Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування нотаріального напису та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 9.10.2008р. придбала у [PERSON] транспортний засіб . Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис за № 3506 від 25.07.2011р. про звернення стягнення на автомобіль «Мерседес Бенц «,2007р.в. за зверненням АТ «Райффайзен банк Аваль» .Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб автомобіль "Мерседес", було вчинено з порушенням законодавства Тому просить виконавчий напис таким , що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав , просив задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не З»явився, надав письмові заперечення , вказувала на те що виконавчий напис вчинено відповідно до законодавства. Треті особи: [PERSON], [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засідання встановлено, що30.08.2007р.. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/3836/34933/082. Виконання умов забезпечення зобов"язань за цим кредитним Договром забезпечується заставою транспортного засобу автомобілем "Мерседес Бенц «,2007р.в. який належить [PERSON] 9.10.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобілем "Мерседес Бенц «,2007р.в. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2016р. відмовлено в позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 9.10.2008р. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис за № 3506 від 25.07.2011р. про звернення стягнення на автомобіль «Мерседес Бенц «,2007р.в. , який належить [PERSON] за зверненням АТ «Райффайзен банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором . Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року № 6-89цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (30.08.2007р. ) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Встановлено, що звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису за № 3506 від 25.07.2011р. про звернення стягнення на автомобіль «Мерседес Бенц «,2007р.в., таким що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved