Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказано, що 12.04.2017 р. у її будинку відповідачем зроблено опис та арешт майна по зобовязанням [PERSON] на користь [PERSON], який є стягувачем по виконавчому провадженню. Накладено арешт на телевізор, будматеріали для налагодження санвузлу будинку, металеву конструкцію теплиці. Описане майно є її власністю. Просила суд визнати за нею право власності на описане та арештоване майно та зняти арешт з шляхом скасування постанови державного виконавця від 12.04.2017 р. Ухвалою суду від 05.09.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження по справі. Представником відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області 24.09.2018 р. надано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 318/2089/16-к від 11.11.2016 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 110\~352,39 грн. 24.01.2017 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику. 06.02.2017 р. боржник надав письмові пояснення, що про рішення суду йому стало відомо з повідомлення виконавчої служби. 11.04.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Вважає, що переоформлення [PERSON] житлового будинку на дружину після видачі виконавчого документу свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду. Квитанції та чеки, які долучені скаржником у якості доказу, що підтверджують факт придбання описаного майна є сумнівними, оскільки в момент проведення опису майна вказані документи надані не були. Крім того, вказані докази датовані 25.03.2015 р. та 13.09.2015 р. Відповідно до штампу в паспорті [PERSON] зареєстрована [INFO] з 19.07.2013 р. Син скаржника народився 19.10.2012 р., що свідчить про те, що з 2012 р. у боржника з [PERSON] були тісні стосунки і майно придбано спільно для потреб сімї. Залишок несплаченого боргу на 20.09.2018 р. становить 108\~670,53 грн. Вважає, що виконавча служба не може бути відповідачем по справі, а лише третьою особою. [PERSON] вимоги просив залишити без задоволення. 27.09.2018 р. відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, зазначаючи, що дію безоплатного відчуження майна [PERSON] вчинив на користь своєї дружини у короткий проміжок часу після ухвалення вироку суду та відкриття виконавчого провадження з метою відчуження майна, на яке було б можливо звернути стягнення. У задоволенні позову просив відмовити. 16.10.2018 р. позивач надала до суду заперечення на відзив. У зазначений відповідачу [PERSON] строк в ухвалі від 05.09.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, на адресу суду повернулась розписка про отримання поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу\~України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 55\~ЗУ "Про\~виконавче провадження" передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень ст.\~60\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" і роз'яснень, викладених у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16\~Цивільного процесуального\~кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. [PERSON] про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). [PERSON] на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 4, 60 ЦПК). Відповідно до Закону України\~«Про виконавче\~провадження" та роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року, при розгляді позовів про виключення майна з опису, суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. В ході судового розгляду було встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 20.02.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області серії 1-ЖС № 167999, актовий запис № 03 (а.с. 17). Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 73678742 від 23.11.2016 року [PERSON] є власником житлового будинку № 25 по вул. Набережна в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, номер запису про право власності 17572320, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1092154923224 (а.с. 10). Старшим державним виконавцем Камянсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області [PERSON] 12.04.2017 р. винесена постанова про опис та арешт майна боржника [PERSON], а саме металевої конструкції, телевізора, дошки пластикової (а.с. 3). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України о собистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є\~ майно, набуте нею, ним до шлюбу. Описане та арештоване державним виконавцем майно було придбано позивачем ще до укладення шлюбу і тому є її особистою власністю, що підтверджується копіями товарного чеку № 4 від 25.03.2015 р. на купівлю телевізора HYUNDAI MLED32V8, накладної № 279 від 13.09.2015 р. на купівлю пластика, договору на поставку металевих конструкцій від 13.02.2012 р. (а.с. 11, 12, 13). Окрім цього, господарсько-побутові будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці біля будинку також відповідно до положень ст.\~186\~ЦК України є приналежністю головної речі будинку, який на праві приватної власності належить позивачці. Згідно ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Із розяснень викладених у п. 11постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За таких обставин, враховуючи все вище викладене, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки арешт накладено на майно, яке є її особистою приватною власністю, придбане до реєстрації шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial