Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У липні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив стягнути солідарно на свою користь заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 398 272,79 доларів США та 124 088,07 грн, що разом згідно курсу НБУ становить 4 804 252,15 грн та судові витрати. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначив, що 12 вересня 2007 року між ТОВ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (відповідач 1) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 32 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0% річних та щомісячною комісією у розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. Виходячи із пункту 1.6 Кредитного договору кредит надається на купівлю автомобіля Mitsubishi Lancer. У забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту між Банком та Відповідачем 1 12 вересня 2009 року було укладено Договір застави. Згідно до п.1.2 Договору вказаного договору застави для забезпечення зобов'язань за Договором кредиту заставодавець(відповідач 1) передає заставодержателю(Банку) в заставу автомобіль Mitsubishi Lancer 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER]. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 вересня 2007 року між ТОВ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є позивач, [PERSON] (відповідач 2) та відповідачем 1 було укладено договір поруки, відповідно, за умовами якого [PERSON] зобов'язалась відповідати перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і Позичальник, зокрема за повернення кредиту 32 000,00 доларів США у встановлений договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом, у розмірі визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені договором кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, а саме видав відповідачу 1 кредитні кошти. Відповідач 1 свої зобов'язання за даним договором не виконував належним чином, у зв'язку з чим, станом на 28 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 398 272,79 доларів США та 124 088,07 грн, що разом згідно курсу НБУ станом на 28 травня 2014 року становить 4 804 252,15 грн, яка складається з: 25 642,58 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 301 329,86 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 64,02 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 752,31 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7 092,67 грн - прострочена заборгованість за щомісячною комісією за кредитне обслуговування; 357 624,43 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 4 202 499,07 грн - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; 14 941,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 175 582,85 грн - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів; 116 995,40 грн - пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача 1 звернувся до суду з клопотанням про застосування до правовідносин сторін ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, просив зменшити розмір пені, яку просить стягнути позивач у справі. Згідно письмових заперечень, представник відповідач-2 зазначив, що на момент звернення банку до суду з позовом порука припинилася в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому правових підстав для стягнення з відповідача 2, як з солідарного боржника, заборгованості, немає. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов'язальних правовідносинах. Так, 12 вересня 2007 року між ТОВ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №21/АК-2007. Відповідно до умов даного договору, відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 32 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0% річних та щомісячною комісією у розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, який відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути в повному обсязі (а.с.12-15). Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме видав відповідачу 1 кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки №09 від 12 вересня 2007 року (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов"язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачена пеня за несвоєчасне повернення кредиту (траншу кредиту) та несвоєчасну сплату процентів в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредиту і процентів. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачена пеня за несвоєчасну сплату комісії за розрахункове обслуговування по кредиту в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. У відповідності до розрахунку станом на 28 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 398 272,79 доларів США та 124 088,07 грн, що разом згідно курсу НБУ станом на 28 травня 2014 року становить 4 804 252,15 грн, яка складається з: 25 642,58 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 301 329,86 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 64,02 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 752,31 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7 092,67 грн - прострочена заборгованість за щомісячною комісією за кредитне обслуговування; 357 624,43 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 4 202 499,07 грн - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; 14 941,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 175 582,85 грн - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів; 116 995,40 грн - пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування. (а.с.8-10). Суд вважає, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення ч.3 ст. 551 ЦК України, яке передбачає, що розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, згідно правовідносин сторін розмір заборгованості за кредитним договором з урахування заборгованості за основим боргом - 25 642,58 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 28 травня 2014 року 301 329грн. 86 коп.; заборгованості по відсоткам - 64,02 доларів США, що еквівалентно 752 грн.31 коп.; заборгованості за щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 7 092грн. 67 коп., що разом складає - 309 174 грн. 84 коп., розмір же пені становить 4 495 077 грн. 32 коп., що значно перевищує розмір самого боргу. За таких підстав суд вважає за можливе зменшити розмір пені й встановити його у розмірі 309 174 грн. 84 коп., аналогічно розміру основного боргу з відсотками та сумою заборгованості за щомісячною комісією за кредитне обслуговування, відтак стягненню з відповідача 1 підлягає: 25 642 (двадцять п'ять тисяч шістсот сорок два ) доларів США 58 центів, що згідно з курсу НБУ становить 301 329 (триста одна тисяча триста двадцять дев'ять) гривень 86 копійок - простроченої заборгованості за кредитом; 64 (шістдесят чотири) долари США 02 центи, що згідно з курсу НБУ становить 752 ( сімсот п'ятдесят дві) гривні 31 копійки - простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 7 092 ( сім тисяч дев'яносто дві) гривні 67 копійок - простроченої заборгованості за щомісячною комісією за кредитне обслуговування; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості, за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування разом у сумі - 309 174 грн. 84 коп.. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача до відповідача 1 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], суд виходить з наступного. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище Кредитним договором, 12 вересня 2007 року між ТОВ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є позивач, відповідачем 2 та відповідачем 1 було укладено договір поруки (а.с.24-25). Згідно п. 1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язання останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Пунктом 4.2. Договору поруки від 12 вересня 2007року встановлено, що договір набирає чинності з дати його укладення і діє до повного виконання Сторонами своїх обов'язків. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Зазначене положення узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної за результатом розгляду справи № 6-2662цс15 від 20.04.2016 року, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно наведеної вище правової позиції Верховного Суду України, викладеної за результатом розгляду справи № 6-2662цс15 від 20.04.2016 року, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки банк мав пред'явити в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 03.03.2010 року Банк направив на адресу відповідача 1 повідомлення-вимогу вих.№ 8 (а.с.30) про дострокове погашення в повному обсязі кредиту, нарахованих за його користування процентів, нараховану комісію та інші штрафні санкції не пізніше 30 днів з дня надіслання цього повідомлення. Порядок дострокового повернення кредиту у випадку несплати прострочених платежів встановлений умовам п.п. 3.7, 4.4.1 Кредитного договору, згідно з якими сторони погодили, що позичальник зобов'язаний за вимогою Банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення цього строку при виникненні будь-якої із таких подій: використання кредиту не за цільовим призначенням та/або ненадання Позичальником Банку відомостей, що стосуються цільового використання кредиту; незгоди Позичальника зі зміною Банком розміру процентної ставки за користування кредитом; погіршення фінансового стану позичальника або невідповідності його фінансового стану вимогам Банку, перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику, який визначається Банком, обмеження права використання коштів на рахунках позичальника, тощо; не укладення у встановлений термін, розірвання, визнання недійсним договору застави, зниження вартості забезпечення; ненадання документів, які підтверджують наявність забезпечення або при відсутності забезпечення; порушення строків сплати процентів будь-яке інше порушення умов цього Договору або договору застави. Відповідно до п.4.4.1 Кредитного договору Банк зобов'язаний у випадку дострокового стягнення кредиту встановлювати конкретний строк повернення кредиту, сповіщаючи про це Позичальника. У підтвердження відправлення Позичальнику(відповідачу 1) повідомлення-вимоги № 8 від 03.03.2010 року банком надано копію поштової квитанції від 04.03.2010року(а.с.31). З повідомлення про вручення поштового відправлення на ім'я [PERSON] (а.с.31) встановлено, що останній отримав вимогу особисто 06 березня 2010 року. Таким чином, Позивач направив вимогу про дострокове погашення заборгованості, чим змінив строк виконання основного зобов'язання до 04 квітня 2010 року, а з позовом до суду звернувся 17липня 2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову до поручителя [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача сплачені судові витрати в сумі 3654,00 грн.. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 553, 554, 559, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial