Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 листопада 2012 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 20 січня 2019 року складає 21045,41грн., з яких: 2012,45грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8843,11грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8711,50грн. заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 978,35грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. 11 червня 2019 року до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, в якому остання послалася на те, що не була повідомлена Банком про зміну тарифів, а тому вважає неправомірним нарахування їй процентів в подальшому до 2,9% та до 3,6% на рік на період нарахування з 14.11.2012 року по 20.01.2019 року. Визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка 30% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотримання вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Тому вважає, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 8843,11грн. є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не можуть бути задоволені. Крім того, враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, вважає, що правових підстав для стягнення штрафу немає. Відповідно до ст.258 ЦК України просила застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення пені. 25 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач послався на те, що твердження відповідачки про незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з виписки по картковому рахунку вбачається, що вона неодноразово користувалася кредитними коштами. Щодо зміни процентної ставки, то остання згідно з розрахунком заборгованості не змінювалася. Застосування банком штрафу та пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності, за різності характеру правопорушень. Пропуск строку позовної давності позивачем, на який посилається відповідач, не є обґрунтованим, оскільки строк дії кредитної картки до серпня 2020 року, позивач звернувся до суду 29 січня 2019 року до спливу строку позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 13 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000,00грн. на платіжну картку "Універсальна". Факт отримання кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5000,00грн. підтверджено випискою по рахунку та не заперечується відповідачем. У заяві позичальника процентна ставка, нарахування пені та штрафу не зазначено. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором станом 20 січня 2019 року складає 21045,41грн., з яких: 2012,45грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8843,11грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8711,50грн. - пеня, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 978,35грн. (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі не повернуті, що свідчить про порушення його прав, є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2012,45грн. Разом з тим, як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, процентну ставку, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідачки 8843,11грн. - відсотків за користування кредитом, 8711,50грн. - пені, 500,00грн. - штрафу (фіксована частина), 978,35грн. - штрафу (процентна складова), оскільки такі є недоведеними. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2012,45грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial