Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ У 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову Державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON] № 2220/02-31 від 31.08.2017 року та зобовязати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову вказала, що на її звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.4054 га, розташовану на території Малосілківської сільської ради після смерті її бабусі - [PERSON], померлої 08.05.2016 року, нотаріус постановою від 31.08.2017 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови у видачі свідоцтва послугувало те, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, належну згідно Державного акта [PERSON], зазначено прізвище власника земельної ділянки - [PERSON]. Вважає, що нотаріус безпідставно виніс постанову, оскільки вона надала нотаріусу всі документи, що підтверджують право власності її бабусі [PERSON] на земельну ділянку площею 2.4054 га. У судове засідання сторони не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка до суду спрямувала заяву у якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач, Державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надала суду письмові заперечення, згідно яких вона діяла на підставі п.4.20 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", згідно яких видача Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з державного земельного кадастру. У вказаних документах були розбіжності щодо власника, тому видача свідоцтва не може бути вчинена. Крім того, вважає, що вона є неналежним відповідачем, оскільки не є заінтересованою особою. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Суд відхиляє доводи відповідача в тій частині, що вона не являється належним відповідачем, оскільки у цій справі позивачкою оскаржується відмова у вчинення нотаріальної дії через порушення нотаріусом процедури видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 31.08.2017 № 2220/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,4054 га, розташовану на території Малосілківської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після [PERSON], померлої 8 травня 2016 року(а.с. 29). Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину послугувало те, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку ЖТ 101345, виданого 22 березня 2006 року Бердичівським районним відділом земельних ресурсів на імя [PERSON], їй належить земельна ділянка, площею 2,4054 га, а згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія НВ 1804188552017 від 17 серпня 2017 року вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті(ст. 1218 ЦК України). Державний акт, відповідно до положень Земельного кодексу, чинного на час видачі акта ( 22.03.2006) є документом, що доводить право власності на земельну ділянку. Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п. 4.14 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 4 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Відповідно до постанови позивачка під час оформлення спадщини, надала нотаріусу необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавця, факт наявності родинних відносин зі спадкодавцем, факт належності спадкодавцю спадкового майна (Державний акт на право власності на земельну ділянку). Відповідно до статті 49 ЗУ «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. Зі змісту оскаржуваної постанови нотаріуса вбачаться, що з метою усунення розбіжностей у зазначенні прізвища власника земельної ділянки, спадкодавця у державному акту на право власності на земельну ділянку та витязі із Державного земельного кадастру нотаріальна дія не була відкладена. Таким чином оскаржувана постанова є необґрунтовано та винесена передчасно. З цих підстав постанову державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2220/02-31 від 31.08.2017 року слід скасувати. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині зобовязання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Суд не вправі зобов`язувати нотаріуса до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про нотаріат» та Порядком можуть здійснюватися лише нотаріусом за заявою особи, оскільки вказаними нормами передбачено і інші підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії, які підлягають перевірці нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial