Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], Фрунзенського районного віділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам. За згодою позивачів 29.11.2007 року у вищевказаній квартирі була зареєстрована [PERSON] 01.11.2013 року [PERSON] добровільно, без поважних причин, покинула житлове приміщення - квартиру [ADDRESS], не користується нею, не платить комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не знімається з реєстрації, позивачі були вимушені звернутись до суду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON], яка діє від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 12.02.2015 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивачі не заперечували проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 54,9 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.06.2006 року Центром приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, реєстраційний номер 8-06-255377. Право власності зареєстровано за співвласниками 30.06.2006 року у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером П-8-27978. (а.с. 5-9). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2007 року, який був розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.08.2014 року. За згодою позивачів 29.11.2007 року [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Згідно довідки Дільниці № 54 КП «Жилкомсервіс» № 2982 від 30.09.2014 року та відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 21.01.2015 року [PERSON] з 29.11.2007 року та до цього часу зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, [PERSON] з 01.11.2013 року за адресою: [ADDRESS] не з'являється, комунальні послуги не сплачує, кватирою не цікавиться. Згідно довідки Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 59/19125 від 05.12.2014 року [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] з будь-якими заявами, повідомленнями та скаргами, до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не зверталась. Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3» № 675 від 04.12.2014 року [PERSON] , 1982 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2013 року по теперішній час лікаря додому не викликала, за медичною допомогою не зверталась, лікарняний лист не отримувала, медична документація в полікліниці відсутня. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачів, повідомили суду , що [PERSON] у листопаді 2013 року зібрала всі речі та виїхала з квартири [ADDRESS]. При цьому, свідки наголосили, що позивачі жодним чином не перешкоджали відповідачеві у проживанні у вказаній квартирі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація -внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу. Витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивачів згідно з їх усною заявою.

Outcome: partial