Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача Красногвардійської РДА про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи вимоги тим що її батько на випадок своєї смерті залишив на іі ім'я заповіт на земельну ділянку площею 5,6301 Га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Краснознам'янської сільської ради Красногвардійського району АР Крим, що належала батьку на праві приватної власності згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ № 043548 виданого 22.04.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки 0122082600:12:001:0133. [INFO] [PERSON] помер. Оформити спадщину після смерті батька в нотаріальної контори вона можливості не має, оскільки необхідно надати оригінал державного акту на землю на ім'я спадкодавця. Але оригінал державного акту батьком був втрачений. Поновити документи батько не успів в зв'язку зі смертю. У судове засідання позивач не з'явився, просить справу розглянути без його участі, позовні мороги підтримує, просить позов задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень не надав. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, представлені письмові докази, суд приходить до наступного. Встановлено що 24.01.2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт на земельну ділянку, що належить йому на праві приватної власності своєї дочки [PERSON]. Заповіт засвідчений секретарем виконкому Котельниківської сільської ради Красногвардійського району АР Крим , реєстр № 16 (а.с. 7) [INFO] [PERSON] помер у віці 83 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 8 від 18.11.2013 року виконавчого комітету Орлинівської сільської ради Балаклавського району м. Севастополя (а.с. 7 зворотна сторона ). В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 126 ч. 1 та ч.2 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ст. 81 ч. 1 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно до ст. 131 ч.1 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. В силу статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК країни, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини в силу статті 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до стаття 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 ППВСУ „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). В силу ст. 1235 ЦК України позивачка по справи є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Згідно ст. 1268 ч.1 ч.5 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ч.1 ч.2 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу частини 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1296 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В силу ст. 1297 ч.1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справі вбачається що [PERSON] [INFO], з 16.04.2013 року був зареєстрований та проживав разом зі своєю родиною в т.ч. і дочкою [PERSON] по день своєї смерті [INFO], за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідками виконавчого комітету Орлинівської сільської ради Балаклавського району м. Севастополя (а.с.8) З Витягу з державного земельного кадастру № НВ-0100617622013 від 13.12.2013 року, вбачається що земельна ділянка площею 5,6301 Га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Краснознам'янської сільської ради Красногвардійського району АР Крим, кадастровий номер земельної ділянки 0122082600:12:001:0133, є приватною власністю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ № 043548 виданого 22.04.2003 року. (а.с.9-10) Оригінал державного акту на землю серії КМ № 043548 втрачений. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем земельної ділянки за заповітом після смерті свого батька [PERSON], фактично прийняла спадщину, від прийняття спадщини не відмовлялася, але за втратою правовстановлюючих документів на землю на ім'я спадкодавця, позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити спадщину на земельну ділянку, а тому суд вважає позов задовольнити.

Outcome: approved