Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому на праві власності належало домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], належало членам колгоспного двору, головою якого був спадкодавець. [INFO] померла мати позивачки [PERSON], яка також була членом вищевказаного колгоспного двору. Заповіт від імені спадкодавців не складався. Оскільки, позивачка проживала і продовжує проживати у вказаному домоволодінні то звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків за законом, однак нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у свідоцтва про право власності на житловий будинок зазначено, що домоволодіння належить членам колгоспного двору , а отже слід визначити частки кожного з членів двору. Тому позивачка звернулася до суду і просить суд визнати за нею право власності на ? частини домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачки [PERSON] надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10), а [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, що зареєстроване за № 17 від 14.02.1990 року, будинок вцілому по [ADDRESS] належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Сівко-Калуської сільської ради від 18.04.2016 року за №394 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.17). При зверненні позивача до Калуської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено, що домоволодіння належить в цілому голові колгоспного двору [PERSON] та членам колгоспного двору, а отже слід визначити частки кожного з членів двору (а.с12). З довідки Сівко-Калуської сільської ради від 18.04.2016 року за №394 вбачається, що за [PERSON] в погосподарській книзі №2 значиться домоволодіння, що складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], що відноситься до колгоспного двору і розташоване на неприватизованій земельній ділянці (а.с.17). У відповідності до технічного паспорту ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 03.03.2016 року вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] становить 263 834 грн. (а.с.6-9). Відповідно до ст. 120,123 ЦК УРСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та кожний з них має рівну частку. Згідно Закону України «Про власність» з 15.04.1991 року відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну спільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім"ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними (ст. 17 Закону України «Про власність») . Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст. 17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. У відповідності до довідки Сівко-Калуської сільської ради №408 від 25.04.2016 року з'ясовано, що у відповідності до запису у по господарській книзі №1 станом на 30.06.1990 року господарство за №1231 за адресою [ADDRESS] відносилося до категорії «колгоспний двір» і у ньому проживали: [PERSON]- голова двору, дружина [PERSON], дочка [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.27). Згідно з чинною на той час ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, то відповідно кожному, хто проживав у колгоспному дворі на момент оформлення права власності повинно було б належати по 1/4 даного будинковолодіння. Таким чином на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину в розмірі ? частки колгоспного двору і маючи належну їй частку в колгоспному дворі в розмірі ? частини, де загалом її частка складає ? частини. Відповідач [PERSON] є онуком спадкодавців , тобто спадкоємцем другої черги, якому належить як члену колгоспу ? частка, і не заперечує проти прийняття спадщини його матір»ю. Тому суд визнає позивача таким, що прийняла спадщину після смерті батьків і за нею слід визнати право власності на ? частину спадкове майно, а саме на відповідну частину житлового будинку з господарськими спорудами розміщеного на неприватизованій земельній ділянці в с. Сівка-Калуська по вул.І.Франка,93 Калуського району. Згідно ст. 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на ? майна колгоспного двору з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved