Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 03.09.2005 року укладено шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На підставі викладеного просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей та стягнути аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дітей, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача на адресу суду надав письмову заяву, відповідно до якої позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він позов визнав у повному обсязі, просив суд його задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з'явилась, на адресу суду надійшла заява, в якій позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та надала акт обстеження умов проживання [PERSON] Представник Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання також не прибув, причини неявки суду не відомі, на адресу суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти є малолітніми, постійно проживають разом із матір"ю [PERSON]. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області підтверджено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньок [PERSON] та [PERSON] Крім того, факт небажання та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей підтверджується його заявою, в якій останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, та іншими письмовими доказами у справі. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей. Крім того, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей також підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за немайнову вимогу, а в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved