Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти та на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2018 року народження в розмірі 4000,00 грн щомісяця та не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 2000,00 грн щомісяця до досягнення [PERSON] трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спільне життя у сторін не склалось, відповідач своїми діями демонструє небажання продовжувати сімейне життя, з квітня 2019 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Крім того, позивач у позові пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача. [PERSON] вказує, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує допомоги оскільки сплата комунальних платежів, одяг та харчування для дитини, позивача потребують значних витрат, при цьому позивач не має змоги працювати. 18.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач пояснив, що не ухиляється від виконання батьківських обовязків, проте, на даний час перебуває у скрутному становищі, не працевлаштований, допомагає своїй матері, яка є особою похилого віку. 30.06.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, де вказала, що матір відповідача має власний дохід та не перебуває на утриманні позивача, відповідач зобов`язаний дбати про дитину, а тому позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні 30.06.2020 року позивач та її представник адвокат Омельчук І.М. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити та стягувати з відповідача 6000,00 грн на утримання матері та дитини. Відповідач та його представник [PERSON] заперечували проти позовних вимог, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та позивача у розмірі 1500,00 грн. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки Керуючої компанії «Домком Житомир» від 14.03.2020 року №572, неповнолітній [PERSON] , 2018 року народження зареєстрований та проживає разом з позивачем (а.с. 8). Статтею 27\~Конвенції про\~права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР\~№ 789\~ХІІ від\~27.02.91\~року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України\~ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки ч. 2 ст. 184 СК України прямо передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, підстав для ухвалення рішення про індексацію розміру аліментів не має. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] офіційно не працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має. На підставі\~викладеного,\~з метою\~забезпечення дотримання\~права неповнолітньої\~дитини на\~належне утримання,\~враховуючи мінімальний\~передбачений законодавством розмір аліментів, рівний обов"язок як матері так і батька щодо утримання дитини, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги та стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1500,00 грн. Згідно з ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, врахувавши, що малолітня дитина проживає з позивачем, остання не працює, беручи до уваги те, що відповідач працездатний, виходячи з принципів справедливості, розумності, співмірності вимог до можливості відповідача сплачувати аліменти, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 500,00 грн щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовій збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: partial