Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачі 22 жовтня 2013 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції , Криворізької об"єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державне казначейство України в особі Управління Державного казначейства в м. Кривому Розі про визначення часток в праві спільної сумісної власності та зняття з майна арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], тобто кожному з власників належить по 1/3 частині квартири. Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.06.2012 року [PERSON] був засуджений за ч.3 ст. 189 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією на користь держави належного йому майна. Постановою державного виконавця було накладено арешт на спірну квартиру та 15.10.2013 року державним виконавцем був складений «Акт опису та арешту майна», відповідно до якого описано і накладено арешт на все майно, а саме: на спірну квартиру. Здійсненим описом та арештом , у тому числі належного їм майна, державним виконавцем порушено їх право на володіння, розпорядження та користування об»єктом права власності, тому вони вимушені звернутися до суду для визначення часток у спільній сумісній власності кожного співвласника та виключення з акту опису та арешту належних їм часток квартири та зняти арешт з них. Позивачі [PERSON] та [PERSON], які були присутні в судовому засіданні кожен окремо підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] також підтримав заявлений позов та просив суд задовольнити його. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії № 80 в судовому засіданні присутнім не був, однак надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог де зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, яка була присутня в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області Кирпа Д.В., яка була присутня в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що вважає, що податкова не є належним відповідачем по справі. Представник третьої особи Державного казначейства України в особі Управління Державного казначейства у м. кривому Розі Скляр Н.М., яка була присутня в судовому засіданні, просила просила суд винести рішення відповідно норм чинного законодавства. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено те, що згідно до свідоцтва № Дз-549 від 20.04.2000 року про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № Дз-315 від 29.02.2000 року органом приватизації Управління ЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або рішенням. Суду не були надані докази того, що між співвласниками квартири існувала домовленість щодо іншого розміру часток квартири, тому суд вважає, що у спірній квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частки кожного із співвласників є рівними, тобто кожний із них має право на 1/3 частку квартири. Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.06.2012 року по справі № 444/3116/12 [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч.3 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з конфіскацією на користь держави належного йому майна (а.с.13-14). Постановою державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції від 30.09.2013 року було накладено арешт на всю квартиру, розташовану за адресою: : [ADDRESS] (а.с.6). 15.10.2013р. державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції був складений «Акт опису та арешту майна», відповідно до якого описано і накладено арешт на майно, що належить боржнику: 3-х кімната квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Суд вважає, що вищеназваною постановою державного виконавця та актом опису майна були порушені права інших співвласників, якими є позивачі по справі, т.я. на підставі ч.1 ст.319 ЦК України власник має право розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд та вчиняти відносно нього будь-які дії , які не суперечать закону, між тим накладеним державним виконавцем арештом на всю квартиру були обмежені зазначені права позивачів, як співвласників житла. Відповідно до ст.321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно, і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця. Спосіб захисту порушеного права [PERSON] та [PERSON] у вигляді визнання права власності на частку нерухомого майна та виключення майна із акту опису є таким , що відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved