіжності, що можуть виникнути під час користування електричною енергією, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку. Таким чином, позивач обґрунтовано вимагає від відповідача сплати суми заборгованості в розмірі 2154,67грн. в судовому порядку. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати ,тому вони підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, а саме витрати судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У липні 2014 року представник ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, у якій просить стягнути заборгованість за користування електроенергією в сумі 2381,44грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., в обґрунтування якої зазначено, що відповідачі проживають в [ADDRESS], та є споживачами електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). У зв'язку з відсутністю оплати за спожиту електроенергію, заборгованість перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» станом на теперішній час склала 2381,44грн. У зв'язку з викладеним позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість за електроенергію. Представник позивача Кабанова Л.О., яка діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають в [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). При споживанні електроенергії відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі сплачували послуги позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2381,44грн. Дані обставини підтверджуються особовим рахунком, розрахунком заборгованості за електроенергією. В п.п. 19,20, 26 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.99 р. зазначено наступне. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. У разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. Спори та розбіжності, що можуть виникнути під час користування електричною енергією, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку. Таким чином, позивач обґрунтовано вимагає від відповідачів сплати суми заборгованості в розмірі 2381,44грн. в судовому порядку. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідачів в повному обсязі, а саме витрати судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2014 року представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно у вигляді двох садових будинків з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Але у зазначеному вище домоволодінні без реєстрації проживають відповідачі, які за зазначеною адресою поселились самовправно, без дозволу позивача. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд виселити відповідачів із домоволодіння, розташованого за зазначеною вище адресою. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явились, із заявою про розгляд справи у їхню відсутність до суду не звертались. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень та заперечень. Відповідно до вимог ст. 109 ч. 1 ЖК УРСР виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 116 ч. 3 ЖК УРСР осіб, які самовправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі ПП "Затишний сад" на праві приватної власності належать два садових будинки з господарчими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також копією свідоцтва про право власності від 20.06.2014 року. У зазначеному вище домоволодінні без реєстрації проживають відповідачі, які за зазначеною адресою поселились самовправно, без дозволу позивача. Доказів, які б спростовували даний факт відповідачами не надано. Суд вважає, що самовільне вселення відповідачів у зазначені вище садові будинки порушує право позивача, як власника майна, розпоряджатись зазначеним нерухомим майном, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У липні 2014 р. ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" в інтересах Криворізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 1042,11 грн., внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що при перевірці за адресою [ADDRESS], було виявлено самовільне підключення до мережі під прилад обліку, про що був складений акт Д № 000090 від 26.07.2011 р.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримку позову та про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області у м. Кривому Розі зареєстрованим не значиться, повідомлявся згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 83 (1576) від 28.10.2014 р., в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідачем порушені «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, а саме, за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне підключення до мережі під прилад обліку, що було виявлено при перевірці 26.07.2011 р., та про що складено акт Д № 000090. (а.с. 4). Відповідно до ст. ст. 614, 1166 ЦК України, ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією для населення. На підставі зазначеного акту (а.с.4) про порушення Правил користування електричною енергією для населення, у відповідності з п. 53 ПКЕЕН, п. п. 1.2, 3.1., 3.2., 3.3, 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення», сума збитків за період з 07.12.2010 р. по момент виявлення порушення ПКЕЕН (26.07.2011 р.), складає суму 1042 грн. 11 коп., з урахуванням потужності самовільно підключеного електрообладнання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 13 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 13 березня 2015 року, оскільки відповідачка поїхала на проживання до АР Крим, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність ( а.с. 31). Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 13 серпня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 13 серпня 2014 року актовий запис № 364 (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 13 березня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 14 лютого 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 17). Вказує, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на життя, шлюбні стосунки стали неможливими, втрачено взаєморозуміння. З березня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року між [PERSON]та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 17). Між сторонами існують розбіжності в характерах, протилежні погляди на шлюб та сім"ю, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved