Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач у березні 2014 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.03.2007 р. між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності відповідачці. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка зобов'язалася не пізніше 20.03.2007 р. відчужити на користь позивача вказане вище майно, а позивач зобов'язаася придбати його за суму у розмірі 454 500 грн., що еквівалентно 90 000 доларам США, з яких 353 500 грн., що еквівалентно 70 000 доларам США позивач сплатив відповідачці одразу, що підтверджується відповідним Актом прийому-передачі грошових коштів. Також, позивачем 15.03.2007 р. було передано відповідачці кошти на загальну суму 50 500 грн., що еквівалентно 10 000 грн. та 27.03.2007 р. відповідачці була передана решта коштів у розмірі 10 000 доларів США. Проте, до теперішнього часу відповідачка свої зобов'язання не виконала, при цьому, остання відмовляється повертати позивачу сплачену суму авансу у розмірі 90 000 доларів США, що еквівалентно 454 500 грн. В зв"язку з чим. позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму авансу в розмірі 90 000 доларів, що за курсом НБУ станом на 01.03.2014 р. становить 872 946 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, при цьому зазначив, що частина авансу в розмірі 10 000 доларів США була повернута позивачу, а тому не заперечував проти задоволення позову з відрахуванням вказаної вище суму. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2007 р. між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності відповідачці. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка зобов'язалася не пізніше 20.03.2007 р. відчужити на користь позивача вказане вище майно, а позивач зобов'язався придбати його за суму у розмірі 454 500 грн., що еквівалентно 90 000 доларам США. (а.с. 6-7) Встановлено, що позивач на виконання умов Договору передав відповідачці кошти 07.03.2007 р. у розмірі 70 000 доларів США, 15.03.2007 р. в розмірі 10 000 доларів США та 27.03.2007 р. в розмірі 10 000 доларів США (а.с. 8-10). Таким чином, встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за попереднім договором в повному обсязі та передав відповідачці обумовлену Договором суму в розмірі 90 000 доларів США. Проте, встановлено, що відповідачка всупереч умов договору свої зобов'язання не виконала, отриманні від позивача кошти не повернула. Встановлено, що відповідно до п. 7 Попереднього договору, у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться з вини продавця - [PERSON], покупцеві повертається сума авансу та сума штрафної санкції у розмірі, що еквівалентний 5 000 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов'язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін) встановленого попереднім договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України, задатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається. Оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідачки, що [PERSON] не виконанні умови попереднього договору, сума авансу яка була сплачена позивачем на її користь в розмірі 90 000 доларів США підлягає примусовому стягненню. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки, що частина авансу в розмірі 10 000 доларів була позивачу повернута, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України доказів в підтвердження цього суду не надано. Згідно п. 14 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» - згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягнення, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму авансу в розмірі 90 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2014 р. становить 872 946 грн. та оскільки від представника відповідача не надійшло жодних заперечень щодо вказаного розрахунку суми авансу по відношенню до валюти, суд приймає до уваги наданий розрахунок. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України довів в судовому засіданні ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 570, 625, 635 ЦК України та

Outcome: approved