Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 08.08.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З липня 2016 року діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча зобов"язаний це робити та має можливість це роботи, вона одна не зможе належним чином забезпечувати двох неповнолітніх дітей, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з липня 2016 року і до відповідності діючого законодавства. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2018 року відкрито провадження за даним позовом, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що вони окремо з відповідачем проживають з літа 2016 року, усі витрати на дітей вона несе самостійно. В судовому засіданні відповідач не заперечував, щодо стягнення з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1\\3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), та зазначив про те, що допомагає по мірі можливості, оскільки офіційно не працює та хворіє. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає часткового задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 1999 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать подані до суду копії свідоцтв про народження (а. с. 8, 9). Сторонами не заперечувалось у судовому засіданні, що вони разом не проживають, діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідач у витратах на утримання дітей участь приймає нерегулярно. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має інших дітей, непрацездатну дружину, батьків, або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років Таким чином, позивач звернувшись у листопаді 2018 року з позовом до суду просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за період з липня 2016 року і до досягнення ними повнолітня, не надаючи при цьому на підставу своїх вимог достатніх доказів відсутності домовленості та/або участі батька в утриманні дітей у спірний період, які можуть встановити взаємозв'язок між можливою наявністю факту невиконання батьківського обов'язку і ухиленням від його виконання, а також з матеріалів справи не вбачається, наявності вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів від відповідача внаслідок його ухилення від їх сплати, що є основною передумовою в присуджені аліментів за минулий час. Судом встановлено, що відповідач не має намірів ухилятися від утримання неповнолітніх дітей, однак не може дійти згоди з матір'ю дитини стосовно порядку надання матеріальної допомоги дітям. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09.11.2018 року (день подання позову до суду) і до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, справедливим, та не буде порушувати майнові права дітей. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, зміни способу стягнення аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial