Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 23 квітня 2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON]А про стягнення грошових коштів за договором кредиту, мотивуючи його тим, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем 4 травня 2011 року було укладено договір кредиту № 600110718, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 10000 грн., з кінцевим строком погашення до 4 травня 2012 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував та станом на 23.12.2013 року за ним рахувалася заборгованість в сумі - 22890 грн. 21 коп., яка складається із: простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі - 12070 грн. 80 коп та пені в сумі- 10819 грн. 41 коп. 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 600110718 від 4 травня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] Просили стягнути з відповідача грошові кошти за договором кредиту № 600110718 від 4 травня 2011 року в сумі 22890 грн. 21 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що за станом здоров`я прибути в судове засідання не може, а тому просив справу розглянути за його відсутності, позов визнає, однак просив зменшити суму пені, в зв`язку з тяжким матеріальним положенням, яке склалося із-за його хвороби. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що 4 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 600110718, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 10000 грн., з кінцевим строком погашення до 4 травня 2012 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 600110718 від 4 травня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, \~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно \~до \~ч.1 ст.1082 ЦК України, \~боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, обов'язок сплачувати боргові платежі виникає за умови, що боржник отримав від однієї із сторін договору факторингу письмове повідомлення, в якому визначено грошову вимогу та фактора. 29 травня 2014 року ТОВ \~Росвен Інвест Україна" повідомив \~ [PERSON] що право вимоги, щодо \~його \~заборгованості відступлене на їх користь \~\~відповідно до договору\~факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року.\~ Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. ст 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до розрахунку, за відповідачем станом на 23.12.2013 року рахується заборгованість за договором кредиту в сумі 22890 грн. 21 коп., яка складається із: простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі - 12070 грн. 80 коп та пені в сумі- 10819 грн. 41 коп. Таким чином, суд, вважає стягнути відповідача на користь позивача прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 12070 грн. 80 коп. Одночасно суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, підлягають частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи стан здоров`я відповідача, суд, вважає зменшити розмір пені із 10819 грн. 41 коп. до 2000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що позовні вимоги, заявлені позивачем, обґрунтовані, позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial