Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив до розгляду справи за суттю та просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з газопостачання станом на 01.07.2015 року в сумі 1855,40 грн., інфляційних збитків в сумі 129,87 грн., три відсотки річних в сумі 7,25 грн., мотивуючи позов тим, що позивач надає відповідачеві [PERSON] послуги з газопостачання для побутових потреб за адресою: м. Херсон, вул. Покришева, буд. 49, к. 2, кв. 82, що підтверджується випискою з особового рахунку №35380 та договором про надання населенню послуг з газопостачання від 27.03.2012 року. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1218 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві з врахуванням уточнення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, надала письмові заперечення, просила суд застосувати строки позовної давності, відмовити в задоволенні позову, скасувати утворену заборгованість та звільнити від сплати судового збору. Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], к. 2, кв. 82 та отримує послуги з газопостачання для побутових потреб, що підтверджується договором №35380 про надання населенню послуг з газопостачання (арк. справи 11-12). Послуги з газопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги положень Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до\~положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обовязковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за надані послуги з газопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До предявлення цього позову позивач в вересні 2012 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, який в серпні 2015 року було скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу в вересні 2012 року та почався заново з поданням у листопаді 2015 року відповідного позову після скасування в серпні 2015 року судового наказу. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з вересня 2009 року (три роки з вересня 2012 року часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по червень 2015 року. Згідно п.п. 11, 17 „Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених\~законом, є грошовим зобов'язанням. Розрахунок суми боргу в межах позовної давності: За період з 09.2009 року по 07.2010 року нараховано по 19,46 грн. (щомісячно) * 11 (місяців) = 214,06 грн.; За період з 08.2010 року по 08.2012 року нараховано по 29,21 грн. * 25 = 730,25 грн.; 09.2012 року нараховано 28.23 грн.; За період з 10.2012 року по 04.2014 року нараховано по 29,21 грн. * 19 = 554,99 грн.; За період з 05.2014 року по 09.2014 року нараховано по 47,54 грн. * 5 = 237,7 грн.; За період з 10.2014 року по 03.2015 року нараховано по 23,38 грн. * 6 = 140,28 грн.; 04.2015 року нараховано 129,38 грн., з врахуванням субсидії 101,34 грн.; 05.2015 року нараховано 75,13 грн., з врахуванням субсидії 47,09 грн.; 06.2015 року нараховано 64,69 грн., з врахуванням субсидії 36,65 грн.; Таким чином, загальна сума боргу складає 2090,54 грн. Відповідачем здійснювались оплати за послуги з газопостачання, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями та відповідно до яких проводились оплати за відповідні місяці в загальній сумі 965,26 грн. (01.04.2015 року по 31.01.2016 року 35,10 грн., однак зазначена квитанція враховується судом частково, оскільки з квітня 2015 року по березень 2016 року відповідачеві надана субсидія, тому з вказаної квитанції судом враховуються лише за 01.04.2015р., 01.05.2015 р., 01.06.2015 р. в розмірі 3,51 грн. (надана субсидія) *3 = 10,53 грн.). Таким чином, різниця між нарахованим та сплаченим відповідачем складає 2090,54 грн. 965,26 грн. = 1125,33 грн. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, згідно вимог якої\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 129,87 грн. та три відсотки річних в сумі 7,25 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1218,00 грн.\~\~\~\~

Outcome: partial