Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2017 року розірвано в судовому порядку, та від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка 18 червня 2019 року звернулася у суд з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів на утримання сина, який стягується на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13.12.2016 року та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 500 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2016 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Проте розмір аліментів за рішенням суду не є достатнім для утримання сина. З врахуванням того, що відповідач працездатний, має можливість заробляти кошти, може надавати значно більшу допомогу своїй дитині, та що діти проживають постійно з нею, потребують належного харчування, забезпечення одягом, взуттям, предметами гігієни, канцелярським приладдям, ліками, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належно, проте подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила проводити розгляд справи у її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, додатково пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде співрозмірний з його матеріальними можливостями. Додатково зазначив, що позивачка не долучила жодних доказів на підтвердження його фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн., а також докази погіршення свого фінансового становища. Крім цього ствердив, що допомагає дітям додатково, купує їм іграшки, одяг, інші необхідні речі для їхнього гармонійного розвитку, а також оплатив навчання старшій доньці в сумі 2500 грн. про що подав квитанції, та вподальшому буде нести інші додаткові витрати на утримання дітей. Просив заявлений позов задовольнити частково та стягувати з нього на утримання сина аліменти у розмірі 1000 грн. В задоволенні позовної вимоги в частині стягнення витрат на надання правової допомоги просив відмовити повністю. Заслухавши появнення відповідача, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2017 року розірвано в судовому порядку /а.с. 7/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2016 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття /а.с.8/. Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що діти сторін проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] а.с.9-10/. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня 2019 року у розмірі 2027 грн., з 1 липня 2019 року -2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн. Виходячи із вище наведеного, враховуючи рівність обов"язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей, який батьки повинні забезпечити дітям, те, що відповідач додатково бере участь в утриманні дітей, а саме: купує іграшки, одяг, продукти (відповідні квитанції долучено разом з відзивом), здійснив оплату навчання старшій доньці в сумі 2500 грн., а також те, що позивачка не долучила доказів того, що в неї та у відповідача змінився майновий стан, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача та користь позивачки понесених нею витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ч.ч, 4,5,6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачкою та адвокатом Мициком О.В., який діє на підставі свідоцтва № 417, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області №01 від 17.02.2006 року, було 07 червня 2019 року укладено договір №659 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Відповідно до розрахунку розміру правової допомоги у справі за позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, вартість наданих адвокатом послуг, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, опрацювання матеріалів, законодавчої бази, аналіз судової практики, складання позовної заяви складає 1500 грн. Згідно акта виконаних робіт від 10 червня 2019 року, згідно договору від 07.06.2019 р., послуги у справі за позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини вартістю 1500 грн. виконані в повному обсязі та оформлені належним чином. Квитанцією від 10.06.2019 року підтверджується сплата [PERSON] гонорару в сумі 1500 грн. адвокатові Мицику О.В. Враховуючи вищенаведене та долучені до позовної заяви договір про надання правової допомоги, розрахунок та квитанцію від 10.06.2019 року, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України є належним доказом, який підтверджує надання адвокатом Мициком О.В. позивачці послуг з надання правничої допомоги вартістю 1500 грн. Між тим, відповідач не довів не співмірність витрат на правничу допомогу. За наведеного, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог і відповідач не підлягає до категорії осіб звільнений від сплати судового збору передбаченого Законом України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору та 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial