Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона являється власником будинку [ADDRESS], в якій зареєстрований відповідач - її син [PERSON], та який на протязі тривалого часу не проживає в указаному будинку, всі обов»язки, які випливають з утримання будинку виконує лише вона. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинку [ADDRESS]. В відкрите судове засідання позивач не з»явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду свого представника, згідно довіреності, який підтримав заявлений позов в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, за місцем його реєстрації, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, з урахуванням думки представника позивача, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 20.10.1983 року у цивільній справі № 2-1733 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про зміну ідеальних часток в будинку та реєстровим надписом за реєстром № 7394 від 15.03.1984 року, записаним в реєстрову книгу № 69, відповідно до якого за позивачем в Білоцерківському МБТІ було зареєстровано 13/25 частин даного будинку; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.1985 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2-4101, відповідно до якого вона отримала у спадок після померлого [PERSON] 6/25 частин вказаного будинку, та підтверджується реєстровим надписом на даному документі, за реєстром № 7394 від 15.08.1985 року, записаним в реєстрову книгу № 69, відповідно до якого за позивачем в Білоцерківському МБТІ зареєстровано 6/25 частин зазначеного будинку; копією договору дарування від 27.12.1991 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2-3915, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] 6/25 частин вищевказаного жилого будинку та підтверджується реєстровим надписом на даному документі, за реєстром № 7394 від 27.12.1991 року, записаним в реєстрову книгу № 69, відповідно до якого за позивачем в Білоцерківському МБТІ зареєстровано 6/25 частин зазначеного будинку; копією технічного паспорту на будинок [ADDRESS]. На реєстраційному обліку в зазначеному будинку значяться позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON], чоловік позивача - [PERSON], дочка позивача - [PERSON], що підтверджується довідкою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1» за № 47 від 19.03.2014 року. Відповідач, не проживає в указаному спірному будинку більше десяти років, виїхав з даного житлового приміщення, забравши всі свої речі, тобто більше одного року не проживає в спірному будинку, вказане житло відповідач не утримує, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не займається, утриманням вказаного будинку та оплатою комунальних послуг займається лише позивач, що підтверджується поясненнями представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON] та актом на предмет виявлення факту непроживання від 16.04.2014 року, складеного Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1», відповідно до якого встановлено, що відповідач, зі слів сусідів, не проживає в спірному будинку більше десяти років. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім»ї власника будинку (квартири) зобов»язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім»ї власника зобов»язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території по проведенню ремонту. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, і такими що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні більше одного року, підтвердився під час судового розгляду справи. Відповідач безпричинно не проживає в спірному будинку та не користується вказаним спірним житловим приміщенням, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому він втратив право на користування ним. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved