Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити та змінити розмір аліментів з частки на тверду грошову суму, присуджених до сплати за судовим наказомКраснопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що до 29.03.2016 з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася донька [PERSON], [INFO]. На підставі судового наказуКраснопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року сплачує аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що визначений вказаним рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки на даний час у нього, як у платника аліментів відбулися суттєві зміни матеріального та сімейного стану, на даний час не працевлаштований, тобто має нестабільний мінливий дохід, проживає однією сімєю з цивільною дружиною [PERSON] і має спільного сина [PERSON], [INFO], які перебувають на його утриманні, оскільки цивільна дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За викладених обставин уважає можливим змінити розмір аліментів, що стягуються з частини від заробітку на тверду грошову суму та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього. Згідно з частинами першою та шостою\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Статтею 82 ЦПК України\~передбачені підстави звільнення від доказування. Зокрема, згідно з частиною четвертою\~статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи / ас 24/. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому частиною шостою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України /, причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло /ас 26, 33/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 211, 223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 12 грудня 2006 року у м. Харкові Харківської області народилася [PERSON] у м. Харкові Харківської області, батьками значаться [PERSON]та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 036784 виданого Виконкомом Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області 20.12.2006, актовий запис № 10 від 20.12.2006 /ас 3/. За судовим наказом Краснопільського районного суду Сумської області від 17.10.2017 стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі однієї четвертої його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 13 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття /копія ас 5/. Таким чином, що між сторонами склалися правовідносини з питання обовязку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України /далі СК України/\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~(частина третя\~статті 181 СК України\~в редакції\~Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частино першою\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями\~статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до18 років на день предявлення позову 11.11.2017 становить 1777 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до18 років станом на день пред'явлення позову 11.11.2017 становить не менше 888,50 грн /50 % від 1777 грн/. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України. Згідно з п. 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно з частиною сьомою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до\~пункту 4\~частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Суд встановив, що позивач має право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. 22 листопада 2016 року у м. Харкові Харківської області у позивача народився син [PERSON], батьками значаться [PERSON]та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 468511 від 01.12.2016, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4269 від 01.12.2016; / ас 4/. При цьому позивачему справі не надані суду докази щодо розміру його заробітків (доходів) та членів його родини; щодо стану здоровя та матеріального становища неповнолітніх дітей, про наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, щодо того чи має позивач будь-які фінансові зобовязання та/або чи проводяться з нього будь-які стягнення за виконавчими документами, чи знаходиться цивільна дружина на утриманні позивача матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтується його вимога до відповідача щодо зменшення розміру аліментів з однієї четвертої його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця на тверду грошову суму у розмірі 600 грн щомісяця. Згідно абз. 2 частини третьої\~статті 181 СК України,\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ухвала ВССУ від 19.07.2017 у справі № 303/256/16-ц). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовної вимоги щодо зміни розміру аліментів з частки на тверду грошову суму, оскільки зміна способу стягнення аліментів за позовом платника аліментів не відповідає правовій процедурі, передбаченій абз. 2 частини третьої\~статті 181 СК України\~СК України. Крім того, зменшення розміру аліментів за вказаних обставин до 600 грн, як просить позивач, є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо суперечитиме частині другій\~статті 182 СК України\~(частина друга\~статті 182 СК України\~в редакції\~Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017), та не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів з частки на тверду грошову суму не відповідають правовій процедурі, щодо зменшення розміру аліментів безпідставні та суперечать інтересам дитини, а тому позов є необґрунтованим та не підставним до задоволення. Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений на підставі п. 3 частини першої статті пятої Закону України „Про судовий збір", у відповідності до положень\~статті 141 ЦПК України, компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed