Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим до відповідача до ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк», де третьою особою без самостійних вимог є [PERSON] Згідно позовних вимог за первісним позовом позивачка посилається на те, що під час отримання кредиту [PERSON], нею було підписано відповідний договір поруки №1788 від 12 травня 2008 року. Крім цього позивачка зазначає, що з середини 2011 року їй почали надходити листи незрозумілого характеру, тобто про її солідарну відповідальність по кредиту [PERSON] Відповідно до ч.5 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України договір поруки спрямований на настання певних юридичних наслідків. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, а згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивачка зазначає в позовній заяві, що порука - це не окремий вид зобов'язань, а лише вид їх забезпечення. Крім цього, вважає, що на момент укладення договору поруки, вона була вже неплатоспроможною і не могла б виконати зобов'язання по кредитному договору, у разі припинення сплати боржником коштів по кредиту, вважає, що такий договір поруки є недійсним, оскільки він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. Позивачка зазначає, що у відповідності до ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як їй стало відомо на даний час - під час дії кредитного договору №997 від 12.05.2008 року до нього неодноразово укладалися додаткові угоди. На підставі даних угод було збільшено термін відновлювальної кредитної лінії на шість місяців. На думку позивачки, будь-яка зміна до кредитної угоди повинна бути узгоджена з нею та підписана нею, проте, жодна додаткова угода не була їй надана на ознайомлення та з нею не узгоджена. У відповідності до п.1.8 кредитної угоди за обслуговування кредиту щомісячно сплачується комісія у розмірі 0,3% від суми заборгованості по кредиту. Таким чином, збільшення терміну кредитної лінії на шість місяців призвело до сплати додаткової комісії у розмірі близько 18 000 грн. Таким чином, за один і той самий період (один день) в різні місяці було нараховано відповідно 263,3 грн., 268,05 грн. та 267, 15 грн., тобто, враховуючи, що сума кредиту не змінювалася 24 місяці, лишень різниця за даний період склала 4000 грн. На підставі викладеного, просить визнати договір поруки № 1788 від 12.05.2008р. припиненим з 30 липня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», та судові витрати покласти на відповідача. Крім того, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся з зустрічним позовом про стягнення заборгованості до відповідачки [PERSON], де третьою особою є [PERSON] В своїй зустрічній позовній заяві банк посилається на те, що відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року відповідач [PERSON] отримав у філії - Чернівецькому обласному управлінні ВАТ «Ощадбанк» кредит в сумі 978 000 гривень на 120 місяців, з остаточним терміном погашення не пізніше 28.04.2018р. із відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 10% річних. Крім цього, банк зазначає, що [PERSON], як поручитель згідно договору поруки №1788 від 12.05.2008 року за зобов'язанням [PERSON] по договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Боржник не виконав взятих на себе зобов'язань, зокрема порушив вимоги п.3.3.1. та п.1.5.1.3 договору відновлювальної кредитної лінії. Незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність сплати боргу позичальнику [PERSON] та поручителям [PERSON] та [PERSON], відповідачі не розрахувалися. Станом на 24.12.2013 року вся заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №997 від 12.05.2008 року являється простроченою і становить: 1 233 067,33 грн. Також на розгляді Шевченківського районного суду м.Чернівці знаходиться справа за позовом АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №997 від 12.05.2008 року в сумі 1 080 956,19 грн., дана заборгованість датована станом на 25.02.2013р. А тому заборгованість, яку вони просять стягнути за зустрічним позовом - це заборгованість за інший період. Згідно зустрічних позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 152 111, 14 грн., з них сума відсотків становить 73 987,89 грн., комісія за обслуговування кредиту 2 235,60 грн., 75 887,65грн., що виникла згідно розрахунку за період з 25.02.2013р. по 24.12.2013р. Представник позивачки [PERSON] він же і третя особа без самостійних вимог - [PERSON], в судовому засіданні заявлені за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові. В задоволенні позовних вимог зустрічного позову просив відмовити. Разом з тим, представник позивачки - [PERSON] уточнив в судовому засіданні, що про укладення позичальником додаткової угоди 30.07.2010 року та відповідно, збільшення її фінансових зобов'язань їй стало відомо в кінці лютого 2012 року після отримання копії позовної заяви ПАТ «Ощадбанк» про дострокове стягнення заборгованості по справі, що перебуває на даний час в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці ( № 2-533/12). Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні позовних вимог за первісним позовом не визнала, просила відмовити в їх задоволенні надавши суду письмові заперечення. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні вказала, що Банк вважає вимоги позовної заяви безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, і відповідно, не підлягають задоволенню. А саме, вважала, що додатковими угодами №1 від 12.05.2008р., №2 від 28.01.2009р., №3 від 28.04.2010р., №4 від 30.07.2010р. не збільшився обсяг відповідальності поручителя, поручитель заздалегідь погодилася з наступними додатковими угодами до договору відновлювальної кредитної лінії згідно п.1 договору поруки №1788 від 12.05.2008р. Крім цього, представник Банку відповідно до ст. 259 ЦК України вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовними вимогами, а тому просила також застосувати строк позовної давності. На основі викладеного представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом [PERSON], що стосується позовних вимог зустрічного позову, то представник Банку просила задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом в повному об'ємі та дала пояснення аналогічні викладеним в зустрічному позові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює бухгалтером у філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк». Свідок ствердила, що комісія нараховується на фактичний залишок заборгованості по кредиту. На її думку, сума зобов'язань [PERSON] - збільшилась за рахунок комісії. А відстрочка у 6 місяців, яка надавалась [PERSON] по кредиту, вплинула на загальну суму заборгованості. Сума ж заборгованості [PERSON], яка вказана в зустрічному позові ПАТ «Державний Ощадний банк України» - 152 111,14 грн. - нараховувалась із суми попереднього залишку. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року третя особа [PERSON] отримав у філії ВАТ «Ощадбанк» - Чернівецькому обласному управлінні АТ «Ощадбанк» кредит в сумі 978 000 гривень на 120 місяців, з остаточним терміном погашення не пізніше 28.04.2018р. із відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 10% річних (а.с.14-18). 12.05.2008р. був укладений договір поруки № 1788 між [PERSON] та філією ВАТ «Ощадбанк» - Чернівецьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк», згідно якого [PERSON] поручилася за [PERSON] по кредитному договору №997 від 12 травня 2008 року (а.с.12-13). Відповідно до п.1 договору поруки - поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії №997 від 12.05.2008р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно до п.4.4. договору поруки - порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім цього, згідно п.6.4. договору поруки - доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформлюються додатковими угодами. Крім цього, судом встановлено, що до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року між [PERSON] та філією ВАТ «Ощадбанк» - Чернівецьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк» було укладено додаткові угоди: №1 від 12.05.2008р., №2 від 28.01.2009р., №3 від 28.04.2010р., №4 від 30.07.2010р., з яких вбачається, що до п.1.5.1.3 договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року сторонами вносились зміни (а.с.19-22). Згідно висновку судово-економічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» №431 від 10 червня 2014 року - дослідженням поданих документів експертом встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед ПАТ «Державний ощадний банк України», не відповідає умовам кредитного договору №997 від 12.05.2008 року. Крім того, експертом встановлено, що сума заборгованості згідно позовних вимог позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» до відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом, а саме в розмірі 152 111,14 грн. не відповідає умовам кредитного договору №997 від 12.05.2008 p., договору поруки №1788 від 12.05.2008 року. А також, експертом встановлено, зміни до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12.05.2008 року відбувалися без відома та згоди поручителя, що призвело до суттєвих змін умов кредитного договору в частині графіку погашення та відповідно суми зобов'язань [PERSON], як поручителя перед банком. Згідно п.4 висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи Інституту судових експертиз та права в м. Львові, яка призначалась судом за клопотанням представника ПАТ « Державний Ощадний банк України» №161/14 від 10 грудня 2014 року - відповідно до умов п.1, п.3.1 Договору поруки №1788 від 12.05.2008р. поручитель відповідає солідарно перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Дослідженням встановлено, що внаслідок відстрочення платежу основної суми боргу на 6 місяців фінансові зобов'язання позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], щодо суми «абсолютного значення подорожчання кредиту» згідно додаткової угоди №3 від 28.04.2010 року в сумі 621 890,37 грн. (кол.8 додатку 3 експертизи) та додаткової угоди №4 від 30.07.2010р. в сумі 652 650,17 грн. (кол.8 додатку 4), збільшились на 30 759,80 грн. (652 650,17-621 890,37). Згідно із ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач (Банк) без згоди поручителя, шляхом відстрочення платежу основної суми боргу та фінансових зобов'язань позичальника [PERSON] на шість місяців, збільшив обсяг відповідальності поручителя [PERSON] на 30 759,80 грн., і в порушення договору поруки не надіслав поручителю письмового одностороннього правочину. Виходячи з викладеного, суд вважає що згідно додаткових угод №3 від 28.04.2010р. та №4 від 30.07.2010р. до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року укладених між позичальником [PERSON] та філією ВАТ «Ощадбанк» - Чернівецьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк», збільшився обсяг відповідальності поручителя [PERSON] перед кредитором ПАТ «Ощадбанк», а отже відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука позивача за первісним позовом по договору поруки №1788 від 12.05.2008 року - є такою, що припинилась. Тому суд приходить до висновку, що договір поруки №1788 від 12.05.2008 року, укладений між [PERSON] та філією ВАТ «Ощадбанк» - Чернівецьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк» припинив свою дію з 30 липня 2010 року, у зв'язку з чим первісний позов підлягає до задоволення, і відповідно слід відмовити в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], так як задоволення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного позову. Разом з цим, твердження представника ПАТ «Державний ощадний банк України» про те, що поручитель заздалегідь погодилася з наступними додатковими угодами до договору відновлювальної кредитної лінії не заслуговують на увагу та є необґрунтованими, оскільки пунктом 1 договору поруки №1788 від 12.05.2008 р. не передбачено, що поручитель погодилась з додатковими угодами, які передбачають збільшення обсягу відповідальності поручителя перед кредитором, крім цього, зазначене виключається пунктами 4.4. та 6.4. договору поруки №1788 від 12.05.2008 року. Окрім цього, посилання представника банку на те, що [PERSON] пропущений строк звернення до суду з даним позовом, суд не приймає до уваги, оскільки позивачці за первісним позовом не було відомо про укладення додаткових угод №3 від 28.04.2010р. та №4 від 30.07.2010р. до договору відновлювальної кредитної лінії №997 від 12 травня 2008 року, а представник ПАТ « Ощадбанк України» не довів зворотного. А також відповідач (Банк) не представив доказів про дату та час повідомлення поручителя про зазначені угоди, а третя особа [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що він не проживав по одній адресі з [PERSON] і не повідомляв її про існуючу заборгованість. При цьому, представник позивачки за первісним позовом в судовому засіданні ствердив, що про укладення позичальником додаткової угоди 30.07.2010 року та відповідно, збільшення її фінансових зобов'язань їй стало відомо в кінці лютого 2012 року після отримання копії позовної заяви ПАТ «Ощадбанк» про дострокове стягнення заборгованості по справі, що перебуває на даний час в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці ( № 2-533/12), надавши суду копію ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці про відкриття провадження та супровідний лист від 20.02.2012 р. На основі викладеного, позовні вимоги позивача [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки припиненим є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], де третьою особою є [PERSON] про стягнення заборгованості, то в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: approved