Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем в 2016 році було укладено договір позики в формі розписки, яка посвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] 25000 грн. Згідно зазначеної розписки [PERSON]А зобовязувалась повернути суму позики до 01 лютого 2017 року. Відповідач до цього часу свої зобовязання не виконала, в зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь борг по договору 25000,00 грн., витрати по оплаті правової допомоги в сумі 150 грн., судовий збір в сумі 640 грн.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, вказуючи, що відповідач в усному порядку постійно обіцяє повернути борг, проте кошти не повертає. Відповідач [PERSON]А.в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Так, відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 ЦК України, підставами виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Положення ст.509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимогами положень ч.2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, судом було встановлено, що в 01 листопада 2016 року позивачем на користь відповідача по справі - [PERSON] - передано у борг суму грошових коштів у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень, про що відповідачем видано відповідну розписку(а.с.4). Відповідно до зазначеної розписки сторони домовились про строк виконання зобовязання - до 01 лютого 2017 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязання по поверненню [PERSON] коштів у встановлений у розписці строк, не виконала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню у порядку положень ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.15, 16, 509, 525-527, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved