Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №4 по пров. Зеленому в сел. Березівка Харківського району Харківської області; зобов'язати [PERSON] селищну раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою; стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 297 гривень 43 копійки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить вказаний будинок на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08 липня 1976 року. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який перебував у незареєстрованих шлюбних відносинах з його донькою, однак з січня 2015 року він припинив фактичні шлюбні відносини, забрав усі свої особисті речі і виїхав з будинку, в будинку не проживає, у звязку з чим він втратив право на користування будинком, зазначене є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за участі його представника. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності Першого харківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив про обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оголошення про його виклик у пресі, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом голови [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON], якою він не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу за відсутності представника [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08 липня 1976 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради депутатів трудящих, позивачу [PERSON] в цілому належить житловий будинок №4 з надвірними будівлями та спорудами по пров. Зеленому в сел. Березівка Харківського району Харківської області. Згідно адресної картки щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб України, виданої секретарем Березівської селищної ради [PERSON], за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Березівка, пров.Зелений, буд. 4, власником якого є позивач по справі [PERSON], зареєстровано шість чоловік, серед яких відповідач по справі [PERSON] Разом з тим, згідно акту від 14 травня 2017 року, складеного депутатом [PERSON] селищної ради по виборному округу №1 [PERSON], в будинку №4 по пров. Зеленому в сел. Березівка Харківського району Харківської області [PERSON] не проживає з січня 2015 року. Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [INFO] тривалий час, а саме з січня 2015 року, покинув спірне житло добровільно, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками позивача, у судовому засіданні пояснили, що відповідач по справі [PERSON] проживав спільно з позивачем та його родиною, на протязі останніх двох років, а саме з зими 2015 року відповідач за адресою позивача не проживає, речей відповідача у спірному будинку не має, виїхав із житла добровільно, перешкод у проживанні останнього за місцем реєстрації позивач не чинив, замки в будинку не міняв. Таким чином, судом встановлено, що відповідач залишається бути зареєстрованим у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку фактично не проживає з січня 2015 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 3 ст.\~10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою суд відмовляє, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~і зазначення про це у рішенні суду є зайвим. Відповідно до ст. ст.\~7,\~11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до\~Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року, органом реєстрації, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради" є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Крім того, позивачем були понесені витрати, повязані з розглядом справи, а саме: витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у газеті «Слобідський край» та у газеті «Урядовий курєр» у загальному розмірі 297 гривень 40 копійок, що документально підтверджені. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial