Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу у них народилась дитина, донька [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що за час спільно проживання між ними постійно виникали сварки та суперечності. Таким чином, перспектив для сім"ї в них вже немає, подальше збереження сімї є неможливим. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Їх спільна дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. У зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 гривень. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання без поважних причин не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 281, 282 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що 24.07.2013 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу народилася одна дитина донька [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Також встановлено, що відповідач не має інших утриманців, його стан здоров'я дозволяє працювати. Відповідач офіційно не працевлаштований, участі в утриманні дитини не приймає, у зв'язку з чим з нього слід стягувати аліменти у розмірі 4000 гривень щомісячно, з урахуванням стану здоров'я дитини, задовільного стану здоров'я відповідача, його мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини у вище вказаному розмірі. Визначений судом розмір аліментів не є значним, та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Outcome: approved