Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, яким просили встановити факт належності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON], померлому 26 січня 1993 року та [PERSON], померлій 10 жовтня 2015 року, що розташовані за адресою: с. Миропілля, вул. Слави, буд. 2 Краснопільського району Сумської області тавизнати за ними право власності по ? частини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: село Миропілля вулиця Слави будинок номер два Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої 10 жовтня 2015 року [PERSON], що складається з 1/2 частини, що належить їй як частка в майні подружжя та 1/2 частини, що належало померлому 26 січня 1993 року [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла [PERSON].Вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину прийняли в установленому законом порядку шляхом звернення до органу нотаріату, але позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухомість за означеною адресою у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, і постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом, ні за заповітом не має. Належність спадкодавцю [PERSON]житлового будинку з надвірними будівлями під номером 2 по вул. Слави у с. Миропілля підтверджується фотокопіями особового рахунку погосподарської книги, довідкою сільської ради за місцем відкриття спадщини. Забудови побудовані в межах червоних ліній, в межах даної земельної ділянки без порушень ДБН 360-92, відповідають санітарним правилам, не суперечать вимогам протипожежних норм та правил; самочинне будівництво, перепланування, реконструкція не проводилась; вартість спадкового майна становить 31253,00 грн. Викладені обставини [PERSON] та [PERSON] вважають підставними для визнання за ними права власності на спадкове майно. Позивачі на судове засідання зявилися, на якому підтримали позовні вимоги з наведених у позові підстав. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас. 75/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей\~158,\~169 Цивільного процесуального кодексу України / далі ЦПК України /. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що 26 січня 1993 року помер [PERSON], місце державної реєстрації виконком Миропільської сільської ради, запис № 10 від 27 січня 1993 /копія Свідоцтва про смерть серія ІІ-БП № 430790 від 27 січня 1993 р./ /копія ас. 12/; на час відкриття спадщини проживав за реєстрацією у селі Миропілля по вулиці Слави, будинок номер два Краснопільського району Сумської області разом з дружиною [PERSON] /копія ас. 16, ас. 18/. З заявами про прийняття та про відмову від спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа після нього не заводилася та не видавалася /ас. 93-95/. 10 жовтня 2015 року померла [PERSON], місце державної реєстрації виконком Миропільської сільської ради, запис № 27 від 12 жовтня 2015 /копія Свідоцтва про смерть серія І-БП № 248099 від 12 жовтня 2015 р./ /копія ас. 13/; на час відкриття спадщини самотньо проживала за реєстрацією у селі Миропілля по вулиці Слави, будинок номер два Краснопільського району Сумської області /копія спадкової справи ас. 59/. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлої [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України /копії ас. 14-15/, прийняли спадщину шляхом подачі в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] заяви про прийняття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа за № 309/2015 від 10 жовтня 2015 / копія спадкової справи ас. 45-74/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 11 травня 2000 року секретарем виконавчого комітету Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, що зареєстровано в реєстрі за № 1076, за яким сертифікат на право на земельну частку /пай/ сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Дружба», розміром 5,86 га, заповідала сину [PERSON] / копія спадкової справи ас. 56 /. 03 жовтня 2016 на частину спадкового майна у вигляді права на земельні ділянки у розміром 0.5652 га, 0.2898 га та 2.9398 га наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Миропільської сільської ради, кадастровий номер 5922383300:05:001:0256, 5922383300:04:004:0014 та 5922383300:05:002:0116 відповідно /копія спадкової справи ас. 73-74/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON]згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: с. Миропілля вулиця Слави, буд. номер два. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами спадкової справи № 309/15 після померлої 10 жовтня 2015 року [PERSON]спадщину після неї шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняли [PERSON] та [PERSON], тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини /копія ас. 45-74/. 12 липня 2016 року в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться в с. Миропілля вулиця Слави будинок номер два Краснопільського району Сумської області після смерті 10 жовтня 2015 року [PERSON]у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу / ас. 17/. Відповідно до абз. 3 частини другої статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно даних погосподарських книг /копії ас. 29/ [PERSON] значиться власником будинку по вулиці Слави будинок номер два, а відповідно до облікової картки по господарського обліку на 2011-2015 роки головою домоволодіння значиться [PERSON]; відповідно до довідки Миропільської сільської ради Сумської області №305 від 06.07.2016 за означеною адресою [PERSON] була приватизована земельна ділянка загальною площею 0,12 га, у т. ч. 0,03 га під забудову та 0,09 га ріллі, державний акт на землю не виготовлявся / ас.20, 30-33/; Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зробив цього і спадкодавець [PERSON], про що свідчить Довідка-характеристика Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 20 травня 2016 року № 0420798, за змістом якої право власності на обєкт нерухомого майна, розташованого у с. Миропілля по вулиці Слави будинок номер два Краснопільського району Сумської області станом на 29 грудня 2012 року не зареєстровано; рік будівництва будинку 1965, загальна площа будинку 65,1 кв. м., відсоток зносу 40% / копія ас. 24/. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві власності житлового будинку номер два по вулиці Слави у с. Миропілля Краснопільського району Сумської області. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 № 112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Отже, у 1965 році, тобто в період забудови домоволодіння номер два по вулиці Слави у с. Миропілля Краснопільського району Сумської області та належить [PERSON], у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до роз"яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У теперішній час право позивачів на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має; інтереси суміжних землекористувачів при забудові не порушено. Вартість будівель та споруд відповідно до Довідка-характеристика Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 20 травня 2016 року № 0420798 станом на 20 травня 2016 року становить 31253,00 грн. / ас. 24/; будівлі та споруди побудовані в межах «червоних» ліній в межах земельної ділянки без порушень ДБН 360-92**; відповідають вимогам санітарних та протипожежних норм /ас. 26-28/. Згідно технічного паспорту, виготовленого 20 травня 2016 року Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок, розташований за адресою: село Миропілля вулиця Слави, будинок номер два Краснопільського району Сумської області складається з житлового будинку /літ. А-1 за планом/, 1965 року побудови з прибудовою /літ. а1 за планом/, 1970 року побудови, веранду /літ. а за планом/, 1965 року побудови, ґанок /літ. кр за планом/, 1965 року побудови, сарай /літ. Б за планом/, 1985 року побудови, убиральню /літ. В за планом/, 1965 року побудови, сарай /літ. Г за планом/, 1970 року побудови, навіс /літ. Д за планом/, 1970 року побудови, сарай /літ. Е за планом/, 1990 року побудови, ворота №1 за планом, 1970 року побудови, огорожу №2 за планом, 1975 року побудови, огорожу №3 за планом, 1975 року побудови/ копія ас. 21-23/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок номер два, розташований у с. Миропілля по вул. Слави Краснопільського району Сумської області, було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Право, яке належало [PERSON] на час відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право в порядку спадкування перейшло після його смерті до його дружини [PERSON], а потім до позивачів [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не можуть, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому їх право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Факт, про встановлення якого просять позивачі, має для них юридичне значення, оскільки надає право на спадкування за законом не визначено іншого порядку його встановлення. Встановлені обставини справи не спростовані і не оспорені відповідачем, тому суд вважає юридичний факт належності факт належності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON], померлому 26 січня 1993 року, та [PERSON], померлій 10 жовтня 2015 року, що розташовані за адресою: с. Миропілля, вул. Слави, буд. 2 Краснопільського району Сумської області, що передбачено ч. 2 ст.256 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved