Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 02.04.2013 року виконавчим комітетом Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області та стягувати з відповідача, як батька їхніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн. щомісячно , по 900 гривень на кожну дитину і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім'ю, зловживання спиртними напоями відповідачем, внаслідок чого виникали сварки та бійки, неповага з боку відповідача призвела до того, що вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо з 2016 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Спору щодо проживання дітей між сторонами не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав частково. Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.04.2013 року виконавчим комітетом Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. До 02.04.2013 року сторони проживали однією сім'єю без укладення шлюбу і мають двох дітей [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] які проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач, проживаючи окремо та будучи працездатним, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі 1800,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: approved