Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ в натурі буд. [ADDRESS] із виділенням сторонам по 1 / 2 частці та встановлення порядку користування земельною ділянкою під даним будинком. Позов обгрунтований тим, що сторони є співвласниками даного будинку по 1 / 2 частці, відповідач власник 1 / 2 частки на підставі договору дарування від 27 липня 2013 року. Земельна ділянка не приватизована. Рішенням 28 сесії VI скликання від 19 червня 2012 року №4-28 було затверджено проект розподілу земельної ділянки між співвласниками по взаємній згоді. Між сторонами існує спір щодо користування земельною ділянкою, а саме позивач не має доступу до будівлі власного гаражу через земельну ділянку спільного користування. Також позивач не може користуватись земельною ділянкою для обслуговування будинку, що порушує правила добросусідства. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що судом 16 січня 2019 року винесено відповідну ухвалу із призначенням судового засідання на 03 квітня 2019 року. \~ \~ \~ \~Заперечення сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відсутні. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07 червня 2019 року згідно клопотання представника позивача адвоката Івашка В.В. по справі призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського НДІСЕ. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року згідно клопотання позивача [PERSON] замінено експертну установу виконання будівельно-технічної експертизи-на Одеський НДІСЕ. \~ \~ \~ \~У зв"язку з ненаданням позивачем [PERSON] додаткових матеріалів згідно клопотання експерта та не оплати вартості експертизи ухвала суду про призначення будівельно-технічної експертизи повернута до суду без виконання. \~ \~ \~ \~В подальшому позивачем [PERSON] подано суду висновок експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 06 липня 2020 року №11-20. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року згідно клопотання відповідача [PERSON] по справі призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Прилуцького відділення Чернігівської регіональної торгово-промислової палати Денисенку А.В., висновок якого за №С-3 від 10 березня 2021 року поданий суду, згідно ухвали від 31 березня 2021 року провадження у справі поновлено. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат Івашко В.В. позов підтримав, пояснивши, що земельна ділянка під буд. [ADDRESS] не приватизована, позивач не має доступу для обслуговування своєї стіни будинку та гаражу, позивачем побудована «…перемичка…» між будинком та гаражем. Спір між сторонами щодо фактичного його користування відсутній, сторони користуються конкретними приміщеннями. Просить виділити позивачу в рахунок належної 1 / 2 частки будинку згідно додатку №1 висновку експерта [PERSON] об`єкти нерухомості та визнати за ним право власності на ці об`єкти, виділити у користування позивачу земельну ділянку відповідно до додатку 2.1. даного висновку із встановленням сервітуту. Дана позиція підтримана в судовому засіданні позивачем [PERSON] , яким зазначено, що він надавав дозвіл [PERSON] для будівництва гаражу, потім виник спір щодо його доступу до його гаражу, він притягувався до відповідальності за самовільне будівництво. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що є власником 1 / 2 частки буд. [ADDRESS] згідно договору дарування після [PERSON] і користується конкретними приміщеннями будинку, спір щодо вказаного користування із позивачем відсутній, останній побудував котельню між його частиною будинку та гаражем, тим самим «…загородив…» свій прохід до стіни будинку та гаражу, після чого у гаражі встановив двері, які виходять на її частину двору, у позивача є свій вхід до належної частини будинку з вулиці. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Дроб`язко О.О., якою зазначено про недотримання позивачем порядку надання суду при спрощеному позовному провадженні висновку експерта Солдатової В.С., який не відповідає встановленим вимогам, та доказів, позивачем не ставиться питання про зміну часток співвласників, останнім не подано доказів щодо об`єктів спірного домоволодіння, які перебувають у володінні відповідача, та правомірності володіння об`єктами будинку зі сторонни позивача. \~ \~ \~ \~Експерт [PERSON] , участь якої в судовому засіданні забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, в порядку ст.239 ЦПК України роз`яснила, що виготовлений нею на замовлення позивача висновок експертизи визначений по фактичному користуванню співвласниками будинку. \~ \~ \~ \~Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 грудня 2012 року позивач [PERSON] є власником 1 / 2 частки буд. [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа 308 кв.м., житлова площа 132, 7 кв.м., житловий будинок А, загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 48,6 кв.м., житлова прибудова, мансарда, прибудова, ганок, прибудова, тераса, прибудова, ганок, ганок, погріб, літня кухня, погріб, гараж, вбиральня, ворота з хвірткою, огорожа, хвіртка, ворота, огорожа, ворота з хвірткою. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно… від 06 липня 2018 року [PERSON] з 27 липня 2013 року є співвласником 1 / 2 частки буд. [ADDRESS] , підстава-нотаріально посвідчений договір дарування від 27 липня 2013 року. Щодо даного будинку зазначена інформація: загальна площа 315,1 кв.м., житлова площа 132,7 кв.м.. \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Таким чином суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги [PERSON] про виділ належної частки будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою обґрунтовані наявністю спору щодо користування земельною ділянкою, а саме проходу до стіни будинку та гаражу, якими він володіє. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду позивачем [PERSON] поданий висновок експерта [PERSON] за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 06 липня 2002 року №11-20, відповідно до якого частини в житловому будинку з господарськими будівлями, спорудами по фактично складеному користуванню співвласників становлять 77 / 100 та 23 / 100, невідповідність ідеальних часток відбулось за рахунок того, що [PERSON] здійснив реконструкцію житлового будинку (будівельний паспорт за 2009 рік), після чого частки співвласників не перераховувались. \~ \~ \~ \~Згідно висновку експерта [PERSON] за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №С-3 від 10 березня 2021 року частка [PERSON] у буд. [ADDRESS] по фактичному користуванню складає 22 / 100, частка [PERSON] -78 / 100, невідповідність ідеальних часток співвласників відбулася за рахунок здійснення [PERSON] реконструкції житлового будинку, здійснення прибудови, мансарди та господарських будівель. Також зазначено про самовільну побудову [PERSON] літньої кухні Е та будівлі між прибудовою а10 та літньою кухнею Е, також встановлено невідповідність виданого 21 грудня 2012 року на ім`я [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно фактичним об`єктам нерухомості-погріб П, ворота з хвірткою N-6, огорожа N-7 і вбиральня У є частиною домоволодіння [PERSON] і знаходяться на частині земельної ділянки у її користуванні. \~ \~ \~ \~Як зазначено вище визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду сторонами у встановленому порядку не ставилось питання щодо визначення часток співвласників у нерухомому майні, зміни їх ідеальних часток із присудженням грошової компенсації співвласнику. \~ \~ \~ \~Також судом встановлено наявність самочинного будівництва зі сторони позивача, що зазначено у висновку експерта [PERSON] , також суду не подані докази щодо правомірності прибудови, зазначеної представником позивача як «…перемички…», а відповідачем, як котельні. \~ \~ \~ \~Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст.364, 367 ЦК України, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц, провадження № 14-43цс20, у частині тлумачення норми ч.1 ст.376, ч.2 ст.376 ЦК України, про те, що не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно зі ст.ст.364, 367 ЦК України - самочинно збудовані (конструйовані, переплановані) об`єкти. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проєктній документації чи ні, вважаються самочинними (п.3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146). Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року N76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N927/11207, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. За таких обставин виділ належної позивачу 1 / 2 частки будинку за встановлених обставин є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Звертаючись з позовом [PERSON] посилається на порушення своїх прав відповідачем [PERSON] , якою здійснюються перешкоди щодо його допуску до стіни будинку та гаражу, розташованих на спільній земельній ділянці. В акті розгляду земельного спору від 02 серпня 2018 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 09 серпня 2018 року, зазначено, що земельний спір виник в частині визначення частин земельної ділянки співвласників буд. [ADDRESS] та доступу [PERSON] до будівлі власного гаражу для його обслуговування. Сторонами під час судового розгляду не заперечується факт відсутності їх права власності чи оренди на земельну ділянку під буд. [ADDRESS] . Зміст права власності на землю відповідно до ст.78 ЗК України становить право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст.79 ЗК України земельна ділянка-це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Положеннями ст.79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Під час судового розгляду сторонами суду не подані докази щодо статусу спірної земельної ділянки, її формування із визначенням площі, меж, присвоєння кадастрового номера та внесення інформації та реєстрації у Державному земельному кадастрі, державної реєстрації права власності чи права постійного користування або права оренди. \~ \~ \~ \~Згідно копії технічного паспорта на вказаний будинок від 26 листопада 2012 року земельна ділянка зазначена площею 1051 кв.м., при цьому рішенням Ніжинської міської ради від 19 червня 2012 року (п.3.2.) затверджений проект розподілу земельних ділянок між співвласниками житлових будинків по взаємній згоді: із загальної площі 0,1029 га земельної ділянки по [ADDRESS] , рахувати у користуванні [PERSON] земельну ділянку площею 0,0483 га, а у користуванні [PERSON] земельну ділянку площею 0,0546 га. [PERSON] 1 / 2, [PERSON] 1 / 2. Також судом враховується, що відповідач [PERSON] є власником 1 / 2 частки будинку саме з 27 липня 2013 року на підставі договору дарування з [PERSON] , при цьому суду не подані докази щодо погодження чи встановлення порядку користування вказаною земельною ділянкою із [PERSON] та після даної дати. \~ \~ \~ \~Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст.12 ЦПК України) та диспозитивність цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України). Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При вирішенні справи судом також враховується, що висновок експерта Солдатової В.С. від 06 липня 2020 року з прикладеними доказами, на підставі яких проведена експертиза, подані суду після проведення першого судового засідання 03 квітня 2019 року та двох ухвал суду згідно його клопотання щодо експертизи, які повернуті суду без виконання, огрунтування подачі та поновлення строку позивачем не заявлені. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку розглядається судом без повідомлення учасників справи (ст.ст.126, 127 ЦПК України). При цьому необхідно ураховувати, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Позивач згідно статті 83 ЦПК України повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Отже, з огляду на вищезазначені положення цивільного процесуального законодавства, висновок експерта Солдатової В.С. від 06 липня 2020 року з прикладеними доказами, на підставі яких проведена експертиза, не можуть братись судом до уваги як належні докази по справі, оскільки позивачем не зазначено об`єктивних причин неможливості їх подання у встановленому порядку. Оцінивши надані сторонами докази на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов до висновку про відмову у позові в цій справі, у зв`язку із його недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] , як особа з інвалідністю 2 групи, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, при цьому відповідачем [PERSON] понесені судові витрати по проведенню судової експертизи у розмірі 9185 грн. 60 коп, які в порядку ст.141 ЦПК України підлягають стягненю з нього на користь останньої.

Outcome: dismissed