Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ \~«Содовий завод»\~про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у відповідача з 05.03.1979 року по 15.06.1999 року. З 1997 року відповідач припинив виплачувати йому заробітну плату. На час його звільнення заборгованість по заробітній платі складала 1\~164 грн. 91 коп. До цього часу заборгованість по заробітній платі йому не виплачена. У звязку з викладеним просить стягнути на його користь індексацію заборгованості по заробітній платі за період з 01.05.1999 року по 01.07.2017 року в розмірі 9\~023,98 грн. Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити з підстав наведених у заяві. Представник відповідача ВАТ «Содовий завод»\~в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином. Суду надано заяву ліквідатора [PERSON], відповідно до якої вона просить розглянути справу без участі представника ВАТ «Содовий завод». Позовні вимоги не визнає, зазначила, що справу про банкрутство ВАТ «Содовий завод» порушено згідно ухвали Донецького господарського суду № 5/174Б від 03.01.2001 року, постановою цього ж суду відкрита ліквідаційна процедура з 09.04.2003 року. В 2014 році на сайті Міністерства юстиції України та Вищого Господарського суду України були зареєстровані оголошення про продаж майна цілісного майнового комплексу ВАТ «Содовий завод», тобто проведені торги по майну, однак через відсутність набувача торги визнані такими що не відбулися. На даний час триває підготовка технічної документації щодо продажу майна частками. Відповідно, ліквідатор працює виключно за\~Законом «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який прямо передбачає пріоритет перед іншими законодавчими актами України. Будь-яке збільшення суми у ліквідаційної процедури по справі № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» в частині застосування\~КЗпП України\~та інших нормативно-правових актів прийнятих до набрання чинності\~Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~не можуть суперечити вищевказаному Закону України (ч. 2 ст.\~23\~розділу\~VII\~Прикінцевих положень Закону № 2343-ХІІ від 14.05.1992 року, ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22.10.2011 року «у банкрута не виникають ніяких додаткових зобовязань»). Тому ВАТ «Содовий завод» не може визнавати індексації, компенсації та інші додаткові вимоги крім основних заборгованостей по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахується за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор за законом не може збільшити реєстр кредиторів, які з моменту затвердження господарським судом не змінюються. Будь-які зміни сум у ліквідаційній процедурі не передбачені. На підставі викладеного, крім дійсної заробітної плати всі інші вимоги ВАТ «Содовий завод», який знаходиться в ліквідаційній процедурі, не визнає за законом. Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] дійсно працював у ВАТ «Содовий завод» в період часу з 05.03.1979 року по 15.04.1999 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача від 25.07.1974 року (а.с.7-10). Відповідно до копії довідки ВАТ «Содовий завод» № 8-7276 від 13.09.2012 року, станом на 01.09.2012 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 1\~194,91 грн., період виникнення заборгованості з січня 1998 року по квітень 1999 року (а.с.11). Правовідносини, що виникли між сторонами, щодо стягнення індексації заробітної плати врегульовані\~КЗпП України,\~Законом України «Про оплату праці»,\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII\~з наступними змінами, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Згідно ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Згідно з ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII з наступними змінами (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частинами 1, 4 статті 2 цього закону\~визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно із ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (у редакції Закону України від 07.02.2002 р. № 3027-III), 103 відсотка (в редакції Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078\~затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі\~Порядок). Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. (п.1). Пунктом 1-1 вказаного Порядку визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно з п.2 Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі. Пунктом 4 порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення). Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Згідно з п.6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексації заборгованості заробітної плати з 01.05.1999 року по 01.07.2017 року в сумі 9\~023,98 грн. за період з січня 1998 року по квітень 1999 року, тобто за 16 місяців, при цьому даних про щомісячні розміри заробітної плати та про те, що індексація не нараховувалася відповідачем, немає. Індексація заробітної плати, що нарахована, але не виплачена, у спосіб визначений у позовній заяві, тобто шляхом помноження нарахованої заробітної плати, але не сплаченої суми на індекс інфляції законом не передбачена. Фактично у такий спосіб позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що передбачено ст. 625 ЦК України, однак ця норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості заробітної плати), оскільки існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року під час розгляду справи № 6-2759цс15. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін і гарантується сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин суд має сприяти особі в їх витребуванні, тим самим суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі.\~\~ \~Згідно п. 1 ч. 1\~ст.5 ЗУ "Про судовий збір",\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, а тому їх слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed