Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком по пров. 1-му Новогоголівському, 3 в м. Житомирі. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] є власником 44/100 житлового будинку в м. Житомирі по пров. 1-му Новогоголівському, 3, згідно договору купівлі-продажу від 23.06.1986 року. У вказаному будинку позивач проживає разом зі своїми синами. Також, у будинку зареєстрований, однак не проживає з 2002 колишній чоловік позивача [PERSON] шлюб між сторонами розірвано 06.06.1994 року. [PERSON] зазначає, що реєстрація відповідача у будинку порушує її права та інтереси, оскільки вона вимушена значні додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг та не може оформити субсидію, у звязку з чим була змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, 18.01.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 35). Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі, а саме газеті «Житомирщина» від 29.12.2017 року (а.с. 34). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві приватної власності належить 44/100 житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 1-й Новогоголівський, 3, що підтверджується копіє договору купівлі-продажу від 23.06.1986 року (а.с.6-9). У вказаному будинку також зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією домової книжки (а.с. 4-5). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.06.1994 року (а.с. 11). З акту комісії в складі спеціалістів КП ВЖРЕП-9 ЖМР [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.10.2017 року затвердженого директором КП ВЖРЕП-9 ЖМР [PERSON] вбачається, що у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2002 року [PERSON], [INFO]. Факт не проживання останнього за даною адресою підтвердили сусіди (а.с. 10). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 44/100 житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 1-й Новогоголівський, . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована однак не проживає у даній квартирі більше пятнадцяти років. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, факт реєстрації відповідача у квартирі позивача, перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved