Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

у березні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 вересня 1997 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 198. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться. Починаючи з 2016 року відповідач працює за кордом, матеріально сім`ю майже не підтримує. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, адже сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Малолітній син [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає окремо. Син [PERSON] час від часу потребує виїзду за кордон у складі спортивної команди, а в силу специфіки роботи відповідача, хоча він і не заперечує, але не завжди може оперативно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для участі у змаганнях. Ці ситуації негативно впливають на психологічний стан сина, псують його спортивну кар`єру та явно суперечать інтересам дитини. За таких підстав, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 29) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 вересня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області. (а.с. 13) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 8) та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 15) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Виходячи із встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1816,00 гривень.

Outcome: approved