Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки та відшкодування моральної шкоди з [PERSON] та ПАТ "СК "БРОКБІЗНЕС". В подальшому позов було уточнено. В обґрунтування вимог вказали, що [PERSON] має в особистому користуванні автомобіль Черрі А21 ELARA, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. 21 вересня 2015 року о 17 годині 00 хвилин син позивача [PERSON] позивач [PERSON] керував абтомобілем, що належить батьку, по вул. Ногіна зі сторони вул. Симбірцева в напрямку вул. Електричної в м. Кривому Розі та зупинився на червоний сігнал світлофора на перехресті вул. Ногіна-Музична-Бучми, після увімкнення зеленого світлофора відновив рух у вказаному напрямку. У цей час водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER], рухався на перехресті вул. Ногіна зі сторони вул. Бучми в напрямок вул. Музичної при винекненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, після чого скоїв ДТП, внаслідок якого був пошкоджений належний [PERSON] автомобіль. 21 січня 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу постановлено рішення, відповідно до якого відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП. 29 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до судового експерта [PERSON], який визначив розмір збитку заподіяного його автомобілю, який становить 104\~328,00 гривень. Окрім того, позивач сплатив вартість послуг перевозки належного йому автомобілю, що становить 600,00 гривень, всього сума матеріального збитку становить 104\~938,00 гривень. Оскільки постанова про визнання [PERSON] винним набула законної сили 01 лютого 2016 року, відтак у позивача [PERSON] виникає право на стягнення розміру заподіяного збитку. Позивач просить звернути увагу, що автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER], забезпечений у ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». Тому він, вважає, що розмір заподіянного матеріального збитку необхідно стягнути як з відповідача ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» у розмірі 50\~000,00 гивень (сума страхового випадку), так і з відповідача [PERSON] в розмірі 54\~928,00 гривень (різниця між загальною сумою збитку та сумою страхового випадку) Також просить стягнути з відповідача [PERSON] суму франшизи у розмірі 510,00 гривень та понесені матеріальні збитки у розмірі 3\~236,58 гривень, пов'язані з купівлею ліків та вартістю послуг товарознавчого дослідження. В наслідок ДТП позивач [PERSON] поніс не тільки матеріальну шкоду, а також і моральну шкоду, яка полягає у переживаннях за ушкоджений автомобіль, він знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросли в моральні страждання. Моральну шкоду [PERSON] розцінює у розмірі 50\~000,00 гривень. Позивач [PERSON] поніс моральні страждання, які полягають у тому, що в наслідок ДТП він отримав легкі тілесні ушкодження, тому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму у розмірі 30\~000,00 гривень. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просили також стягнути з відповідача [PERSON] понесені витрати, пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у уточненій позовній заяві, просили їх задовільнити. Представник відповідача ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно автомобіль [PERSON] був застрахований у ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». Не заперечується той факт, що [PERSON] винен у скоєнні ДТП, оскільки це встановлено в законному порядку, однак відповідно до ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника або третіх осіб, визначених умовами страхування і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою.Тобто позивач мав звернутися із заявою встановленого зразка та надати усі необхідні документи. Позивач не звертався до ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» із заявою та не подав відповідні документи для отримання виплати страхового відшкодування. Крім того розмір шкоди, заподіяної потерпілому визначається представником страховика, аварійним комісаром або експертом і власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна. Оскільки позивач не звертався до них, то ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» не мала можливості направити свого представника чи аварійного комісара на огляд, який проводився 29.02.2016 судовим експертом [PERSON]. Просив у позовних вимогах стосовно стягнення, як відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50\~000,00 гривень відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст. 76 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, у звязку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст.\~169\~ЦПК України та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивачів, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача [PERSON] та постановлення заочного рішення по справі. Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та давши оцінку доказам, наданих в їх обґрунтування, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року, яка не оскаржувалася та набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно мотивувальної частини постанови, 21 вересня 2015 року о 17 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом марки, - «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер [NUMBER] рухався зі сторони вулиці Бучми в напрямок вулиці Музичної перед регульованим перехрестям доріг з вулицею Ногіна в Жовтневому районі міста [PERSON] при поданні йому світлофором сигналу, що забороняє рух відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки не вжив заходів для зменшення швидкості руху, та не зупинившись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), не переконавшись що це буде безпечним виїхав на перехрестя зазначених вище доріг де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який в цей час рухався по вулиці Ногіна зі сторони вулиці Симбірцева в сторону вулиці Електричної на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, який в результаті зіткнення втратив керування автомобілем та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], контрактувавши з ним передньою частиною автомобіля, в цей же час автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], почало заносити та рухаючись в сторону заносу автомобіль «Mitsubishi Lancer» допустив зіткнення з автомобілем АЗЛК реєстраційний номер 315 44 АЕ під керуванням водія [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином в діях водія [PERSON], вбачається порушення п.2.3 б)\~Правил дорожнього руху\~України яким передбачено бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п.8.10.\~Правил дорожнього руху\~України яким передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, п.8.11.\~Правил дорожнього руху\~України яким передбачено що, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, п.12.3\~Правил дорожнього руху\~України яким передбачено що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.\~Правил дорожнього руху\~України при ввімкненні забороняючого рух у напрямку його руху сигналу світлофора, що має причинний зв'язок з настанням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 29 лютого 2016 року сума матеріальної шкоди внаслідок ушкодження автомобіля [NUMBER], становить 104\~328,00 гривень, висновок міститься в матеріалах справи. Відповідно до акту виконаних робіт від 21.09.2015, виконаного ФОП «[PERSON]В.», вартість погрузки, перевозки, вигрузки автомобіля [NUMBER], становить 600,00 гривень, копія акту та товарного чеку № 01-21.09.15 від 21.09.2015 долучені до матеріалів справи. Тобто суд приходить до висновку, що загальна сума заподіянного матеріального збитку становить 104\~928,00 гривень (104\~328,00 гривень/за висновком автотоварознавчого дослідження +600,00 гривень/оплата послуг). Однак суд вважає, що завдана матеріальна шкода повинна бути стягнена лише з відповідача [PERSON] з огляду на наступне. \~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.\~ Згідно ч. 4 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у випадках встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188.ЦК України відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки провадиться на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року надано приблизний перелік володільців джерел підвищеної небезпеки, до яких, зокрема, належать громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом. Відповідач [PERSON] на момент вчинення ДТП був не власником, а володільцем автомобіля, на якому скоїв ДТП. Але, після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень від 05 липня 2011 року скасовано вимоги щодо обов'язкової наявності у водія дорожнього (маршрутного) листа та нотаріально посвідченої довіреності на керування транспортним засобом. Відповідно ч. 9 ст. 15 Закону України Про дорожній рух право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії, що виключає наявність талону у водія. Також, ст. 16 зазначеного вище Закону встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Відповідно до 2.2. ПДР України Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Таким чином, на час скоєння ДТП фактично скасовано інститут довіреності на право керування транспортним засобом, що необхідно враховувати при визначенні наявності відповідної правової підстави володіння транспортним засобом. Отже, в даному випадку, доказом, що підтверджує правову підставу володіння автомобілем, є свідоцтво про реєстрацію автомобіля, яке мав при собі на час ДТП [PERSON], тому саме він повинен відповідати за наслідки скоєного ДТП.. Щодо вимог стягнення матеріального збитку з ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» та [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5341577 із строком дії з 21.09.2015 по 20.09.2016, копія полісу міститься в матеріалах справи. Забезпеченим транспортним засобом за цим полісом виступав автомобіль [NUMBER]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Крім забезпеченого транспортного засобу, учасником ДТП був також автомобіль [NUMBER], який належить позивачу [PERSON]. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За приписами п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою. Тобто для одержання відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» [PERSON] мав звернутися із заявою встановленого зразка та надати документи, передбачені п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріалами справи не встановлено, що [PERSON] звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» із заявою та ним подані відповідні документи для отримання виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик

Outcome: partial