Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Бобровицької районної державної адміністрації, у якій просить скасувати розпорядження\~від 23\~квітня 2018\~року №157\~«Про визначення\~місця проживання\~дітей» яким\~визначено місце\~проживання малолітніх\~дітей:\~[PERSON],\~[INFO],\~та [PERSON],\~[INFO],\~у сімї\~батька [PERSON]\~за адресою:\~вул.\~Новгород-Сіверська,18,\~м.\~Середина-Буда\~Сумська область.\~Свої вимоги\~обгрунтовує тим\~,\~що 22.10.2005 ВРАЦС Середино-Будського РУЮ Сумської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №39. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25.07.2011 (справа №2-2502-496/2011 р.) шлюб було розірвано. У шлюбі були народжені діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею в квартирі, яка належить їй на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS]. Діти офіційно зареєстровані за вказаною адресою. Розпорядженням Бобровицької районної державної адміністрації як органом опіки та піклування від 23.04.2018 №157 за заявою [PERSON] було визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у сімї батька за адресою: вул. Новгород-Сіверська,18, м. Середина-Буда Сумська область. Вважає вказане розпорядження протиправним, прийнятим з порушенням норм міжнародного права та чинного законодавства України, без належного обгрунтування та перевірки обставин і врахування інтересів дітей, оскільки на засіданні комісії 23.04.2018 не було заслухано думки дітей, хоча вона не чинила жодних перешкод щодо цього, діти за своїм віком, на час прийняття рішення мали: [PERSON] - 9 років 7 місяців, [PERSON] - 12 років 2 місяці, станом здоровя, фізичним та розумовим розвитком обєктивно мали право та можливість висловити свою думку щодо визначення їх місця проживання. Висновок служби у справах дітей Бобровицької РДА від 20.04.2018 за змістом не відповідає вимогам Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини та містить суперечності а саме: не проведено бесіди з дочкою [PERSON]; не зазначено думки сина [PERSON], який висловив бажання жити з мамою; відсутня чітка позиція служби у справах дітей, вона рекомендує більш детально вивчити документи на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, заслухати представників Бобровицького РЦСССДМ і у разі підтвердження неналежної поведінки [PERSON] визначити місце проживання дітей у сімї батька [PERSON] Положенням не передбачено надання висновку з «відстрочкою», «під умовою», «на подальше» тощо. Подібними неоднозначними «формулюваннями» службою у справах дітей фактично визнано, що дане питання вивчено недостатньо та неповно і на розгляд органу опіки та піклування, а фактично Комісії з питань захисту прав дитини подано неналежно обгрунтований висновок без визначеної думки дочки та ігноруванням думки сина, що крім іншого, призвело до прийняття незаконного рішення. Щодо так званої «неналежної її поведінки» [PERSON] зазначає наступне. «Закиди» щодо можливого зловживання алкогольними напоями чи її аморальної поведінки є безпідставними та надуманими, на дату прийняття оскаржуваного розпорядження, не було (не має і на даний час) жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього. На обліку у нарколога та психіатра вона не перебуває, до адміністративної відповідальності за появу у громадському місці у стані алкогольного спяніння чи неналежне виконання батьківських (материнських) обовязків, вчинення сімейного насилля тощо, не притягалася, по місцю проживання характеризується позитивно. Крім того, при визначенні дати проведення засідання Комісії не було враховано її інтереси, так як 23.04.2018 вона повинна була працювати в м. Києві і повідомила про це головного спеціаліста служби у справах дітей [PERSON] Таким чином вона була позбавлена можливості висловити свою позицію, надати докази, скористатися правовою допомогою, тобто була у нерівних умовах з [PERSON] Звертає увагу\~суду на\~протиправні дії\~батька дітей\~[PERSON],\~а саме: 23.04.2018 він самовільно, не повідомивши її про свої дії, без її дозволу, забрав дітей безпосередньо з навчального закладу і вивіз їх до Сумської області, чим порушив вимоги Сімейного кодексу України ч. 2 ст. 19, якими чітко визначено, що рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, тобто набирає чинності, через 10-ть днів від часу його винесення якщо заінтересована особа не оскаржила його до суду. Порушуючи розпорядження Бобровицької РДА [PERSON] перевіз дітей не на визначену у ньому адресу, а на іншу адресу: [ADDRESS], де проживає його співмешканка [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 03.05.2018 та актом обстеження соціально-побутових умов проживання від 05.05.2018. Позивач, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що розпорядженням голови\~Бобровицької районної\~державної адміністрації\~від 17.12.2008\~№444\~(зі\~змінами)\~утворена комісія\~з питань\~захисту прав\~дитини та\~затверджено її\~персональний склад.\~Останні зміни\~до складу\~комісії внесено\~розпорядженням голови\~Бобровицької районної\~державної адміністрації\~від 20.06.201\~8\~№280.\~Посилання позивачки\~на порушення\~Конвенції ООН\~про права\~дитини в\~частині не\~заслуховування думки\~дітей на\~засіданні комісії\~з питань\~захисту прав\~дитини 23.04.2018,\~на якому\~було прийняте\~оскаржуване рішення,\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки,\~на їх\~думку,\~присутність дітей\~могла викликати\~у них\~психологічний стрес,\~а оскільки\~засідання було\~проведено у\~робочий день\~у першій\~половині дня,\~було недоцільним\~відволікати їх\~від навчання\~у школі.\~Посилання позивачки\~на те,\~що не\~було на\~день проведення\~засідання визначено\~думку малолітньої\~[PERSON],\~також не\~заслуговують на\~увагу,\~оскільки за\~усталеною практикою\~роботи органів\~та служб,\~які здійснюють\~діяльність у\~сфері захисту\~прав дитини,\~думку дитини\~якій не\~виповнилося 10-ти\~років не\~визначають,\~так як\~за своїм\~психо-фізіологічним\~розвитком дитина\~у такому\~віці не\~здатна усвідомлено\~визначитися зі\~своєю думкою.\~Думка малолітнього\~[PERSON]\~було попередньо\~визначено і\~зафіксовано у\~акті обстеження\~умов проживання\~від 17.04.2018\~і їй\~було приділено\~належну увагу.\~Зазначають,\~що форма\~висновку служби\~у справах\~дітей,\~який складається\~згідно вимог\~пункту 72\~Порядку провадження\~органами опіки\~та піклування\~діяльності,\~повязаної із\~захистом прав\~дитини,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~24\~вересня 2008\~року №\~866,\~не визначена,\~і складається\~у довільній\~формі,\~виходячи з\~фактичних обставин\~кожного конкретного\~випадку.\~Звертають увагу\~суду,\~що основною\~підставою для\~прийняття оскаржуваного\~розпорядження була\~неналежна поведінка\~матері дітей\~-\~[PERSON],\~яка за\~повідомленнями батька\~дітей -\~[PERSON] систематично\~зловживала алкогольними\~напоями,\~приводила до\~свого помешкання\~чоловіків із\~сумнівною репутацією,\~залишала на\~довгий час\~дітей без\~нагляду.\~Вказану інформацію\~підтвердив старший\~інспектор ювенальної\~превенції Бобровицького\~відділення поліції\~[PERSON],\~і малолітній [PERSON] під час обстеження умов проживання 17.04.2018, крім іншого, повідомив про те, що «йому не подобається, що мама часто вживає алкогольні напої». Пріоритетом діяльності органів опіки і піклування є як найкраще забезпечення безпечних умов для проживання дітей, сприяння їх гармонійному розвитку. Таким чином, на день прийняття оскаржуваного розпорядження, Бобровицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, діяла у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України і визначення місця проживання малолітніх дітей у сімї батька у повній мірі відповідало їх інтересам. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні та у письмових поясненнях до суду просив у задоволенні позову відмовити, оскільки мотив позову його колишньої дружини [PERSON] базується тільки на особистій користі, а не бажанні виховувати та утримувати спільних дітей. Після того як він подав позов до суду щодо припинення виплати аліментів на утримання їхніх дітей, які з квітня 2018 року проживають з ним, виховуються та утримуються ним за адресою: [ADDRESS]. У позовній заяві позивачка акцентує та апелює до суду, що порушено процесуальне право при прийнятті розпорядження «Про визначення місця проживання дітей» № 157, але це не головне. Орган опіки та піклування Бобровицької РДА виходячи з фактичного становища, яке склалося на той час, що позивачка зловживає спиртними напоями, залишає дітей на довгий час без нагляду, тобто не виконує свої прямі материнські обовязки, прийняв відповідне рішення. І тепер подаючи позов до суду вона не надала належних доказів, що матеріально забезпечена, має легальну постійну роботу та стабільний заробіток. Також не надала суду доказів, яким саме чином буде виховувати дітей працюючи в місті Києві. Зі сторони позивачки відсутнє щире каяття за свою поведінку. Вона керується тільки корисливим мотивом та страхом, що з прийняттям рішення суду про припинення утримання аліментів вона втратить частину доходів, яку отримує безпідставно. Замість того щоб використовувати ці кошти на власних дітей. Щодо розпорядження Бобровицької райдержадміністрації від 23.04.2018 № 157 «Про визначення місця проживання дітей», то воно прийнято згідно Регламенту Бобровицької райдержадміністрації на підставі фактичних даних щодо поведінки позивачки та в правовому відношенні обґрунтоване, та з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року скасуванню не підлягає, оскільки за своєю правовою природою є індивідуальним актом є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям. Це розпорядження виконано в повному обсязі, діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, він не чинить жодних перешкод для спілкування дітей з матірю. На початку липня він за проханням колишньої дружини відвіз доньку [PERSON] до неї на побачення за умови, що вона поверне дитину до нього, але до сьогоднішнього дня вона не повертає доньку. На даний час донька [PERSON] проживає з позивачкою, оскільки вона сама виявила таке бажання, тому заперечень щодо її місця проживання він не має. Їхній син проживає з ним , але як тільки він виявить бажання проживати з матір"ю- позивачкою у справі , то ніяких перешкод він чинить не буде , якщо це не буде загрожувати інтересам дитини. Звертає увагу суду на той факт , що позивачка ніякого інтересу до життя сина не проявляє , на зустрічі не приїздить, навчанням у школі не цікавиться. Спілкується з сином виключно по телефону, були випадки, коли після такого спілкування син йому скаржився на той факт, що його мама обзивала образливими словами, після яких він перебував у пригніченому стані. Вислухавши сторони, дослідивши\~\~матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та

Outcome: dismissed