Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, в якому просили стягнути з відповідачки на користь відповідача суму заборгованості за договором оренди №3Р-295/1 торговельного місця від 01.02.2013 року в розмірі 7334,24 грн., в т.ч. основного боргу 5634,24 грн. та пені в розмірі 1700,00 грн. та стягнути судові витрати. Представник позивача КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради в судове засіданні не зявилась, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позов підтримують в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника , проти задоволення позову не заперечували. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена наладженим чином. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про організацію міського комунального ринку «Речовий» на земельній ділянці у кварталі, обмеженому вулицями Фрунзе, Чапаєва, [PERSON], Шевченка» від 03.08.2011 року № 225 організовано міський комунальний ринок «Речовий», якому видано реєстраційне свідоцтво ринку № 45, що зареєстрований у [INFO]. 07.12.2016 року КП «Полтава Севіс» Полтавської міської ради отримано нове реєстраційне свідоцтво ринку «Речовий № 5" в звязку зі зміною назви вулиці, на якій розміщено ринок. Так, у відповідності до п. 2 даного Рішення визначено, що організацію та забезпечення створення належних умов для провадження торговельної діяльності на ринку згідно із Правилами торгівлі на ринках, покладено на [PERSON] підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради. У відповідності до п.3.3 даного рішення, позивач зобовязаний забезпечувати укладення договорів оренди торговельних місць з фізичними особами підприємцями. Так, 01 лютого 2013 року між КП «Полтава-Сервіс» ПМР та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди № 3Р-295/1 торговельного місця № 295 сектору 3, яке розташоване на території комунального ринку «Речовий» за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 34а. Пунктом 1.1 даного Договору визначено, що предметом договору є торговельне місце сектору 3 № 295 загальною площею 4 кв.м., що розташоване на території комунального ринку «Речовий» за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 34а, та надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендареві для провадження торговельної діяльності. У відповідності до п. 1.4 договору оренди визначено, що орендар набуває права користування обєктом оренди з дня підписання даного договору. Згідно умов даного договору вбачається, що у відповідності до п. 3.2 вказаного договору орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендавцю орендну плату, розмір якої визначений п. 4.1. даного договору та становив 234,75 грн. на місяць з терміном сплати до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем взяті на себе зобовязання за договором оренди надано торгове місце у відповідності до умов договору. При цьому, відповідачем свої зобовязання за договором в частині своєчасної оплати за користування торговельним місцем відповідачка належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед КП «Полтава-Сервіс» ПМР за договором № 3Р-295/1 від 01.02.2013 року за період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року, включно в розмірі 5634,24 грн.. Так, судом встановлено,що підставою для звернення до суду з вказаним позовом стало те, що 25.10.2017 року, отримавши безкоштовний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на офіційному сайті Міністерства юстиції України КП «Полтава-Сервіс» ПМР було виявлено, що ФОП [PERSON] було припинено її статус субєкта підприємницької діяльності з 18.01.2017 року. В ході судового розгляду справи відповідачкою не було надано на адресу суду належних та допустимих та достатніх доказів на предмет спростування наведених вище фактів, при цьому, судом на адресу останньої направлялись повідомлення про перебування даного позовну на розгляді з метою реалізації її прав та обовязків, як учасника судового процесу в статусі відповідача. Статтею 609 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків коли законом або іншими нормативно - правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст.. 51 ЦК України застосовуються нормативно правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлене законом або не випливає із суті відносин. Частиною 8 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Статтею 52 ЦК України визначено, що фізична особа підприємець , відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крмі майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і частково у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Так, слід звернути увагу на те, що в постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13 було висловлено правову позицію відповідно до якої з огляду на положення ст.ст. 51,52, 598-609 ЦК України, ст..ст. 47-49 У «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ( виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Так, у відповідності до п.п. 6.4 договору оренди визначено, що у разі несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та витрат за комунальні послуги та/або у разі несвоєчасного повернення орендарем з оренди торгівельного місця, останній сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день такої несплати. Сплата пені не звільняє Орендаря від виконання своїх зобовязань по даному договору . У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). У відповідності до ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, в звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, позивачем нараховано пеню відповідно до умов договору в межах строків позовної давності. В загальній сумі 20\~564,98 грн., за період з 13.11.2016 року по 13.11.2017 року. Проте, в звязку з тим, що розмір штрафних санкцій значно перевищує розмір заборгованості відповідача тому, позивачем заявлено розмір пені у зменшеному розмірі у сумі 1700,00 грн.. Судом приймається даний розрахунок заборгованості та визнається таким, що сума штрафних санкцій відповідає витратам, які КП «Полтава-Сервіс» ПМР понесло в звязку з виникненням Боргу відповідача: сплата ПДВ в розмірі близько 17% боргу до державного бюджету відповідно до п. 188.1 Податкового кодексу України, сплата податку на прибуток в розмірі 18% від суми боргу без ПДВ відповідно до п. 136.1 Податкового кодексу України, тобто розмір заборгованості в сумі 7334,24 грн., в тому числі основного боргу 5634,24 грн. та пені у розмірі 1700,00 грн.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради є законними і обґрунтованими. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов КП «Полтава-Скрвіс» Полтавської міської ради є таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved