Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 84 тисячі гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17 лютого 2011 року він позичив відповідачу зазначену суму грошових коштів, які останній зобов"язувався повернути йому до 01 жовтня 2014 року. В порушення договірних зобов»язань, які виникли між ним та відповідачем, останній у визначений у розписці термін борг не повернув. При цьому факт наявності у нього обов»язку повернути борг, [PERSON] не заперчує і постійно обіцяє виконати його пізніше. Вважає, що своїми діями відповідач ухиляється від виконання своїх боргових зобов»язань. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 17 лютого 2011 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 84000 гривень, які зобов»язався повернути до 01 жовтня 2014 року, що підтверджується копією розписки (а. с. 6). Свої зобов»язання перед позивачем [PERSON] не виконав та у визначений розпискою термін позичені гроші не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2 ст. 1047 названого кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Отже судом встановлено, що відповідач не виконав свої боргові зобов'язання перед [PERSON] належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови укладеного договору позики, а тому суму боргу, що становить 84000 гривень, слід стягнути з нього на користь позивача за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;. Позивач має статус постраждалого першої категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 8), отже він, відповідно до закону, звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved