Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні будинком [PERSON] шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Першого Травня, 13 та зняття його з реєстрації, судові витрати стягнути з [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.06.2006 року є власником житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Першого Травня, 13. Відповідно до довідки запису у будинковій книзі у зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], про те з моменту реєстрації, тобто з 15.11.2014 року він не проживає за місцем реєстрації. У вказаному будинку відповідач був зареєстрований, оскільки його дружина попросив зареєструвати свого племінника, якому необхідна була реєстрація для отримання паспорту. Будучи зареєстрованим, але не проживаючи у його будинку, відповідач не приходить до будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання. Після реєстрації відповідача у будинку його місце проживання йому не відомо. Він не може самостійно без відповідача подати заяву до Кагарлицького районного сектору Управління Державної міграційної служби в Київській області про зняття з реєстрації. Реєстрація відповідача житловому будинку створює йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності, в тому числі для оформлення відповідних пільг на комунальні послуги. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім, власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України він як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ніш права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги, в будинку відсутні його особисті речі. Крім цього, те що відповідач з 2014 року не проживає у вищезазначеному будинку підтверджується актами депутата Кагарлицької міської ради від 09.12.2015 року, 14.07.2016 року, 04.09.2017 року. Також, згідно повідомлення Кагарлицького ВП ГУ НП в Київській області від 05.09.2017 р. відповідач перебуває у державному розшуку. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає йому у володінні та розпорядженні його власністю. Таким чином, відповідача слід визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач [PERSON] в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що в матеріалах є оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 176 від 20 вересня 2017 року, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~ За змістом ст. ст.\~391,\~396 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~\~\~ Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 09 червня 2006 року на праві власності належить будинок № 13 по вул.. Першого Травня, що в м. Кагарлику Київської області. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 383 ЦК України\~власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] був зареєстрований у [INFO], що в м. Кагарлику Київської області, який належить позивачу, але з часу прописки відповідач не проживає у ньому, так і його речей там не має, про що засвідчено актами депутата. Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Як розяснив Пленум Верховного суду України у п. 9\~Постанови від 12 квітня 1985р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. \~\~\~\~\~\~ Стосовно права членів сімї власника помешкання на користування ним чинним є правило частини першої\~статті 405 ЦК України, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім»ї. Відповідно до\~статті 156 ЖК УРСР\~члени сім»ї власника жилого будинку ( квартири), які проживають разом із ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~\~\~\~\~\~ У\~Конституції України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті\~13,\~41 Конституції України). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 13 Конституції України\~власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого\~протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті\~379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~ Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~ Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. \~\~\~\~\~\~ Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. \~\~\~\~\~\~ Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. \~\~\~\~\~\~ Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. ст.\~401,\~402 ЦК України\~право користування чужим майном ( сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. \~\~\~\~\~\~ За положенням\~ст. 405 ЦК України\~члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~\~\~\~\~\~ Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, в ході судового засідання встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку № 13 по вул.. Першого Травня, що в м. Кагарлику Київської області без поважних причин не мешкає з 15.11.2014 року і його особистих речей в вказаному будинку немає. \~\~\~\~ Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~„Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом". \~\~\~\~\~\~ У відповідності до\~ст. 391 ЦК України\~«Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». \~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім»ї, а також членами сім»ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. \~\~\~\~\~\~ Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. \~\~\~\~\~\~ Члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону ( особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~Главою 32 ЦК України. \~\~\~\~\~\~ З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті 405 ЦК України. \~\~\~\~\~\~ Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім»ї права користування житлом. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між нею та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ЖК України, ЦК України та

Outcome: approved