Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійним, в якому просить суд шлюб зареєстрований 21.11.1990 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №227 - визнати недійсним з моменту його реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.11.1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано у зв`язку з тим, що в той час позивач працювала перукарем, в перукарню приходив [PERSON] , він був її постійним клієнтом та товаришем, він їй повідомив, що його осин [PERSON] відбуває покарання за скоєний злочин. Оскільки відповідач почав хворіти та за станом здоров`я не міг відвідувати сина, він попросив укласти з останнім шлюб, щоб вона могла возити передачі та відвідувати його. Таким чином, укладення шлюбу було спрямоване на те, щоб полегшити режим відбування покарання, існування обставин, що можуть вплинути на умовно-дострокове звільнення відповідача. Перший раз вона побачила [PERSON] в день укладення шлюбу. Після реєстрації шлюбу тричі приїздила до відповідача до місця відбування покарання, після звільнення з місць позбавлення волі вона його не бачила та зв`язків не підтримувала. Реєстрація шлюбу була фіктивною, оскільки не було наміру створити сім`ю. З 2006 року позивач мешкає разом з цивільним чоловіком [PERSON] 30.11.2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова Горчакової О.І. зазначену позовну заяву залишено без руху. 24.12.2020 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого по справі суддю Зяброву О.Г., у зв`зку з звільнення з посади судді [PERSON] 29.12.2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова відкрито провадження по зазначеній справі, призначено до розгляду в підготовче засідання. 29.03.2021 року ухвалою судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем без наміру створити сім`ю, з метою полегшення режиму відбування покарання відповідача, прізвище під час реєстрації шлюбу не змінювала, мешкала з іншим чоловіком. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.11.1990 року між [PERSON] та [PERSON] , Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) актовий запис №227, зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка показала, що з 1989 року знає позивачку по справі, оскільки відвідує перекурню, де працює остання, приблизно 2 рази на місць, нічого не знала про укладений шлюб. В 2000 роках у неї вже був цивільний чоловік [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засдіанні показала, що знає позивачку з 1990 року, декілька разів відвідувала її за місцем прживання. Про укладений шлюб нічого не знала та не чула. В 2000 році вона пішла з позивачкою разом до нотаріуса, коли остання мала намір продати квартиру, дізналася, що вона перебуває у шлюбі. У нее був цивільний чоловік [PERSON] , на даний час мешкає одна. До позову позивачем надано відповідь ДУ «Софіївська виправна колонія №55» від 31.08.2020 року, копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, копію паспорту та копію картки платників податку позивача, к. форми А позивача, копію договору купівлі продажу від 20.12.2013 року, копію договору купівлі-продажу від 20.12.2013 року, які не містять інформації, яка стосується предмету доказування. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано. Оцінивши покази позивача та свідків суд вважає, що даних доказів недостатньо, щоб зробити беззаперечний висновок, що укладений між сторонами шлюб є фіктивним. Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов"язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцієюі законами України. Згідно із статтею 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу. Відповідно до\~ частини другої статті 40 Сімейного кодексу України\~шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Згідно зі\~статтею 45 Сімейного кодексу України\~шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю. Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних благ або переваг, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справі № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц). У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі\~№ 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] ніяким чином не підтверджують обставин, які б могли свідчити про фіктивність шлюбу зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] . А той факт, що після реєстрації шлюбу з відповідачем позивач бачила його тричі, сам по собі не виключає його відсутності з об`єктивних причин, які могли не залежати від його волі, так як суду не надані відомості про реальне місце перебування відповідача, і самій позивачці його подальша доля не відома. Як зазначила в позові позивач, то місцем проживання відповідача вона зазначила адресу, а саме: [ADDRESS] , за якою вибув відповідач після відбуття покарання, яка зазначена у відповіді на адвокатський запит наданий ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)». Ця інформація повідомлена суду як останнє місце проживання відповідача. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст.\~79,\~80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Відповідно дост.\~77 ЦПК України\~належними єдокази,які містятьінформацію щодопредмета доказування. Предметомдоказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи іпідлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вищезазначеного, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача, в зв`язку з чим, вважає, що в задоволені позову слід відмовити. На підставі\~ч.1,\~2\~п.2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed