Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована в селі Єгорівка Братського району Миколаївської області 18 серпня 2009 року, на випадок своєї смерті, заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області розміром 8,22 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-МК № 041476, виданого Сергіївською сільською радою 13 серпня 2002 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 19. Вказаний заповіт [PERSON] посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області 18.08.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 1021, серія та номер бланка ВМІ 600768, внесений до Спадкового реєстру під номером 47746802. Дізнавшись про смерть [PERSON], позивачка отримала 20 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Братського районного управління юстиції у Миколаївської області свідоцтво про її смерть, яка настала [INFO], про що 27 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис № 9 в Сергіївській сільській раді Братського району Миколаївської області - свідоцтво про смерть (повторно) видане 20 грудня 2013 року. Після отримання свідоцтва про смерть [PERSON], 20.12.2013 року [PERSON] звернулась до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області про оформлення спадщини. З державної нотаріальної контори Братського району Миколаївської області позивачка отримала відповідь за № 4-01-16 від 11.01.2014 року про неможливость заведення спадкової справи до спадкового майна померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що спадкова справа заведена приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 06.09.2013 року за №32. Приватний нотаріус [PERSON] своїм листом № 8/02-14 від 17.01.2014 року повідомила про реєстрацію в книзі обліку спадкових справ за № 3 від 17 січня 2013 року заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що була переадресована Братською нотаріальною конторою Миколаївської області, та підтвердила факт заведення спадкової справи № 32/2013 до спадкового майна померлої [INFO] [PERSON]. Сергіївська сільська рада Братського району Миколаївської області своїми листами № 500/01-16 від 22.11.2013 року та № 17/01-16 від 15.01.2014 року відмовила позивачці в наданні відомостей щодо смерті [PERSON] та складання нею інших заповітів. З Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області 27 січня 2014 року [PERSON] отримала витяг з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), згідно якого у Спадковому реєстрі за номером 55205471 рахується чинний заповіт [PERSON] від 13 серпня 2011 року, який був посвідчений Сергіївською сільською радою та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під № 55, а саме 13серпня 2013 року. Приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та Сергіївська сільська рада Братського району Миколаївської області відмовили позивачці в наданні копії або дублікату заповіту [PERSON] від 13.08.2013 року посвідчений і реєстрований Сергіївською сільською радою під № 55. Вона дізналась, що вищевказаним заповітом від 13.08.2013 року реєстрований під № 55 Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області земельна ділянка розміром 8,22 га заповідана [PERSON], 1983 року народження, мешканці села Сергіївка Братського району Миколаївської області, і тим самим вважає, що порушені її права. Даний заповіт [PERSON] від 13.08.2013 року зареєстрований під № 55 складений -посвідчений з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню з наступних підстав. На час складення та посвідчення даного заповіту [PERSON] тяжко та тривало хворіла, з 12.08.2013 року по 23.08.2013 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в Братській ЦРЛ в палаті інтенсивної терапії, про що свідчить повідомлення Братської центральної районої лікарні Миколаївської області за № 254 від 20.02.2014 року. Тому в силу хвороби та віку [PERSON] не розуміла та не давала звіт своїм діям з приводу заповідання земельної ділянки [PERSON], тобто вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Запис та підпис в заповіті [PERSON] від 13.08.2013 року зареєстрований в реєстрі під №55 зроблені не [PERSON], тому що почерк та підпис в цьому заповіті не схожий з її почерком та підписом у заповіті від 18.08.2009 року, і в цей день вона знаходилась на лікуванні в лікарні у палаті інтенсивної терапії, а заповіт був складений та посвідчений секретарем Сергіївської сільської ради в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області, у відсутності в селі самої [PERSON] В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], підтримав позовну заяву та наполягав на її задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що заповіт укладений згідно волі заповідача. Відповідач - Сергіївська сільська рада Братського району Миколаївської області до початку судового засідання надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Приватний нотаріус [PERSON] до початку судового засідання надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді секретаря Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій має право посвідчувати заповіти. Так, до неї неодноразово приходила [PERSON] спочатку на консультацію щодо скасування попереднього та складення нового заповіту, потім вона до [PERSON] ходила додому пересвідчитися у її волевиявлені та здатності усвідомлювати свої дії. Однак, до неї в сільську раду прийшла [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] захворіла і знаходиться в Братській ЦРЛ на лікуванні та попросила посвідчити заповіт. Вона взяла раніше приготовлений зразок заповіту та поїхали в с-ще Братське до лікарні. При посвідчуванні заповіту, [PERSON] усвідомлювала свої дії та розуміла їх , в неї була паралізована ліва рука, що не заважало підписати заповіт. Вона визнає помилку свою в тому, що не зазначила в заповіті місце виїзду та фактичного складання заповіту, оскільки зразок заповіту вже був написаний, однак вважає, що це не є перешкодою в його посвідчені. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою у Сергіївському ФАПі, та 13 серпня 2013 року, коли складався заповіт, була по робочим справам у Братській ЦРЛ і щоб доїхати додому раніше, оскільки не було рейсового автобуса, дізналася, що до [PERSON] приїдуть родичі або знайомі і з ними вона зможе доїхати додому. Зайшовши до палати, вона побачила, що [PERSON] тримала в одній руці лист паперу, а в іншій - ручку. Що там на папері було написано, їй відомо не було, при цьому в палаті знаходилась секретар сільської ради [PERSON]. Привітавшись з хворою та дізнавшись про стан її здоров'я, вона вийшла з палати. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, суд з"ясував наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована в селі Єгорівка Братського району Миколаївської області, 18 серпня 2009 року на випадок своєї смерті, заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області розміром 8,22 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-МК № 041476, виданого Сергіївською сільською радою 13 серпня 2002 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 19. Вказаний заповіт [PERSON] посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області 18.08.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 1021, серія та номер бланка ВМІ 600768, внесений до Спадкового реєстру під номером 47746802.(а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20 грудня 2013 року, виданого повторно Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області [INFO] померла [PERSON].(а.с. 5). Після отримання свідоцтва про смерть [PERSON], 20.12.2013 року [PERSON] звернулась до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області про оформлення спадщини. З державної нотаріальної контори Братського району Миколаївської області позивачка отримала відповідь за № 4-01-16 від 11.01.2014 року про неможливость заведення спадкової справи до спадкового майна померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що спадкова справа заведена приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 06.09.2013 року за №32.(а.с.11). Приватний нотаріус [PERSON] своїм листом № 8/02-14 від 17.01.2014 року повідомила про реєстрацію в книзі обліку спадкових справ за № 3 від 17 січня 2013 року заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що була переадресована Братською нотаріальною конторою Миколаївської області, та підтвердила факт заведення спадкової справи № 32/2013 до спадкового майна померлої [INFO] [PERSON].(а.с.10). Сергіївська сільська рада Братського району Миколаївської області своїми листами № 500/01-16 від 22.11.2013 року та № 17/01-16 від 15.01.2014 року відмовила позивачці в наданні відомостей щодо смерті [PERSON] та складання нею інших заповітів.(а.с.12). З Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області 27 січня 2014 року [PERSON] отримала витяг з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), згідно якого у Спадковому реєстрі за номером 55205471 рахується чинний заповіт [PERSON] від 13 серпня 2013 року, який був посвідчений Сергіївською сільською радою та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під № 55.(а.с.6). Вищевказаний заповіт від 13.08.2013 року реєстрований під № 55 Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області, в якому земельна ділянка розміром 8,22 га заповідана [PERSON], 1983 року народження, мешканці села Сергіївка Братського району Миколаївської області, і тим самим вважає, що порушені її права.(а.с.4). Стаття 1247 ЦК України висуває такі вимоги до форми заповіту: 1) складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; 2) має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК ( за дорученням заповідача його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч); 3) має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування - якщо у населеному пункті немає нотаріуса. Відповідно до ст. ст. 1247, 1257 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частиною другою статті 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може самостійно прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися при свідках. Суд вважає, що вимоги ст.1248 ЦК України є обов'язковими і у випадках посвідчення заповіту посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт, згідно ст.1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, в тому числі і посвідчують заповіти. Оскільки оспорюваний заповіт був посвідчені секретарем Сергіївської сільської ради Братського району, тому посвідчення заповіту мало бути вчинене з дотриманням вимог Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5, з урахуванням вимог щодо форми заповіту та його посвідчення, встановлених статтями 1247, 1248, 1251, 1253, 1255 ЦК України , який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Зазначені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами секретарем сільської ради [PERSON] під час посвідчення спірного заповіту не дотримані. В оскаржуваному заповіті, який посвідчений за місцем проживання заповідача не зазначено місце складання заповіту (не вказана фактична адреса) та причини, з яких заповіт було складено поза приміщенням органу місцевого самоврядування. П. 3 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами передбачено, що якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса,а у даному випадку поза приміщенням Сергіївської сільської ради, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 (із змінами). Знідно глави 3 вищевказаного Порядку : 1.2. Посвідчення заповіту через представників не допускається. 1.3. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. 1.4. Заповіт особисто підписує заповідач. 1.5. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. 1.6. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 1.7. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. 1.8. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. 1.9. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. 1.11. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Вивчаючи та досліджуючи заповіт від 13 серпня 2013 року в судовому засіданні виконання глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області не встановлено. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Суд вважає встановленим та доведеним дослідженими доказами те, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням вимог щодо форми заповіту та посвідчення. Такі порушення полягають в наступному: 1. В заповіті не зазначено повної адреси місця проживання заповідача [PERSON] (найменування вулиці, номер будинку). 2. Не вірно вказано місце складання заповіту, оскільки зі слів секретаря сільської ради заповіт складався та підписувався заповідачем у Братській ЦРЛ, а в заповіті вказано с. Сергіївка Братського району Миколаївської області. Згідно експертного висновку №496 від 29 травня 2014 року Одеськогого науково-дослідного інституту судових експертиз Миколаївського відділення, рукописні записи та підписи від імені [PERSON] виконані не самою [PERSON], а іншою особою. Згідно ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані роз'яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Оскільки внаслідок таких порушень не були дотримані вимоги щодо форми заповіту та його посвідчення, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, статтями 1247, 1248, 1253 ЦК України, тому є достатні підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним як складеного з порушенням вимог щодо форми заповіту та посвідчення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані, і підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved