Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та оплати за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач працювала в КВНЗ «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР на посаді концертмейстера з 2011 року, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці. Наказом №26-к від 19.05.2021 позивача звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою звільнення позивача зазначено систематичне невиконання працівником обов`язків. Вважає вказане звільнення протиправним, оскільки наказ яким винесено їй догану вона оскаржує в суді та не згодна з підставами притягнення її до дисциплінарної відповідальності. З врахуванням наведеного позивач просить поновити її на посаді концертмейстера КВНЗ «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР. Стягнути з КВНЗ «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.05.2021 по день ухвалення судового рішення, моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов, в якому позов не визнав з підстав того, що позивача звільнено правомірно оскільки нею систематично не виконувались та порушувались правила трудового розпорядку, за що і було застосовано стягнення у вигляді догани наказом № 22-к від 20.04.2021. Також заперечував проти стягнення моральної шкоди, оскільки підстави для цього відсутні. Позивачем надано відповідь на відзив в якій вона заперечує доводи викладені відповідачем та наполягає на задоволенні позову з підстав у ньому викладених. Враховуючи категорію спору, наданий відповідачем письмовий відзив на позов, а також надану позивачем відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) відповідно до положень ч. 1 ст. 274 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вивчивши, матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Встановлено, що позивач працювала в КВНЗ «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР на посаді концертмейстера з 2011 року, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці (а.с .№ 12-13). Наказом № 22-к від 20.04.2021 позивачу оголошено догану на підставі доповідної записки викладачів від 13.04.2021 за порушення трудової дисципліни (а.с. №14). Наказом №26-к від 19.05.2021 позивача звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с. № 15). Підставою звільнення позивача зазначено систематичне невиконання працівником обов`язків (а.с .№ 12-13). Відповідно до\~п.\~3\~ст.\~40\~Кодексу законів\~про працю\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~може бути\~розірваним власником\~або уповноваженим\~ним органом\~у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договоромправилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Натомість у діях працівника повинна бути обов`язково доведена його вина, яка в принципі має вирішальне значення при винесенні догани. Вина може бути у двох формах: умислу чи необережності. Керівником також повинно бути враховано наявність шкідливих наслідків проступку для роботи в цілому організації та причинний зв`язок між цими наслідками та поведінкою правопорушника Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська визнано незаконним та скасовано наказ КВНЗ "Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки" ДОР" (49044, м. Дніпро, вул. Ливарна, 10) від 20.04.2021 № 22-к «Про особовий склад» яким було оголошено [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2021 року залишено без змін. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. На підставі викладеного позовні вимоги позивача щодо поновлення на роботі підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не були дотримані вимоги законодавства України при звільнені працівника на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Також на підставі ст. 235 КЗпП України підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення 20.05.2021 по 14.12.2021. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне визначити наступне. Так, згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав [PERSON] , а саме звільнення, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на працю, оплату праці, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 3000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. На підставі\~викладеного,\~ст.\~ст.\~40,43,49-2,\~235,\~237-1\~КЗпП України,\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.1992\~№ 9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів»\~(зі\~змінами та\~доповненнями)\~та

Outcome: partial