Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування якого послався на те, що 02 березня 2017 року на сайті www.olx.ua позивачем було знайдено оголошення про продаж акційного трактору МТЗ-82.1.26, вартістю 525 000 грн. Звернувшись по телефону до компанії ТОВ « Автотехнікс Україна » для купівлі трактору, представник компанії підтвердила продаж акційних тракторів. Цього ж дня позивачеві було надано банківські реквізити ТОВ « Автотехнікс Україна » для оплати частини коштів ( передоплати ) за вказаний трактор та позивачем було здійснено перерахування коштів на рахунок продавця в сумі 52 500 грн. В подальшому, цього ж дня, між позивачем та ТОВ « Автотехнікс Україна » було укладено договір фінансового лізингу № 170108, з умовами якого позивач повністю ознайомився вже вдома, так як представник компанії продавця запевнила його, що в договорі все добре, і чим швидше він підпише договір, тим швидше отримає акційний трактор. Вдома, ознайомившись з умовами договору, позивачем було встановлено, що сума коштів в розмірі 52 500 грн., сплачена ним як передоплата за трактор, являється адміністративним платежем, який не є частиною оплати коштів за товар, як це було погоджено, його було введено в оману щодо інших умов договору, які є несправедливими. На наступний день 03.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору та повернення сплачених коштів. Вказана претензія отримана відповідачем та повідомлено, що його заява розглянута та направлена відповідь, що договір вважається розірваним із 20.03.2017 року, однак у поверненні йому сплачених коштів відмовлено на підставі п.12.1 ст.12 Договору, оскільки адміністративний платіж поверненню не підлягає. Вважає, що укладений договір не відповідає вимогам законодавства, умови договору є несправедливими , у договорі суттєво обмежені права отримувача по відношенню до постачальника у разі неналежного виконання останнім свої обов`язків, передбачених договором та законом. А також посилався на те, що відповідач проводив свою господарську діяльність без відповідної ліцензії та спірний договір не посвідчений нотаріально. У зв"язку з наведеними фактами прохав визнати недійсним договір фінансового лізингу № 170108 від 02.03.2017 року та застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом стягнення з ТОВ « Автотехнікс Україна » коштів у розмірі 52 500 грн. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без іх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохають їх задовольнити. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмові заперечення, вважає укладений договір фінансового лізингу таким , що відповідає вимогам закону , а позовні вимоги безпідставними , в задоволенні позову прохав відмовити в повному обсязі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 березня 2017 року між [PERSON] та ТОВ « Автотехнікс Україна » було укладено договір фінансового лізингу № 170108 ( а.с. 9-14 ) . За умовами договору, позивач мав намір отримати трактор МТЗ - 82.1.26 за акційною ціною 525 000 грн., як було зазначено на сайті в інтернет-мережі. На виконання умов договору позивачем було перераховано на рахунок ТОВ « Автотехнікс Україна » кошти в розмірі 52 500 грн., які він вважав передоплатою за товар , що підтверджується копією квитанції ( а.с. 17 -18 ) . Сплачені кошти відповідно до п.9.7 договору відповідачем були зараховані як адміністративний платіж, який не є частиною оплати коштів за товар. Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору та повернення сплачених коштів ( а.с.19). Вказана претензія відповідачем розглянута та листом від 24.03.2017 року вих. № 83 позивача повідомлено, , що укладений договір розірвано із 20.03.2017 року, однак у поверненні йому сплачених коштів відмовлено на підставі п.12.1 ст.12 Договору ( а.с.20). Так , відносини , що виникають з договору фінансового лізингу , регулюються положеннями ЦК про лізинг , найм ( оренду ) , купівлю-продаж та положеннями закону про фінансовий лізинг. Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів найму ( оренди )та купівлі-продажу або поставки. За договором найму ( оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частиною першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено ,що предметом договору найму може бути річ , яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні . Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм ( оренда ) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом , передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України , договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа , то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу підлягає обов"язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Нікчемний договір не породжує тих прав і обов"язків , настання яких бажали сторони , і визнанння такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України . Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину . Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Аналогічні правові позиції викладені в Постановах Верховного Суду України у справах №6-648 цс16 від 18 січня 2017 року , № 6-1551цс15 від 19.10.2016 року та № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що договір було укладено сторонами у письмовій формі. Таким чином, враховуючи, що сторонами не додержано нотаріальної форми договору лізингу суд вважає , що договір є нікчемним. Твердження відповідача про те, що договір фінансового лізингу вчинений з дотриманням норм Цивільного кодексу України у письмовій формі є хибним. За таких обставин, оскільки наявні підстави вважати договір фінансового лізингу № 170108 від 02 березня 2017 року нікчемним через невідповідність його вимогам закону, то останній не потребує додаткового визнання його судом недійсним , а отже доводи сторін щодо недійсності (оспорюваності) даного договору не заслуговують на увагу. Натомість суд відповідно до вимог ст.216 ЦК України дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 52 500 гривень , як про це і прохав останній. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вказані положення, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача . На підставі викладеного та

Outcome: partial