Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що вони всі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Їхнє вселення у вказану квартиру відбулося на підставі ордера, виданого [PERSON] , який тривалий час працював на заводі «Коломиясільмаш». З метою оформлення права на приватизацію на себе та всіх членів сім`ї, [PERSON] звернувся із відповідною заявою та пакетом документів до відповідача. Однак, у приватизації йому відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні відомості про реєстрацію членів сім`ї у певні періоди часу, зокрема: [PERSON] - за період з 31.12.1992 року по 21.05.1998 року ; [PERSON] - з 31.12.1992 року по 21.11.2005 року ; [PERSON] - у період з 31.12.1992 року по 25.05.1998 року ; [PERSON] - в період з 23.06.2006 року по 14.05.2019 року. Позивачі вказують, що згідно із відповідями на адвокатські запити в УНАП Коломийської міської ради відомості щодо місця реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні. Однак, відомості про фактичне місце проживання вказаних осіб та [PERSON] підтверджуються відповідними довідками ОСББ. Крім того, у паспортах та свідоцтвах про народження позивачів відсутні відмітки про приватизацію, що також підтверджує, що вони цим правом не скористалися. Тому позивачі просять визнати за ними право на приватизацію вказаної квартири та зобов`язати відповідача здійснити оформлення документів щодо приватизації. Позивачі в судове засідання не з`явилися, 10.03.2020 року та 21.05.2020 року вони звернулися до суду з письмовими заявами, в яких зазначають, що позовні вимоги підтримують та просять ці вимоги задовольнити, а справу розглядати в їх відсутності (а.с. 56, 85, 90, 91, 93). Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про розгляд справи належно повідомлявся, не подав відзив на позовну заяву і заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про розгляд справи належно повідомлявся судовими повістками. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Рішенням Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 16.12.1997 року № 342 «Про заселення 36-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] побудованого за кошти ВАТ «Коломиясільмаш», [PERSON] видано ордер на квартиру [ADDRESS] у вказаному житлового будинку ( а.с. 19 ). Відповідно до копії корінця ордера на жиле приміщення № 6695 з [PERSON] у вказану квартиру заселилася його сім`я у складі: [PERSON] - дружини, [PERSON] - дочки, [PERSON] - тестя (а.с. 20). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Коломийської міської ради із заявою та переліком документів з вимогою оформлення передачі зазначеної квартири у приватну власність Згідно з довідками Державного Ощадного банку України від 03.06.2019 року та від 05.04.2019 року в списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів за адресою: [ADDRESS] , числяться [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а за адресою: [ADDRESS] числяться [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 21, 22). Згідно із інформацією, наданою Коломийським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 22.05.1998 року, [PERSON] - з 21.11.2005 року, [PERSON] - з 26.05.1998 року (а.с. 23). Аналогічна інформація міститься у довідці № 21 від 04.06.2019 року про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, а також вказано про реєстрацію за вказаною адресою: [PERSON] - з 16.01.2009 року, [PERSON] - з 14.09.2007 року, [PERSON] - з 15.05.2019 року (а.с. 26). Актом від 27.11.2019 року затверджено, що [PERSON] з дітьми фактично проживає у спірній квартирі (а.с. 27). Згідно із довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наша Оселя 83» від 28.11.2019 року № 4 [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована з 21.11.2005 року, а з 2006 року фактично проживає по даний час, а [PERSON] зареєстрована з 15.05.2019 року (а.с.28). Довідкою ОСББ «Зорепад» від 28.11.2019 року підтверджується фактичне проживання [PERSON] з чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] , та донькою [PERSON] в період з 1988 року по 1998 рік за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно з копією технічного паспорта загальна площа спірної квартири складає 76,1 кв.м. , а житлова площа - 44,1 кв.м (а.с. 17). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 8 вказаного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитку здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Судом встановлено, що письмовою відповіддю Управління комунального господарства Коломийської міської ради 10.06.2019 року № 682/01-42/27 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви на приватизацію у зв`язку із відсутністю відомостей про реєстрацію його дружини [PERSON] за період з 31.12.1992 року по [INFO] , дочки [PERSON] - з 31.12.1992 року по [INFO] , сина [PERSON] - у період з 31.12.1992 року по [INFO] , та онучки [PERSON] - в період з 23.06.2006 року по 14.05.2019 року (а.с. 25). Пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п. 20 вказаного Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (и), видана (і) органом приватизації за попереднім (и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Згідно з ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло, в тому числі приватизації житла. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі постійно проживають у спірному житлі, їхнє місце проживання не зареєстроване за іншими адресами, користуються вказаною квартирою на законних підставах, позивачами не використано право на приватизацію. Тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.47 Конституції України, ст.3 СК України, законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, та

Outcome: approved