Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КС «ЗаРаз», в якому просить визнати недійсним кредитний договір від 10 вересня 2014 року № КВ-00177/09-14/2305, укладений між нею та КС «ЗаРаЗ» та застосувати наслідки недійсності основного правочину; витребувати у КС «ЗаРаЗ» договір Іпотеки за реєстровим № 3017, посвідчений 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь нарахований відсоток по кредитному договору від 10 вересня 2014 року № КВ-00177/09-14/2305 у сумі 98 343 грн. 38 коп.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь суму сплачених процентів за користування кредитом по кредитному договору від 10 вересня 2014 року № КВ-00177/0-14/2305 у розмірі 8 930 грн.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь суму нарахованих штрафних санкцій по кредитному договору від 10 вересня 2014 року № КВ-00177/09-14/2305 у розмірі 112 262 грн. 12 коп.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь внеску у резервний капітал у розмір 1 000 грн.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь обов'язкового пайового внеску на суму 1,00 грн.; стягнути з КС «ЗаРаЗ» на її користь вступного внеску у розмірі 10,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 10 вересня 2014 року між нею та КС «ЗаРаЗ» укладено кредитний договір № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого КС «ЗаРаЗ» зобов'язується надати грошові кошти у кредит [PERSON] па суму 73 811.00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Кредитним Договором, з урахуванням взаємного погодження Сторонами зміни відсоткової ставки... (п. 1.1.). Строк дії Кредитного Договору 12 (дванадцять) місяців з 10 вересня 2014 року до 10 вересня 2015 року (п. 1.4. Кредитного договору). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] було укладено договір застави № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язання перед КС «ЗаРаЗ» по кредитному договору № КВ-00177/09-14/2305 зобов'язується повернути кредит у розмірі 73 811,00 гри. у строк до 10 вересня 20!5 року, сплачувати відсотки за користування кредитом, пені, та інших зобов'язань, передбачених Договором, строком до повною виконання зобов'язань, що випливають з вищевказаного Договору та додатків до нього, передає в заставу КС «ЗаРаЗ» належне йому майно, відповідно до опису майна (п. 1.2. Договору Застави). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному Договору було укладено Договір Іпотеки за реєстровим № 3017, посвідчений 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про кредитні спілки» членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов'язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, тому 10 вересня 2014 року [PERSON] було сплачено: внесок в резервний капітал у сумі 1000 (одна тисяча) грн.; обов'язковий пайовий внесок на суму 1 (одна) грн.; вступний внесок на суму 10 (десять) грн. Проте, грошові кошти в розмірі, визначеному у п. 1.1. Кредитного Договору [PERSON] було отримано не в повному обсязі, так до видачі через касу КС «ЗаРаЗ» [PERSON] отримано лише 60 000 грн. Частину грошових коштів КС «ЗаРаЗ» зарахував як плату за оформлення кредиту (послуги нотаріуса, держмито, комісія брокеру тощо). Але, в Кредитному договорі не передбачено вартість таких супутніх послуг при оформленні кредиту та відповідно відсутня калькуляція надані послуги. На виконання прийнятих на себе зобов'язань по Кредитному Договору, [PERSON] сплачено нарахований процент за користування кредитом, а саме : 01.10.2014 3000 грн. (три тисячі гривень) квитанція до прибуткового касового ордера № 897; 05.11.2014 3000 грн. (три тисячі гривень) квитанція до прибуткового касового ордера № б/н; 05.12.2014 - 2100 грн. (дві тисячі сто гривень) квитанція до прибуткового касового ордера № б/н; 09.12.2014 - 820 грн. (вісімсот двадцять грн.) квитанція до прибутковою касового ордера № 1075. З січня місяця 2015 року через скрутне фінансове становище та хвороб), а саме: з 25.12.2014 по 05.01.2015 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з гіпертонічним кризом (що підтверджується випискою - додається), та не могла оплачувати відсотки по кредиту, що спричинило виникнення заборгованості. 08.05.2015р. КС «ЗаРаЗ» на адресу [PERSON] було надіслано повідомлення про наявність заборгованості за Кредитним Договором, а саме: КС «ЗаРаЗ» повідомив, що станом на 08.05.2015 року борг складає: 283 502 гри. 98 кои. (двісті вісімдесят три тисячі п'ятсот дві гривні дев'яносто вісім копійок), І них: - нарахований відсоток становить 98 343 грн. 38 коп.. - борг по тілу кредиту 72 897 грн. 48 коп., - сума нарахованих штрафних санкцій 112 262 грн. 12 коп. КС «ЗаРаз» у повідомленні просив перерахувати протягом 10 днів з дня отримання листа вищевказану суму. В травні зателефонував КС «ЗаРаЗ» та повідомив про наявність заборгованості у розмірі 283 502 грн. 98 коп.Та було запропоновано призупинити на місяць штрафні санкції з тією умовою, що за цей час [PERSON] буде продану квартиру, з метою виплати кредиту. 09.06.2015 року [PERSON] продану квартиру за адресою: [ADDRESS]. В порядку заборгованості було передану суму 283 502 грн. 98 коп. КС «ЗаРаЗ» та про що було видано довідку № 242/15, про те, що кредитний договір закритий та заборгованості немає, однак не надано ні квитанції, ні іншого розрахункового документу, який би підтвердив внесену суму. На думку позивача, умови кредитного договору № КВ-00177/09-14/2305 є несправедливими та такими, що суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків а шкоду споживача. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав викладених у ньому просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до пункту 7 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляд) цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, законом встановлена презумпція правомірності правочину і він може бути визнаний судом недійсним тільки з передбачених законом підстав. Зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цього Кодексу. Статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв'язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року між [PERSON] та КС «ЗаРаЗ» укладено кредитний договір № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого КС «ЗаРаЗ» зобов'язується надати грошові кошти у кредит [PERSON] па суму 73 811.00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Кредитним Договором, з урахуванням взаємного погодження Сторонами зміни відсоткової ставки... (п. 1.1.). Строк дії Кредитного Договору 12 (дванадцять) місяців з 10 вересня 2014 року до 10 вересня 2015 року (п. 1.4. Кредитного договору). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] укладено договір застави № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язання перед КС «ЗаРаЗ» по кредитному договору № КВ-00177/09-14/2305 зобов'язується повернути кредит у розмірі 73 811,00 гри. у строк до 10 вересня 20!5 року, сплачувати відсотки за користування кредитом, пені, та інших зобов'язань, передбачених Договором, строком до повною виконання зобов'язань, що випливають з вищевказаного Договору та додатків до нього, передає в заставу КС «ЗаРаЗ» належне йому майно, відповідно до опису майна (п. 1.2. Договору Застави). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному Договору було укладено Договір Іпотеки за реєстровим № 3017, посвідчений 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 10.09.2014 року на засіданні Правління Всеукраїнської громадської організації «Альянс взаємодопомоги» було прийнято рішення про прийняття в члени ВГО «Альянс взаємодопомоги» [PERSON], що підтверджується витягом з Протоколу засідання Правління Всеукраїнської громадської організації «Альянмс взаємодопомоги» від 10.09.2014 р. (а.с.93). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про кредитні спілки» - кредитна спілка діє на основі статуту, що не суперечить законодавству України. Відповідно до Розділу 6 Статуту КС «ЗаРаЗ», в редакції що діяла на момент укладання між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] кредитного договору, членом кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства,які постійно проживають на території України, об'єднані ознакою членства в кредитній спілці - є членами Всеукраїнської громадської організації «Альянс взаємодопомоги». За приписами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов'язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. 10.09.2014 року [PERSON] на рахунок КС «ЗаРаЗ» було внесено обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером №805 (а.с.17). Вказані обставини свідчать про набуття [PERSON] членства у КС «ЗаРаЗ» 10.09.2014 року. У відповідності до п. 21 статуту КС «ЗаРаЗ», який наголошує, що кредитна спілка надає кредити лише своїм членам на підставі заяви члена спілки за рішенням кредитного комітету. 10.09.2014 року [PERSON] було складено відповідну заяву та заповнено анкету (а.с.92). Пунктом 21.3 статуту передбачено, що при прийнятті кредитним комітетом рішення про надання кредиту, між кредитною спілкою та позичальником укладається кредитний договір, в якому визначаються строк та умови повернення кредиту. 10 вересня 2014 року між [PERSON] та КС «ЗаРаЗ» укладено кредитний договір № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого КС «ЗаРаЗ» зобов'язується надати грошові кошти у кредит [PERSON] па суму 73 811.00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Кредитним Договором, з урахуванням взаємного погодження Сторонами зміни відсоткової ставки... (п. 1.1.). Строк дії Кредитного Договору 12 (дванадцять) місяців з 10 вересня 2014 року до 10 вересня 2015 року (п. 1.4. Кредитного договору). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] укладено договір застави № КВ-00177/09-14/2305, відповідно до якого [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язання перед КС «ЗаРаЗ» по кредитному договору № КВ-00177/09-14/2305 зобов'язується повернути кредит у розмірі 73 811,00 гри. у строк до 10 вересня 20!5 року, сплачувати відсотки за користування кредитом, пені, та інших зобов'язань, передбачених Договором, строком до повною виконання зобов'язань, що випливають з вищевказаного Договору та додатків до нього, передає в заставу КС «ЗаРаЗ» належне йому майно, відповідно до опису майна (п. 1.2. Договору Застави). 10 вересня 2014 року між КС «ЗаРаЗ» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному Договору було укладено Договір Іпотеки за реєстровим № 3017, посвідчений 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. Таким чином, оскільки при укладанні кредитного договору сторонами було дотримано в повній мірі процедуру набуття членства [PERSON] у кредитній спілці, нею було сплачено обов`язковий пайовий внесок, також позичальник був ознайомлений зі статутом та положеннями КС «ЗаРаЗ», про що свідчить її підпис у заяві на отримання кредиту, крім того, підписи сторін у самому кредитному договорі вказують на те, що всі істотні умови погоджено, тому суд не вбачає підстав визнання кредитного договору № КВ-00177/09-14/2305 від 10.09.2010 року недійсним і за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити. Позивач посилається на недотримання КС «ЗаРаЗ» вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору (ч. 6 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів»). Протягом дії договору ( протягом чотирнадцяти днів з дня підписання) відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», згоду на укладення даного кредитного договору не відкликав, тобто позивач заперечень щодо укладеного договору протягом цього часу не мав. За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Даючи юридичну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та поясненням, враховуючи те, що при підписанні Кредитного договору позивачу були відомі умови договору, а також враховуючи вимоги ст. 627 ЦК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним кредитного договору № КВ-00177/09-14/2305 від 10.09.2014 року необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.3 ст.6 цього Кодексу сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, і врегулювати свої відносини на власний розсуд, за виключенням, коли в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає зі змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. За змістом частини 2 зазначеної норми Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак, як то: умови договору порушують принцип добросовісності ( п.6.ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору, він містить всі істотні його умови щодо предмету договору, об"єкту кредитування, умов надання та забезпечення кредиту. Зазначене спростовує доводи позивача про те, що йому не було надано достовірної інформації щодо всіх істотних умов договору. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наведені ним умови оскаржуваного договору містять істотний дисбаланс прав та обов'язків його сторін. Вказаний договір був спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків сторін, і їх волевиявлення було вільним. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, а відтак позов задоволенню не підлягає. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Враховуючи те, що відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачем, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed