Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення суми, вказавши в позові, що рішенням Ленінського районного суду від 14 липня 2014 року було стягнуто на її користь з відповідача при розподілі майна подружжя 30000 гривень, а також 300 гривень судових витрат. У вересні 2014 року вона надала виконавчий лист у ВДВС Ленінського районну з заявою про відкриття виконавчого провадження і примусового стягнення боргу. До теперішнього часу вона не отримала від відповідача гроші, просить стягнути на її користь 3% річних - у сумі 531,36грн.(216 -дні прострочки х0,0082-3% ), а також витрати від інфляції з вересня 2014 року по березень 2015 року у сумі 10200 грн., а всього -10731,36гривень. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги, просить стягнути на користь позивачки 14562,94грн., оскільки індекс інфляції змінився і складає 30000х (102,9х 102,4х101,9х103х103,1х105,3х 110,8) =39915. У квітні відповідач перерахував 1000 гривень, тому заборгованість за квітень складає 29000х114,0 -29000= 4060гривень.Просить стягнути на користь позивачки витрати з інфляції з вересня 2014 року по квітень 2015 року - 9915гривень, за квітень - 4060 гривень, а всього 13975 гривень, а також 3% річних у сумі 587,94грн.А також просить стягнути держмито у сумі 243,6грн. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що грошові забов"язання , відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК передбачають насамперед договірні правовідносини. Оскільки в даному випадку був розподіл майна між подружжям, то підстав для стягнення 3% річних та інфляції немає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду від 14 липня 2014 року було стягнуто на її користь з відповідача при розподілі майна подружжя 30000 гривень, а також 300 гривень судових витрат. Під час розгляду справи відповідач сплатив на користь [PERSON] 2000гривень. Заборгованність складає 29300 гривень. Розрахунок заборгованості розрахований вірно, виходячи з індексу інфляції з вересня 2014 року по квітень 2015 року - 102,9х 102,4х101,9х103х103,1х105,3х 110,8. Доводи представника відповідача про те, що між сторонами не було договірних забов»язань, а був розподіл майна між подружжям, то підстав для стягнення 3% річних та інфляції немає неспроможні, оскільки згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved