Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01 лютого 2005 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, всі витрати, пов'язані з навчанням та розвитком дитини несе позивач. При цьому зазначає, що відповідач нікому аліменти більше не сплачує, неофіційно працює і отримує гідний дохід, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у вищевказаному розмірі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила про обставини, викладені вище, а також зазначила, що з відповідачем однією сімєю не проживає з 2005 року, проживає разом з батьками пенсіонерами, її батько є інвалідом ІІ групи, знаходилася на обліку як безробітна в центрі зайнятості, з квітня 2015 року працює бухгалтером фірми «Посад», останній раз відповідач надав матеріальну допомогу на утримання дитини у листопаді 2014 року, крім того на день народження дитини 31 серпня 2015 року подарував останньому 1000 гривень. На даний час дитина займається у спортивних секціях, за що позивачем вносяться добровільні грошові внески, дитина займається баскетболом, у звязку з чим йому доводиться їздити по різним містам на змагання, зазначені поїздки оплачуються також позивачем. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 550 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що з листопада 2014 року надає матеріальну допомогу на утримання дитини у меншому розмірі порівняно з попередніми роками, останній раз у розмірі 500 гривень 23 вересня 2015 року, крім того, на день народження дитини 31 серпня 2015 року він подарував останньому грошові кошти у розмірі 1000 гривень. На даний час він неофіційно підробляє будівельником та отримує деякий дохід з земельної ділянки, в середньому його дохід складає приблизно 2500 гривень щомісячно. Крім того відповідач надав суду письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Припинення шлюбно-сімейних стосунків з позивачем ніяким чином не вплинуло на його спілкування з сином, з яким він на протязі всього часу спілкувався та регулярно щомісячно перераховував на його утримання грошові кошти у розмірі приблизно 2500-4000 гривень, крім того купував та передавав дитині предмети побуту, одяг, необхідні для навчання речі, побутову техніку, в тому числі ноутбук, мобільні телефони, телевізор, одяг, а також сплачував послуги стоматолога та купував необхідні ліки. Зазначає, що він добре заробляв, будучи фізичною особою підприємцем та займаючись реалізацією овочів і фруктів та мав змогу дбати про дитину, вони разом з матірю повністю знаходилися на його забезпеченні, оскільки остання ніколи не працювала. На даний час він майже не отримує доходу з підприємницької діяльності. Крім того, вже тривалий час проживає однією сімєю з іншою жінкою, яка 02 листопада 2014 року отримала внутрішньо-суглобний перелом двоберцевої кістки, у звязку з чим проходить реабілітаційні процедури. Також остання має неповнолітню дитину, про яку відповідач також дбає. Окрім вищевказаних обставин в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначав про наявні кредитні зобовязання через купівлю будинку, за якими на даний час утворився чималий борг. Таким чином, через відсутність доходу відповідач знаходиться у скрутному матеріальному стані та не в змозі сплачувати аліменти в тій сумі, в якій бажає позивач, сплата аліментів у такому розмірі призведе до виникнення боргу по аліментам та тяжких наслідків, які призведуть до кримінальної відповідальності, що є неприпустимим для відповідача. Позивачем не надано жодного доказу про повне утримання нею сина та про відсутність матеріальної допомоги відповідача на утримання останнього. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який є хорошим батьком для її дитини, їх сімя на даний час знаходиться в скрутному матеріальному стані, вона отримує дохід як одинока мати у розмірі 360 гривень. В ході судового розгляду в присутності практичного психолога Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №138 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] була вислухана думка дитини [PERSON] про те, що він проживає разом з матірю, останніх вісім місяців батька він не бачив, не спілкувався з ним, батько не цікавився його вихованням, жодної допомоги за цей період часу він не надавав, лише на день народження 31 серпня 2015 року батько подарував йому 1000 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, заслухавши думку дитини, вислухавши пояснення свідка [PERSON], дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено з пояснень сторін, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі. 01 лютого 2005 року між сторонами розірваний шлюб, про що видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №234464 від 01 лютого 2005 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач по справі (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №230910, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції 22 жовтня 2002 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: м. Харків, пр.. 50 років ВЛКСМ[ADDRESS], що також підтверджується довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «КЕДР» №77/21 від 06 квітня 2005 року, відповідач з сімєю не проживає, що не заперечується сторонами по справі. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В ході судового розгляду з пояснень сторін та свідка судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини протягом останніх восьми місяців, що також не заперечувалася відповідачем у судовому засіданні. Ненадання відповідачем допомоги на утримання дитини підтверджується також поясненнями у судовому засіданні свідка [PERSON], яка є матірю позивача та постійно проживає разом з нею. Таким чином судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, починаючи з листопада 2014 року, а тому наявні підстави для стягнення з нього аліментів у судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджується довідкою про доходи ТОВ Фірма «Посад» №3354 від 25 вересня 2015 року, трудовою книжкою серії АС №409453 на імя [PERSON], що позивач працює бухгалтером у ТОВ Фірма «Посад» та отримує дохід у вигляду заробітної плати, який з квітня 2015 року по серпень 2015 року склав 7890 гривень, проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON], які є пенсіонерами, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження тих обставин, що батько позивача є інвалідом ІІ групи, доводи позивача щодо сплати нею щомісячних внесків за заняття [PERSON] у спортивних секціях суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з наданих позивачем довідок на підтвердження зазначених обставин, такі внески є добровільними, а тому не є витратами на утримання неповнолітньої дитини, а посилання позивача на те, що вона несе витрати по оплаті поїздок [PERSON], викликаних участю останнього у змаганнях з тих видів спорту, які він відвідує, не підтверджені жодними доказами і відносяться до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, повязаними з розвитком здібностей дитини. Відповідач є фізичною особою підприємцем, неофіційно працює будівельником, має нерегулярний мінливий дохід, який зі слів відповідача в середньому складає 2500 гривень, будь-яких доказів щодо отримання відповідачем доходу в іншому розмірі сторонами не надано. Згідно наданих відповідачем документів, він знаходиться в зареєстрованому шлюбу з [PERSON], яка має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №262731 від 03 серпня 2015 року та свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №050161 від 27 травня 2006 року. Згідно медичних документів, дружина відповідача [PERSON] 27 листопада 2014 року перенесла операцію у звязку з отриманням внутрішньо-суглобний перелом лівої двоберцевої кістки зі зміщенням, доказів, що на даний час остання у звязку з викладеними обставинами потребує значних матеріальних витрат суду не надано. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», для дітей віком від 6 до 18 років станом на 01 вересня 2015 року становить 1455 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial