Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на наступні обставини. 13.05.1978 року вона уклала шлюб з [PERSON]. [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], а [INFO] року у них народилися доньки - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 79 від 29.07.1988 року, яке затверджено рішенням виконкому Нікопольської міської Ради народних депутатів № 463/2 від 30.09.1988 року, у1988 році вони вступили до житлово-будівельного кооперативу № 79 м. Нікополь та з 05.10.1988 року, на підставі ордеру № 834, мешкають у квартирі [ADDRESS], загальною площею 66,4 кв.м. Членом кооперативу став її чоловік - [PERSON] На протязі 1988 - 1992 року вони разом із чоловіком із сімейного бюджету платили пайові внески за квартиру та відповідно до довідки від 17.01.2014 року, яка видана ОСББ № 79 м. Нікополь, у липні 1992 року повністю виплатили пайовий внесок. На момент повної сплати пайового внеску за кооперативну квартиру їхній дочці [PERSON] виповнилося 13 років, а [PERSON] та [PERSON] виповнилося 4 роки. У відповідності до ч. З ст. 384 Цивільного кодексу України «У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником». У відповідності до ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом». [INFO] року її чоловік [PERSON] помер та у відповідності до законодавства вона звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори для успадкування спадщини - вищезазначеної квартири, але їй роз'яснили, що нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, бо в її покійного чоловіка не було документу, який підтверджує право власності на вищезазначену квартиру. 09.01.2014 року вона звернулася до Нікопольського міського Голови з проханням визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та видати їй свідоцтво про право власності на квартиру, але отримала відповідь про те, що їй необхідно за визнанням права власності звернутися до суду. Таким чином вона не може отримати право на спадок (квартиру) за законом, який було придбано під час законного шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Вона вважаює, що має повне право на отримання права власності на вищезазначену квартиру, бо разом із покійним чоловіком, знаходячись у законному шлюбі вони вступили до житлово-будівельного кооперативу, внески на погашення позики сплачували із сімейного бюджету, який наповнювали разом, приймала участь у сплаті комунальних послуг, витрачала кошти на поточні ремонти у квартирі, брала участь у житті кооперативу. Їхні доньки в утриманні житла участі не приймали бо були ще малими. Після смерті чоловіка до житлово-будівельного кооперативу вона не вступала, бо вважала, що квартира вже належить її чоловікові на праві особистої власності на підставі ордеру, та вони вважали, що даний документ є правочином на їхню квартиру. Приблизно після 2000 року житлово-будівельного кооперативу вже не було та організовано «Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 79». Внаслідок перебігу зазначених подій вона вимушена звернутися до суду про визнання права власності на квартиру. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,4 кв.м. та зобов'язати органи Державної реєстрації зареєструвати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,4 кв.м Позивач у судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Демченко М.Л. у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 13.05.1978 року позивач уклала шлюб з [PERSON] (а.с.6). Від даного шлюбу мають доньок- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (відповідачі по справі). Відповідно до рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 79 від 29.07.1988 року, яке затверджено рішенням виконкому Нікопольської міської Ради народних депутатів № 463/2 від 30.09.1988 року у 1988 році позивач разом зі своєю родиною вступили до житлово-будівельного кооперативу № 79 м. Нікополь та з 05.10.1988 року на підставі ордеру № 834, мешкають у квартирі [ADDRESS], загальною площею 66,4 кв.м.(а.с7). [INFO] року чоловік позивача - [PERSON] помер (а.с.18). Позивач звернулася до Нікопольського міського Голови з проханням визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та видати їй свідоцтво про право власності на квартиру, та отримала відповідь в якій вказано про те, що для вирішення її питання необхідно звернутися до суду (а.с.13). Частиною 1 ст.15 Закону України „Про власність" визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Судом встановлено, що за життя [PERSON] був членом ОСББ - 79 та повністю вніс пайовий внесок на квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 17.01.2014 року, яка видана ОСББ № 79 (а.с.11). Однак право власності померлий у встановленому законом порядку не зареєстрував. Оскільки позивач позбавлений можливості в іншому порядку, крім судового, підтвердити своє право власності на зазначену квартиру, суд вважає, що в силу положень ст. 392 ЦК України право позивача підлягає судовому захисту, а вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved