Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просить визнати відповідачку та її сина такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності їй та [PERSON] Позов мотивує тим, що вона є співвласником 1/2 частини вищезазначеної квартири де проживає разом із своєю донькою - [PERSON], яка також є співвласником іншої 1/2 частини вказаної квартири. Разом з ними зареєстрована і її донька - відповідач по справі - [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], але за зазначеною адресою вони не проживають на протязі останніх семи років, так як проживають в іншій країні. Жодних стосунків з донькою протягом цього часу вони не підтримують, бажають розпорядитись своєю власністю, але прописка доньки і онука перешкоджає їй в реалізації прав власника, тому вимушена звернутись в суд за захистом своїх прав, оскільки іншим способом зняти з реєстрації доньку та онука неможливо, а тому посилаючись на вимоги діючого законодавства просять задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, при цьому, позивач [PERSON] та представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою 26.03.2007 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с 6), що також підтверджується довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» про належність нерухомого майна (а.с. 7). Згідно повідомлення УДМС України в Кіровоградській області у вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] з 19.02.2000 року. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вказане кореспондується і ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідно до якої член сім'ї житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідачки за вищезазначеною адресою підтверджується довідкою № 469 від 11.11.2015 року, виданою КП «ЖЕО № 1 КМР», з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають за кордоном, що засвідчують сусіди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] довідка посвідчена начальником КП «ЖЕО № 1 КМР» [PERSON] Прописка відповідача за вказаною адресою створює перешкоди позивачу, як власнику у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Згідно з приписами ч.4 ст. 29 ЦК України, ч.1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я тощо, в якому вона проживає. Системний аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що право малолітньої дитини користуватись житлом є похідним правом від аналогічного права одного з батьків та існує за наявності його у одного з них. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, в частині визнання лише відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачем не надано доказів щодо прописки неповнолітнього [PERSON] за вищезазначеною адресою та наявності перешкод з його боку щодо користування вказаною квартирою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 487,10 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial