Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.11.2017 р. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому прохає, уточнивши свої позовні вимоги, прохала стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» на її користь заборгованість в сумі 204366,50 грн. з яких 168\~094,79 грн. по заробітній платі, та 36\~271,71 грн. середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум. В обґрунтування позову вказувала, що в період з 17.04.2007 року по 30.09.2017 року вона працювала у ПАТ «Пласт» на посаді бухгалтера, з якої звільнена у зв»язку закінченням терміну трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. При звільненні була ознайомлена з наказом, отримала трудову книжку, однак підприємство не виплатило їй належну заробітну плату та до цього часу не розрахувалось з нею. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити повністю, пояснення надала аналогічно викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, вказала, що заборгованість виникла не з їх вини, внаслідок того, що правоохоронними органами була заблокована діяльність підприємства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та підтверджено документально, що згідно трудової книжки від 01.08.2014 року позивачка [PERSON] в період з 17.04.2007 року по 30.09.2017 р. працювала у ПАТ «Пласт» на посаді бухгалтера, з якої була звільнена у зв»язку з закінченням терміну трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу не був сплачений, до теперішнього часу заборгованість по заробітній не сплачена. Згідно довідки № 06.10.2017 року ПАТ «Пласт» [PERSON] дійсно працювала за основним місцем роботи в ПрАТ «Пласт» бухгалтером, та її середньоденна зарплата за останні два місяці 711,21 грн. Заборгованість по заробітні платі складає 168\~094,79 грн. Згідно ст.\~ст. 74-84 КЗпП України\~громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку середнього заробітку за весь час затримки здійсненого позивачкою, і з яким погоджується суд, час затримки з 01.10.2017 року по 12.12.2017р. Згідно виробничого календаря за 2017 рік цей період складає жовтень: 21 робочий день, листопад 22 робочих дні; грудень 8 робочих днів. Отже кількість днів затримки виплати заробітної плати - 51 робочий день. Розмір середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати: 51 роб. день х 711,21 грн. = 36\~271,71 грн. За таких обставин, суд\~\~приходить\~\~до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні, сумм. Оскільки позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача.

Outcome: approved