Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із вказаним позовом посилається на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі. Відповідно до рішення суду від 27 лютого 2017 року відповідач усиновив її сина [PERSON] . На підставі вказаного рішення внесено відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Зазначає, що спільне життя у них не склалося та рішенням суду від 29 червня 2021 року шлюб між ними розірвано дітей залишено проживати з нею. З січня 2018 року відповідач перестав цікавитися дітьми та виконувати свої батьківські обов`язки, не підтримує з ними зв`язку, не бачиться та не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, зокрема сина, який важко хворіє потребує операції, проходить процедуру гемодіалізу, який дає можливість на збереження життя. Позивач зазначає, що у січні 2019 року відповідач надіслав їй нотаріально завірену заяву, в якій зазначив, що не за перечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, позовні вимоги із вказаних підстав підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, на задоволенні позову не заперечує. Просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про доцільність скасування усиновлення [PERSON] . Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивачки, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка: [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року задоволено заяву [PERSON] про усиновлення та визнано його усиновлювачем сина позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). На підставі вказаного рішення суду у актовий запис про народження внесено відповідні зміни про батька дитини. Спільне життя між сторонами не склалося та рішенням суду від 29 червня 2021 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 10-11). Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 17 серпня 2021 року № 233, про доцільність скасування усиновлення [PERSON] , визнано за доцільне скасувати усиновлення відповідачем малолітнього [PERSON] , та внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини № 636 від 25 листопада 2010 року (а.с. 56-59). Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факт того, що усиновлення суперечить інтересам дитини та не забезпечує їй сімейного виховання, а тому вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 238-341 СК України,

Outcome: approved