Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути відповідача від права на спадкування за законом 11/60 частин житлового будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] після померлого [INFO] спадкодавця, [PERSON] , визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на 11/30 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.07.1977р., виданого на підставі рішення виконкому Деснянської районної Ради № 268 №29.06.1977 року та зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.08.1977 року за реєстровим номером 13722. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько сторін, [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить зокрема, 11/30 частин житлового будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] , що належала батьку на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.07.1977р., виданого на підставі рішення виконкому Деснянської районної Ради № 268 № 29.06.1977 року. 28.11.2009р. [PERSON] подарував [PERSON] належні йому 11/30 частин вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, але рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26.01.2017 року у справі №750/7334/16-ц, залишеним касаційною інстанцією без змін, суд визнав недійсним вищевказаний договір дарування 11/30 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого у [ADDRESS] від 28.11.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О. Г. і зареєстрований в реєстрі за №306. Державним реєстратором було скасовано реєстрацію права власності на 11/30 частин вищевказаного житлового будинку за [PERSON] , (індексний номер рішення: 49214707), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188175716. За життя батько заповіт не складав. До числа спадкоємців першої черги належать позивач та відповідач. Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус 24.12.2020 року винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами у зв`язку з відсутністю реєстрації за спадкодавцем в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно та наявності реєстрації прав третіх осіб на вищевказане майно. Позивач вважає, що в силу поведінки відповідача та його ставлення до спадкодавця, його слід усунути від права на спадкування відповідно до норми ч.5 ст. 1224 ЦК України. Позивач зазначає про те, що відповідач ухилявся та відмовлявся від надання допомоги спадкодавцю, знаючи і розуміючи, що батько перебував у безпорадному стані і потребував такої допомоги в силу свого похилого віку та стану здоров`я. Більше того, відповідач вчиняв протиправні дії відносно до батька, знущався з нього фізично і морально в період проживання батька у спірному будинку, забирав гроші, не давав їсти та в 2016 року вигнав батька з його єдиного житла - будинку [ADDRESS] , де останній був зареєстрований та проживав все своє життя. У зв`язку із цим, позивач вимушений був забрати батька до себе в село Стольне Менського району, де батько проживав разом з ним останні роки перед смертю. Жодного разу за всі ці роки відповідач не надав допомоги батьку, не поцікавився його життям, здоров`ям. Участі у похованні батька, відповідач також не приймав. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що його батько з 2016 року проживав постійно з позивачем, був здатний до самообслуговування до останніх днів свого життя та, тільки декілька днів перед смертю, коли його було поміщено у лікарню, потребував стороннього догляду. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність позовних вимог належними доказами, враховуючи, що померлий не перебував у безпорадному стані, з 2016 року проживав разом з позивачем, який його опікував через похилий вік, та не потребував допомоги з боку відповідача. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд доходить до наступного висновку. [PERSON] помер [INFO] у віці 96 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] заповіт не складав. До числа спадкоємців першої черги належать позивач та відповідач. За приписами ст. 1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Приписами ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку посилається позивач у своєму позовні як на підставу його пред`явлення, передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині. А також на осіб, на користь яких зроблено відповідальний відказ. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Крім того, суд має встановити, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкодавця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну або фізичну змогу надавати таку допомогу. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, враховуючи похилий вік, [PERSON] з 2016 року проживав у свого сина [PERSON] в с. Стольне Менського району Чернігівської області, який його доглядав. На підтвердження безпорадного стану померлого суду не надано жодного належного доказу, враховуючи відсутність відповідної медичної документації, та беручи до уваги пояснення самого позивача щодо здатності його батька до самообслуговування. Свідки з боку позивача також не підтвердили того факту, що померлий через свій похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, враховуючи його проживання разом з позивачем. Враховуючи викладене вище, підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом, у суду немає, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Також безпідставними є вимоги про визнання права власності позивача на 11/30 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю, враховуючи, що ця частина будинку є спадковим майном, що підлягає поділу між спадкоємцями у рівних частинах. Крім того, з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved