Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У березні 2015 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 01 вересня 2012 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Також зазначала, що їхні відносини погіршилися, з вересня 2014 року вони не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть. У звязку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01 вересня 2012 року і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 92, відновивши її дошлюбне прізвище «Лупащевська». У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 01 вересня 2012 року був укладений шлюб (а.с. 3). Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище «Лупащевська», яке вона змінила на «Місюра» у звязку з одруженням з відповідачем. Право відновити дошлюбне прізвище «Лупащевська» позивачеві гарантує держава. Отже, вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved