Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідачів відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який фактично проживає з ним та перебуває на його повному утриманні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі є батьками його онуки [PERSON], однак, ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приділяють йому належної уваги та не створюють умови для його нормального життя та повноцінного розвитку. Він займається вихованням дитини. Відповідачі самоусунулись від його виховання взагалі. Крім того, вони матеріальної підтримки дитині не надають, не цікавляться його розвитком, його станом здоров'я, а також не дбають про його інтереси, не сплачують аліменти на його утримання, не беруть участі у його вихованні. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. З огляду на викладене, суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності учасників справи на підставі наявних доказів, згідно положень ч. 2 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між батьками [PERSON] було укладено 18.08.2006 року. В шлюбу народився [INFO] [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.05.2008 року та присвоєно після розірвання шлюбу матері [PERSON]. (а.с.23). Наразі, судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є рідним батьком відповідачки [PERSON], яка народилася [INFO], після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.19,23).. Як видно зі змісту заяви від 07.05.2008 року, [PERSON] добровільно відмовилась від батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON],[INFO] на користь бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON]. (а.с.29). З 2010 року вихованням та утриманням [PERSON] повністю займаються бабуся та дідусь. В серпні 2011 року мати дитини зовсім залишила його, переїхала до нового чоловіка, зареєструвала шлюб 21.03.2012 року та обрала прізвище [PERSON]. Після цього з [PERSON] мати не бачилась. Згідно світлокопії паспорту, серії [NUMBER], виданого 06.07.2000 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, позивач [PERSON] народився [INFO] в м.Умань Черкаської області. (а.с. 11-13). Згідно довідки №19 від 03.10.2017 року, видано. Житлово-будівельним кооперативом «Авіатор-20» позивач [PERSON] разом з дружиною та онуком зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними довідками та Актом обстеження умов проживання від 28.09.2017 року.(а.с.24, 25, 26). Як видно зі змісту висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.01.2018 року № 102103/31-34, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON],[INFO]. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачі являються батьками малолітнього [PERSON], однак не цікавляться життям та здоров'ям дитини, не надають матеріальну допомогу на його утримання. Ухиляються від сплати аліментів. Тривалий час, не спілкуються з сином, не цікавляться його життям, розвитком і вихованням. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно висновків Деснянської РДА доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], з якими суд погоджується, так як вони відповідають вимогам законодавства, є обґрунтованими і винесеними після належного з'ясування обставин невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків. Відповідачі протягом тривалого часу не виконують батьківські обов'язки щодо свого сина, не цікавляться його життям, не приймають участі у його вихованні, не надають матеріальної допомоги на його утримання, не відвідують і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на відповідачів солідарно. На підставі викладеного,

Outcome: approved