Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, вказавши, що ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 250 від 24.05.2005 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно Черкаська ТЕЦ» . Оскільки в будинку [ADDRESS] з 2017 року встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання в будинку [ADDRESS] нарахування за послугу здійснювалися згідно п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] з 01.07.2020 року встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно п. 20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У період до встановлення лічильника обліку гарячого теплопостачання в будинку нарахування за послугу здійснювалися згідно п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] з 01.07.2020 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно п. 20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У період до встановлення лічильника обліку гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] нарахування за послугу здійснювалися згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, згідно інформації із адресної картки за адресою: [ADDRESS] станом на 27.07.2020 року зареєстровані відповідачі [PERSON] з 18.06.1980 року по теперішній час та [PERSON] з 12.09.1986 року по теперішній час. Відповідачі з січня 2013 року своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, а також не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно ст.. 17 ЗУ «Про житлово0комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на01.09.2020 року складає 61848,56 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР№ 40416130. Просять стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» солідарно заборгованість за послуги централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 61848,56 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 15956,28 грн. та 3% річних у розмірі 4489,78 коп., а всього 82294,62 грн. та стягнути у рівних частках судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн. 23 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у позові та відповіді на відзив, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповіді на відзив від 13.01.2021 року представник позивача за довіреністю [PERSON] заперечував доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] викладені у відзиві на позов посилаючись на наступне. По перше, стосовно того, що Відповідачі наголошують на обставині фактичного користування послугами централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання за відсутності договору, то обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (Відповідача), так і на виконавця (Позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7. п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Більше того згідно ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відсутність договору па надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (Відповідача) від оплати послугу повному обсязі. Вказана позиція повністю співпадає з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 15.03.2018р. у справі № 401/710/15-ц. в ! Іостанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №. 216/5756/15-ц, в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі № 638/11034/15-ц та в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Не дивлячись па відсутність укладеного між Позивачем та Відповідачами договору про надання житлово-комунальних послуг Відповідачі зобов`язані оплатити Позивачу усі фактично спожиті ними комунальні послу (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Квартира [ADDRESS] не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачанні затвердженого Наказом № 4 від 22.11.2005 Міністерства будівництва, архітектури житлово-комунального господарства України (та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом №169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України). Відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав Позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених п. 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді, і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що Позивач надавав Відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Стосовно нарахувань за послугу гарячого водопостачання, то лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] був відсутній до моменту його встановлення та взяття на абонентний облік з липня 2020 р тому згідно п. 21 вищевказаних правил, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. За матеріалами справи Відповідачі зареєстровані за вищезазначеною адресою протягом всього спірного періоду, тому є фактичними користувачами наданих послуг. Норми споживання гарячої води для населення м. Черкаси встановлені рішенням Черкаського міськвиконкому № 84 від 17.02.1998 р. Відповідачем у відзиві наведено приклад розрахунку нарахувань за послугу гарячого водопостачання. З липня 2020 року нарахування за гаряче водопостачання здійснюються за показниками встановленого лічильника, також зроблено перерахунок у відповідності до показників. Тобто твердження Відповідачів, щодо не споживання послуги гарячого водопостачання або споживання у меншій кількості за весь спірний період по заслуговують на увагу. По друге, щодо періоду нарахувань, то строк позовної давності неодноразово переривався оплатами Відповідачів та нарахуваннями субсидії (які є державними цільовими дотаціями). Копії квитанцій (фіскальних чеків), доданих до відзиву не містять чіткого призначення платежу щодо оплати за конкретний місяць (інших доказів оплати за конкретний місяць Відповідачі не надали), тому виконавець послуг вправі вважати платежі погашенням заборгованості. Черкаською ТЕЦ зазначено, що для об`єктивності і повноти вирішення спору ними додано розрахунки по нарахуванням за надані послуги опалення та гарячого водопостачання без початкового сальдо січня 2013 р., а також розрахунки інфляційних та 3 % річних з урахуванням оплат на розсуд суду. Також Черкаська ТЕЦ наголошувала, що інфляційні та 3 % річних не є штрафами та пенею, тому можуть нараховуватись у період карантину за прострочення платежів згідно ст. 625 ЦК України. Також звертали увагу на те, що якщо Відповідач оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість у справі повинні бути затвердженої форми акти - претензії (передбачені п. 37 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 та ст.ст. 27- 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), як докази спростування заявленої суми стягнення. Таких документів споживачами у справу надано не було. Така правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019, а саме: «Доводи касаційної скарги ОСОБА 5 щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг та у зв`язку із цим. завищеного розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялись від падання послуг позивачем, доказів неподання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було.» Враховуючи все вищевикладене представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти позовних вимог Черкаської ТЕЦ та просила відмовити в задоволенні позовну в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково вказала, що не погоджується з наданим позивачем розрахунком. Просила при розгляді справи застосувати позовну давність до строку за який позивача просить стягнути борг, на підставі їхньої з [PERSON] заяви. У відзиві на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог Черкаської ТЕЦ зазначаючи на наступне. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з Позивачем вони не укладали. Згідно п.2 ч.2 ст. 8 цього Закону укладання договору є обов`язком виконавця житлово-комунальних послуг, а не правом. Всупереч вимогам законодавства Позивачем не було запрошено їх для укладання договору, поштовим зв`язком проект договору не надсилався. Позивач наголошує, що відповідно до ч.5 ст. 13 вищевказаного Закону відмова споживача іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Проте, на їхню думку, застосування даного положення є недопустимим, оскільки Відповідачі не відмовлялися від укладання договору та Позивачем не надано підтверджень такої відмови, а тому Позивач вводить суд в оману та надає неправдиву інформацію. Крім того, як в ч.5 ст. 13 так і в ст. 9 зазначеного Закону визначено, що споживач не звільняється від оплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Лічильники гарячого та холодного водопостачання ними установлені та опломбовані 22.05.2020 р. З листа-розрахунку, наданого Позивачем, неможливо встановити порядок нарахування гарячого водопостачання, кількість використаної води, кількість осіб, користувачів до 22.05.2020 р., оскільки він містить лише нараховану суму за гвп (графа 5) та жодного документу відповідно до якого здійснювались нарахування до позову не додано. Окрім того, обоє Відповідачів є інвалідами II групи опорно-рухового апарату, а тому обмежені в повноцінній руховій активності і, як наслідок, споживають меншу кількість послуг гарячого водопостачання, ніж ті, що нараховуються Позивачем та не мають жодного підтвердження фактичного надання чи отримання даних послуг. Підтвердження даного факту можна спостерігати в листі-розрахунку (додаток до позову) щодо використання гарячої води з моменту встановлення лічильника 22.05.2020 р. графа 4 - нараховано м2 дорівнює" нулю, графа 5 - нарахування так само відсутні (враховуючи перерахунок графа 11, оскільки лічильник взято Позивачем на абонентний облік у липні 2020 та знято нарахування). Відповідачі заперечували і щодо періоду нарахувань. Позивач вказує, що заборгованість виникла з січня 2013 р. та надає розрахунок починаючи з січня 2013 р. Проте, початкове сальдо становить 12 716.84 грн. (графа 3), а сума що заявлена до стягнення станом на 01.09.2020 р., тобто заборгованість нарахована не за вказаний період, а ще задовго до 2013 року. Відповідно до ст.ст. 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це. строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи зазначене, відповідачами заявлено клопотання про застосування строків позовної давності та не розглядати правовідносини, що виникли за три роки до подання позовної заяви, а саме до жовтня 2017 року. Відповідачі зазначали, що вони не визнають нарахований Позивачем борг та не вчиняли жодних дій, що свідчили про його визнання (угоди про реструктуризацію боргу не укладали, оплату боргу чи частини його не здійснювали). Здійснені ними оплати були в межах місячного нарахування та здійснені з призначенням платежу за конкретний місяць. Відповідачі не погоджувались і з наданим розрахунком інфляційних та 3% річних вказуючи, що розрахунок здійснено з недостовірних даних, не враховано надходження оплати. Розрахунок 3% річних та інфляційних зроблено з порушеннями, а саме не враховано суми оплати. Крім того розрахунок інфляційних за вказані місяці містить на рахування на повні суми. За таких умов надані розрахунки зроблені з порушеннями та є не належними і допустимими доказами. Відповідачі посилались на п. 4 ч.з Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенні коронавірусної хвороби (Covid 19)» від 17.03.2020 р., відповідно до якого №530-ІХ заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене просили відмовити задоволенні позовних вимог Черкаської ТЕЦ повністю. Крім того 14.04.2021 відповідачами було надано заперечення на розрахунки Черкаської ТЕЦ, в яких вони зазначали що позивач помилково дійшов висновку, що здійснення Відповідачами часткової оплати за послуги перериває строк позовної давності. Відповідачі стверджують, що суми, які ними сплачувались здійснені з метою погашення місячних нарахувань, в підтвердження чого і надано копії квитанції в додатку до відзиву на позовну заяву. Враховуючи зазначене, Відповідач мав намір та здійснював оплату лише місячних нарахувань за комунальні послуги. Враховуючи, що з 01 жовтня 2017 року (три роки до подання позовної заяви) по 01 вересня 2020 р. (в межах позовних вимог) Відповідачем не здійснювались оплати з метою погашення боргу, угоди про реструктуризацію боргу не укладав, не здійснював жодних дій щодо визнання та погашення заборгованості, до платежів, нарахованих до 01 жовтня 2017 р. строк позовної давності закінчився і не переривався. Звертаю увагу суду, що Позивач так само зарахував суми оплати в рахунок місячних платежів. Зазначене підтверджується з листа-розрахунку інфляційних та розрахунку 3% річних, наданих Позивачем. Сума заборгованості, що визнається Відповідачами становить 28 210,23 грн. Розрахунок інфляційних та 3 % річних здійснено з порушеннями та не відповідає фактичним нарахуванням, і тому зазначені розрахунки не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, а відомості що в них зазначені повними та достовірними, а нараховані суми не підлягають до стягнення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкасах. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а- послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Рішеннями Черкаського міськвиконкому № 520 від 24.05.2000 ПрАТ «Черкаське хімволокно» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси. Відповідно до Додатку до рішення міськвиконкому від 24.05.2000р. №520 «Перелік споживачів, що передані ДП «Черкаська ТЕЦ» від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», було передано тепломагістраль що обслуговує, в тому числі будинок за адресою [ADDRESS] . Таким чином встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] . Черкасах здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно до довідки відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаського міськвиконкому від 19.10.2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, що надає Черкаська ТЕЦ за адресою [ADDRESS] . За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] просили суд застосувати позовну давність до позовних вимог Черкаської ТЕЦ. Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ (доданим до відповіді на відзив), заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2013 року по 01.09.2020 року становить 47998,21 гривень. Тобто позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за період більш як три роки. В той же час за період з 01.06.2013 року по 01.09.2020 року відповідачами вносилась плата за надані позивачем послуги, що підтверджується наданими позивачем розрахунками та наданими відповідачами квитанціями, а саме в травні 2015- 50 грн., червень 2016 - 38 грн., липень 2016 - 68,52 грн., серпень 2016 - 50 грн., липень 2019 - 597 грн., серпень 2019 - 440 грн., липень 2020 - 200 грн., серпень 2020 - 200 грн. Крім того в період з листопада 2015 по липень 2016 року відповідачам надавалась субсидія на оплату житлово-комунальних послуг. З наданих відповідачами квитанції про здійснення оплати за надані Черкаською ТЕЦ послуги з опалення та гарячого водопостачання не можливо встановити за який саме період було здійснено оплату, оскільки таке посилання відсутнє в зазначенні призначення платежу. Крім того сума нарахувань до сплати є відмінною від суми сплаченої відповідачами за отримані послуги. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги надані Черкаською ТЕЦ, перервали позовну давність. Виходячи з розрахунків Черкаської ТЕЦ за період з 01.06.2013 року по 01.09.2020 року утворилась заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 47998,21 грн., яка і підлягає до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача. Крім того, позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 13792,35 гривень та трьох процентів річних в сумі 4115,67 гривень у зв`язку із простроченням відповідачами оплати послуг з централізованого опалення за період з 01.06.2013 року по 01.09.2020 року, які підлягають до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги суд враховує, що, відповідачами не надано доказів, які б спростовували законність нарахування Черкаської ТЕЦ за надані ними послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є інвалідами 2 групи, що підтверджується пенсійними посвідченнями, то суд вважає за можливе повернути Черкаській ТЕЦ сплачений ними судовий збір за платіжним дорученням №100 від 30 вересня 2020 року в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк».

Outcome: partial