overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2014 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що між МКП «ОСНОВАНІЄ» та ФОП [PERSON] був укладений договір сервітуту № 18-05/39 від 11.04.2012 року про розміщення плакатів в кабінах ліфтів. Відповідно до пп. 6.2, 6.3 умов даного Договору, Замовник сплачує грошову суму, у строк до 15 числа кожного місяця, яка розраховується по формулі - сума = 63,00 * Л, де Л = дорівнює сумі всіх існуючих плакатів (ліфтів обладнаних плакатами) на р/р МКП «ОСНОВАНІЄ». Відповідно до додатку до Договору від 11.04.2012 року, кількість ліфтів, обладнаних плакатами, для проведення розрахунку згідно п.6.2 Договору дорівнює Л=100 (сто одиниць). Однак, в порушення п.п. 6.2 Договору Замовник не виконав зобов"зання зі сплати вартості наданих послуг у листопаді, грудні 2012 року та січні, лютому, березні, квітні 2013 року на загальну суму 33300, 00 грн. 30.04.2013 року з метою досудового врегулювання спору на адресу Замовника було надіслане повідомлення про необхідність здійснити погашення боргу. 30.04.2013 року на адресу МКП «ОСНОВАНІЄ» надійшла відповідь Відповідача про визнання боргу та його сплату у термін до 01.09.2013 р., але погашення боргу Відповідачем так і не було виконане. Вдруге відповідачу 06.03.2014 року в порядку ст.. 50-1 ЦК України була надіслана заява про визнання грошових вимог кредитора на суму 33300,00 грн. Протягом встановленого ч.3 ст. 50-1 ЦК України (15 днів), відповіді на заяву про визнання грошових вимог кредитора на суму 33300, 00 грн. від відповідача не отримано. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору-сервітуту № 18-05/39 від 11.04.2012 року у сумі 33300,00 грн., 3% річних, що складає 951,62 грн. за період з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. 28.11.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 33300 грн., 3% річних в розмірі 1414,75 грн. за період з 01.05.2013 року по 01.11.2014 року та інфляційні витрати в сумі 6460,02 грн., а також суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з»явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.03.2013р. Відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9973 грн. 37 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості на строк 36 місяців с 19.03.2013р. по 31.03.2016р. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в наступному порядку: починаючи з „1" по „25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Баноком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві відповідача. При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого становлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом прєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У порушення зазначених норм закону та вимог договору Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 25.03.2014р. має заборгованість у сумі 13029 грн. 59 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 9653 грн. 25 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1380 грн. 60 коп.; залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди - 1995 грн. 74 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 13029 грн. 59 коп. та судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з"явився, надавши суду заяву, у якійпросить суд розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 11629,80грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 27.05.2011р. за договором банк відкрив відповідачу картковий рахунок та надав платіжну картку з відновлювальною відкличною кредитною лінією в загальному розмірі 100000грн з встановленим лімітом 9400грн. терміном на три роки під 0,0001% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №009-14550-270511 від 27.05.2011р. ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ "КБ "Дельта") відкривши картковий рахунок, надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 100000грн, з встановленим лімітом в сумі 9400грн., терміном на три роки під 0,0001% річних, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 16.01.2014р. становить: за тілом кредиту - 6534,14грн, прострочене тіло кредиту - 1626,06грн., за комісією - 3469,60грн. Всього заборгованість склала 11629,80грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборгована комісія. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 9244,33грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 26.07.2011р. за договором банк відкрив відповідачу картковий рахунок та надав платіжну картку з відновлювальною відкличною кредитною лінією в загальному розмірі 100000грн з встановленим лімітом 9000грн. терміном на три роки під 0,0001% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №009-14544-260711 від 26.07.2011р. ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ "КБ "Дельта") відкривши картковий рахунок, надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 100000грн, з встановленим лімітом в сумі 9000грн., терміном на три роки під 0,0001% річних, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 16.01.2014р. становить: за тілом кредиту - 5713,32грн, прострочене тіло кредиту - 1279,10грн., за комісією - 2251,91грн. Всього заборгованість склала 9244,33грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборгована комісія. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначають, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 року по 16 вересня 1998 року. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім. З 1 вересня 2014 року по 25 лютого 2016 року [PERSON] навчається в Слов'янському професійному ліцеї залізничного транспорту імені героя соціалістичної праці П. Ф. Кривоноса, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Усі витрати, пов'язані з утриманням, несе позивачка сама. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачі просять стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення ним 23 років. У зв'язку з наведеним позивачі просять позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з"явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 16 вересня 1998 року. (а.с.10). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Відповідач проживає окремо від сім'ї. [PERSON] повнолітній та навчається в Слов'янському професійному ліцеї залізничного транспорту імені героя соціалістичної праці П. Ф. Кривоноса, що підтверджується довідкою (а.с.11) і потребує додаткових коштів. У відповідності ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище. Заявник подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Позивач також заявила позов про визначення місця проживання їх дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, вони спільно не проживають. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Син сторін - [PERSON], [INFO], мешкає з матір"ю за місцем її проживання. При вирішення зазначеного спору, суд враховує інтереси дитини, яка з народження перебуває під опікою батьків, його вік, та за таких обставин, вважає можливим визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайнного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №762. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили подружні почуття. Відповідач постійно пред'являє їй необґрунтовані претензії, ганьбить, ображає і принижує її честь та гідність, що робить життя нестерпним, часто знаходиться в стані алкогольного сп»ягніння. Спільне господарство разом не ведуть з листопада 2012 року. Спільних дітей з відповідачем не має. Позивачка в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила строк на примирення не давати, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спільне проживання та збереження сім"ї неможливе, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що вона народилася [INFO], відповідач є її батьком, До настання повноліття він сплачував аліменти на її утримання. З 7 грудня по 15 грудня 2014 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні Олександрівської ЦРЛ Кіровоградської області. За цей час на її лікування було затрачено 2610 грн., витрати понесла її мати [PERSON] 18 травня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги і просила стягнути на її користь додаткові витрати в розмірі в розмірі 1305 грн. [PERSON] в судове засідання не з"явилась, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі , та про зменшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з"явився, направивши до суду заперечення, в якому твердив, що з позовними вимогами він не згідний, прсив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на день звернення до суду є повнолітньою. Відпоідач по даній справі [PERSON] є її батьком. До настання її повноліття відповідач сплачував на її утримання аліменти, а зараз сплачує аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. З 7 грудня по 15 грудня 2014 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні Олександрівської ЦРЛ Кіровоградської області. За цей час на її лікування було затрачено 2610 грн., витрати понесла її мати [PERSON] 18 травня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги і просила стягнути на її користь додаткові витрати в розмірі в розмірі 1305 грн. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавш всі вимоги цивільного судочинства, вирішим справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов"язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Як зазначено вище, що позивачка з 7 грудня по 15 грудня 2014 року перебувала на стаціонарного лікуванні в Олександрівській ЦРБ Кіровоградської області, тобто на той час вона була неповнолітньою, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що додаткові витрати повинна нести і мати позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначає, що відповідач по справі [PERSON] є її рідним батьком. Шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] був укладений 21.09.1996 року та розірваний 06.10.1998 року. В період шлюбу 31.03.1997 року народилася донька [PERSON] 31.03.2015 року [PERSON] виповнилось 18 років З 1 вересня 2014 року [PERSON] навчається в Національному юридичному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання на бюджетній основі. Вона є студенткою 1 курсу Інституту підготовки слідчих кадрів для МВС України, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.07.2018 року, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Усі витрати, повязані з утриманням, несе позивачка сама та її мати. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 06 жовтня 1998 року. (а.с.7). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідач проживає окремо від сім'ї. [PERSON] повнолітня та навчається в Національному юридичному університеті імені [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с.9) і потребує додаткових коштів. У відповідності ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved