overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив суд визнати недієздатним його вітчима [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном на вітчимом. В обгрунтування заяви [PERSON] зазначив, що його вітчим [PERSON].є інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Заявник в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із клопотанням, відповідно до якого просить призначити заявника опікуном над [PERSON], відповідно проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім"ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом надання психіатричної допомоги. Згідно з положеннями ст. 300 ЦПК України с уд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно з положеннями ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного , стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з положеннями ст. 40 ЦК України фізична особа винається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно з положеннями ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Так судом встановлено, що [PERSON] є вітчимом заявника [PERSON] Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 332 від 15.08.2018 року, [PERSON], [INFO] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді "Деменції внаслідок епілепсії" та за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно із клопотанням Овідіопольської селищної ради , Овідіопольська селищна рада клопоче про призначення заявника опікуном над його вітчимом [PERSON] З урахуванням обставин справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, фактично припинили шлюбно - сімейні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо як подружжя. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. В судовому засіданні 23 травня 2018 року сторонам по справі було надано строк на примирення терміном три місяці. Представник позивача в засіданні пояснив, що між ними примирення не сталося, вважає, що спроби примирення і в подальшому не приведуть до жодних позитивних результатів. Просив суд про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Представник відповідача в засіданні пояснив, що він проти розлучення з позивачем. Просив суд не задовольняти позовну заяву позивача про розірвання шлюбу, оскільки вважає, що їхня сім'я остаточно не розпалася та ще є можливість її зберегти. Заслухавши вступне слово учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 14 липня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - 853 (а.с. 8). Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Як було встановлено в судовому засіданні, сторони по справі не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть сумісного господарства. Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України судом було вжито заходів щодо примирення подружжя, проте як пояснив в судовому засіданні представник позивача примирення між ними досягнуто не було. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім"я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У березні 2019\~р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаним позовом, у якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вони є співвласниками зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований [PERSON] , який там не проживає більше трьох років. Сторони в судове засідання не з"явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по 1/3 частці у кожного) житла за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~13-14, 16, 17, 18). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] (а.\~с.\~19, 20, 24). Зазначена обставина, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] реалізовувати правомочності власника житла та порушує їх законні інтереси. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та/або [PERSON] і [PERSON] , не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 768,40\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що він та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2000 р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, протягом останніх чотирьох років стосунки з дружиною розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім"я припинила своє існування, сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення неможливе та буде суперечити його інтересам та інтересам дітей. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб з відповідачем. На розподілі судових витрат не наполягав. Відповідач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, справу просила розглядати без її присутності. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У березні 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 08 серпня 2014 року між нею та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1397. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в позовній заяві посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати. Сторони у підготовче судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого судового розгляду суд ухвалює рішення у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що 08 серпня 2014 року між позивачкою та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1397. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін розпалася та її збереження не можливе, збереження сім"ї суперечить інтересам сторін. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 31 січня 2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено судовий наказ №2-н/1521/20/12, згідно з яким з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 січня 2012 року і до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~У своїй позовній заяві позивачка посилаючись на зміну свого матеріального становища, а саме на те, що вона не працює, просить суд ухвалити рішення, яким змінити вид та розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом, а саме визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з"явилася, але звернулася до суду із заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з"явився, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв"язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що 31 січня 2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено судовий наказ №2-н/1521/20/12, згідно з яким з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 січня 2012 року і до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] не працює, у зв"язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів змінилося. \~ \~ \~ \~У зв"язку зі зміною матеріального становища отримувача аліментів, суд вважає за можливе змінити вид та розмір аліментів, що стягуються за зазначеним вище судовим наказом та визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Доказів неможливості сплати аліментів у визначеному розмірі відповідачем не надано. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У березні 2019 р. представник ТОВ «Глобал Спліт» звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що у провадженні Оболонського р/с м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора. Як вказує заявник, 31.10.2018 р. між ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, представник заявника просить суд замінити сторону у цивільному процесі та змінити позивача з ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" на заявника - ТОВ «Глобал Спліт». Жодна сторона в судове засідання не з`явилась для вирішення даного клопотання, а також по суті цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з`ясував суд, з 10.03.2016 р. у провадженні Оболонського р/с м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора. Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином. У відповідності до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, 31.10.2018 р. між ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Суд, повно та всебічно оцінивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява ТОВ «Глобал Спліт» про заміну стягувача є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У березні 2021 року заявник - [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 10 квітня 2001 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30 березня 2001 року № 224 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30 березня 2001 року №224. При видачі Свідоцтва про право власності на квартиру була допущена помилка в імені по - батькові, замість « [PERSON] », зазначено « [PERSON] ». Дана помилка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд та в подальшому належним чином звернутися до держаного реєстратора та внести відомості про його право власності у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу на належне йому нерухоме майно. Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги, викладені у заяві, підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі п. 5 ч. 2 ст. 293, 294, п.6 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст.ст. 318-319 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення", оскільки по справі встановлений і доведений факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 10 квітня 2001 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30 березня 2001 року № 224 . Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, оскільки встановлення даного факту для заявника продовжить юридичні наслідки, а саме - надасть можливість розпорядитися на свій розсуд належною йому власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні місяці 2013 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 10 лютого 2013 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просять стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із його заробітку щомісяця на утримання дитини, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав повністю та не заперечує про стягнення аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі. Заслухавши доводи позивача та її представника, відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 лютого 2013 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою Грузевицької сільської Ради Хмельницького району №61 від 29.01.2014 року та не заперечується відповідачем. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, чого у судовому засіданні не заперечує, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У березні місяці 2013 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 09.08.1997 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають та утримуються матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини із заробітку відповідача щомісяця на утримання дітей у зв»язку із хворобою старшої доньки, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково та не заперечує про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 1997 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач відповідно до копій свідоцтв про народження дітей. Діти проживають і утримуються матір'ю, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори №3 та не заперечується відповідачем. Відповідач не заперечує про стягнення аліментів на утримання дітей, посилається на те, що надавав утримання в добровільному порядку в розмірі 700 грн. на двох дітей, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей відповідно до вимог закону. Суд вважає, що позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в розмірі однієї другої частини його заробітку (доходу) задоволеним бути не може, позаяк він не відповідає вимогам закону. При цьому суд вважає його обґрунтування хворобою старшої доньки є недостатнім, позаяк довідка про хворобу без дати не свідчить про наявність хронічних захворювань у дитини та необхідності витрачання додаткових коштів на її лікування. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей, їх вік та матеріальне становище платника аліментів та вважає необхідним і достатнім стягнути на утримання дітей одну третину заробітку відповідача. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved