Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2004 року , яке набрало законної сили суд вирішив: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі ј всіх видів заробітку, починаючи з 12.08.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. В листопаді 2004 року вона звернулась до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №2-2977/2004. У березні 2006 року матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2977/2004 передано до відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Проте відповідач не виконує рішення суду, не сплачує аліменти. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана виплачувати аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з січня 2017 року по листопад 2017 включно, розмір якої становить 13 692,25 грн. Загальний розмір неустойки за період з січня 2017 року по листопад 2017 року становить 4157,43 грн. Отже, наявні всі фактичні і юридичні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період несплати з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року в сумі 4157,43 грн. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача направив до суду письмову заяву, згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2002 року по 27 вересня 2005 року , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві серія І-БК №166119. У період перебування у шлюбі у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві серія І-БК №1237200. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку починаючи з 12.08.2004 року і до повноліття дитини. На виконання рішення суду про стягнення аліментів 23.09.2004 року Святошинським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист 2-2977/2004. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] не сплачував аліменти, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 13 грудня 2017 року виданої Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київськ5ій області заборгованість становить 13 692,25 грн грн. станом на 13.12.2017 р. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Оскільки, згідно з положеннями Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду при розгляді по цій категорії справ. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 Сімейного кодексу Українивідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція, виходячи з якої, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З огляду на викладене сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за 2017 рік становить: січень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені); лютий 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 28 день = 348,53 грн. - сума неустойки (пені); березень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 373,42 грн. - сума неустойки (пені); травень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені); червень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 373,42 грн. - сума неустойки (пені); липень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені); серпень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені). вересень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 30 день = 373,42 грн. - сума неустойки (пені). жовтень 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 385,87 грн. - сума неустойки (пені). листопад 2017 року нарахована сума аліментів 1244,75 грн. х пеня (1%) х 31 день = 373,42 грн. - сума неустойки (пені). Загальний розмір неустойки за період з січня 2017року по листопад 2017 року складає 4157,43 грн. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Вимоги позивача відповідачем не спростовані.Оскільки відповідач, всупереч вимогамст. 12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 4157,43 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved