Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов договору позики від 24 січня 2020 року позивач надав [PERSON] позику в розмірі 261 379 грн. на строк до 29 лютого 2020 року. Також 24 січня 2020 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо сплати боргу в сумі 261 379 грн. Оскільки [PERSON] не виконано зобов"язання щодо повернення коштів, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь борг в сумі 261379 грн. Представник позивача - адвокат Сон К.Е. надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність (а.с.137). Представник відповідачів - адвокат Остапишена Л.С. надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та відповідачів, в задоволенні позову щодо [PERSON] просила відмовити, вказуючи на те, що він договір поруки не підписував, проти позовних вимог до [PERSON] заперечень не має (а.с.136). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.18). Ухвалою від 29 травня 2020 року за клопотанням представника відповідачів витребувано у позивача оригінал договору позики та договору поруки від 24 січня 2020 року (а.с.32). Ухвалою від 09 вересня 2020 року за клопотанням представника відповідачів призначено технічну експертизу реквізитів документів та друкарських форм та провадження по справі зупинено (а.с.86). Ухвалою від 29 квітня 2021 року поновлено провадження у справі (а.с.121). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24 січня 2020 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено договір позики на суму 261 379 грн. (а.с.41) . 7 лютого 2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] 261379 грн., про що свідчить розписка відповідача (а.с.45). Відповідно до п.2.1. договору позики, строк повернення грошових коштів становить до 29 лютого 2020 року. Також, 24 січня 2020 року на забезпечення виконання умов договору позики, між позивачем та відповідачем- [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання по виконанню договору позики (а.с.43). Проте, відповідач - [PERSON] отримавши грошові кошти, умови договору по своєчасному поверненню позики не виконав, кошти не повернув. Відповідно до п.4.1 договору поруки, у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є реальним договором згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов`язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання; договір поруки не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обов`язками; у разі невиконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов`язується виконати борг боржника замість останнього. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено саме договір позики, наявність у позивача оригіналу розписки [PERSON] підтверджує факт отримання останнім коштів за договором позики. Підписаний договір поруки від 24.01.2020 року є підставою для солідарної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за виконання зобов`язання по поверненню коштів, отриманих за договором позики. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 261 379 грн. Заперечення представника відповідачів про те, що [PERSON] не підписував договір поруки від 24 січня 2020 року, не приймається судом до уваги, оскільки в судовому засіданні не надано відповідних доказів про те. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2617, 79 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією на зазначену суму (а.с.1). Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже із відповідачів в рівних долях слід стягнути судовий збір в розмірі 2617 грн. 79 коп. на користь позивача, тобто по 1306 грн. 89 коп. із кожного. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved