Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до Лисичанської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після батька [PERSON], померлого [INFO] посилаючись на те, що після смерті батька відкрилась спадщину , яка складається з ? частини житлового будинку та земельної ділянки [ADDRESS], які належали померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 03.04.2008 року та посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 935. 23.01.2015 року приватний нотаріус Лисичанського нотаріального округу Жихар Н.П. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS]. 02.04.2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Лисичанського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] Постановою нотаріус відмовив у вчинені нотаріальної дії на тій підставі, що в Державній реєстраційній службі м. Лисичанська відсутні відомості про реєстрацію вказаної земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Представник відповідача у судовому засіданні не була присутньою, подала заяву в якій просить розглядати справ без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. Виходячи з наведеного, суд вважає, за можливо слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судовому засіданні справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 04.10.2013року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] про що зроблено актовий запис № 1218 (а.с.4). Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 03.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за № 935 Мишак Анатолій Васильович, який діє від імені [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] та [PERSON] уклали договір про те, що [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили у рівних долях ( кожний по ? частині) житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою площею 1000кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] ( а.с.5), земельна ділянка надана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Лисичанською радою народних депутатів 26 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1024, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів, № витягу 5715685 від 03.04.2008 року, номер правочину 2806704 ( а.с.6), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18588989 від 21.04.2008 року, реєстраційний номер 22383843 ( а.с.7) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2015 року , посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 191 (а.с.8) спадкоємцем зазначеного в заповіті майна від 11.08.1999 року [PERSON], померлого 28.09.2013 року є його син [PERSON], [INFO], спадщина складається з ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ( а.с.8) , що підтверджується також копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55856043 ( а.с.9), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32598782 ( а.с.10). Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування " вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, на підставі вище викладеного, судом встановлено, що оскільки позивачу видано свідоцтво про право спадщини на спадкове майно ? частину житлового будинку [ADDRESS], слід визнати за позивачем і право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS]

Outcome: approved