Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У березні місяці 2014 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до АТ закритого типу «ДНК» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт інвестування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.05.2005 року між нею, як членом кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» та АТЗ типу «ДВК» було укладено договір про пайову участь у будівництві житлового будинку по [ADDRESS], відповідно до якого позивачка зобов»язувалася перераховувати грошові кошти на рахунок відповідача згідно графіку фінансування будівництва квартири у вказаному вище будинку, а відповідач протягом 20 днів після закінчення будівництва та введення його в експлуатацію передати позивачці документ на оформлення права власності на об»єкт інвестування. Позивачка вказує, що вона належним чином виконала умови договору та здійснили фінансування об»єкта інвестування у розмірі 221 153, 0 грн, натомість відповідач збудував лише 13 поверхів житлового будинку по [ADDRESS], після чого з причини нецільового використання коштів будівництво будинку зупинилося, грошові кошти відповідач не повернув. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить визнати за нею майнові права на об»єкт договору - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з»явилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з»вився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2005 року між [PERSON], як членом кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» та АТЗТ „ДВК" було укладено інвестиційний договір № 54-02/С-3 про інвестування житлового будівництва, згідно п. 1.1., якого відповідач зобов'язувався за рахунок залучених коштів збудувати і передати позивачу обумовлене житло - об'єкт інвестування, а позивач сплатити грошові кошти за об»єкт інвестування та після закінчення будівництва та прийняття об»єкта в експлуатацію прийняти його у свою власність. Згідно до п. 1.3 Договору, об»єктом договору є двокімнатна квартира [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 р., а здача будинку у експлуатацію - 4 квартал 2006 р. із сплатою 100% планової загальної площі у сумі 221 153, 0 грн. В судовому засіданні також встановлено, що АТЗТ «ДВК» протягом 2006 р. було побудовано лише 13 поверхів будинку 1 черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS]. Позивач належним чином виконав свої зобов»язання за договором про участь у пайовому будівництві квартири та перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 2221 153, 0 грн, натомість відповідач у строки, передбачені договором не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію та не передав позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на квартиру [ADDRESS], що призвело до порушення прав позивача, як добросовісного інвестора. Усі усні та письмові звернення позивача до АТЗТ «ДВК» стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, не дали позитивних результатів. У відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У відповідності до ч. 2 ст. 190 ЦК України, майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Як вбачається із п. 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України «право власності на нову річ, яка виготовлена/створена особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом». Згідно до п. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Так, як [PERSON] проінвестувала 2-кімнатну кв. [ADDRESS], у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт інвестування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання майнового права за позивачем не надає право йому здійснювати оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом сплати 90% від інвестиційної вартості об'єкта позивачем передбачених інвестиційною угодою коштів за 2-кімнатну кв. [ADDRESS] та набуття позивачем речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об'єкт інвестування. На підставі викладеного та

Outcome: approved