Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 27 жовтня 2008 року [PERSON] було надано кредит в сумі 1000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 12325 грн. 33 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином , що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач в судове засідання на розгляд справи повторно не з'явилася, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі та відзив суду не надала. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір № б/н від 27.10.2009 року, про що свідчить її підпис у заяві. Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.5-6) свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконувала. Станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача становить 12325 грн. 33 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 205 грн. 59 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7299 грн. 02 коп., заборгованість за пенею - 3995 грн. 70 коп., штраф /фіксована частина/- 250 грн., штраф (процентна складова) - 575 грн. 02 коп. Умовами договору нарахування комісії не передбачено. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафу, суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на зазначене, позовна вимога в частині про стягнення пені в розмірі 3995 грн. 70 коп. підлягає задоволенню, а позов в частині стягнення штрафу /фіксована частина/- 250 грн., штраф (процентна складова) - 575 грн. 02 коп., задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 11500 грн. 31 коп., із них: заборгованість за кредитом - 205 грн. 59 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7299 грн. 02 коп., заборгованість за пенею - 3995 грн. 70 коп. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, що складають в розмірі 1762 грн. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial