Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У липні 2014 року позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що 24 квітня 1993 року [PERSON], яка є їхньою рідною бабкою, все своє майно заповіла [PERSON] і [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Крюківщинської сільської ради Київської області. Таким майном є жилий будинок [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 грудня 1994 року. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 серпня 2013 року, який виданий державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контри Київської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] до Вишневої міської державної нотаріальної контори не звертались, заяв про прийняття спадщини і заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину не подавали, відомостей про фактичний вступ ними в управління і володіння спадковим майном немає. Спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заведена. Їхній батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 листопада 1999 року [NUMBER]. Заповіту він не залишив. [PERSON] померла [INFO] року, про що видано довідку Відділу реєстрації смерті за вих. № 3186/01-22-2 від 05 грудня 2013 року. Заповіту вона не залишила. Даних про спадкоємців немає. 07 серпня 2000 року Державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, де спадкоємцями є вони- [PERSON] і [PERSON]. Спадковим майном за цим свідоцтвом є ? частина жилого будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області. В установлений законом шестимісячний термін вони не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини іншої частини жилого будинку [ADDRESS], однак вони разом ведуть спільне господарство, сплачують комунальні послуги і інші платежі, в тому числі й податок на землю. На даний час вони продовжують доглядати і утримувати вказаний жилий будинок з надвірними спорудами. Вони добросовісно і безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном і земельною ділянкою, постійно здійснюють в ньому капітальний ремонт, оскільки з 2000 року вони постійно проживають в жилому [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] і [PERSON] просили визнати за ними в рівних частинах право власності на ? частину жилого будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] і [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. В судове засідання представник відповідача Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Оскільки представник позивачів у судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 22 грудня 1995 року № 42, [PERSON] на праві приватної власності належала ? частина жилого будинку [ADDRESS], Києво-Святошинського району Київської області. За життя [PERSON] склала заповіт 24 квітня 1993 року, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах кожному. [INFO] року [PERSON] померла у віці 90 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 21 грудня 1994 року. Згідно листа від 24 липня 2014 року № 689/02-14 Вишнева міська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заводилась і не оформлялась. Згідно відповіді Вишневої міської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2007 року № 1592 і постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 серпня 2013 року [PERSON] і [PERSON] до Вишневої міської державної нотаріальної контори не звертались, заяв про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право на спадщину не подавали, відомостей про фактичний вступ ними в управління та володіння спадковим майном немає, спадкова справа не заведена, і відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України (ст. 549 ЦК від 18 липня 1963 року) [PERSON] і [PERSON] вважаються такими, що не прийняли спадщину. Відповідно до довідок Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31 липня 2013 року № № 1147, 1148 і від 12 листопада 2013 року № 879 виконавчий комітет Крюківщинської сільської ради повідомив, що жилий будинок [ADDRESS] зареєстрований на [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі № 2, особистий рахунок № [NUMBER] з 1967 року, рік побудови жилого будинку-1965 рік, і на день її смерті в належному їй жилому будинку був зареєстрований син [PERSON], та що з 2000 року по даний час у цьому будинку проживають її внуки [PERSON] і [PERSON], які за час проживання доглядають за будинком, здійснили ремонт, встановили паркан, обробляють город, сплачують постійно комунальні платежі і податок на землю. [INFO] року помер [PERSON], який доводився батьком позивачам у справі [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу і свідоцтвом про смерть. Після смерті [INFO] року відкрилась спадщина на належне йому майно, і 16 листопада 1999 року позивачі [PERSON] ([PERSON]) і [PERSON] звернулись із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька. Згідно договору від 21 лютого 1978 року, копія якого міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину жилого будинку в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області. 07 серпня 2000 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори [PERSON] і [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO] року, є в рівних частинах кожний-дочка [PERSON] і син [PERSON], і спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з ? частини жилого будинку під [ADDRESS] належної померлому на підставі договору дарування, посвідченого Першою київською обласною державною нотаріальною конторою 21 лютого 1978 року за № 601, зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 04 травня 2000 року за № 617. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи Вишневої міської державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] року [PERSON] № 150. Також з наявного в матеріалах справи листа Відділу реєстрації смерті у м. Києві від 05 грудня 2013 року № 3186/01-22-2 вбачається, що Відділ реєстрації смерті у м. Києві повідомив, що реєстрація смерті [PERSON], [INFO], проведена у відділі, дата смерті [INFO] року. Відділом реєстрації смерті у м. Києві 10 березня 2005 року було видано свідоцтво про смерть [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і із заявою до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори звернулась її дочка [PERSON], яка просила видати на її ім»я свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири під [ADDRESS] ланцюг шийний, хрестик, брелок. 03 серпня 2005 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Згідно матеріалів Інвентаризаційної справи, заведеної на житловий будинок [ADDRESS], наданої суду 24 липня 2014 року № 499 КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» вбачається, що за життя [PERSON] 28 вересня 2004 року зверталась до Бюро технічної інвентаризації із замовленням № 684 про обстеження будинковолодіння і видачі довідки-характеристики для пред»явлення в нотаріальну контору після смерті власника [PERSON], однак матеріалами справи встановлено, що за життя [PERSON] до нотаріальної контори так і не звернулась, і згідно відповіді Вишневої нотаріальної контори від 31 серпня 2013 року відомостей про фактичний вступ [PERSON] в управління та володіння будинком [ADDRESS], Києво-Святошинського району немає, спадкова справа не заведена, і відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України (ст. 549 ЦК від 18 липня 1963 року) [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину. Судом також встановлено, що позивачі [PERSON] і [PERSON] добросовісно заволоділи і продовжують відкрито та безперервно протягом більше десяти років проживати в ? частині жилого будинку [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються актами в складі комісії Києво-Святошинської районної ради Київської області від 20 грудня 2013 року і від 23 червня 2014 року, згідно яких комісією ради встановлено було, що [PERSON] і [PERSON] дійсно постійно проживають в даному будинку, де знаходяться їхні речі, засоби особистої гігієни, предмети побуту. Також свідок [PERSON] суду надав свідчення з приводу того, що він товаришує з [PERSON] і [PERSON] на протязі 12-13 років, і протягом всього цього часу вони проживають в [ADDRESS] займаються господарством, обробляють город, розводять курей, клеїли шпалери, а 2-3 роки тому перекривати дах будинку і він, свідок, допомагав їм у цьому. Свідок зазначив, що він буває у вказаному будинку постійно 1-2 рази щотижня. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] і [PERSON] 12 років. Позивачі проживають постійно у будинку [ADDRESS]. Свідок в даному помешканні буває літом майже щонеділі, і взимку-1 раз в 2-3 тижні, і тому він засвідчив, що позивачі постійно живуть в цьому будинку, розводять курей, тримають собаку, кота, та займаються господарством, а саме обробляють город, проводять ремонт у будинку, красили віконні рами, свідок допомагав їм будувати огорожу та збирати врожай картоплі з городу і перекривати дах в будинку. В самому ж будинку позивачі, як зазначив свідок, проводять ремонт, клеять шпалери десь 1 раз у 3 роки. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду надали свідчення, що вони були в складі комісії по обстеженню вказаного жилого будинку, де засвідчили, що [PERSON] і [PERSON] постійно проживають у [ADDRESS] протягом десяти років, займаються веденням господарства, обробляють город, тримають живність, постійно в будинку проживають, проводять в ньому ремонтні роботи, і під час обстеження бачили банки з фарбою, здійснювали побілку, що свідчило, що проводився ремонт будинку, також в даному житлі знаходяться їхні речі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він допомагав позивачам здійснювати ремонтні роботи у ванній кімнаті будинку, клав плитку і штукатурив. Він буває у позивачів у помешканні 2-3 рази на тиждень, і ствердив, що в будинку знаходяться речі [PERSON] і [PERSON]: одяг, рушники, халати, речі особистої гігієни, та знаходяться меблі. Свідок вказав, що позивачі доглядають за будинком, займаються господарством. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що [PERSON] і [PERSON] проживають в [ADDRESS] з 2001-2002 року, займаються веденням господарства, обробляють город, проводять ремонт у будинку, і в магазині будівельних матеріалів, де працює свідок продавцем, позивачі купували гіпсокартон, шпаклівку, цемент, пісок, плитку. Свідок [PERSON] протягом вже п»яти років виорює город за адресою; [ADDRESS] де живуть позивачі. Свідок, що є сусідом позивачів, постійно їх бачить у подвір»ї за вказаною адресою. Свідок [PERSON] суду надала показання, що вона є сусідкою позивачів, і кожного дня бачить їх у будинку [ADDRESS], позивачі постійно проживають у вказаному помешканні, проводять у будинку ремонт, обробляють город, тримають курей, Згідно вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно вимог ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позивачами [PERSON] і [PERSON] доведено, що вони добросовісно заволоділи ? частиною жилого будинку [ADDRESS], і продовжують відкрито, тобто очевидно для всіх інших осіб, володіти ним, та при цьому володільці ставляться до цього майна як до власного, а саме експлуатують, вживають необхідні заходи для утримання майна в належному стані, і безперервно володіють цією частиною будинку протягом більше десяти років. Враховуючи викладене, позивачами [PERSON] і [PERSON], виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які доведено позивачами, є: вказане майно, а саме ? частина зазначеного жилого будинку, може бути об»єктом набувальної давності; добросовісність їхнього володіння; відкритість володіння, давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивачів для володіння майном та набуття права власності. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про визнання за ними права власності на ? частину жилого будинку [ADDRESS],- в рівних частинах за кожним, за набувальною давністю підлягають задоволенню. Частиною 8 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року.

Outcome: approved