Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною заявою в якій вказала , що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини починаючи з травня 2014 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує , не бере педагогічної , матеріальної , посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки . З травня 2014 року за рішенням Голованівського районного суду відповідач повинен сплачувати аліменти . . відповідачем було проведено оплату аліментів в червні -грудні 2014 року та серпні , жовні 2015 року , тобто з листопада 2015 року станом на сьогоднішню дату відповідач не сплачує жодних аліментів та навіть не цікавиться за які кошти виховується дитина . Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2016 року складає 9108 грн.53 коп. Відповідач є злісний неплатник, вона постійно звертаєся за допомогою до виконавчої служби Голованівського РУЮ Кіровоградської області з приводу заборгованостей по сплаті аліментів та все марно. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] потребує постійного лікування та особливого догляду, відповідно до консультативного висновку спеціаліста невролога дитячої поліклініки Полтавської обласної клінічної лікарні № 4719 від 31.03.2016 року та виписки з дитячого реабілітаційного центру матері та дитини м.Одеса. Донька потребує занять з відповідними фаховими спеціалістами, спецефічного постійного лікування. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено звіт про умови проживання усиновленої дитини (06.07.2016 року) обстежено житлово-побутові умови сім'ї в якій проживає неповнолітня [PERSON]. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Окрім того службою у справах дітей надано Висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON]. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини, а це свідчить про особисте ставлення батька до доньки. Крім того, нещодавно звернувшись до дитячої поліклініки міста Лубни, вона зіткнулася з ситуацією, коли їй необхідно було отримати направлення на консультативний огляд дитини до обласного медичного закладу на консультацію дитини у дитячого лікаря психіатра, з метою визначення причини затримки речового розвитку , з необхідністю отримати згоду батька, вона намагалася всілякими засобами зв'язку зв'язатися з Відповідачем, але останній вже не вперше ігнорує її дзвінки та смс повідомлення, щодо потреб дитини , чим порушується права та свободи вільного волевиявлення в медичній консультації та обслуговуванні [PERSON] У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Окрім того, нещодавно відповідач сам надіслав на мою адресу завірену сільським головою населеного пункту де він зареєстрований відмову від батьківських прав. Просить позбавити [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові , просить позов задовольнити . В судовому засіданні [PERSON] позов визнав частково , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , в іншій частині позов не визнає . Третя особа - представник служби у справах дітей Лубенської міської ради в судове засідання не з»явився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність ,зазначив , що позов підтримує , вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів . Відповідно до положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивача , відповідача , дослідивши заяву третьої особи та матеріали справи , дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.10.2008 року , який зареєстровано у відділ реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області , актовий запис № 54 . Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2012 року [PERSON] та [PERSON] було усиновлено малолітню [PERSON] , [INFO] . 28.05.2014 року Голованівським районним судом Кіровоградської області шлюб між сторонами розірваний 25.04.2014 року Голованівським районним суд Кіровоградської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах , наданих Голованівським відділом державної виконавчої служби відповідач аліменти на утримання доньки не сплачує . Згідно висновку органу опіки та піклування Лубенської міської ради від 12 .07.2016 року доцільно , в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Зі звіту про умови проживання та виховання усиновленої дитини , вбачається , що для дитини створені всі умови для проживання , дитина хворіє . Мати дитини виконує всі рекомендації лікарів щодо покращення стану здоров»я доньки , сумлінно виконує свої батьківські обов»язки . Дівчинка дуже любить свою мати . Батько дитини з 2015 року участі у вихованні та утриманні дитини не приймає , аліменти не сплачує . У квітні 2016 році [PERSON] відмовився від батьківських прав відносно доньки . Із заяви [PERSON] , завіреною Шепилівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області 21.04.2016 року , нотаріальна дія 8 , слідує , що [PERSON] відмовляється від батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК України ) . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно статтей 9, 18 Конвенції „Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 , ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України . Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд вважає доведеним , що [PERSON] , не цікавиться здоров»ям доньки , не піклується про неї та матеріально не забезпечує, тобто ухиляється від виконання батьківських обов»язків . Дитина проживає з матір»ю, яка піклуються про неї , забезпечила належними умовами для проживання . Таким чином , суд прийшов до висновку , що [PERSON] умисно ухиляється від виконання обов»язків по вихованню та утриманню доньки , не спілкується з донькою , свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками . Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми , саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини . Підстав для відмови в задоволенні позову суд не встановив , тому вважає за необхідне [PERSON] позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] ,[INFO]. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати необхідно віднести на рахунок відповідача . Викладене підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах , а/с- 11,12,13, , довідкою Лубенського дошкільного навчального закладу № 10 «Сонечко» від 01.07.2016 року , а/с- 14, заявою [PERSON], а/с- 15, висновком служби у справах дітей Лубенської міської ради , а/с- 16-17, копією витягу з протоколу засідання ПМПК № 41 від 12.05.2016 року , а\\с- 21, копією епікризу , а/с- 22-23, копією консультативного висновку спеціаліста № 4719 , а/с- 24, звітом про умови проживання та виховання дитини , а\\с- 25 , копією довідки про склад сім»ї , а/с- 26, копією свідоцтва про шлюб , а/с- 27, копією судового наказу , а\\с- 28-29, копією рішення суду від 28.05.2014 року , а\\с- 30-31 , не викликає сумніву, є достовірним, докази є вичерпними.

Outcome: approved