Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У жовтня 2019 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування шкоди, якою просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 29577,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. а також сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. та 6800,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що внаслідок ДТП, яке сталось 06.04.2019 року о 17 год. 30 хв. в с. Оникієве Маловисківського району Кіровоградської області по вул. Мічуріна з вини водія [PERSON] під керуванням автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений автомобіль марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу. 06.05.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» де був застрахований автомобіль марки «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 13046,00 грн. Проте, витрати на відновлення пошкодженого автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] становлять 42689,00 грн., тому просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичними витратами на ремонт автомобіля та виплаченим страховим відшкодування, що становить 29577,00 грн. Крім того, внаслідок винних та неправомірних дій позивачу було заподіяно моральну шкоду яку він оцінює в сумі 5000,00 грн. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2020 року позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки передано до Святошинського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31.08.2020 року вказану справу прийнято до провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в відсутності позивача та його представника. Представник ПрАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, яким просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. В статті 6 Закону зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або визначення робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 06.04.2019 року о 17 год. 30 хв. в с. Оникієве Маловисківського району Кіровоградської області по вул. Мічуріна [PERSON] під керуванням автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожню обстановку під час руху заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Вина водія [PERSON] підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 06.04.2019 року (а.с. 24). Автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 5041932 від 25.03.2019 року. З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] 18.04.2019 року звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 25). Відповідно до платіжного доручення № 23581 від 06.05.2019 року позивачу ПрАТ «СГ «ТАС» було виплачено страхове відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 13112,00 грн. (а.с. 40). Проте, як зазначає позивач, вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] відповідно до наряду-замовлення № 961 від 22.07.2019 року ФОП « [PERSON] » становить 42689,00 грн. (а.с. 17). Таким чином, на думку позивача підлягає стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальні збитки в розмірі 29577,00 грн., із розрахунку ( 42689,00 грн. фактичні витрати по ремонту пошкодженого автомобіля - 13112,00 грн. сума виплаченого страхового відшкодування). Відповідно до п. 2.1., ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону». Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна\, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна». Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування та погодився з розміром шкоди у сумі 13112,00 грн. Як вказує ПрАТ «»СГ «ТАС», та не заперечується позивачем, АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у повному обсязі у розмірі 13112,00 грн , згідно заяви про страхове відшкодування поданої позивачем. Таким чином, ПрАТ «СГ«ТАС» діяло в межах ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а саме відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, згідно якого [PERSON] була подана до ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування в якій погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 13112,00 грн. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду». Постановою Верховного суду від 06.06.2018р. у справі № 357/3729/17 встановлено, що факт сплати страхового відшкодування у розмірі, погодженому між страховиком та потерпілим, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування у більшому розмірі. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні експертизи пошкодженого майна, а отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків в сумі 29577,00 грн. задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12та81 ЦПК України. Позивач посилається на те, що зазнав душевних страждань через пошкодження його майна і неможливістю належним чином користуватися автомобілем, чим заподіяно йому моральну шкоду, розмір якої ним оцінено в 5000,00 грн. Вважає, що саме ці кошти має відшкодувати ПрАТ «СГ «ТАС» як компенсацію заподіяної позивачу моральної шкоди. Разом з тим, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди. Крім того, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, та позивачем не надано будь-яких доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на обґрунтування, викладеного в позові. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Оскільки в позові відмовлено повністю, відповідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та правничої допомоги суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed