Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 20 вересня 2014 року вона Лайло (дошлюбне прізвище « Батрак ») С.М. вступила до шлюбу з відповідачем [PERSON], що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 59, що доводиться копією свідоцтва про шлюб Серія І- КЕ № 143885. Від даного шлюбу сторони мають одну спільну дитину - малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження Серія 1-КЕ № 241097. Сумісне подружнє життя з відповідачем не склалось на грунті взаємного нерозуміння, різних інтересів, відсутності взаємної поваги, що привело до відчуження та неможливості збереження сімї, тому позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але надала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала повністю і просила провести судове засідання за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю і просив провести судове засідання за його відсутності. Врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю на підставі слідуючого. З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ссуд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного,

Outcome: approved