Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] Свої вимоги мотивують тим, що згідно Свідоцтва про про право власності за заповітом та свідоцтва про право власності за законом від 18.03.2016 їм на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] У вказаному будинку, зокрема зареєстрована [PERSON]. Проте, у 2005 відповідач виїхала в США на постійне місце проживання, після чого жодного разу не приїжджала, не цікавилась родиною, та не брала участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивачі подали заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції з повідомленням. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2016, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. , зареєстрованого в реєстрі за № 462 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2016, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 461 [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 ідеальної частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] Згідно витягу з Будинкової книги у вищевказаному будинку, зокрема зареєстрована [PERSON]. Однак, відповідно до Актів обстеження фактичного місця проживання від 30.12.2015 та 01.02.2017, складених представниками Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційне обєднання" Дрогобицької міської ради [PERSON] та [PERSON], за участю сусідів та свідків [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], проте за вказаною адресою не проживає з 2005. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз'яснив Верховний Суд України, право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Крім того, згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності [PERSON] у будинку, що належить на праві власності позивачам. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач не проживає у спірному житлі понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишила, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Враховуючи наведене,

Outcome: approved