Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У липні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Позивачі зазначили, що 06 червня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» за посередництва приватного підприємця [PERSON] укладено Договір на туристичне обслуговування № 0606-1. За цим договором відповідач взяв на себе зобов'язання надати туристичний продукт. Позивачами виконано свої зобов'язання - вчасно сплачено туроператору через турагента приватного підприємця [PERSON] 7908,34 грн. Відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме не надав оплаченого комплексу туристичних послуг, чим порушив права позивачів як споживачів, завдав матеріальної в сумі 7908,34 грн., і моральної шкоди 10 000 тисяч грн., яку позивачі просили стягнути на свою користь з відповідача в рівних долях. В судове засідання сторони не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. Через загальну канцелярію суду позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та додала копію газети «Урядовий кур'єр» від 15 листопада 2014 року № 213, в якій розміщено оголошенням про виклик відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» в судове засідання на 25 листопада 2014 року о 14-00 год. Згідно із ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає - частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур за посередництва приватного підприємця [PERSON] 06.06.2014 року укладено Договір на туристичне обслуговування №0606-1. За цим договором Туроператор взяв на себе зобов'язання надати туристичний продукт, до складу якого входять такі туристичні послуги: туристичну подорож до Болгарії з 21.06.14 року по 03.07.14 року на трьох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач зобов'язувалася сплатити за туристичний продукт 7908.34 грн. Позивачами виконано свої зобов'язання сплативши туроператору через турагента приватного підприємця [PERSON] 7908,34 грн. При поселенні до готелю у Болгарії виникли проблеми, оскільки, відпочинок позивачів не був оплачений туроператором. У результаті таких дій туроператора «Ільтур» було зіпсовано відпочинок позивачів. В зв'язку з чим позивачі визначили матеріальну шкоду сплачених, але не отриманих туристичних послуг, і сумі 7908,34 грн., та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., яку суд просили стягнути. Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). За цим же Законом, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Разом з тим, статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Як встановлено судом, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], що діє на підставі Свідоцтва, відповідно до ліцензії на турагентську діяльність серії [NUMBER], видана Державною службою туризму і курортів Міністерства культури і туризму України від 21.08.2009 року, з однієї сторони та [PERSON] паспорт серії [NUMBER], виданий 13.03.1997 року Луцьким МУ ГУМВС України у Волинській області, з іншої сторони уклали договір № 0606-1 від 06 червня 2014 року про надання туристичних послуг. Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору ФОП [PERSON] на підставі агентського договору № 19042013 від 19.03.2013 року з Туроператором ТОВ «Ільтур» (ліцензія на туроператорську діяльність [NUMBER] видана Державною службою туризму і курортів Міністерства культури і туризму України від 28.04.2011 року) за встановлену даним договором плату зобов'язується надати Туристу замовлений ним комплекс туристичних послуг, погоджений сторонами в листі бронювання (Додаток №1), що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.1.4 зазначеного договору Турагент зобов'язаний інформувати туристів з якими уклав договори на туристичне обслуговування, про їх права та обов'язки, надавати повну інформацію про організацію туру, умови страхування, правила перетинання державного кордону, про порядок і умови перебуванням за кордоном, а також надавати Туристу всю необхідну інформацію згідно ст. 20 Закону України «Про туризм». Згідно п.3.1.5 договору турагнет зобов'язується інформувати Туриста про неможливість туристичного маршруту або про неможливість повного або часткового виконання умов п. 2.1 цього договору й умов погоджених в листі бронювання. В цьому випадку Турагент має право зробити письмову пропозицію Туристу про альтернативні умови виконання, прийнятих на себе зобов'язань по підписаному Сторонами листу бронювання. Згідно статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Як встановлено судом з матеріалів справи позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до додатку №1 договору на туристичне обслуговування № 0606/1 від 06.06.2014 року зробили замовлення на бронювання туристичних послуг до країни Болгарія, дата туру 21.06.2014 року - 02.07.2014 року, загальна вартість туристичних послуг 7 908,34 грн.(а.с.8) [PERSON] здійснила оплату зазначених послуг в сумі 7 908, 34 грн. відповідно до квитанції № 432291000502641402470972 від 11 червня 2014 року, отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» (а.с. 9). При поселенні позивачів в готель виявилось відповідач не забезпечив оплату проживання позивачів в готелі в м. Болгарії в наслідок протиправних дій відповідача, вони були змушені самостійно додатково оплатити 2 дні перебування у готелі Варшава, та завдяки втручанню Консульської служби Посольства України в Болгарії, разом з іншими українськими туристами 24 червня 2014 року позивачі були повернені в Україну автобусом до Львова, а потім самостійно добиралися до Луцька. Згідно вимог ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що відповідачем не надані зазначені в договорах послуги про надання туристичних послуг, чим завдано позивачам матеріальної шкоди у сумі 7908,34 грн., про внесення яких підтвердженням являється квитанція № 432291000502641402470972 від 11 червня 2014 року, отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», яка сплачена згідно замовлення позивачів на бронювання туристичних послуг до країни Болгарія відповідно до додатку №1 договору на туристичне обслуговування № 0606/1 від 06.06.2014 року. В результаті чого позивачі вимушені були припинити відпочинок та знаходились у стані невизначеності у період виселення з готелю. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в рівних долях на користь позивачів матеріальну шкоду в розмірі 7 908,34 грн.. Щодо відшкодування позивачам моральної шкоди суд виходячи п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише в тому випадку, коли право на її відшкодування передбачене спеціальним законодавством. Правовідносини, які склалися між сторонами є цивільно-правовими, випливають із зобов'язального права і можливості відшкодування моральної шкоди не передбачають. Виходячи з наведеного на підставі ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 530, 625, 901, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 174, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, ст. 1, 20, 33 Закону України «Про туризм», Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд -

Outcome: partial