Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2012 року було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, проте згідно з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні у позивача, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним. Відповідно ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 185, 191 СК України та роз'ясненням, які містяться в п. 18 Постанови пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved