Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 35399,10 грн та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до багатоквартирного будинку, що по [ADDRESS] , власником і споживачем якого є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Вказує, що відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за нею станом на 01.06.2021 р. (за період з 01.02.2014 року по 01.05.2021 року) утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 35399,10 грн. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. В судове засідання представник позивача подала клопотання, в якому просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. 18 жовтня 2021 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та залишення позову без розгляду, оскільки нею сплачено заборгованість у межах 3 років. Суд, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив таке. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , власником і споживачем якого є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що споживачем здійснювалася частково оплата за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та станом на 01.06.2021 р. (за період з 01.02.2014 по 01.05.2021 року) виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 35 399,10 грн. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» №442 від 23 квітня 2014 року зі змінами затвердженими постановою НКРЕКП №569 від 23 травня 2014 року, постановою НКРЕКП №664 від 13 червня2014 року та №1171 від 31 березня 2015 року. Постановою НКРЕКП №1101 від 09 червня 2016 року та №1536 від 28 грудня 2017 року, №1791 від 11 грудня 2018 року. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач не виконує належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість в розмірі 35399,10 грн., що стверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Разом з тим, суд, враховуючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, вважає, що стягненню підлягає заборгованість в розмірі 16124,29 грн. За приписами ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що відповідач користувався усіма наданими їй послугами, проте не оплачувала їх у повному обсязі, у зв`язку з чим в період з 01.02.2014 року по 01.05.2021 року в неї утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 35 399,10 грн. При цьому часткова оплата комунальних послуг відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про визнання боргу за спірний період. З оборотної відомості № 00107937 вбачається, що у травні - червні, у вересні - листопаді 2014 р., у серпні, жовтні, листопаді 2016 р.. у грудні 2018 р., у січні 2019 р., у січні 2020 р., у березні - травень 2021 р. відповідачем внесені проплати за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, проте доказів того, що вказані проплати здійснено відповідачем за червень 2021 року, а не частково погашено заборгованість за період з лютого 2014 року по травень 2018 року суду не надано. Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 15.07.2021 року. Послуги, надані у червні 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 червня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з червня 2018 року. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, є обґрунтованим. При цьому, позивачем не надано суду доказів переривання позовної давності та поважності причин пропуску строку позовної давності та останній не просить такий строк поновити. Відтак, суд в частині позовних вимог про стягнення боргу за період з лютого 2014 по червень 2018 р. відмовляє, у зв"язку з пропуском позовної давності. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячого водовідведення з червня 2018 року по червень 2021 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 16124,29 грн. Проте, судом встановлено, що відповідачем в ході розгляду справи було сплачено заборгованість на загальну суму 16 745 грн. 50 коп., що стверджується квитанціями від 21.09.2021 року, від 14.09.2021 року, від 01.09.2021 року та від 27.08.2021 року. Тобто, суд доходить висновку, що відповідачем в межах позовної давності сплачена заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відтак, суд відмовляє в частині стягнення боргу за період з червня 2018 року по червень 2021 року, за безпідставністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у позові, сплачений судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed