Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить квартира [ADDRESS]. Крім власника квартири у ній зареєстровані також її син [PERSON], донька [PERSON] та онуки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] фактично з серпня 2014 року в квартирі не проживає і жодних витрат по її утриманню не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, в зв'язку з чим, вона звертається до суду, щоб в подальшому скористатися правом на отримання субсидії. Ухвалою від 18 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженню. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Ухвалою від 19 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась. Разом з позовом до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду повторно повернулись конверти з відміткою працівників пошти «за закінченням терміну зберігання», де вказано, що адресат за місцем реєстрації не проживає. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином, за місцем його реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 29 січня 2019 року. Причини неявки суду невідомі. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 1987 року має у користуванні квартиру [ADDRESS], яка з 01 лютого 2019 року виключена з розряду службового житла. Даний факт підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради №41 від 01 лютого 2019 року та ордером №60 від 01 лютого 2019 року. Згідно довідки про склад сім'ї виданої головою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпрові хвилі» [PERSON] до складу сім'ї [PERSON] входять: син [PERSON], дочка [PERSON] та онуки: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.4) Відповідно до актів від 29 червня 2018 року та 09 вересня 2018 року, завірених головою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпрові хвилі» [PERSON] та складених в присутності [PERSON], [PERSON] які є сусідами позивача, з 2010 року в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Місце його проживання невідоме. (а.с.10) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач належить до членів сім'ї позивача, співвласником квартири [ADDRESS], не являється, є зареєстрованими, але фактично з 2010 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved