Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб, стверджуючи, що з червня 2019 року між ними фактично припинені шлюбні відносини, з цього ж часу вони проживають окремо , не ведуть спільного господарства, вважають, що подальше їх подружнє життя є неможливим, єдиний вихід із ситуації що склалася це розірвання їх шлюбу. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути аліменти на утримання сина, оскільки дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Розмір аліментів на сина визначила в твердій грошовій сумі, а саме 10 000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Стверджувала, що відповідач є працездатним і отримує доходи, що дозволить йому сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Зазначав, що за повідомленням позивачки відповідач працює в службі таксі та отримує дохід в середньому 20 - 25 тисяч гривень. Позивачка потребує для належного утримання сина в середньому 2 000 гривень на придбання одягу, 7 500 гривень на придбання продуктів харчування та 1 000 гривень для медичного обслуговування. Крім того стверджував, що дитина потребує витрат на забезпечення його навчального процесу. Відповідач з осені 2019 року не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлені до нього вимоги про розірвання шлюбу, підтвердив, що з середини літа 2019 року вони з позивачкою проживають окремо, припинені шлюбно-сімейні відносини, примирення між ними не є можливим. Щодо вимог про стягнення аліментів заперечив можливість сплачувати аліменти щомісячно у розмірі визначеному позивачкою. Стверджував, що він у добровільному порядку надавав всю необхідну матеріальну допомогу на утримання сина у вигляді придбання продуктів харчування, одягу і всього необхідного. Повідомив, що він уже більше року не працює в службі таксі і зможе надавати грошову допомогу на забезпечення сина в розмірі 2 000 гривчень щомісячно і продовжувати придбавати сину необхідні речі, а також нести додаткові витрати на його прохання. Вказав, що він не має постійного місця роботи, а так само і стабільного доходу. Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони з червня 2019 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Відповідач проживає окремо від родини, матеріальної допомоги на забезпечення сина на час звернення позивачки до с уду з позовом не надає. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки позивачка стверджує, що відповідач не виконує у добровільному порядку обов`язок щодо виховання та матеріального забезпечення їх спільної дитини. Судом також встановлено, що сторони у справі є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін у справі проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Дохід позивачки [PERSON] у 2019 році приблизно складав 5 180 гривень на місяць. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що дитина сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення, а батько дитини є працездатним, однак необхідної участі у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, що перебуває у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень щомісячно, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дитини та її навчання. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, починаючи з 17 грудня 2019 року і до повноліття останнього, або ж зміни матеріального стану сторін, однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на дитину. Судові витрати щодо вирішення судом заявлених позовних вимог віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved