Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка 18.12.2013 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її утримання, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки та її, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). До початку судового засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої просить суд справу розглянути без її участі, про день та час судового засідання повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з’явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідач, який належним чином був повідомлен про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з’явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], що у даний час проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає, він працездатного віку, працює. За ст. 180 Сімейного Кодексу України "батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. За ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Одночасно згідно ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено під час судового розгляду справи відповідач за станом здоров*я працездатний, працює, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню. На підставі ст. 367 ЦПК України - рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: approved