Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS70720366 від 22 червня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 712,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалась його умов, внаслідок чого станом на 06 грудня 2016 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 104 095,14 грн., з яких: 9 617,02 грн. - заборгованість за кредитом; 61 035,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 33 442,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2014 рокуз відповідача вже стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 53 625,58 грн., позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором в розмірі 50 469,56 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 523,48 грн. - штраф (процентна складова), а всього 53 493,04 грн. та судові витрати з судового збору в розмірі 1 600,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності, пояснив про обставини, викладені вище, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, та просив їх задовольнити. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Зі змісту заяви [PERSON] № DNH4KS70720366 від 22 червня 2006 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) вбачається, що 22 червня 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір № HAXRRХ13810047 від 22 червня 2006 року, за умовами якого Банк надає відповідачу строковий кредит у розмірі 10 712,36 грн. на строк 42 місяці по 22 грудня 2009 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію в обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Заява № DNH4KS70720366 від 22 червня 2006 року та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) є по суті кредитним договором, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Згідно п. 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником зобов"язань по погашенню кредита, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмір 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У заяві [PERSON] та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту вищевказаного кредитного договору вбачається, що Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.3. договору, позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви та сплатити відсотки за користування Кредитом. Судом встановлено, що [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувалась його умов, внаслідок чого станом на 06 грудня 2016 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 104 095,14 грн., з яких: 9 617,02 грн. - заборгованість за кредитом; 61 035,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 33 442,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2014 рокупозовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KS70720366 від 22 червня 2006 року в розмірі 53 625,58 грн. У відповідності до положень ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В судовому засіданні встановлено, що судове рішення про задоволення вимог кредитора відповідачем не виконано. Статтею526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. договору, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою, та п.п. 3.2.2., 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. За ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з урахуванням раніше стягнутої за рішенням суду заборгованості в розмірі 53 625,58 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 53 493,04 грн., з яких: 50 469,56 грн. заборгованість за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 523,48 грн. - штраф (процентна складова). На час розгляду справи [PERSON] не надано суду доказів щодо наявності підстав звільнення її від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved