Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Представник позивача 04.07.2017 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 16 835, 79 грн. та судових витрат. Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування на користь [PERSON] за скоєння відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортного пригоди, що відбулася 12.11.2014 року, відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування, ст. 993 ЦК України, отримав право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання шкоди. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, але 17.10.2017 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу шкоди підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року між ПрАТ АСК «ІНГО Україна», з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів №670590125.14, згідно до умов якого було застраховано автомобіль «Тоуота», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 12 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Тоуота», реєстраційний номерний знак [NUMBER], та автомобілем під управлінням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/21804/14-п від 17 грудня 2014 року відповідача було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КуПАП, та у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. ПрАТ АСК «ІНГО Україна» визнала подію, що мала місце 12 листопада 2014 року із застрахованим автомобілем «Тоуота», реєстраційний номерний знак [NUMBER], страховим випадком. У зв'язку із чим, 24 грудня 2014 року, АСК «ІНГО Україна» згідно платіжного доручення №11463 здійснила [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 16835 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять) гривень 79 копійок. Згідно ст. 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Приписами ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Також, положеннями ст. 993 цього Кодексу встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином з урахуванням доведеності вини відповідача, обґрунтованості розміру збитків та підтвердження факту їх оплати, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна». З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, також на користь позивач підлягають стягненню з відповідача судові витрати у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved