Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 березня 2000 року Дніпрорудненською міською Радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 13. В обґрунтування позову зазначає наступне: в даному шлюбі народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Повнолітня донька проживає окремо, неповнолітній син - разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Подружні стосунки між сторонами та сумісне проживання остаточно припинені у вересні 2019 р. Надавати строк для примирення немає необхідності, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомих причин, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, в зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням [PERSON] відзиву на позов, зі згоди позивачки, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2000 року Дніпрорудненською міською Радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 13 (а/с 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а/с 11-12). Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, спір про поділ майна відсутній, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка заявила клопотання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved