Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «ГОЛОС.ЮА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що йому стало відомо про те, що [INFO] та [INFO] в Подільському районі міста Києва біля виходу з станції метрополітену «Контрактова площа» [PERSON] роздає листівки зі змістом, що, на думку позивача, принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Позивачу також стало відомо, що вказану інформацію, [PERSON] отримала в мережі Інтернет на веб-сайті: golos.ua, який належить ТОВ «ГОЛОС.ЮА», і вирішила її роздрукувати і розповсюдити, шляхом роздавання листівок перехожим. Крім того, [INFO]. ТОВ «ГОЛОС.ЮА» на своєму веб-сайті також опублікував статтю під назвою «[INFO]». Позивач, вважає, що вся вищезазначена інформація не базується на належних та допустимих доказах та одночасно принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як Народного депутата України. За таких обставин він змушений був звернутись з вищевказаним позовом, з метою захисту свого порушеного права. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 44). [PERSON] свого права на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце була повідомлена належним чином (а.с. 32, 39). Подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснити за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 33). Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. ТОВ «ГОЛОС.ЮА» не забезпечив явку до суду свого представника. Про день, час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином (а.с. 31, 40, 43). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача ТОВ «ГОЛОС.ЮА» не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів (ч. 2 ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 24.06.2016р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані сторонами письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Ст. 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ст. 10 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року ратифікованої Верховною Радою України, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію. Згідно з п. 2 ст. 10 Конвенції, здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У статті 297 ЦК України закріплено право на повагу до гідності та честі. Згідно з вказаною статтею кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Стаття 299 ЦК України передбачає право на недоторканість ділової репутації і визначає, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», інформацією є будь - які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно з ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права і інтереси юридичних осіб. З матеріалів справи вбачаться, що право позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації було порушено шляхом розповсюдження недостовірної інформації, яка містилась у листівках та через розміщення її в мережі Інтернет. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. П.12 вищевказаної Постанови регламентує, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання неможливо встановити належним відповідачем є власник веб-сайта на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. У п. 15 вищевказаної Постанови зазначено, що при розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. В цьому контексті, факт поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб відповідачами, об'єктивно встановлено судом. Дослідженими у справі письмовими доказами достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно [INFO] та [INFO] біля виходу зі станції метрополітену «Контрактова площа» в м. Києві роздавала листівки перехожим зі змістом, що принижують честь, гідність, ділову репутацію позивача. Вказана обставина справи не потребує доказування, адже у заяві, яка надійшла до суду 06.06.16р. відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [INFO] листівки наступного змісту було поришено [PERSON]: «Набирает обороты коррупционный скандал в Киевской области, связанный с назначением на должность главы администрации Сквирского района [PERSON]. По информации источника «Голос.ЮА» в Киевском областном совете, народный депутат [PERSON] в начале апреля 2016 года заплатил 20 тыс долларов США губернатору Киевской области [PERSON] за назначение на должность главы Сквирской районной администрации [PERSON]. По договоренности, [PERSON] передал 20 тыс долларов [PERSON] в начале апреля, а уже 26 числа вышло распоряжение Президента Украины №155/2016-рп, которым был назначен [PERSON]. Ни для кого в области не секрет сколько стоит назначение на должность главы района. Делается это настолько нагло и бесстыдно, что [PERSON] не хватает только вывесить прейскурант на продажу должностей на официальном сайте обладминистрации. Все назначения в администрации [PERSON] - это либо "трудоустройство" родственников, либо продажа должностей". Сам по себе [PERSON] не самостоятельный игрок и во всем слушается своего босса и главного спонсора - [PERSON]. 6 мая [PERSON] вместе с [PERSON] поехали в Сквиру, чтобы "закрепить" сделку. На официальном мероприятии из ВИП-персон присутствовали только [PERSON] и [PERSON]. Депутат [PERSON] выразил мнение, что [PERSON] прекрасно справится с задачами, которые перед ним ставит государство. Видимо под государством, в этом случае он подразумевает себя, поскольку, кто платит, тот и заказывает музыку. А про его бизнес интересы в области уже достаточно писали СМИ, не буду повторяться». Поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб відповідачем ТОВ «ГОЛОС.ЮА» об'єктивно підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи. Судом також встановлено, що інформація під заголовком «Киевский губернатор [PERSON] взял 20 тыс долларов с нардепа [PERSON] за назначение главы района», яка вище висвітлена, також була розміщена на сайті http://ru.golos.ua//, що підтверджується доданою до матеріалів справи роздруківкою із сайту (а.с. 10). На сайті http://ru.golos.ua// було також розміщено інформацію під заголовком «[INFO]», що підтверджується доданою до матеріалів справи роздруківкою із сайту (а.с. 11) з наступним змістом: «Компания ООО «Укрзернотранс-К», принадлежащая народному депутату [PERSON], фигурирует в уголовномделе по фактам неуплатыналогов в крупномразмере. Об этомсообщает Ура-Информ. Об этом свидетельствуют данные Единого государственного реестра судебных решений. В июне 2015 года Печерский районный суд г. Киева рассматривал уголовное дело № 757/6634/15-к, в котором фигурирует компания [PERSON] и установил, что с целью уклонения от уплати налогов безосновательно завышался налоговый кредит и валове расходы. Для этого использовались реквизиты компании с признаками фиктивности - ООО «Топделгрупп», ООО «Обериг», ООО «Нибус» и ЧП «Мира Ко». Все эти компания якобы предоставляли рекламные услуги ООО «Укрзернотранс-К», но фактически они выполнены не были. При этом, на счета фиктивных фирм было переведено более 41 млн. грн. В результате, государственный бюджет недополучилболее 2,5 млн налоговых поступлений. Для вивода средств также использовалась компания ООО «Транссеть» (код 36387427). Она зарегистрирована по адресу [INFO]. Здесь же расположены большинство фирм, принадлежащих [PERSON], в частности, и «Метрудтрансом». В 2014 году ООО «Транссеть» признали налоговой ямой, в 2015 году декларации по НДС подавались им с нулевыми показателями. В прессе уже сообщалось о том, что в настоящее время правоохранительные органы проверяют информацию о фиктивной предпринимательской деятельности компаний, принадлежащих народному депутату [PERSON]. По данным СМИ, речь идет о фактах уклонения от уплати налогов на сумму около 45 млн. грн, и переводе в наличные собственных доходов с использованием бестоварных хозяйственных операций. О результатах расследования пока не сообщается. Как известно, бизнес [PERSON] построен на предоставлении экспедиторских услуг и эксплуатации вагонов «Укрзализныци». Его компания нерідко выигрывают государственные тендеры. В январе 2015 года «Метрудтранс», владельцем котрого числится доверенное лицо нардепа [PERSON], заключил договор с госпредприятием «Рогатинское лесное хозяйство». Согласно контракту, фирма обв'язалась предоставить услуги по перевозке ж/д транспортом на общую сумму 1, 550 млн грн. По данным СМИ, конкуренции у «Метрудтранса» на тендере фактически не было. Единственным соперником фирмы был «Монолиттранскомпани», учредителем которой является земляк [PERSON] [PERSON]. Суммарно в период 2012-2015 гг «Метрудтранс» получил более 27 млн грн государственных денег от лесхозов». Судом також встановлено, що саме цю інформацію було поширено відповідачем [PERSON], шляхом розповсюдження листівок в Подільському районі міста Києва біля виходу з станції метрополітену «Контрактова площа» [INFO] Судом, достовірно встановлено, що власником вебсайту http://ru.golos.ua// є ТОВ «ГОЛОС.ЮА». Відтак, відповідальність за поширення на ньому інформації несе саме ТОВ «ГОЛОС.ЮА». Стосовно елемента юридичного складу правопорушення як то: поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, судом встановлено, що інформація, яка містилась в розповсюджених відповідачем [PERSON] листівках та інформація, розміщена на веб-сайті в мережі Інтернет відповідачем ТОВ «ГОЛОС.ЮА», стосується саме позивача. Судом одночасно встановлено, що поширена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності. П.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» регламентує, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно із ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Виходячи з презумпції добропорядності та враховуючи те, що відповідачами не було доведено належними та допустимими доказами факт поширення ними інформації, яка відповідає дійсності, суд приходить до висновку про те, що оспорювана інформація є недостовірною. В контексті елемента юридичного складу правопорушення як то: поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, судом встановлено наступне. Як зазначається в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах навколишніх, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відтак, суд приходить до висновку, що оспорювана інформація, порушує особисті немайнові права позивача, а саме право на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. У даному конкретному випадку має місце повний склад зазначеного правопорушення відповідачами особистих немайнових прав позивача. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відтак, суд приходить до висновку, що шляхом розповсюдження недостовірної інформації через розміщення її в мережі Інтернет та через розповсюдження листівок, відповідачами були порушені особисті немайнові права позивача, а саме: право на честі, гідність та ділову репутацію. На підставі викладеного, з урахуванням ст.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ст.ст. 3, 32, 68, Конституції України, ст. ст. 23, 270, 275, 277, 297, 299 ЦК України,

Outcome: approved