Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка в даний час перебуває на утриманні позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 09.01.2014 року та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право дитини на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину на належному рівні. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2019 року складає 1699 гривень. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити повністю. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, починаючи з 15 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 15 липня 2019 року. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що мінімальна ставка судового збору з позовних заяв майнового характеру становить 768,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, який необхідно було б сплатити позивачу при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 384,20 грн. судових витрат у вигляді судового збору. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial