Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ВАТ КБ „Надра" на підставі договору «Автопакет» від 02.08.2007 року №08/08/2007/980-К1321 надав [PERSON] кредит у розмірі 36400 грн. під 17,9% річних, з умовою - погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом щомісячно. Щомісячно позичальник мав сплачувати 936,03 грн. Виконання позичальником умов кредитного договору забезпечувалось порукою, даною [PERSON], яка взяла на себе зобов'язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання. Станом на 06.07.2009 року утворилась заборгованість в сумі 43985,82 грн., із яких: 28970,69 грн. - основний борг, 11375,13 грн. - проценти, 3640 грн. - штраф. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму боргу та судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з даними Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області та відповідно до актового запису про смерть від 09.07.2009 року №8 - відповідач [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до спадкової справи №27/2011 після померлого спадщину прийняв його малолітній син [PERSON], законним представником якого є співвідповідач по даній справі [PERSON] У зв'язку з цим, ухвалою суду від 03.03.2014 року до участі у справі замість померлого відповідача [PERSON] залучено його правонаступника [PERSON] Відповідач [PERSON], яка одночасно є законним представником відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (до суду повертаються рекомендовані відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання відсутній, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору «Автопакет» №08/08/2007/980-К1321 від 02.08.2007 року; розрахунок заборгованості; копію попередження-вимоги про дострокове повернення кредиту від 31.05.2013 року №3894; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть; копію актового запису про смерть №8 від 09.07.2009 року; довідку Новоіванівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 11.02.2014 року №58; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №10599907 від 04.02.2014 року; довідку Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Новобузького, Баштанського та Казанківського районів УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 08.02.2014 року №97; спадкову справу №27/2011 після смерті [PERSON]), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. В судовому засіданні встановлено, що ВАТ КБ „Надра" на підставі договору «Автопакет» від 02.08.2007 року №08/08/2007/980-К1321 надав [PERSON] кредит у розмірі 36400 грн. під 17,9% річних, з умовою - погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом щомісячно. Щомісячно позичальник мав сплачувати 936,03 грн. Термін погашення кредиту визначений в п. 1.1.4 договору - до 31.07.2012 року. Виконання позичальником умов кредитного договору забезпечувалось порукою, даною [PERSON], яка взяла на себе зобов'язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання. Позичальник [PERSON] помер [INFO] року. Станом на 06.07.2009 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 43985,82 грн., із яких: 28970,69 грн. - основний борг, 11375,13 грн. - проценти, 3640 грн. - штраф. Спадщину після померлого [PERSON] прийняли в рівних частках його мати [PERSON], яка в подальшому [INFO] року померла, не оформившись в правах спадкоємця після сина, та його малолітній син [PERSON], [INFO]. Спадкоємець отримав 12.07.2011 року свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину права на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває колективній власності КСП «Новоіванівське» (вартість частки - 34648,74 грн.). Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 553, 554, 1050, 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Що стосується вимог позивача до поручителя [PERSON] про стягнення з неї в солідарному порядку з позичальником суми заборгованості, то вказані вимоги не підлягають задоволенню із тих причин, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому, оскільки термін погашення кредиту сплив 31.07.2012 року та позивач протягом шести місяців після цього не пред'явив до поручителя вимог про сплату боргу позичальника (а долучена до позову письмова вимога відповідачам датована лише 31.05.2013 року), то зобов'язання за договорами поруки припинилися і позивач втратив право вимоги до поручителя. Такі висновки суду випливають з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року справа № 6-155цс13, яка є обов'язковою для суду. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення боргу з правонаступника відповідача [PERSON] - малолітнього [PERSON], який є спадкоємцем померлого позичальника. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. При цьому, як вказано вище позичальник [PERSON] помер [INFO] року та вбачається, що позивач був обізнаний про смерть позичальника, оскільки, пред'явивши до суду позов 24.01.2014 року (який підготовлений позивачем згідно з вихідним штампом 31.10.2013 року) просив стягнути суму боргу, нараховану саме станом на 06.07.2009 року, тобто, на день смерті позичальника, і це є не припущенням, а логічним висновком внаслідок співставлення фактів. У будь-якому разі, згідно з ч.3-4 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вказувалось вище, строк вимоги по даному договору настав 31.07.2012 року, проте кредитор протягом року з цієї дати вимог до спадкоємця позичальника не пред'явив, тому відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України він позбавлений права вимоги до спадкоємця позичальника. Таким чином, виходячи з описаних вище мотивів, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачів судових витрат не підлягають задоволенню. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 559 ч.4, 1281 ч.2-4 ЦК України та

Outcome: dismissed