Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Мотивує позов тим, що дане нерухоме майно належало її батьку [PERSON], померлому [INFO]. Позивач прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Крім неї шляхом подачі відповідних заяв в Чорнобаївську державну нотаріальну контору спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], а також його дружина, мати позивача [PERSON], яка проживала з ним на час відкриття спадщини однією сім"єю. [PERSON] померла [INFO]. Позивач не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлого на спадкове майно. [PERSON] залучений судом в якості співвідповідача по даній справі та подав зустрічний позов до [PERSON], в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/4 частини будинку з надвірними спорудами та 3/4 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належали померлій [INFO] його матері [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що помер її батько, який заповів їй будинок. ЇЇ брат [PERSON] на той час на спадщину батька не претендував. Просила її позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги задовольнити частково. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що обов"язкова частка матері 1/8 , відповідно цю частину має спадкувати [PERSON], оскільки дружина після смерті чоловіка не здійснила оформлення своєї частки у спільному майні подружжя. [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримав, просив розподілити спадщину між ним та сестрою згідно вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Вказала, що на спадкове майно, що є предметом позову, не претендує. Суд, вислухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 грудня 1955 року перебували у шлюбі (копія свідоцтва про одруження, а.с. 61). Учасники справи є дітьми подружжя [PERSON] і відповідно рідними братом та сестрами. Вказані обставини визнаються всіма учасниками справи і відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить наступне майно: - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Належність померлому зазначеного майна підтверджується довідкою Новоукраїнської сільської ради від 29.05.2018 № 164 (а.с. 12); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2515, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що належала померлому згідно державного акту серії [NUMBER] ( а.с. 18). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 03 грудня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Новоукраїнської сільської ради Яковенко В.І., зареєстрований в реєстрі за № 35, яким заповів житловий будинок та присадибну земельну ділянку позивачу [PERSON] Іншу земельну ділянку заповідав онуці [PERSON] ( а.с. 17). У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли дочки: [PERSON], [PERSON], онука [PERSON] та дружина - [PERSON] (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 30.06.2018 року за № 863-01/16, довідка Новоукраїнської сільської ради № 165 від 29.05.2018 року, а.с. 11, 35-38). Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. В зустрічному позові позивач посилається на те,що спірний будинок та земельна ділянка придбавалися їх батьками в період шлюбу спільно, а отже є спільним майном подружжя. Згідно п. 241 розділу 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 283/8882 від 03.03.2004 року (чинної на час смерті спадкодаця), у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна. Така заява матір'ю сторін [PERSON] після смерті батька [PERSON] нотаріусу не подавалася. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в п. 3.4 наголосив, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, статей 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Таким чином, втрачена можливість визнати спірний будинок спільним майном подружжя [PERSON], про що зазначає співідповідач [PERSON] Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Дружина померлого, як непрацездатна вдова (пенсіонер, но момент смерті чоловіка їй було 84 роки) мала право на обов"язкову частку у спадщині, і як зазначалося вище, спадщину прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. ЇЇ обов'язкова частка становить 1/6 частина спірного будинку та земельної ділянки. 5/6 частин будинку по заповіту успадкувала [PERSON], яка спадщину прийняла. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 210 розділу 22 вищевказаної Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А відтак, неотримання як позивачем, так і [PERSON], з часу смерті спадкодавця свідоцтва про право на спадщину - частину спірного будинку з надвірним спорудами та земельної ділянки, не позбавляє їх права на спадщину. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на заявлене майно (а.с. 10). Враховуючи зазначене, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення - необхідно визнати за позивачем право власності на 5/6 частин спірного будинку та земельної ділянки. [INFO] померла мати сторін [PERSON] (копія свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], а.с. 46). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять: - 1/6 частина будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - 1/6 частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2515, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 07 вересня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Новоукраїнської сільської ради Яковенко В.І., зареєстрований в реєстрі за № 42, яким заповіла все своє майно [PERSON] Як зазначалося вище, згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (шість місяців) він не заявив про відмову від неї. Ідентичні норми містяться і в п. 3.1 - п. 3.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. З пояснень учасників процесу судом встановлено, що на час смерті [PERSON] проживала одна. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 862/01-16 від 30.06.2018 року вбачається, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39-41). [PERSON] на спадкове майно, що є предметом спору, не претендує. Відповідно, [PERSON] як спадкоємець за заповітом має право на 1/6 частину будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]; 1/6 частину земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], які [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка. За положенням ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність для часткового задоволення як первісних, так і зустрічних позовних вимог з огляду на вищенаведені обставини.

Outcome: partial