Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що на підставі договору дарування від 14 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], їм на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Незважаючи на реєстрацію в належному їм будинку, відповідач [PERSON] фактично не проживає в ньому впродовж останніх чотирьох років, місце його проживання їм не відоме. Відповідач у вказане помешкання не приходить, житлом не цікавиться, речей відповідача у будинку немає, участі в утриманні житла не бере. Перешкод у користуванні будинком відповідачу ніхто не чинив, такий він залишив добровільно. Наявність реєстрації відповідача в належному їм помешканні порушує їх права та інтереси щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їм майном. Враховуючи наведене, просять позов задовольнити. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явилися, позивачі подали суду письмову заяву в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті „Високий Замок", а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Сихівський РВ ГУ ДМС України у Львівській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, в рівних частках належить будинок [ADDRESS], що стверджується договором дарування від 14 червня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Стаття 383 ЦК України, встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно довідки ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» з місця проживання про склад сім'ї і прописки №221 від 22.01.2014р. у спірному будинку зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири (будинку), в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власникам. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 3 ст. 9 ЖК України). Члени сім'ї (колишні члени сім'ї) власника право користування втрачають у разі вибуття на інше постійне місце проживання, у разі не проживання члена сім'ї (колишнього члена сім'ї) власника питання втрати права користування вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Як стверджують позивачі, в спірному будинку відповідач [PERSON] не проживає вже протягом чотирьох років, місце проживання останнього їм невідоме, він не проводить оплату житлово-комунальних послуг в спірному будинку, які нараховуються і на нього, жодних його речей у спірному помешканні немає. Факт непроживання відповідача без поважних причин у спірному житловому приміщенні понад рік стверджується також актами, складеними комісією ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 18.01.2013р., 10.07.2013р., 08.08.2013р., 09.09.2013р. та 22.01.2014р., з яких вбачається, що на час перевірки паспортного режиму відповідача в будинку не було та він не проживає у даному помешканні з 2010 року. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно залишив спірне житлове приміщення та не проживає в ньому без поважних причин понад встановлений законом строк збереження права користування ним, перешкод в користуванні спірним будинком йому не чинилось, а тому він втратив право користування ним. Згідно п.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачів 243,60грн. судового збору та 75,00грн. витрат пов'язаних з публікацією в газеті «Високий замок» оголошення про виклик відповідача [PERSON] На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст.9, 156 ЖК УРСР, та

Outcome: approved