Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у ході розгляду справи неодноразово уточнювався та в останньому уточненні позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06 травня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий № 972), згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила належне [PERSON] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2006 року нежиле приміщення - гараж по [ADDRESS], загальною площею 96,1 кв.м., на підставі якого право власності зареєстроване за [PERSON] 29.10.2010 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із зазначенням площі нежилого приміщення - гаражу 55,8 кв.м. та адреси: [ADDRESS], за номером 485 в книзі: 4г-159 (реєстраційний номер майна 11194573) та скасувати запис про його реєстрацію; скасувати запис Державного реєстру речових прав від 29.10.2010 року на нежиле приміщення - гараж, площею, 55,8 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] (номер запису: 485 в книзі: 4г-159, реєстраційний номер майна 11194573), здійснений на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 06 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий № 972); визнати за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради право власності на реконструйоване нежиле приміщення - гаражу, загальною площею 55,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів солідарно на користь Одеської міської ради витрати на судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити посилаючись на те, що за результатами перевірки, проведеної прокуратурою Приморського району м. Одеси встановлено, що по [ADDRESS], було здійснене самовільне захоплення та виконана самочинна реконструкція нежилого приміщення - гаражу, площею 23,6 кв.м., шляхом надбудови другого поверху і тераси, чим було значно погіршено житлово-побутові умови прилеглих будинків. Рішенням № 382 від 13.09.1995 року міжвідомча комісія Приморської райради м. Одеси дозволила [PERSON] використовувати спірну господарську споруду під гараж. Вказане рішення не затверджено рішенням виконавчого органу Одеської міської ради, тому воно не мало юридичної сили. [PERSON] до цієї споруди ніякого відношення не мала тому, що шлюб між нею та [PERSON] був розірваний 25 лютого 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2005 року за [PERSON] було визнано право власності на нежиле приміщення - гараж, загальною площею 23,6 кв. м., яке знаходиться по [ADDRESS]. Після цього відповідачка самовільно, без відповідних дозвільних документів здійснила самочинну реконструкцію нежилого приміщення- гаражу - добудувала другий поверх і терасу. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 року за [PERSON] було визнано право власності на нежиле приміщення-гараж, загальною площею 96,1 кв. м. по [ADDRESS]. 06.05.2006 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] (яка є матір'ю [PERSON]), з іншої, було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення-гаражу, загальною площею 96,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому 29.10.2010 року [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, р № 972 від 06.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], дублікат, виданий тим самим нотаріусом 05.08.2010 року № 522 зареєструвала право власності на нежиле приміщення - гараж, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] із зазначенням в реєстраційному записі площі нежилого приміщення - гаражу 55,8 кв.м. (номер запису: 485 в книзі: 4г-159, реєстраційний номер майна 11194573). Пізніше вищезазначені рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2005 р. та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 р. були скасовані ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2006 р. Отже, [PERSON] перестала бути власником нежитлового приміщення (гаражу), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] та представник відповідача реєстраційної служби Одеського міського управління в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської рада до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи ОСББ «Наш двір» в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] без дозвільних та правовстановлюючих документів здійснила реконструкцію самовільно зайнятого нежилого приміщення - гаражу, загальною площею 23,6 кв. м., яке знаходиться по [ADDRESS] та в подальшому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2005 року було визнано за останньою право власності на вказане приміщення. Після цього [PERSON] продовжила здійснювати реконструкцію вказаного вище приміщення, в результаті чого його площа стала 96,1 кв.м. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 року за [PERSON] було визнано право власності на нежиле приміщення-гараж, загальною площею 96,1 кв. м. 06.05.2006 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення-гаражу, загальною площею 96,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29.10.2010 року [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, р № 972 від 06.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], дублікат, виданий тим самим нотаріусом 05.08.2010 року № 522 зареєструвала право власності на нежиле приміщення - гараж, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] із зазначенням в реєстраційному записі площі нежилого приміщення - гаражу 55,8 кв.м. (номер запису: 485 в книзі: 4г-159, реєстраційний номер майна 11194573). 21.12.2006 року ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2005 р. та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 р. були скасовані. Вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили. Таким чином, [PERSON] перестала бути власником нежитлового приміщення (гаражу), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару (майна), крім випадків, встановлених законом, належить власникові товару (майна). Якщо продавець товару (майна) не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, а саме : можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів. Відповідачка самовільно, без відповідних дозвільних документів здійснила самочинну реконструкцію нежитлового приміщення (гаражу), а це суперечить нормам законодавства. Реконструкція та будівництво в м. Одесі повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням громадських інтересів. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності». Статтею 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані: утримувати в належному стані будинки і споруди, а так само закріплені за ними земельні ділянки, забезпечувати поточний огляд, періодичне обстеження і паспортизацію об'єкта, додержуватися під час експлуатації об'єкта архітектури вимог, визначених у його паспорті, а також вимог законодавства; отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури; у разі необхідності внесення змін до об'ємно-просторових, планувальних та інших рішень об'єкта архітектури розробляти відповідну проектну документацію, затверджувати її та проводити будівельні роботи в установленому законодавством порядку; зберігати комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, та паспорт об'єкта, та передавати цю документацію новому власнику. Проте вказана реконструкція приміщення була здійснена без затвердження в установленому законом порядку проекту на будівництво, проект не затверджувався в управлінні архітектури та містобудування Одеської міської ради. Крім того, не було зареєстровано органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт, що свідчить про здійснення робіт без належної дозвільної документації на їх виконання та вважається самовільним і тягне за собою відповідальність відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визначається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, у процесі реконструкції відповідачкою вказаного нежитлового приміщення, без узгодження проектної документації й одержання дозволу на його зведення, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, нею порушено вимоги чинного законодавства України. Оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2006 року про визнання права власності за гр. [PERSON] було скасовано договір купівлі - продажу не відповідає вимогам діючого законодавства України, що згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним. Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, к встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. При укладанні договору купівлі-продажу 06.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] були порушені норми чинного законодавства в частині продажу товару не його власником та порушені інтереси територіальної громади в особі ОМР. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У зв'язку з тим, що самовільно захоплене та реконструйоване спірне нежиле приміщення - гараж, загальною площею 55,8 кв.м., знаходиться на земельній ділянці, яка не передавалась ані у власність, ані у користування [PERSON], а належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спірне нежитлове приміщення - гаражу підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. При розгляді справи суд всебічно і повно з'ясував суть договору, дійсне волевиявлення їх учасників, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, який виник по даній справі. Ухвалюючи рішення по даній справі, суд забезпечує законність у сфері майнових відносин сторін, охорони інтересів суспільства, прав громадян, у запобіганні цивільним правопорушенням. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved