Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач КП «Київпастранс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат в розмірі 4 087, 16 грн., посилаючись на те, що відповідач працював водієм тролейбуса в комунальному підприємстві. 28.08.2015 р. на вул. Тимошенка у м. Києва сталась ДТП за участю транспортного засобу «Мазда», що належить [PERSON], та тролейбуса «ПМЗ Т12» під керуванням відповідача. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Мазда». Розмір завданих збитків становив 62 606,66 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва з позивача на користь [PERSON] стягнуто суму на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 65 719, 92 грн. Враховуючи, що позивач, на підставі рішення суду, відшкодував шкоду, завдану відповідачем, то ПАТ «Київпастранс» має право зворотної вимоги до останнього. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] від 25.05.2017 р. відкрито провадження у вказаній справі. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. Згідно з ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2018 р. вказану справу прийнято до провадження судді Саламон О.Б., постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання подав заяву, у відповідності до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про день та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. При цьому, останнім відзиву на позовну заяву до суду не подавалось. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до витягу з Наказу №135 від 25.09.2014 р. відповідач був прийнятий з 26.09.2014 р. на роботу водієм тролейбусу 3-го класу до Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс». Згідно з Наказом №19 від 03.02.2017 р. відповідач з 03.02.2017 р. звільнений з роботи за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. 28.08.2015 р. по вул. Тимошенка, 13 в м. Києві відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Мазда» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та тролейбусом ПМЗ -Т2, інвентарний номер [NUMBER], під керуванням відповідача. За обставинами вчиненого правопорушення водій тролейбуса, який перебуває в трудових відносинах з КП «Київпастранс» у порушення вимог пункту 13.1 ПДР допустив зіткнення з автомобілем, оскільки не врахував швидкість дорожнього руху, дорожню обстановку, стан транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20.10.2015 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля «Мазда»\~д.н. [NUMBER] є [PERSON] Власником тролейбуса ПМЗ -Т2, інвентарний номер [NUMBER] є КП «Київпастранс». Встановлено, що на момент вчинення ДТП відповідач перебував в трудових відносинах з позивачем. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2016 р. з позивача на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 62 606, 66 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 113, 26 грн. 21.06.2016 р. та 22.06.2016 р. позивачем було перераховано на користь [PERSON] кошти у розмірі 30 000 грн. та 35 719, 92 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №СО305223/1 та №СО305286/1. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, роботодавець який відшкодував шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов'язків має право зворотної вимоги до винної особи у визначеному законом розмірах. Так, нормою ч. ч. 1, 2, ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно з довідкою КП «Київпастранс» від 26.05.2017 р. №196 середня заробітна плата відповідача становила 4 087, 16 грн. Відповідач не скористувався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим із відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в сумі 4 087, 16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн.

Outcome: approved