Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2007 року вона з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Косівського районного суду від 26.06.2018 року шлюб між ними розірвано. Дітей залишено на її утриманні та вихованні. Проте, вона одна не може забезпечити належний рівень утримання дітей. Батько дітям не допомагає матеріально, не проживає із ними. Вона здійснює матеріальні витрати на лікарські засоби у разі нездужання дітей, на придбання одягу, продуктів харчування, оплату комунальних послуг та проведення дозвілля і відпочинку, забезпечує інші потреби дітей. А тому змушена звернутися до суду про визначення та примусове стягнення з відповідача необхідних коштів. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, заяв про відкладення від нього не надходило. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування сторін у шлюбі, в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач по справі - [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-11). Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2018 року по цивільній справі № 347/1067/18 (а.с.8), шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання при матері, [PERSON] Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 04.06.2018 року (а.с.14) та характеристики виданої виконавчим комітетом Тюдівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 04.06.2018 року № 140/02.2-18 (а.с.15), малолітні діти проживають із матір'ю [PERSON] та знаходяться на її повному утриманні. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи розмір аліментів передбачений законом для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 02.08.2018 року. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved