Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про розірвання договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали Договір, відповідно до умов якого Позичальники визнали суму заборгованості за раніше укладеними кредитними договорами з Банком в розмірі, що на момент укладення договору становить для Позичальника-1 за кредитним договором №131/08-Ж від 27.06.2008р. - 389726дол. США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становить 4563697грн., для Позичальника - 2 за Кредитним договором №72/08-Ж від 24.04.2008р. - 380295дол. США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становить 4453251грн. За умовами Договору від 20.05.2014 року позичальники зобов'язалися, починаючи з квітня 2014 року та далі щонайменше щомісячно до «20» числа кожного місяця сплачувати на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами суму, що становить не менше, ніж 3000 дол., або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату платежу. 20.05.2014р. з метою забезпечення виконання вказаних Кредитних договорів Приватне підприємство «ПРО-ІСТЕЙТ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. за реєстровим № 739, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано виділені в натурі нежитлові приміщення, загальною площею 348 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Згідно з пунктом 5 Договору від 20.05.2014 року у випадку належного виконання Позичальниками своїх зобов'язань за цим договором та Кредитним договором, що матиме наслідком зменшення заборгованості за Кредитними договорами щонайменше на 25 000 доларів США або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на день платежу, Банк та [PERSON] в грудні 2014 року укладуть договір про розірвання договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823. Позивач вказує на те, що боржники належним чином виконували умови договору, однак станом на грудень 2014 р. та по сьогодні Банк ухиляється від договірного розірвання вказаного договору іпотеки. На думку позивача, умови договору від 20.05.2014 року викладені двозначно, оскільки сторони домовилися про те, що починаючи з квітня 2014 року та далі щонайменше щомісячно до «20» числа кожного місяця сплачувати на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами суму, що становить не менше, ніж 3000 дол., або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату платежу, з огляду на що станом на грудень мало бути внесено вісім платежів у загальній сумі щонайменше 24 000 дол.США, а не 25 000 дол.США, як зазначено у п.5 цього договору. Крім того, позивач зазначив, що Договором від 20.05.2014 року були замінені кредитні зобов'язання новим зобов'язанням та укладено новий договір іпотеки на забезпечення нового зобов'язання відповідно до договору від 20.05.2014 року, у зв'язку із чим чинність спірного договору іпотеки порушує принцип рівності договірних сторін. Більше того, попередній Договір іпотеки від 27.06.2008 року за реєстровим №3719, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк», з 20 травня 2014 року розірвано та банк заявив про відсутність будь-яких майнових прав на предмет іпотеки, з огляду на зазначене, на думку позивача, банк порушив принцип рівності божників банку в аналогічних договірних умовах. Позивач вважає, що її права порушені Банком, зважаючи на ухилення останнього від укладення договору про розірвання договору іпотеки від 24.04.2008 року, у зв'язку із чим є підстави для розірвання договору іпотеки в судовому порядку відповідно до ст.651 ЦК України. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просив суд розірвати Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823. Представник позивача у судове засідання не з'явився та надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а також просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача позов не підтримав, у наданих запереченнях представник банку зазначає, що позивачем не виконано умови договору від 20.05.2014 року як умова розірвання спірного договору іпотеки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір №72/08-Ж. 27 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір №131/08-Ж. На забезпечення зобов'язань за кредитними договорами між банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 24.04.2008 року за реєстровим № 2823 та між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено Договір іпотеки від 27.06.2008 року за реєстровим №3719. 20 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали Договір, відповідно до умов якого Позичальники визнали суму заборгованості за раніше укладеними кредитними договорами з Банком в розмірі, що на момент укладення договору становить для Позичальника-1 за кредитним договором №131/08-Ж від 27.06.2008р. - 389726дол. США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становить 4563697грн., для Позичальника - 2 за Кредитним договором №72/08-Ж від 24.04.2008р. - 380295дол. США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становить 4453251грн. За умовами Договору від 20.05.2014 року позичальники зобов'язалися, починаючи з квітня 2014 року та далі щонайменше щомісячно до «20» числа кожного місяця сплачувати на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами суму, що становить не менше, ніж 3000 дол., або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату платежу. Банк зобов'язався не збільшувати суму боргу Позичальників шляхом припинення нарахування процентів, комісії, неустойки. Відтак, з моменту укладення Договору від 20.05.2014 року зобов'язання за Кредитними договорами фактично припинилися, а нові умови погашення існуючої заборгованості за Кредитними викладені у Договорі від 20.05.2014 року. Відповідно до ч.2 ст.604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Згідно з п.4 ст.604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. З аналізу норм чинного в Україні законодавства та положень доктрини права вбачається, що ознаками новації є наявність взаємної згоди сторін стосовно умов припинення дії попереднього зобов'язання та умов нового зобов'язання, припинення всіх додаткових зобов'язань та виникнення між тими ж особами нового зобов'язання. Тобто новацією є не зміна певної частини первісного зобов'язання, а укладення між тими ж сторонами нового зобов'язання, яке і є підставою для припинення попереднього зобов'язання та додаткових зобов'язань. Аналогічної правової позиці дотримується і Верховний суд України у своїх постановах від 09.09.2014 у справах № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-1/1043-2012-42/528-2012; від 16.09.2014 у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012; від 23.09.2014 у справі № 5011-35/1271-2012; від 30.09.2014 у справах №5011-35/1534-2012-42/553-2012, № 922/2339/13. Отже, за змістом ст. 604 ЦК України зобов'язання є новим, якщо воно виникає між тими самими сторонами, але з іншим предметом та умовами, тобто домовленість пов'язана зі зміною виду договору. За умовами Договору від 20.05.2014 року між сторонами кредитних договорів було укладено новий договір, де предметом є сума заборгованості за кредитними договорами, а не сума кредиту та відсотки за користування кредитом, встановлено нові строки її погашення, при цьому сторони відмовилися від нарахування відсотків. Таким чином, у Договорі від 20.05.2014 року встановлено нове зобов'язання, з іншими предметом та умовами, тобто змінено вид договору з кредитного, відмінною рисою якого є нарахування відсотків за користування кредитними коштами, на договір, який не містить ознак кредитного договору. Отже, виходячи з положень ч.2 ст.604 ЦК України, суд доходить до висновку, що Договором від 20.05.2014 року сторони припинили зобов'язання за Кредитними договорами, замінивши їх новим зобов'язанням. Судом встановлено, що 20.05.2014р. з метою забезпечення виконання вказаних зобов'язань за Договором від 20.05.2014 року Приватне підприємство «ПРО-ІСТЕЙТ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. за реєстровим № 739, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано виділені в натурі нежитлові приміщення, загальною площею 348 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS]. При цьому, судом встановлено, що попередній Договір іпотеки від 27.06.2008 року за реєстровим №3719, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк», з 20 травня 2014 року розірвано та банк заявив про відсутність будь-яких майнових прав на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS]. Водночас, умови розірвання іншого Договору іпотеки від 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823, укладеного між банком та [PERSON], викладені у пункті 5 Договору від 20.05.2014 року. Так, згідно з пунктом 5 Договору від 20.05.2014 року у випадку належного виконання Позичальниками своїх зобов'язань за цим договором та Кредитним договором, що матиме наслідком зменшення заборгованості за Кредитними договорами щонайменше на 25 000 доларів США або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на день платежу, Банк та [PERSON] в грудні 2014 року укладуть договір про розірвання договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823. Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на умови Договору від 20.05.2014 року сторони взяли на себе зобов'язання розірвати Договір іпотеки у випадку належного виконання позичальниками умов цього Договору, а саме, починаючи з квітня 2014 року та далі щонайменше щомісячно до «20» числа кожного місяця сплачувати на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами суму, що становить не менше, ніж 3000 дол., або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату платежу. Сторони добровільно включили в рахунок виконання зобов'язань за Договором від 20.05.2014 року платіж, здійснений у квітні 2014 року, тому заперечення Банку в цій частині є необґрунтованими та суперечать умовам договору від 20.05.2014 року. Отже, при здійсненні зобов'язань за вказаним договором, позичальники обґрунтовано та законно виходили із тієї умови, що внесений платіж у квітні 2014 року спрямовується на погашення суми боргу за Договором від 20.05.2014 року. Згідно з випискою банку з рахунку позичальників позичальники належним чином виконували умови пункту 5 Договору від 20.05.2014 року щомісячно вносячи по 3000 дол.США з квітня по грудень, 2014 року. Крім того, у травні 2016 року позичальниками було внесено 1000 дол.США. Також суд бере до уваги наступне. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Відповідно Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. З огляду на положення договору від 20.05.2014 року належним виконання його умов є погашення боргу шляхом щомісячного (до «20 числа») внесення не менше 3000 дол.США. З доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що позичальники належним чином виконували вказану умову договору і станом на початок грудня 2014 року на рахунок банку було внесено 8 платежів по 3000 дол.США, загальна сума 24 000 дол.США. При цьому, суд доходить до висновку, що пункт 5 Договору від 20.05.2014 року викладений двозначно, оскільки сторони передбачили обов'язок щомісячного внесення позичальниками суми не менше 3000 дол. США, починаючи з квітня 2014 року. Враховуючи кількість можливих платежів станом на початок грудня 2014 року - всього 8 платежів, позивачі, належним чином виконуючи умови договору та вносячи щомісячно по 3000 тис. дол.США, повинні були внести щонайменше 24 000 дол.США, що і свідчить про належне виконання погоджених сторонами умов Договору від 20.05.2014 року. Водночас, у п.5 Договору від 20.05.2014 року передбачено, що загальна внесена сума станом на грудень 2014 року повинна становити 25 000 дол.США, що суперечить умові про внесення не менше 3000 дол.США з квітня та станом на грудень 2014 року, оскільки з урахуванням вказаної умови загальна сума внесених платежів повинна була становити щонайменше 24 000 дол. США для належного виконання договірних умов. У листі позивачів на адресу банку також зазначено про те, що пункт 5 Договору від 20.05.2014 року викладено невірно, оскільки даний пункт передбачає внесення щонайменше 3000 дол.США щомісячно, враховуючи платежі з квітня 2014 року та по грудень 2014 року, а саме 8 платежів, що в загальній сумі становить 24 000 дол.США, а не 25 000 дол.США. У листі також зазначено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли пропозицію Банку щодо внесення останньої 1000 (однієї тисячі ) долларів США на рахунок Банку у день підписання договору про розірвання договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823. При цьому, у разі ухилення Банку від укладення договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волковою С.М. 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823, вважати, що умови пункту 5 Договору від 20.05.2014 року виконані за умови внесення платежів у розмірі не менше ніж 3000 дол.США щомісячно, починаючи з квітня 2014 року до грудня 2014 року, у загальній сумі станом на грудень 2014 року не менше як 24 000 долларів США. Зважаючи на двозначність та суперечність умов Договору від 20.05.2014 суд, враховуючи положення ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нерівне становище позивачів і банку з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, у зв'язку із чим їхні права та законні інтереси підлягають особливому захисту, доходить до висновку, що умовою його виконання слід вважати внесення на рахунок банку з квітня по грудень 2014 року щомісячно платежів у сумі щонайменше 3000 дол.США, кількість платежів - вісім, у загальній сумі щонайменше 24 000 дол.США, що з огляду на матеріали справи, належним чином виконано позичальниками. Крім того, суд бере до уваги, що укладення Договору від 20.05.2014 року є новацією, що свідчить про припинення зобов'язань за Кредитними договорами, умови яких трансформовано у наведеному Договорі від.20.05.2014 року. 20.05.2014р. з метою забезпечення виконання Договору від 20.05.2014 року Приватне підприємство «ПРО-ІСТЕЙТ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. за реєстровим № 739, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано виділені в натурі нежитлові приміщення, загальною площею 348 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS]. При цьому, згідно з листом Банку від 21.05.2014 року №10200/1966 з 20 травня 2014 року Договір іпотеки від 27.06.2008 року за реєстровим №3719, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» є розірваним та банк заявляє про відсутність будь-яких майнових прав на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS]. Водночас, Банк відмовив [PERSON] на тих самих умовах, що й [PERSON], розірвати Договір іпотеки від 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823, що свідчить про порушення принципів рівності та справедливості щодо споживачів банку в аналогічних договірних умовах. Відповідно до п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Судом встановлено, що Банк не виконує вимог Договору від 20.05.2014 року та не розриває Договір іпотеки від 24.04.2008 року, відповідно до якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно [PERSON] та накладено заборону його відчуження, у зв'язку із чим остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном, що свідчить про істотне порушення умов договору Банком. Зважаючи на укладення нового Договору іпотеки від 20.05.2014 року на забезпечення трансформованих кредитних зобов'язань у нове зобов'язання, викладене у Договорі від 20.05.2014 року, розірвання попереднього Договору іпотеки від 27.06.2008 року за реєстровим №3719 з іншим боржником за аналогічних умов, належне виконання боржниками умов пункту 5 Договору від 20.05.2014р., позивач [PERSON] обґрунтовано розраховувала на розірвання договору іпотеки від 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823, зняття заборони відчуження на іпотечне майно, вартість якого становить 396 851 дол.США, та як наслідок відновлення права вільно розпоряджатися своїм майном. Внаслідок того, що банк ухиляється від виконання умов п.5 Договору від 20.05.2014 року щодо розірвання спірного договору іпотеки від 24.04.2008 року за зареєстрованим № 2823, позивач [PERSON] значною мірою позбавлена того, на що розраховувала, а саме, розірвання договору іпотеки та відновлення права розпорядження майном, переданого в іпотеку, вартістю 396 851 дол.США. Суд доходить до висновку, що для розірвання спірного договору іпотеки наявні підстави, передбачені ст.651 ЦК України: Договором від 20.05.2014р. передбачено умови розірвання договору іпотеки, має місце істотне порушення стороною договірних умов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір відшкодовується відповідачем позивачам.

Outcome: approved