Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Коваленко М.Ю. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачці на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачкою у квартирі зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2018 року відповідач не проживає в зазначеній квартирі, його особистих речей немає, в добровільному порядку не бажає зняти реєстрацію місця проживання. Таким чином позивачка, як власник зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 21.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, про дату слухання справи повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивачки про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 06.02.2004, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 542006, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 273446338 від 06.09.2021/а.с.10-12/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] /а.с.13/. Згідно з довідкою № 3435 від 31.08.2021 року, виданою директором ТОВ «ПБК «Акві-Буд», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , син [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з червня 2018 року по теперішній час /а.с.14/. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, але не проживає там тривалий час більше трьох років, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідач мешкав за однією адресою разом з позивачкою як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156\~ЖК України та ст. 405\~ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156\~ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157\~ЖК України сам\~факт припинення\~сімейних відносин\~з власником\~(власниками)\~квартири не\~позбавляє колишніх\~членів його\~(їх)\~сім`ї\~права користуватися\~займаним приміщенням\~і не\~є підставою\~для їх\~виселення з\~цього жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім`ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника квартири не мешкає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад три роки, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідача може бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved