Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що між нею та відповідачем - ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір № SAMAB01000001436770 вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 р., у відповідності до умов якого клієнт передає банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі, і сума вкладу складає 20000 грн. при цьому вклад оформлюється на строк 366 днів по 26.09.2014 р. включно. Як вказано у позові, умовами договору передбачено, що на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 19,5% річних. Період нарахування відсотків по вкладу 1 міс., і договір вступає в силу з моменту його підписання. Згідно до п. 9 договору сторони мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за 2 банківських дні до дати розірвання договору. При цьому [PERSON] подала заяву від 28.04.2014 р. до відповідача, в якій просила повернути їй грошові кошти по всім договорам банківських вкладів, зокрема і по спірному договору № SAMAB01000001436770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 р. Проте грошові кошти та відсотки, які передбачені умовами спірного договору, відповідачем не повернуті, а відповідь позивачу не надана. Тому позивач просить суд розірвати договор № SAMAB01000001436770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 р., стягнути на свою користь з відповідача 20000 грн. банківського вкладу, 3900 грн. відсотків за користування вкладом, 3369,00 грн. інфляційних витрат та 717,00 грн. 3% річних. У судовому засіданні представник позивача з'явилась та підтримала позов у повному об'ємі. Представник відповідача - ПАТ «Акцент-Банк» (ПАТ «А-банк») у судовому засіданні позов не визнав у повному об'ємі. При цьому вважає що позивач повинна була надати суду документальне підтвердження укладення договорів та отримання грошових коштів. Суд, вислухавши пояснення сторін, які кожен у свою чергу посилався то на родинні стосунки, то на не існування відібраного майна на території Криму та у зв'язку із цим не існуванням договірних зобов'язань та запереченнями існуючих розрахунків, поданих іншим представником відповідача під час слухання справи у квітня 2015 р., з'ясував наступне. Дійсно 26.09.2013 р. позивач та відповідач - ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір № SAMAB01000001436770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» (а.с. 9-9об.), тобто строковий договір банківського вкладу. За ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до п. 4 договору дія його зупиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, нарахованими відповідно до умов договору. Якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, обов'язки сторін припиняються, а вклад повертається. За вимогами п. 9 договору у вкладника є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це банк за два банківських дня до дати розірвання договору. У відповідності до п. 11 договору якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу не закінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки сплачують по заниженій у 2 рази процентній ставці ( з урахуванням п.8 договору) за фактичну кількість днів, о минули з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору. Як з'ясовано судом, у відповідно до п. 23 договору банком було відкрито особовий рахунок [NUMBER], на який зараховувався вклад, із відсотками по ставці 19,5% річних, на період нарахування відсотків один місяць із сумою вкладу 20000 грн. На підтвердження звернення до банку з питання повернення депозиту, позивачем надано копію відповідної заяви з відміткою банку про її отримання 28.04.2014 р. (а.с. 31). Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження даного факту, суд вважає необґрунтованим і направленим на уникнення відповідальності за невиконання умов укладеного договору вкладу. Крім того, у разі недотримання певної форми, банком не повідомлено про це вкладника, а заяву залишено без уваги, доказів надання відповіді суду не надано. Крім того, заявляючи про відсутність підтверджуючого вклад документа, банк не називає, яким фінансовий документ повинен був виданий вкладнику. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому [PERSON] подала заяву від 28.04.2014 р. до відповідача, в якій просила повернути їй грошові кошти по всім договорам банківських вкладів, зокрема і по спірному договору № SAMAB01000001436770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 р. Проте грошові кошти та відсотки, які передбачені умовами спірного договору, відповідачем не повернуті, а відповідь позивачу не надана. Як встановлено судом, і даний факт є беззаперечним, наприкінці лютого - на початку березня 2014 р. розпочалась анексія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя Росією, тобто збройна агресія Росії, спрямована на насильницьке протиправне відторгнення Кримської автономії та м. Севастополя від України та їх приєднання до Російської Федерації на правах суб'єктів Російської Федерації, що було здійснено протягом березня 2014 р. У зв'язку із цим, наприкінці березня 2014 р. відділення відповідача у Криму припинили обслуговування клієнтів, а офіси були закриті, (і на цьому факті наполягав представник відповідача) у своїх поясненнях. У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім того, згідно норм ч. 4 і ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином вбачається, що виконання договірних зобов'язань відповідач - ПАТ КБ „ПриватБанк" у односторонньому порядку припинив ще у квітні 2014 р., тобто до прийняття постанови правління НБУ від 06.05.2014 р. № 260, якою усі банкам (у тому числі і відповідачу) було наказано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Криму та у м. Севастополь та протягом 1 міс. забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити НБУ. Згідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання,якщо це встановлено договором або законом. Згідно із п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Як з'ясовано судом, у відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 р. № 174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час ? час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. З врахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач не повернув на вимогу вкладника суму вкладу та не сплатив суму нарахованих за користування ним відсотків, а отже відповідач порушив умови договору. Як з'ясував суд, у відповідності до умов договору № SAMAB01000001436770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 р. нарахування відсотків здійснюється за період з 27.09.2013 р. по 26.09.2014 р. - 20000,00 грн. х 19,5% = 3900,00 грн. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного доказу, що спростовували б договірні зобов'язання між сторонами відповідно до укладеного договору вкладу від 26.09.2013 р., натомість використано всі спроби уникнути виконання зобов'язань за договором. Крім того, відповідачем не доведено відсутність вкладу на рахунку, відкритому банком. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що правових підстав вважати, що письмова форма договору банківського вкладу не була дотримана, у суду немає. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (на яку посилаються сторони), боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, проценти, визначені ст. 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку, нового додаткового обов'язку, зокрема у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми. З врахуванням вищевикладеного, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, на засадах розумності та справедливості суд вважає необхідним захистити права позивача [PERSON] та розірвати договір банківського вкладу від 26.09.2013 р. укладений між нею та відповідачем - ПАТ «Акцент-Банк», стягнути з банку на її користь суму вкладу, відсотків за користування вкладом. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд з'ясував, що позивач звернулась із вимогою дострокового повернення вкладу 28.04.2014 р., і відповіді на вказану заяву відповідачем надано не було, кошти не було повернуто, а тому позивач лише 15.09.2014 p., коли строк дії договору вже збігав, звернулась до суду із даним позовом. Протягом строку розгляду справи відповідач достроково не повернув позивачу суму вкладу та належних відсотків, а тому підстав задовольняти в цій частині позов не має, так як нарахування інфляційних витрат та 3% річних на час дії договору не було передбачено договором, а тому відмовляє у цій частині позову. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» . На підставі викладеного,

Outcome: partial