Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи уточнювали вказуючи, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина : ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : [ADDRESS], та ? частина приватизованої земельної ділянки, загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території Сеньківської сільської ради Куп'янського району Харківської області. Земельна ділянка належала померлій та [PERSON] по ?? частині кожному на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Куп'янською державною нотаріальною конторою Харківської області 20.09.2002 року за № 1-5088. Мати залишила заповіт, яким заповідала все своє майно доньці - [PERSON] - позивачці по справі. Після смерті матері позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданих Куп'янською державною нотконторою 19 червня 2009 р. за №№ 2695 та 2697 на ім'я [PERSON] їй належить : ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою : [ADDRESS], та ? частина земельної ділянки, загальна площа якої складає 0,25 га, кадастровим номером 65010004012, переданої спадкодавиці [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої на території села Сенькове Сеньківської сільської ради Куп'янського району Харківської області. 27.05.2010 р. позивачка заключила договір № 1906 з ФОП [PERSON] на виконання організаційних робіт по виготовленню документації з землеустрою щодо документів на право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Документація до цього часу їй не була видана. У 2013 р. позивачці повідомили, що технічна документація не може бути видана в зв'язку з тим, що в свідоцтві про право на спадщину не вказано точну адресу земельних ділянок, площу та цільове призначення. Тому рекомендовано звернутися до суду та скасувати видане свідоцтво про право на спадкове майно відносно ? частини земельної ділянки і визнати право власності на земельну ділянку в судовому порядку. Згідно з виданим позивачці земельно-кадастровим бюро планом земельної ділянки фактично встановлено, що на праві власності [PERSON] та [PERSON] знаходилося 0,25 га, які складаються з 2-х земельних ділянок: 1- S -0,1545га по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 2- S - 0,0955 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, але це не вказано було в свідоцтві про право на спадщину за заповітом не з вини позивачів, які вважають, що [PERSON] та [PERSON] на законних підставах фактично на праві власності володіли вказаними земельними ділянками, які були передані у приватну власність [PERSON] рішенням сесії Сеньківської сільської ради № 3 від 30 березня 1994 року і за життя ним були приватизовані, що підтверджується рішенням Сеньківської сільської ради, Державним актом серії ХР 19-00-054233. Після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Куп'янської державної нотконтори № 1-5088 від 20.09.2002 року земельна ділянка в рівних долях по ? частині була передана у власність [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва держнотконтори та копією Державного акту на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 р. Але Державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 року, кадастровий номер 65010004012 містить протиріччя та помилки: - так, в ньому вказано, що право власності на земельну ділянку належить 1/2 частина - [PERSON] та ? частина - [PERSON] але при цьому в акті одночасно вказано, що власність на земельну ділянку визначена як спільна сумісна, фактично вона такою і є, бо власники земельної ділянки користувалися нею сумісно, без визначення часток в натурі; - також в Державному акті вказано, що земельна ділянка, передана у приватну власність площею 0,25 гектарів, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходиться за адресою [ADDRESS], але це не відповідає дійсності, бо конфігурація земельної ділянки, яка була передана у приватну власність така, що фактично вона визначена як дві частини земельної ділянки , а саме: - 0,1545 га розташована за адресою [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями і її цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - 0,0955 га розташована за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказані помилки допущені не з вини власників земельної ділянки, але в зв'язку зі смертю [PERSON] і необхідності правильного оформлення спадщини та її реєстрації в реєстраційній службі, позивачі вважають, що Державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 року, кадастровий номер 65010004012 необхідно визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Куп'янською державною нотконторою 19 червня 2009 р. за № 2697 на ім'я [PERSON]. З урахуванням того, що житловий будинок [ADDRESS], належний позивачам на праві приватної власності, не розділений ними в натурі і фактично вони користуються будинком сумісно, тому на підставі ст. 89 ЗК України позивачі просять визнати за нами право сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що буде відповідати фактичному користуванню та правовстановлюючим документам, а також у відповідності до вимог ст.256 ч.2 ЦПК України просять суд встановити факт володіння вказаною земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, з урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] . померли. У судовому засіданні позивачка [PERSON], її представник, він же представник співпозивача [PERSON] - адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Кравчук Л.Є. позовні вимоги визнала повністю. Представник 3-ї особи - Управління Держземагенства у Куп'янському районі Харківської області у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином Представник 3-ї особи - Куп'янської Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, направив заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після її смерті залишилась спадщина : ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : [ADDRESS] та ? частина приватизованої земельної ділянки, загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території Сеньківської сільської Ради Куп'янського району Харківської області. Земельна ділянка належала померлій та [PERSON] по ? частині кожному на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Куп'янською державною нотаріальною конторою Харківської області 20.09.2002 року за № 1-5088 (а.с.9). [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала все своє майно доньці - позивачці [PERSON], яка після смерті матері своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданих Куп'янською державною нотконторою 19 червня 2009 р. за №№ 2695 та 2697 на ім'я [PERSON] їй належить : ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою : [ADDRESS] та ? частини земельної ділянки, загальна площа якої складає 0,25 га, кадастровим номером 65010004012, переданої спадкодавиці [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої на території села Сенькове, Сеньківської сільської ради, Куп'янського району, Харківської області ( а.с.10,12) 27.05.2010 р. [PERSON] заключила договір № 1906 з ФОП [PERSON] на виконання організаційних робіт по виготовленню документації з землеустрою щодо документів на право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією договору № 1906 від 27.05.2010 р. на а.с.16. Технічну документація до цього часу позивачці не видана в зв'язку з тим, що в свідоцтві про право на спадщину не вказано точну адресу земельних ділянок, площу та цільове призначення. Згідно з виданим позивачці земельно-кадастровим бюро планом земельної ділянки фактично встановлено, що на праві власності [PERSON] та [PERSON] знаходилося 0,25 га, які складаються з 2-х земельних ділянок: 1- S - 0,1545га - по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 2- S - 0,0955 га - по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, але ці дані не були вказані в свідоцтві про право на спадщину за заповітом. [PERSON] та [PERSON] на законних підставах фактично на праві власності володіли вказаними земельними ділянками, які були передані у приватну власність [PERSON] рішенням сесії Сеньківської сільської ради № 3 від 30 березня 1994 року і за життя ним були приватизовані, що підтверджується рішенням Сеньківської сільської ради, Державним актом серії ХР 19-00-054233 (а.с.14,19). Після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Куп'янської державної нотконтори № 1-5088 від 20.09.2002 року земельна ділянка в рівних долях по ? частині була передана у власність [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва Куп'янської держнотконтори та копією Державного акту на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 р. на а.с.9,13. Але Державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 року, кадастровий номер 65010004012 містить протиріччя та помилки: - так, в Державному акті вказано, що право власності на земельну ділянку належить ?? частина - [PERSON] та ? частина - [PERSON] але при цьому в акт одночасно вказано, що власність на земельну ділянку визначена як спільна сумісна, фактично вона такою і є, бо власники земельної ділянки користувалися нею сумісно, без визначення часток в натурі; - також в Державному акті вказано, що земельна ділянка, передана у приватну власність площею 0,25 гектарів, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходиться за адресою [ADDRESS], але це не відповідає дійсності, бо конфігурація земельної ділянки, яка була передана у приватну власність така, що фактично вона визначена як дві частини земельної ділянки , а саме: - 0,1545 га розташована за адресою [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, і її цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ; - 0,0955 га розташована за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується листом Сеньківської сільради Куп'янського району № 251 від 11.06.2014 р. Про ці обставини у судовому засідання пояснила і представник відповідача [PERSON] Крім того, вона пояснила, що рішенням Сеньківської сільської ради Куп"янського району №3 від 30.03.1994року земельна ділянка, яка передавалася [PERSON] у приватну власність, передавалася з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, а тому додаткового рішення сільради при таких обставинах приймати немає необхідності. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1233 ЦК України передбачає право фізичної особи на заповіт. Статтею 158 Земельного Кодексу України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. Відповідно до вимог ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із п. 4.1. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України з земельних ресурсів від 22.06.2009року № 325, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Але із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01 січня 2013 року ні в територіальних органів Держкомзему, ні в будь-яких інших установ немає повноважень щодо видачі державних актів на право власності на землю. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються, і не реєструються. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинність з 01.01.2013р., визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Тобто, з 01.01.2013 документом, який посвідчує право власності на землю, є свідоцтво про право власності. Скористуватися своїм правом на реєстрацію свого права на земельну ділянку позивачі не мають можливості у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 19.06.2009 року №2697 на ім'я [PERSON] відсутня точна адреса знаходження земельної ділянки, площа та цільове призначення. Помилки, допущені у зазначеному вище Державному акті, сталися не з вини власників земельної ділянки, але в зв'язку зі смертю [PERSON] і необхідністю правильного оформлення спадщини та її реєстрації в реєстраційній службі, Державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 № 781134 від 1 жовтня 2002 року, кадастровий номер 65010004012 необхідно визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Оскільки належний позивачам на праві власності житловий будинок [ADDRESS] не розділений ними в натурі, фактично вони користувалися та користуються будинком сумісно, тому на підставі ст. 89 ЗК України можливо визнати за ними право сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га (0,1545 та 0,955га), що буде відповідати фактичному користуванню та правовстановлюючим документам, встановивши при цьому також факт володіння [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності вказаною земельною ділянкою з урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] . померли.

Outcome: approved