Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2008 року по 01.03.2012 року в розмірі 12 288,35 грн., а також інфляційні нарахування - 1311,80 грн. та 3 % річних у розмірі 529,27 грн., а всього просив стягнути 14 129,42 грн. Посилається на те, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 02.06.2003 року відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вищезгадана квартира є чотирьохкімнатною, загальною площею 79,3 м2, в тому числі житловою площею 51,3 м2. Також зазначає, що між Позивачем і Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідач не сплатив своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість за період з 01.04.2008 року по 01.03.2012 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача також судовий збір в сумі 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини його неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно частини 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2012 року у прийнятті даної заяви відмовлено. Таким чином позивач звернувся до суду з позовною заявою з дотриманням порядку встановленого ст.118 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки і правовідносини сторін, що виникли, та які полягають у праві позивача вимагати від відповідача оплати займаного жилого приміщення та оплати наданих комунальних послуг та обов`язку відповідача сплачувати вказані платежі. Судом встановлено, що відповідач що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 02.06.2003 року є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що за період з 01.04.2008 року по 01.03.2012 року відповідач має заборгованість у розмірі 14 129,42 грн., з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, яка до цього часу не сплачена. В підтвердження розміру заборгованості відповідача представником позивача наданий бухгалтерський розрахунок суми боргу . Згідно п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, згідно з Правилами користування жилих приміщень та будинків; власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території; заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з триманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до ст.1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги»,згідно із термінами вживаними цим законом споживачем житлово-комунальних послуг є - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів встановлено, що договіром є - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Судом встановлено, відповідачі отримував рахунки від позивача на сплату житлово-комунальних послуг, що ним в свою чергу оспорювалось і таким чином відповідачі визнали умови споживання цих послуг в тому числі, що стосується тарифу, який встановлений виконавцем для їх надання та порядку оплати. При цьому відповідно до пункту 7 Правил користування житловим приміщенням житлових будників, затверджених постановою КМУ 572 від 08.10.1992 року Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється під відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та квартирну плату. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, відповідачі відповідно до ст.625 ЦК України несуть відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного вбачається, що сплата заборгованості за основним зобов'язанням не звільняє відповідача від відповідальності за прострочення сплати заборгованості, а тому нараховані позивачем індекс інфляцій та 3% річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2008 року по 01.03.2012 року є правомірними. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по обслуговування квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2008 року по 01.03.2012 року в розмірі 14 129,42 грн., а саме: заборгованість за житлово-комунальні послуги - 12 288,35 грн., інфляційні нарахування - 1311,80 грн. та 3 % річних у розмірі 529,27 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у розмірі 229,40 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved