Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

у липні 2019 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про поділ майна подружжя, визнання недійсними договору про поділ майна подружжя та договору купівлі-продажу автомобіля. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 19 липня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинилися в січні 2019 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя сторонами було придбано наступне майно: автомобіль Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0, 2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0056, розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, гаражний бокс № [NUMBER] , розташований в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 22 червня 2011 року між сторонами укладено договір про поділ майна, за умовами якого квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві особистої приватної вланості [PERSON] . На думку позивача, вказаний договір є фіктивним, оскільки укладений коли позивач мав обгрунтований страх притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки багаторазово викликався до правоохоронних органів, де стосовно нього проводилися слідчі дії. За таких підстав, позивач просить: - визнати недійсним договір про поділ майна, посвідчений 22 червня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К., зареєстрований в реєстрі за № 958, укладений між [PERSON] та [PERSON] , Поділити майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , зокрема - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області, - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаражного боксу № [NUMBER] в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , - визнати за [PERSON] право на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03::007:0056, яка розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області, - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаражного боксу № [NUMBER] в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Постановлено заборонити відчуження: - автомобіля Infiniti FX 37, рік випуску 2011, номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , що зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 23.11.2011 р.; - квартири [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 22.06.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К.; - земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована в селі Діброва Васильківського району Київської області, що зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О.; - земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0056, яка розташована в селі Діброва Васильківського району Київської області, що зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О. (а.с. 44 т.1) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 48 т.1) У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся у суд з заявою про збільшення позовних вимог. (а.с. 56 т.1) Також просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Infiniti FX 37, рік виписку 2011 від 01 серпня 2019 року, укладений в Територіальному сервісному центрі № 7442 регіонального сервісного центру МВС України в Чернігівській області між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року залишена без задоволення заява [PERSON] про забезпечення позову. (а.с. 80) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року залишена без задоволення заява [PERSON] про забезпечення позову. (а.с. 99 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду.(а.с. 228 т.1) 06 жовтня 2020 р. [PERSON] подала заяву про застосування строку пощовної давності щоо позовних вимог [PERSON] про визнання недійснимдоговору про поділ майна подружжя від 22.06.2011 р. (а.с. 7 т.2) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представники відповідача в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги. Заперечували проти поділу майна подружжя у спосіб, запропонований позивачем. Зазначили, що позивач обрав для себе більш вигідну земельну ділянку, не зважаючи на однаковий розмір по площі та місці їх розташування. Автомобіль Infiniti FX 37, рік випуску 2011, на час звернення з заявою про збільшення позовних вимог перебував та перебуває у власності відповідача [PERSON] . Доводи позивача щодо визнання недійсним договору про поділ майна вважають необгрунтованими та надуманими, оскільки 14 липня 2011 року , тобто через 21 день після укладення оспорюваного договору, відповідач набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка також є предметом позову. Відповідач не заперечує проти поділу в рівних частинах автомобіля Infiniti FX 37, рік випуску 2011, квартири, розтпшованої за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області, земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0056, яка розташована в селі Діброва Васильківського району Київської області, та гаражного боксу № [NUMBER] в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . (а.с. 16) [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . (а.с. 19) [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . (а.с. 20) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 10 т.2) Звертаючись у суд з позовом про поділ майна, [PERSON] зазначає, що за час подружнього життя ними було придбано рухоме та нерухоме майно, що, на його думку, полягає поділу, зокрема автомобіль Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0, 2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0056, розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, гаражний бокс № [NUMBER] , розташований в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Infiniti FX 37, 2011 року випуску, зарестрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію права власності на Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. (а.с. 23 т.1) Земельна ділянка, площею 0, 2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О. (а.с. 26) Земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0056, розташована за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області, зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О. (а.с. 28) Гаражний бокс № [NUMBER] , загальною площею 18,30 кв.м, в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу гаражного боксу, посвідченого 04 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К. (а.с. 31) Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,90 кв.м, житловою площею 7,80 кв.м, булазареєстрована на праві власност за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 2006 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Автомобіль Infiniti FX 37, номерний знак [NUMBER] , VIN- код [NUMBER] , 2011 рік випуску, чорного кольору, легковий універсал-В був зареєстрований на праві власності на ім"я [PERSON] з 23.11.2011 р. по 01.08.2019 р. Зазначений автомобіль [PERSON] був відчужений 01.08.2019 р. на підставі договору купівлі-продажу № 7442/2019/1594838, укладеному в Територіальному сервісному центрі № 7442 Регіонального сервісногоцентру МВС в Ченігівській області. Власником вказаного автомобіля з 01.08.2019 р. по теперішній час є [PERSON] . Номерний знак автомобіля змінено на [NUMBER] . (а.с. 64) 22 червня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К. посвідчено договір про поділ нерухомого майна, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Також позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору пр поділ майна, посвідченого 22 червня 2011 року приватним нтаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.К. Вказує про те, що вказаний договір є фіктивним, оскільки укладений коли позивач мав обгрунтований страх притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки багаторазово викликався до правоохоронних органів, де стосовно нього проводилися слідчі дії у рамках кримінального провадження. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі ст. 365 ЦК України, яка передбачає можливість пред`явлення співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, позову про припинення права власності на частку іншого співвласника із виплатою йому грошової компенсації вартості його частки, яка завчасно вноситься на депозитний рахунок суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц. При цьому, за змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визначаться судом недійсним. Отже, оскільки правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 234 ЦК України правочин, який вчиняється без наміру створити будь-які наслідки, визнається судом недійсним і ЦК України у ст. 234 називає такі правочини фіктивними. У ст. 234 ЦК України не передбачено коло осіб, які мають право звертатися з позовом про визнання фіктивного правочину недійсним, тобто це можуть зробити сторона фіктивного правочину або інші заінтересовані особи. Визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості. Так, у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Крім того, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише удавано, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для створення враження повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14. У постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року( справа №6-2690цс16) визначено критерії для визнання правочину фіктивним та, зокрема, зазначено, що для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Позивачем у даній справі жодними належними, достатніми та достовірними доказами не доведено суду своїх позовних вимог, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2011 рок , тобто через 21 день після укладення оспорюваного договору, відповідач набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка також є предметом позову про поділ майна подружжя. (а.с. 23 т.1) Встановлено, що сторони у справі проживають окремо, зокрема відповідач [PERSON] разом з двома дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наведене загалом свідчить про реальність настання правових наслідків оспорюваного правочину. Щодо вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, суд вважає необхідним зазначити наступне. Сторони визнають, що він був придбаний в період шлюбу і був спільним майном подружжя, Автомобіль Infiniti FX 37 є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки придбаний за час перебування останніх у шлюбі, а презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя відповідачем не заперечується. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В судовому засіданні представники відповідача не заперечували проти задоволення вимог позивача про поділ автомобіля Infiniti FX 37. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , зокрема визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля № 7442/2019/1594838 від 01.08.2019 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0055, яка розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області, та на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Infiniti FX 37, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221482100:03::007:0056, яка розташована в с. Діброва Васильківського району Київської області, та 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] в підземній автостоянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 3 842,00 грн. судового збору та 76 000 грн. витрат на правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] надавалася правова допомога адвокатом Баховським М.М., який діє на підставі свідоцтва № 486 від 12.05.2009 р. виданого КДК адвокатури Житомирської області, та договору від 27.07.2019 р. про правову допомогу. З позивача [PERSON] необхідно стягнути на користь відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 49 600 грн. З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні приймали участь адвокати Терещенко Л.В. та Ждан В.В. Між вказаними адвокатами та відповідачем [PERSON] укладено договори про надання правничої допомоги у даній справі. 09 вересня 2019 рокувідповідач сплатила 49 600 грн. вартості правничої допомоги, що пітверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера. (а.с. 3-6, 21-22 т.2)

Outcome: approved