Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Представник позивача подав до суду позов, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, на те що позивач утримує на своєму балансі гуртожиток, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська 26-А. Відповідач зареєстрований у даному гуртожитку у кімнаті № 119, але за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Дане приміщення було надане на підставі Договору № 119 «Про надання житла в сімейному гуртожитку» від 07.07.2005 року, відповідно до якого, позивач забезпечує наймача - [PERSON] наданням всіх комунальних послуг, а останній зобовязується їх оплатити. Підставою для розірвання договору (пункт 5) є невиконання його умов. Відповідач в трудових відносинах з ЗАТ «Сатурн-Д» не перебуває, ордеру на вселення не має, за місцем реєстрації не зявлявся більше шести місяців, за комунальні послуги не сплачує з 2012 року. У звязку з тим, що відповідач фактично не проживає у даному гуртожитку та не сплачує комунальні послуги, що порушує права позивача, він звернувся з вказаним позовом до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська 26А, кімната № 119. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судові засідання неодноразово не зявлявся, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу його реєстрації, про що свідчать матеріали справи. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, відповідно до довідки регіонального відділення фонду державного майна України по Запорізькій області від 25.09.2017 року за № 11-11-04945, гуртожиток за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська 26А в м. Запоріжжя, не увійшов до статутного капіталу ЗАТ «Сатурн-Д» та залишився на його балансі. Згідно довідки виданої ЗАТ «Сатурн-Д» відповідач зареєстрований у гуртожитку по вул. Олімпійська 26-А в м. Запоріжжя, однак правові підстави на яких останнього зареєстровано в даному гуртожитку, у довідці відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається із актів про встановлення факту не проживання особи від 31.05.2016 р., 10.08.2016 р. [PERSON] не проживає у кімнаті № 119 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська 26-А, кімната № 119. Свідки в судовому засіданні [PERSON], яка мешкає в кімнаті № 121 даного гуртожитку, та [PERSON] яка мешкає в кімнаті № 118, також вказали на те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації на протязі пяти років. Відповідно до довідки ЗАТ «Сатурн-Д», станом на 01.02.2017 р. у відповідача, з листопада 2012 року, утворилася заборгованість зі сплати комунальних послуг в сумі 18\~427,86 грн. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, який затверджено Наказом МВС України від 22.11.2012 року:" Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою". Зазначені вище положення дублюються також у ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно Аналізу судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.08.2013 р., зроблено наступний висновок: Відповідно до змісту норм\~Закону № 500-VI, що спрямований на захист прав виключно законних мешканців гуртожитку, реалізація прав мешканців гуртожитків на час їх передачі у власність територіальної громади залежить від набуття ними прав на користування гуртожитком з дотриманням встановленої процедури (спільне рішення адміністрації та профкому, спеціальний ордер, фактичне проживання, реєстрація), тому вважається, що якщо іде мова про договір оренди, то застосування Закону № 500-VI до орендних правовідносин не відповідають правовій природі цього договору. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача у гуртожитку, балансоутримувачем якого є позивач, порушує його права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська 26А, кімната № 119. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~\~\~ Відповідно\~\~ до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 1600,00 грн. судового збору сплаченого при зверненні з даним позовом до суду та 1600,00 витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом справи, також належать витрати на правову допомогу. Так, право на правову допомогу гарантовано ст. ст.\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від\~\~30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).\~Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».\~\~\~ Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.\~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права, тобто 640,00 грн. за одну годину роботи. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 1600,00 гривень позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 22 травня 2017 року, акт виконаних робіт від 26 травня 2017 року та квитанція від 26.05.2017 р. про отримання оплати послуг.

Outcome: approved