Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким надати дозвіл її неповнолітнім дітям на тимчасовий виїзд за кордон у [PERSON] разом з нею на час зимових та літніх канікул кожного року до досягнення ними повноліття без дозволу батька та дозволити їй оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за кордон дітей без згоди батька. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 8 жовтня 1998 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано у судовому порядку. Від шлюбу у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишені жити з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач свої обовязки по вихованню їхніх спільних дітей належним чином не виконує. На даний час вона працює у [PERSON] та має намір взяти з собою на період зимових та літніх канікул дітей, оскільки вважає, що така подорож позитивно позначиться на духовному та фізичному розвитку дітей. Проте відповідач безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дітей за межі України та не називає при цьому жодних вагомих аргументів в обгрунтування такої відмови. Для виїзду за кордон потрібна письмова нотаріально посвідчена згода батька, однак отримати таку згоду вона не може, тому змушена звертатись із позовом до суду для захисту прав дітей. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, у нотаріуса написати відповідну заяву не може, бо немає українського паспорта. Представник органу опіки та піклування Ронятівської кої РДА в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій вказав, що з метою забезпечення захисту прав та законних інтересів дитей підтримує позовні вимоги у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 листопада 2011 року, що підтверджується копією виписки з рішення про розірвання шлюбу (а. с. 11). Від шлюбу сторони мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишені проживати з матірю, що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей та копією рішення Рожнятівського районного суду від 21 листопада 2011 року (а. с. 8, 9, 11). Відповідач матеріально дітей не утримує, сума заборгованості по сплаті аліментів становить 44700 гривень, що підтверджується довідкою №03-37/596 від 17 серпня 2016 року виданою Рожнятівським районним відділом державної виконавчої служби (а.с. 12). Копією закордонного паспорта позивачки підтверджено, що вона прийнята на тимчасовий консульський облік у республіці [PERSON] (а. с. 35-41). Відповідно до листа № 474/01-22, виданного Службою у справах дітей Рожнятівської РДА 21 жовтня 2016 року (а. с. 23) подорож за кордон матиме важливе значення для фізичного і духовного розвитку дитини, забезпечить її оздоровлення, атому є в інтересах дитини (а.с.23). Аналізуючи надані сторонами докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей. Діти залишені на проживання з матірю. Позивачка має намір тимчасово вивезти дітей за межі України з метою їх фізичного, морального та інтелектуального розвитку, відповідач не дає відповідного дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27. 01. 1995 року\~передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ст. 141, ч. 1 ст. 151, ч. 2 ст.155 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 16 цього ж Закону батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що позивачка, з метою покращення умов для належного розвитку та виховання дітей, має намір тимчасово вивезти їх за межі України, а відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд дітей є безпідставною, тому суд приходить до висновку, що позивачці слід надати дозвіл на виїзд за кодон з дітьми без згоди батька, оскільки така поїздка буде відповідати інтересам дітей. Однак син сторін на даний час уже досяг 16 років, має паспорт, а тому згода батька на його виїзд за кордон не потрібна.

Outcome: partial