Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У вересні 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 01 вересня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1356. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Пояснила, що після одруження, сімейне життя між подружжям не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Ведення подружжям спільного господарства припинено, проживання здійснюється в окремих квартирах, тобто фактично сумісне проживання припинено. Позивач зазначив що, за її переконанням в подальшому підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбних відносин неможливе, тому призначати термін на примирення є недоцільно. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, не виникає. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву від 14.02.2014 року, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутності, також просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судові засідання 20.11.2013 року, 18.12.2013 року, 13.02.2014 року не з'явився. Через загальну канцелярію суду надала заяву від 03 січня 2014 року про те, що проти позовних вимог не заперечує та просила розглядати справу за її відсутності, оскільки вона на даний час проживає та працює за кордоном, а саме в Російській Федерації в м. Нижній Новгород. Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 01 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1356. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року позивач з відповідачем не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору щодо поділу спільного сумісного майна між подружжям не має, питання про утримання дитини між сторонами вирішено за добровільною згодою подружжя, а саме дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 01 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1356. (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження дитини, виданого від 16 січня 2007 року Серія [NUMBER] (а.с. 4), від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в заяві, яка надійшла до суду від 03 січня 2013 року позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, зазначила, що подружжя дійсно проживає тривалий час окремо. В заяві написала, що на даний час вона проживає в Російській Федерації, а саме в Нижньому Новгороді та просила провести розгляд справи за її відсутності, на підставі наданих суду доказів. Суд вважає, що відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, яке не суперечить закону, суд має постановити судове рішення. Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, у тому числі пояснення кожної із сторін щодо можливості збереження сім"ї у подальшому, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved