Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася після ухвалення рішення Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, а саме: 90175,03 грн. інфляційних втрат, 3636,34 грн. - 3% річних від простроченої суми, 16812,01 грн. процентів від суми позики, а всього 110623,38 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики. Взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів відповідач не виконав, у зв'язку з чим він звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року його позов був задоволено і з відповідача стягнуто 140898,49 грн. заборгованості за договором позики. Дане рішення набуло законної сили 17.03.2005 року та перебуває на примусовому виконанні, але кошти не стягнуто. Також, заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 30 січня 2016 року з [PERSON] стягнуто 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов'язання, проценти за договором позики. Рішення суду до цього часу не виконані, борг відповідачем не повернутий, загальна сума боргу за виконавчими листами становить 259922,36 грн.Оскільки [PERSON] свої зобов'язання не виконує, то відповідно до ст.ст.526, 1048 ЦК України відповідач повинен сплатити йому суму боргу у урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних та проценти за позикою, нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування коштами. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, і не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висковку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача 140230,00 грн. в рахунок повернення боргу за договором позики, 668,49 грн.- три проценти річних від простроченої суми, а всього стягнуто 140898,49 коп.(а.с.6-8). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, наявність вказаного боргу відповідача перед позивачем встановлена зазначеним судовим рішенням. На виконання ухваленого судового рішення позивачу був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження по стягненню боргу з відповідача. Згідно довідки Ніжинського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргів на загальну суму 259922,36 грн. (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. До спірних правовідносин суд застосовує постанову Верховного суду України від 02 вересня 2015 року, відповідно до якої у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, відповідно до ст.625 УК України; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами відповідно до ст.1048 ЦК України. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що за період з 01 березня 2017 року по день розгляду справи сума інфляційних втрат становить 90175,03 грн., три проценти річних - 3636,34 грн. за період з 21 лютого 2017 року та 49030,52 грн. - проценти від суми позики за період з 22 лютого 2017 року по день розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував, як і наданого ним розрахунку. В свою чергу надані позивачем докази відповідно до ст.ст.76-78 ЦПК України є належними і допустимими. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає необхідним стягнення з відповідача 1106,23 грн. судового збору. Враховуючи, що позивач є інвалідом 1 групи безстроково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved