Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в розмірі 3163,73 грн., не сплачених позивачу при звільненні відповідача з військової служби у запас, що належать до утримання позивачем за не донос речового майна, строки носіння якого не закінчились У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення при відсутності заперечень з боку представника позивача. Наслідки заочного розгляду справи роз`яснені та зрозумілі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини № 284 від 01.12.2016 року солдата військової служби за контрактом [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення. 26.12.2017 року [PERSON] звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність осіб рядового, сержантського, старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків, та виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. Положенням абзацу 2 п.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування. Згідно абзацу шостого пункту 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період від 31 березня 2017 року №232 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України ( в подальшому Інструкція від 29 квітня 2017 року №232) передбачено, що у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженим до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття чи збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1 Повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язані; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Статтею 3 Закону України Про збройні Сили України визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України". Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний Штаб ЗСУ як орган військового управління, види Збройних Сил України, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України. Тією ж, нормою права визначено, що організаційно Збройні сили України складаються із органів управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій. Із матеріалів справи вбачається, що 26.12.2017 року відповідно до наказів командира військової частини [NUMBER] № № 158-рс, 149 від 26.12.2017 року, солдата військової служби за контрактом [PERSON] в порядку п. «е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через невиконання службових обов`язків звільнено з військової служби у запас, та виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. При цьому при звільненні позивачем від [PERSON] не утримано грошові кошти в сумі 3163 грн. 73 коп., а саме вартість наданого йому у користування предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились. В добровільному порядку [PERSON] відмовився сплатити вказану заборгованість. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, в розмірі 3163 грн. 73 коп. та витрат на сплату судового збору в порядку передбаченому ст.141 ЦПК. На підставі викладеного та

Outcome: approved