Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з сина на своє утримання, посилаючись на наступні обставини. Вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Крім сина, має ще й доньку [PERSON] , [INFO] . Їй на теперішній час 65 років і вона є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію. З грудня 2018 року по лютий 2019 року її пенсія складала 1 610 грн. 62 коп. на місяць, а з березня по квітень 2019 року її пенсія складала 1 781 грн. 47 коп. на місяць. Цієї мізерної пенсії ледве вистачає на ліки, не говорячи вже про харчування, оплату комунальних послуг та інші потреби. Її донька їй допомагає і з травня 2019 року вона фактично проживає у доньки і перебуває на її утриманні. А її син [PERSON] від надання їй допомоги ухилився, хоча чудово знає, що вона хворіє і потребує допомоги своїх дітей. Її син постійно виїжджає за кордон на заробітки і має можливість надавати їй фінансову допомогу але не робить цього. Сім`ї у сина немає і аліментів він нікому не платить. Тому просить суд стягнути з її сина [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі ј частини всіх його заробітків щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, довічно. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити (а.с.17, 20). Відповідач до суду не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином смс-повідомленням, судовою повісткою з поштовим повідомленням та оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади». Однак, до суду не прибуває, про причини неявки суд не повідомляє, будь-яких заперечень, відгуку на позов або заяв не надає. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико - соціальними експертними комісіями МСЕК. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Відповідно до ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків ц твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] , [INFO] (а.с.10), є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4), і перебуває на обліку в Нікопольському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує мінімальну пенсію (а.с.6-7). На думку суду, отримувана позивачкою мінімальна пенсія, з огляду на офіційно визначений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, ціни на ліки та проживання, не забезпечує її потреб на харчування, лікування, життя тощо. Однак, суд враховує ту обставину, що позивачка проживає у своєї рідної доньки (про що сама повідомила суд), яка частково утримує її, має пенсійне забезпечення, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved