Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача стягнення аліментів на малолітню дитину обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. З 09.12.1988 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в 2010 році було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. З цих підстав просила стягнути з відповідача на її користь на сина [PERSON], розмір аліментів, який необхідний та достатній для нормального розвитку та утримання малолітньої дитини, а також зобов»язати відповідача брати участь у додаткових витратах на сина. Представник позивача в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 09 грудня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.4) [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач у справі (а.с. 5) Малолітній син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов»язання відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину у зв"язку з наступним. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Доказів, які б підтверджували понесення позивачем додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України або доказів щодо конкретного розміру таких витрат у майбутньому суду не надано, що вказує на необґрунтованість цих вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до досягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial