Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області, посилаючись на ст.. 1166 ЦК України, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на користь держави 3059650 грн. Позов обґрунтований тим, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.05.2015 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заявлений цивільний позов прокурора до [PERSON] про стягнення 3059650 грн. залишено без розгляду. Позивач зазначав, що [PERSON] як директор ТОВ «ВТС -Груп» організував схему ухилення від сплати податків, яка полягала в укладенні нікчемних угод та використанні первинних бухгалтерських документів по неіснуючим фінансово-господарським операціям, складеним від імені підприємства ТОВ «ВТС -Груп» з ознаками фіктивності, а саме: з ТОВ «Функціонал Груп», ТОВ «СТК Прогмат», ТОВ «Сітел Груп Інкорпорейтед», у результаті чого за період з 01.01.2009 року по 29.02.2012 року умисно ухилявся від сплати податку на додану вартість, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у значних розмірах. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2015 року в задоволенні позову ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено. В апеляційній скарзі ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь держави 3059650 грн. Апелянт не погоджується з рішенням суду, зазначаючи, що [PERSON] будучи посадовою особою ТОВ «ВТС - Груп», на якого згідно ст.ст. 6, 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.16 Податкового кодексу України, покладено відповідальність за здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства в документах бухгалтерського та податкового обліку, умисно ухилявся від сплати податку на додану вартість, чим завдав державі шкоди в сумі 3059650 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави на підставі ст. 1166 ЦК України. У запереченнях на апеляційну скаргу представник [PERSON] - адвокат Бабинець С.П. просив відхилити апеляційну скаргу ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області та залишити рішення суду без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача Коляда І.В., Коутної А.Г., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача [PERSON] та його адвоката Бабинця С.П., які наполягали на законності рішення суду, дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали кримінальної справи №751/3954/15-к за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови у позові. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Відмовляючи у задоволенні позову ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення майнової шкоди з пропуском строку позовної давності та позивачем не надано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог, оскільки на підприємстві ТОВ «ВТС - Груп» відсутня заборгованість перед податковими органами. Апеляційний суд погоджується з рішенням районного суду про відмову в задоволенні позову, але мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов таких висновків, зроблені останнім при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. З досліджених матеріалів кримінальної справи №751/3954/15-к за обвинуваченням [PERSON] вбачається, що прокуратура Чернігівської області направила до суду обвинувальний акт від 07 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32014270000000002 від 08 січня 2014 року про те, [PERSON], являючись директором ТОВ «ВТС Груп», службовою особою підприємства, на яку згідно п. 3 та 6 ст. 8 та п. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України, покладено відповідальність за фіксування всіх фактів здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства в документах бухгалтерського та податкового обліку, правильність нарахування та своєчасність сплати податків, діючи всупереч загальнодержавним інтересам, порушуючи вимоги чинного законодавства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ненадходження до державного бюджету податкових платежів, шляхом укладення нікчемних угод та використання первинних бухгалтерських документів по неіснуючим фінансово-господарських операціях, складених від мені підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ « Декорт Система», ТОВ «Функціонал Груп», ТОВ «Квант Ресурс ТК», ТОВ «СТК Прогмат», ТОВ «Сітел Груп Інкорпорейтед» безпідставно сформував у податковій звітності ТОВ «ВТС-Груп» податковий кредит з податку на додану вартість, в результаті чого у період з 01.01.2009 року по 31.03.2013 року, умисно ухилився від сплати ПДВ в сумі 3059650 грн., що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах. У кримінальному провадженні прокуратурою Чернігівської області було заявлено цивільний позов до [PERSON] про стягнення з останнього 3059650 грн. податкових платежів, що не надійшли до державного бюджету України внаслідок скоєння кримінального правопорушення (а.с.2-6,20-22 кримінальної справа №751/3954/15-к). Рішенням ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС У Чернігівській області щодо погодження застосування процедури податкового компромісу №3765/10/25-26-15-01-17 від 08 квітня 2015 року досягнуто з ТОВ «ВТС-Груп» податковий компроміс в частині податку на додану вартість (5%) в сумі 103500 грн. (а.с. 43-47) (а.с.30-34 кримінальної справа №751/3954/15-к). 17 квітня 2015 року ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС У Чернігівській області було прийнято ще одне рішення щодо погодження застосування процедури податкового компромісу № 4174/25-26-22-04-11 по податковим зобов'язанням ТОВ "ВТС-Груп» (а.с. 48-47). У зв'язку із досягненням з ТОВ «ВТС-Груп» податкового компромісу в частині ПДВ за період з березня-грудня 2012 року та січня-березня 2013 року, 12 травня 2015 року прокурором Чернігівської області було складено нове обвинувачення, за яким [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, тобто в умисному ухиленні від сплати податків у значних розмірах на загальну суму 989663 грн., та у службовому підробленні офіційних документів - податкової звітності з ПДВ ТОВ «ВТС - Груп» (а.с.45-52 кримінальної справа №751/3954/15-к). Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №32014270000000002 від 08 січня 2014 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.1 ст.366 КК України закрито. Заявлений цивільний позов прокурора до [PERSON] про стягнення 3059650 грн. залишено без розгляду, роз'яснено, що даний позов може бути вирішений в порядку цивільного судочинства (а.с. 5-8), (а.с.61-64 кримінальної справа №751/3954/15-к). Як вбачається з матеріалів справи, позов був пред'явлений у порядку ст. 1166 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позову суд одночасно посилався на пропуск строку позовної давності та на відсутність підстав для відшкодування шкоди, завданої державі у порядку ст.1166 ЦК України. Вирішуючи спір, районний суд не звернув увагу, що норма ст. 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування завданої шкоди, відповідно до яких обов'язок її відшкодування настає при завданні шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної чи юридичної особи, при яких дії заподіювача шкоди є неправомірними і між настанням шкоди та цими діями є причинний зв'язок. Оскільки ст.1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування завданої шкоди, то якщо мають місце спеціальні підстави, які надають можливість застосовувати до спірних правовідносин положення інших статей параграфа 1 глави 82 ЦК України, потрібно застосовувати спеціальні норми. Згідно до ч.1 ст. 212 КК України передбачено відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов'язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах. Склад злочину, передбачений ст. 212 КК України, має спеціальний суб'єкт, якими, зокрема, можуть бути посадові особи підприємства, установи, організації, тобто працівники юридичних осіб під час виконання ними своїх посадових обов'язків, пов'язаних з веденням бухгалтерського та податкового обліку. Таким чином, шкода державі у вигляді фактичного ненадходження коштів у бюджет внаслідок ухилення від сплати податків завдається посадовою особою підприємства під час виконання нею своїх службових обов'язків Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, стягнення коштів, які не надійшли до бюджету в результаті скоєння злочину, передбаченого ст. 212 КК України, відбувається не з особи, винної у скоєнні цього злочину, а винятково з платника податків, податкові зобов'язання якого не були сплачені, а таким платником податків є юридична особа - ТОВ «ВТС Груп». Крім того, вирішуючи спір, районний суд не врахував, що посилання як на підставу відмови в позові на пропуск позивачем строку позовної давності можливе лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим, а у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог (ч.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі») Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З огляду на те, що вірно відмовивши у задоволенні позовних вимог ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС України у Чернігівській області до [PERSON] про стягнення коштів, суд першої інстанції виходив з невірних мотивів, апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України, змінити рішення суду в частині мотивів відмови в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Outcome: partial