Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що сторони є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], позивачка в частці 92/100 на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.12.2008 року (77/100) про зміну ідеальних часток та рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.01.2011 року (15/100) про визнання права на спадщину. Відповідачі на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.12.2008 року є власниками 6/100 частини ([PERSON].), 2/100 частини ([PERSON].). Між сторонами виник спір щодо порядку користування домоволодінням, у фактичному користуванні відповідачів знаходиться більша частина будинку з надвірними спорудами, ніж відповідна їх частці у праві власності, внаслідок цього позивачка не має можливості користуватись житловою площею пропорційно до належної їй частці у праві власності для проживання членів своєї сім'ї. Уточнившись з позовними вимогами, просить встановити порядок користування домоволодінням, виділити у користування відповідачів кімнату 9,9 кв.м, кухню 7,6 кв.м, кладову 7,4 кв.м, коридор 1,6 кв.м, кладову 1,8 кв.м., вбиральню літ.Е, водоколонку № 9, гараж літ.К, решту приміщень житлового будинку та надвірних споруд виділити у користування позивачки. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічними позовами до [PERSON] про встановлення порядку користування домоволодінням, в яких просили суд виділити у користування [PERSON] житлову кімнату № 2-2 площею 9,9 кв.м, [PERSON] - житлову кімнату № 2-3 площею 11 кв.м, виділити відповідачам у спільне користування кухню № 2-1 площею 7,6 кв.м, кладову № 2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладову ІІ площею 1,8 кв.м, надвріні споруди туалет Е, водоколонку № 9, гараж К, інші приміщення житлового будинку та надвірні споруди виділити у користування позивачці, в обгрунтування вимог вказували, що такий фактичний порядок користувнаня з відступом від ідеальних часток зберігається тривалий час та зменшення площі у користуванні відповідачів погіршить їх та членів їх сімей житлові умови проживання. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Сергієнко О.П. позов підтримала, зустрічні позови не визнала, вказувала, що у фактичному користуванні відповідачів знаходяться дві кімнати житлового будинку - 9,9 кв.м та 11 кв.м, що не відповідає їх ідеальним часткам 6/100 та 2/100 у праві власності на житловий будинок, чим ущемлюються права позивачки як співвласниці, оскільки вона потребує кімнати 11 кв.м для проживання членів своєї сім'ї, так як у належній їй частині будинку зареєстровані та проживають крім позивачки 7 членів її сім'ї - донька [PERSON], зять [PERSON], онуки [PERSON], неповнолітні онуки [PERSON],, 2003 р.н., [PERSON], 2013 р.н., правнук [PERSON], 2009 р.н., також без реєстрації фактично проживають ще 3 членів сім'ї - невістка [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON], 2012р.н., та онуком позивачки [PERSON], 2012 р.н., тому звернулась до суду з даним позовом. Представники відповідачів Конопатський О.О., Самофал В.І. в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічні позови підтримали, вказували, що такий порядок склався фактично, займана в даний час відповідачами частина будинку в 1970 році перейшла у власність батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] та дійсно складається з двох кімнат, в одній кімнаті проживає [PERSON] з чоловіком та донькою, яка є інвалідом ІІІ групи, в іншій кімнаті проживає її донька [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми, виділення їм у користуванні однієї кімнати призведе до порушення їх житлових прав на забезпечення належних умов проживання. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.1970 року 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] придбав у [PERSON] батько [PERSON] [PERSON] в період шлюбу з її матір'ю [PERSON] [PERSON] набула набула у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину 20.08.1982 року 1/4 частку вказаного домооволодіння та на підставі свідоцтва про право спадщину від 18.11.1983 року 1/4 частку. Після смерті [PERSON] [INFO] належну їй 1/4 частку на підставі рішення Соснівського нарсуду від 20.12.1984р. успадкували донька [PERSON] (1/12), мати [PERSON] (1/12), чоловік [PERSON] (1/12), останній таким чином став власником 1/3 частини будинку. Після смерті [PERSON] належну її 1/12 частку успадкували онука [PERSON] (1/24) та її донька [PERSON] (1/24) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.06.1994р. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.05.2004р. за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право власності на самочинно побудовані літню кухню В-1, гараж К по [ADDRESS]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовані сарай літ. И, Л, житлову прибудову літ. А' - 1, веранду літ. а4, тамбур А5, сіни літ. а', а3 домоволодіння по [ADDRESS]. В зв'язку з вказаними судовими рішеннями рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.12.2008р. змінені ідеальні частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS] - [PERSON] (77/100), [PERSON] (6/100), [PERSON].(2/100), [PERSON].(15/100). Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.01.2011р. визнано за [PERSON] право власності на 15/100 частину домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Таким чином на даний час позивачка є власником 92/100 частини домоволодіння по [ADDRESS], відповідачка [PERSON] - 6/100 частини, [PERSON] - 2/100 частини доволодіння. Відповідно до технічного паспорту від 07.05.2010р. домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами А-1 житловою площею 78,1 кв.м, загальною площею 141,6 кв.м, погріб Б, погріб Г, літня кухня В, сараї Д, Ж,И,Л, тимчасовий навіс М, огорожа 1,2,4,7,8, вбиральні Е, вбиральня З, гараж К, водоколонки 6,9, замощення І, ІІ. Між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком та надвірними спорудами, у користуванні відповідачів перебувають житлові кімнати № 2-2 площею 9,9 кв.м, № 2-3 площею 11 кв.м, кухня № 2-1 площею 7,6 кв.м, кладова № 2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладова ІІ площею 1,8 кв.м, загальною площею 34,3 кв.м, а також надвірні споруди вбиральня Е, водоколонку № 9, гараж К. Інші приміщення житлового будинку площею 141,6 - 34,3 = 107,3 кв.м та надвірні споруди перебувають у користуванні позивачки. Спір між сторонами виник фактично з приводу однієї кімнати 11 кв.м., користування якою відповідачами згідно доводів позивачки не відповідає їх ідеальній частці у праві власності та відповідно обмежує права позивачки як іншого співвласника на користування належним їй майном для забезпечення житлових потреб членів своєї сім'ї, які фактично з нею проживають та зареєстровані згідно довідки про склад сім'ї від 27.12.2016р. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх учасників. Згідно частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. В 2011 році [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про виділ належної їм частини будинку в натурі, згідно висновку судової експертизи від 20.05.2013р. було визначено неможливість виділу в натурі частку відповідачів, враховуючи нормативи житлової площі однокімнатної квартири. Запропонований експертом варіант поділу будинку по фактичному користуванню з відступом від ідеальних часток передбачав необхідність сплати [PERSON] та [PERSON] іншому співвласнику [PERSON] компенсації 33 432,91 кв.м, однак сплату компенсації відповідачі не здійснили та ухвалою суду від 07.10.2013р. за заявою [PERSON] та [PERSON] їх позов про виділ частки в натурі був залишений без розгляду. Суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулась до суду з вимогою про визначення порядку користування жилими та підсобними приміщеннями будинку з врахуванням того, що, співласники не погодили добровільно порядок користування будинком, в даний час відсутні узгоджені домовленості з даного питання. Судом встановлено, що на момент набуття відповідачами часток у праві власності 3/24 ([PERSON].) та 1/24 ([PERSON].) згідно з свідоцтвом про право на спадщину 08.06.1994р. (а.с.83) житловий будинок мав на той час житлову площу 43,1 кв.м, тобто розмір житлової площі відповідачів на момент набуття права спільної часткової власності до зміни ідеальних часток становив 3/24*43,1 = 5,4 кв.м ([PERSON].) та 1/24*43,1 = 1,8 кв.м ([PERSON].). Фактично у спільному користуванні [PERSON] (3/24), [PERSON] (1/24), [PERSON] (1/3) перебували кімнати 11 кв.м та 9.9 кв.м, тобто 20,9 кв.м. Спадкоємцем частки [PERSON] за заповітом на даний час є позивачка [PERSON] Після набуття права власності на ? частину житлового будинку житловою площею 43,1 кв.м позивачка за свій рахунок здійснила житлову добудову та будівництво надвірних споруд зі згоди інших співвласників, що підтверджується заявами відповідачів про визнання ними позову про зміну ідеальних часток, зі свого боку відповідачі також здійснили будівництво надвірних споруд, в зв'язку з чим ідеальні частки співвласників були змінені ([PERSON] - 92/100, [PERSON] 6/200), [PERSON] (2/100), разом з тим, вказані житлова добудова та надвірні споруди є власністю тієї сторони, яка здійснила їх будівництво, що підтверджується судовими рішеннями від 24.05.2004р., 27.03.2007р. та підлягає врахуванню при встановленні порядку користування житловим будинком. Пропорційно ідеальним часткам відповідачів на даний час житлова та загальна площа будинку площа становить відповідно: [PERSON] 78,1/100*6 = 4,6 кв.м, 141,6/100*6 = 8,4 кв.м; [PERSON] - 78,1/100*1 = 0,8 кв.м, 141,6/100*1 = 1,4 кв.м, тобто в сукупності 8,4 + 1,4 = 9,8 кв.м загальної площі, в толму числі 4,6 + 0,8 = 5,4 кв.м житлової. У фактичному користуванні у відповідачів перебуває житлова площа 11 + 9,9 = 20,9 кв.м та підсобні приміщення кухня № 2-1 площею 7,6 кв.м, кладову № 2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладову ІІ площею 1,8 кв.м, всього загальна площа 34,3 кв.м, що істотно перевищує розмір площі будинку, адекватній їх ідеальній частці у праві власності, чим обмежуються права позивачки на користування належним їй на праві власності частиною житлового будинку для забезпечення житлових умов членів її сім'ї. Згідно з довідкою про склад сім'ї крім позивачки у належній їй частині будинку зареєстровані та проживають донька [PERSON], зять [PERSON], онуки [PERSON], неповнолітні онуки [PERSON], 2003 р.н., [PERSON], 2013 р.н., правнук [PERSON], 2009 р.н., також без реєстрації фактично проживають ще 3 членів сім'ї - невістка [PERSON] з неповнолітніми донькою [PERSON], 2012р.н., та онуком позивачки [PERSON], 2012 р.н. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 223 від 03.03.2015р. [PERSON] призначено опікуном малолітніх [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1185 від 30.10.2015р. [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]., який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічні вимоги не підлягають до задоволення, між сторонами підлягає встановленню порядок користування будинком згідно позовних вимог [PERSON], з виділенням у користування відповідачів кімнату 9,9 кв.м та фактично займані ними підсобні приміщення будинку - кухню 7,6 кв.м, кладову 7,4 кв.м, коридор 1,6 кв.м, кладову 1,8 кв.м., надвірні споруди вбиральню літ.Е, водоколонку № 9, гараж літ.К, огорожу 8, замощення ІІ, решту приміщень житлового будинку та надвірних споруд необхідно виділити у користуванні позивачки. Встановлення такого порядку користування будинком не буде ущемлювати прав відповідачів, оскільки при такому варіанті розмір виділеної їм загальної площі 23,3 кв.м, в тому числі житлової 9,9 кв.м перевищує розмір загальної та житлової площі, пропорційний їх ідеальним часткам - відповідно 9,8 кв.м та 5,4 кв.м, також при такому варіанті має місце найменше з можливих варіантів відхилення від ідеальних часток відповідачів та фактичного порядку користування будинком. Крім того, вирішуючи питання про визначення порядку користування будинком, суд враховує також частку загальної площі будинку, що виділяється відповідачам, оскільки жиле приміщення складається з жилої кімнати та інших допоміжних приміщень. Посилання представників відповідачів на те, що при такому варіанті суттєво погіршаться житлові умови відповідачів та членів їх сім'ї суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти первісного позову, так як позивачка ні за законом, ні за договором не є зобов'язаною забезпечувати житлові умови відповідачів, передбачені законом підстави для обмеження у такий спосіб права користування позивачки належним її на праві власності житлом відсутні, також підтверджено наявні потреби позивачки використання своєї власності для забезпечення проживання своїх десяти членів сім'ї, в тому числі двох онуків, які залишились без батьківського піклування та перебувають під опікою сім'ї позивачки. Зважаючи на наявність потреби відповідачів у поліпшенні житлових умов в зв'язку з невеликою площею будинку у їх праві власності, останні вправі стати на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання, або вживати заходів для придбання житла за власний рахунок. В будь-якому випадку режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Що стосується доводів про те, що фактичний порядок користування двома кімнатами склався з часу придбання частини будинку батьками [PERSON] [PERSON] та [PERSON], суд бере до уваги, що належну [PERSON] частку у праві власності успадкувала за заповітом позивачка [PERSON], а тому збереження фактичного порядку користування будинком фактично позбавляє позивачку користування вказаною спадщиною за заповітом [PERSON] Також при фактичному користуванні займана відповідачами площа будинку явно не є адекватною розміру їх часток у праві власності на спільне майно, тоді як згідно висновку у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, при цьому суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Outcome: dismissed