Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.10.2012 року позивачка [PERSON] одружилася з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстрований у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 20.Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, і після чергового скандалу у вересні 2015 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач залишив сім'ю та проживає у своїх батьків. Позивачка вирішила, що шлюб краще розірвати, тому звернулася до суду із даним позовом, просить суд розірвати шлюб і залишити їй прізвище «[PERSON]». Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, вказує, що відповідач офіційно ніде не працює, є молодим за віком, здоровим, працездатним, нікому не платить аліменти, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, але подала до суду письму заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Крім цього даною заявою позивачка у відповідності до ст. 31 ЦПК України зменшила позовні вимоги в частині розміру аліментів та просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, заяв, клопотань від нього не надходило, тому у відповідності до ст. 169 ЦПК України, справу розглянуто у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2012 року у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 20, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2012 року. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2013 року. Дитина проживає разом з позивачкою, що стверджується довідкою виконкому Великопаладської сільської ради Виноградівського району від 16.12.2015 року за № 993. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя сторін, між якими відсутнє взаєморозуміння. У вересні 2015 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач залишив сім'ю та проживає у своїх батьків. Крім того відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає ніякої участі у його вихованні, і весь тягар по утриманню та вихованню сина несе позивачка. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільного сина з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача суд, розглядаючи вказану справу в межах уточнених позивачкою вимог, які оцінені судом в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи із дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на її користь із відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved