Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Надра в особі філії ПАТ КБ Надра Тернопільське регіональне управління звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказано, що 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 655/2007-Ф у відповідності з умовами котрого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 54\~ 000, 00 доларів США із сплатою 12, 49 % річних строком до 25 червня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] перед позивачем за цим кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки від 25 червня 2007 року, за якими вказані особи взяли на себе обовязок солідарних боржників за зобовязаннями відповідача [PERSON] В результаті того, що відповідачі взятих на себе зобовязань не виконали станом на 07 липня 2014 року за ними наявна заборгованість перед позивачем на загальну суму 66\~ 927, 21 доларів США, що складається із заборгованості за основною сумою кредиту 48890,77 дол. США; заборгованості за відсотками 11959,41 дол. США, пені за несвоєчасно погашені відсотки 535,86 дол. США, пені за несвоєчасно погашений кредит -141,17 дол. США, штрафу за порушення строку повернення кредиту та відсотків 5400 дол. США, які просять стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати в розмірі 3654 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу без участі представника ПАТ КБ Надра у судовому засіданні, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить долучити до матеріалів справи примірник газети «Свобода» від 01.01.2016 року з надрукованим оголошенням про виклик в судове засідання відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, оскільки вона не може прибути в судове засідання через стан здоровя, позовні вимоги визнає частково в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків, в частині накладення позивачем штрафних санкцій і пені позов не визнає, просить в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги, заявлені до його довірительки, не визнає, суду пояснив, що з метою забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №655/2007-Ф між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та відповідачами [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки від 25 червня 2007 року, за якими останні взяли на себе обовязок солідарних боржників за зобовязаннями [PERSON] Станом на 07 липня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 66\~927,21 доларів США. Банк поручителя [PERSON] не повідомив про неналежне виконання [PERSON] зобовязання. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] пеня за порушення строку оплати кредиту банком почала нараховуватися ще в липні 2013 року. Банк в піврічний строк повинен був повідомити [PERSON] про неналежне виконання зобовязань боржником [PERSON] Претензію про погашення заборгованості за договором кредиту банк надіслав [PERSON] в липні 2014 року, отже, пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до неї, тому просить в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 655/2007-Ф, у відповідності з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 54\~ 000, 00 доларів США із сплатою 12, 49 % річних строком до 25 червня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ Надра та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки від 25 червня 2007 року, за якими останні взяли на себе нести відповідальність за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором № 655/2007-Ф від 25 червня 2007 року як солідарні боржники. Станом на 07 липня 2014 року заборгованість відповідачів за кредитним договором № 655/2007-Ф від 25 червня 2007 року згідно вказаних в позовній заяві даних становить: - за основною сумою кредиту 48\~ 890, 77 доларів США; - заборгованість за відсотками 11\~ 959, 41 доларів США; - пеня за несвоєчасно погашені відсотки 535, 86 доларів США; - пеня за несвоєчасно погашене тіло кредиту 141, 17 доларів США; - штраф за пропущення строків повернення кредиту та відсотків 5 4000, 00 доларів США, що в сумі становить 66\~ 927 доларів США. Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Положеннями ст. 553 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В Постанові №5 від 31.03.2012 року Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Із постанови від 19 березня 2014 року Верховного Суду України №6-20цс14 вбачається, що, якщо в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України зокрема №6-95цс14 від 17.09.2014 року та Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року. В постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року №6-170цс13 вказано, що непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Окрема думка судді Верховного Суду України Охрімчук Л.І. у справі № 6-170цс13 полягає у тому, що законний строк диференціюється: шість місяців - для зобов'язань із визначеним строком виконання; один рік - для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Установлені законом скорочені строки відповідальності поручителя - шість місяців або один рік - є припиняючими. До них не застосовні правила про перерву, зупинення та поновлення строків позовної давності. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» поручителя [PERSON] не повідомив про неналежне виконання [PERSON] зобовязання. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] пеня за порушення строку оплати кредиту банком почала нараховуватися ще в липні 2013 року. Банк в піврічний строк повинен був повідомити [PERSON] про неналежне виконання зобовязань боржником [PERSON] Претензію про погашення заборгованості за договором кредиту банк надіслав [PERSON] в липні 2014 року, отже, пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до неї, тому в позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до розділу 5 кредитного договору №655/2007-Ф позивач з відповідачем [PERSON] домовилися, що за порушення строків сплати мінімального необхідного платежу по погашенню Кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань відповідачем [PERSON] щодо повернення Кредиту, визначеного у п. 3.3.3 Договору, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5 Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми від суми за кожен день прострочення (п. 5.1 Договору); у разі порушення відповідачем вимог п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9., 4.3.10 Договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної п. 1.1 Договору за кожен випадок (п. 5.2 Договору). Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15 викладена правова позиція, відповідно до якої цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на викладену правову позицію, позовні вимоги позивача у частині стягнення в його користь штрафних санкцій за порушення взятих відповідачем зобовязань до задоволення не підлягають. Крім того, суд враховує також і матеріальне становище відповідачки [PERSON], яка не працює, її стан здоров"я. Порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення в його користь із відповідачів несплаченої суми тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, що становить: - за основною сумою кредиту - 48.890,77 дол.США, що еквівалентно 576 153.28 гривні; - заборгованість по відсотках - 11 959,41 дол.США, що еквівалентно 140 935.66 гривні. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову судового збору.

Outcome: partial