Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 14.02.2004 р., який зареєстрований Лівобережним відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] З початку 2018 року стосунки між подружжям поступово погіршувалися, були втрачені порозуміння та повага один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я припинила своє існування, вони хоч і проживають в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Оскільки зараз дочка знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідач матеріально дитину жодним чином не утримує, просила стягнути аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини від його заробітку. 02.11.2018 р. ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у цивільній справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач також визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, суд вважає вказані позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved