Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0, 25 га, яка розташована в [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 293918, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:06:528:00158 кн. № 003653 від 12 липня 2006 року, який вона отримала згідно діючого законодавства на той час. Земельна ділянка була надана позивачці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 20 листопада 2012 року Одеською філією ТОВ „ТД „ЕЛІТ СЕРВІС" було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме будівлі млина та земельної ділянки площею 0, 25 га, які розташовані в [ADDRESS], і які належать [PERSON]. Переможцем торгу являється відповідач [PERSON]. Після проведення торгів [PERSON] зареєстрував своє право власності на будівлю млину. Проте земельна ділянка площею 0, 25 га до цього часу перебуває у власності позивачки, тобто належить їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 293918. Позивачка сплачує податки до Ісаївської сільської ради за земельну ділянку. В ст . 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами. В ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. В ч. 2 ст. 90 ЗК України зазначено, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п. «в»ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок повинні своєчасно сплачувати земельний податок. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельку ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України способом захисту прав на земельні ділянки її власник має право застосовувати інших, передбачених законом способів. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, відповідач з часу оформлення свого права власності на будівлю млину незаконно користується належною на праві власності позивачки земельною ділянкою площею 0,25 га та перешкоджає їй реалізовувати своє право власності на неї, А тому відповідно до вищезазначених норм Конституції України та Земельного кодексу України позивачка має право в суді вимагати від відповідача усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою, що в [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], на позовних вимогах позивачки наполягає та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], позовні вимоги позивачки не визнав, просить в задоволенні позових вимог відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши всі матеріали та докази по справі, вислухавши доводи сторін, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0, 25 га, яка розташована в [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 293918, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:06:528:00158 кн. № 003653 від 12 липня 2006 року, який вона отримала згідно діючого законодавства на той час. Земельна ділянка була надана позивачці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З метою виконання виконавчого листа № 2-209/10 виданого 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області про стягнення боргу з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 253 085,47 грн., відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Одеської області 08.09.2010 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 20.11.2012 року були проведені прилюдні торги з продажу нежитлової будівлі, млина, яка позначена на плані лі. «А», бункер І, естакада ІІ, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить боржнику на праві власності згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області б/н від 17.02.2006 року, право власності на який зареєстровано Миколаївським районним бюро технічної інвентаризації 20 березня 2006 року, реєстраційний №14178210 та земельна ділянка 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123581800:02:003:0001, власником якої згідно державного акту серія ЯГ №293918 була [PERSON]., що підтверджується протоколом №1-15-0166/12 від 20 листопада 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON] (адреса: [ADDRESS] [NUMBER]). Переможцем торгів являється відповідач [PERSON] ( а.с. 4). На підставі Акту про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 22.11.2012 року він переоформив на себе право власності на нежитлову будівлю , млин, яка позначена на плані лі. «А», бункер І, естакада II, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та отримав свідоцтво про право власності ( а.с. 26-27). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. 12.11.2014 року в судовому засіданні, представником відповідача [PERSON], суду надано також свідоцтво про право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2014 року на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123581800:02:003:0001, власником якої згідно свідоцтва та витягу являється [PERSON] ( а.с. 37-38). Таким чином, на даний час, відповідач [PERSON] являється власником спірної земельної ділянки. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельку ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З часу придбання нежитлової будівлі, млину, та земельної ділянки на якій він розташований відповідач, користуюся належною йому нежитловою будівлею та земельною ділянкою. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає, суд також рахує, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, оскільки відповідач [PERSON] на прилюдних торгах 20.11.2012 року придбав нежитлову двоповерхову будівлю «Млина» та земельну ділянку площею 0,25 га на якій розташоване приміщення за адресою [ADDRESS], та в подальшому зареєстрував право власності на приміщення «Млина» і земельну ділянку площею 0,25 га за собою, що підтверджується показами представника відповідача в судовому засіданні та відповідно і матеріалами справи. Що стосується доводів представника позивачки щодо процедури реєстрації земельної ділянки, а саме щодо виконання вимог ст.. 126 ЗК України, то суд їх не приймає до уваги, оскільки сама процедура реєстрації ніким не оскаржувалась та не є предметом розгляду даного спору.

Outcome: dismissed