Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] Свої вимоги мотивує тим , що з відповідачем перебували в шлюбі до 31 грудня 2013 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] З відповідачем після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не з'явилася , подала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримує позов і просить його задоволити, не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. ст.180, 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі до 31 грудня 2013 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] З відповідачем після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні .Відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав пояснень по справі . Тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожного щомісяця і з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина в межах заявлених позовних вимог. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved