Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2300 грн. в місяць до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 23.12.2005 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Зазначає про те, що мають спільну дитину з відповідачем, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що дитина знаходиться на обліку в Інституті охорони здоров"я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України. Отримує лікування, яке потребує постійного прийому лікарських препаратів та вітамінів. Вказує на те, що відповідач працює, є здоровим та працездатним, проте матеріальної допомоги дитині не надає. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Згідно зі ст. 274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення відповідача проти розгляду справи в поряду спрощеного позовного провадження не надходили, відзив на позовну заяву судом не отримано. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про шлюб вбачається, що 23.12.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 765 ( свідоцтво серія [NUMBER] ). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( свідоцтво серія [NUMBER] ). Відповідно приписів ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При таких обставинах, враховуючи викладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 2300,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved