Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до державного відкритого акціонерного товариства «ШАХТОБУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ №6» дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «ТРЕСТ» «ГОРЛІВСЬКЕВУГЛЕБУД», про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 28 липня 1995 року по 06 травня 1999 року він працював у державному відкритому акціонерному товаристві «ШАХТОБУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ №6» дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «ТРЕСТ» «ГОРЛІВСЬКЕВУГЛЕБУД». В грубе порушення вимог закону, у 2001 році заробітна плата йому виплачувалась нерегулярно, у відповідача мається підтвердження заборгованості перед ним по заробітній платі за 1997, 1998, 1999 роки в сумі 3731,91 грн. 08 червня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, проте він ще не виконаний. Остаточний розрахунок з ним ще не провели. Згідно розрахункових листків роботодавця у березні 1999 року він відпрацював 19 днів, за які була нарахована оплата праці 242,86 грн. у квітні 1999 року він відпрацював 15 днів, за які була нарахована оплата праці в розмірі 175,88 грн. Отже його середній заробіток (за два місяці) розраховується так: (242,86 грн. : 19) + (175,88 грн. : 15) : 2 = 12,25 грн. час затримки розрахунку при звільнені, починаючи з 16 травня 1999 року по дату подання цього позову до суду 25 липня 2017 рік складає 4543 днів. Отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені розрахована так: 12,25 грн. * 4543 = 55651, 75 грн. і саме цю суму він просить стягнути з відповідача на його користь. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився , був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Артемівського міськрайонного суду Донецької області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик учасників справи " (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), проте в судове засідання не з"явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 липня 1995 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5), 06 травня 1999 року він був звільнений за переводом. Відповідно до копії довідки відповідача - державного відкритого акціонерного товариства «ШАХТОБУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ №6» дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «ТРЕСТ» «ГОРЛІВСЬКЕВУГЛЕБУД» (а.с.6) від 05 квітня 2001 року заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає 3731,91 грн., з копії розрахункових листків (а.с.7) за квітень 1999 рік вбачається, що позивач отримав зарплатню у розмірі 175,88 грн., за березень 1999 рік у розмірі 242,86 грн. З копії судового наказу виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 08 червня 2017 року (а.с.8) вбачається, що з відповідача на користь позивача стягнуто суму нарахованої але невиплаченої заробітної плати у розмірі 3731,91 грн., тобто це ще раз підтверджує той факт, що відповідач станом на 2017 рік не сплатив позивачу заборгованість по зарплаті. Тобто розрахунок за весь період роботи позивача у відповідача до теперішнього часу не був проведений. Відповідно до ч.1 статті 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є законними, доведеними і підлягають задоволенню, окрім того у суду відсутні відомості про те, що діяльність державного відкритого акціонерного товариства «ШАХТОБУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ №6» дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «ТРЕСТ» «ГОРЛІВСЬКЕВУГЛЕБУД» припинена. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір; разом з тим на зазначені вимоги поширюються положення ч. 3 ст. 32 Цивільного кодексу України і п. 3 ст. 39 Закону України «Про власність», згідно з якими в разі недостатності у державної установи (організації) коштів відповідальність за її зобов'язаннями несе власник. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі відносно відповідача середній заробіток за час затримки вплати заробітної плати за період з 06 травня 1999 року по 25 липня 2017 року в розмірі 55651,75 грн. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. На відповідача суд в силу ст.141 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 704,80 грн. в якості судового збору, понесені судом при розгляді цивільної справи, оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved