Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити її до квартири [ADDRESS] та зобовязати відповідача надати їй ключі від квартири. Позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]О є вітчимом позивачки та отримав вказану квартиру на сім"ю з трьох осіб, а саме: себе, позивача та її покійна матір, у якій вони проживали однією родиною. Вказується, що після смерті матері позивачки у 2007 року між сторонами стали виникати конфлікти з приводу спірної квартири. В березні 2016 року відповідач зняв позивача з реєстрації в квартирі за заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2015 року, яке в подальшому було скасовано рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року. Посилаючись на те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою з приводу чого остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів, у грудні 2016 року змінив замки на вхідних дверях, та позивач позбавлена можливості проживати в квартирі, остання звернулась до суду з даним позовом для відновлення своїх прав. Позивач та його представник у судовому засіданні поданий позов, підтримали та просили його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач не проживала в [INFO] у літній період 2014 року та з травня по жовтень 2015 року, а проживала разом з чоловіком у с. Станишівка Житомирського району. Крім того, зазначають, що відповідач зареєстрував право власності на квартиру та проживає там зі своєю сімєю, а тому вважають, що вселення позивача у спірну квартиру порушить право власності відповідача. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та стверджується довідкою КП ВЖРЕП №9 Житомирської міської ради №927 від 21.06.2017 року у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] зареєстровані його дружина [PERSON], онук дружини [PERSON] та падчериця [PERSON] (а.с.35). Позивачка [PERSON] вселилася у спірну квартиру на підставі ордеру, виданого [PERSON] на сімю з трьох чоловік, а саме: на нього, його дружину [PERSON] та її дочку [PERSON] (на даний час [PERSON]) Л.С., що вже встановлювалось рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року (а.с.5 зворот). Статтею 156 ЖК Української РСР та ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2015 року [PERSON] зверталася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою №11 по пров. Вацківський, 3 у м. Житомирі, у задоволенні якого рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року відмовлено (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляються усунути перешкоди у користуванні [PERSON] спірною квартирою та надати ключі від вхідних дверей до квартири, що відповідач у судовому засіданні не заперечував. Вказані обставини також підтверджуються наявною у справі заявою позивача від 25.02.2017 року дільничному інспектору міського відділу поліції, листом начальника ГУ НП в Житомирській області [PERSON] №2908 від 09.03.2017 року щодо розгляду заяви з приводу протиправних дій [PERSON], а саме позбавлення доступу до житла (а.с.8,9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт намагання [PERSON] потрапити до квартири [ADDRESS] та те, що двері спірної квартири ніхто не відчиняє. Зазначені обставини дають підстави вважати, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в проживанні [PERSON] квартирою №11 по пров. Вацківський, 3 у м. Житомирі, чим порушені її законні права на володіння та користування спірною квартирою, які мають бути поновлені шляхом вселення позивача у спірну квартиру та зобов'язання передати їй ключі від вхідних дверей до квартири. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вселення позивача порушує його права як власника спірної квартири, оскільки як вбачається з матеріалів справи оформлення свідоцтва про право власності від 21.12.2016 року на спірну квартиру шляхом її приватизації відбулося під час зняття [PERSON] з реєстрації у спірній квартирі на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2015 року, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved