Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ? частини від всіх видів її доходів ( заробітку) щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що йому виповнилось 58 років і він є пенсіонером за віком с [INFO] року. Розмір його пенсії складає 1052.72 грн. Інших доходів позивач не має, отриманої пенсії на життя йому не вистачає, так як його пенсія нижче прожиткового мінімуму. Позивач проживає сам, оплата за комунальні послуги становить 500.00 грн. в місяць, під час опалювального сезону комунальні послуги становлять 1500,00 грн. Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач до зали судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача до зали судового засідання також не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В запереченнях на позов представник просив суд відмовити в позові, посилаючись на те, що з наданих позивачем документів вбачається що він є пенсіонером, але не є непрацездатною особою в розумінні ст.. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» оскільки не досяг встановленого законом пенсійного віку а лише отримує пенсію на пільгових умовах за списком №2, позивач не визнаний інвалідом та не отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до ст..26 зазначеного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку. Крім того, відповідач має доходи за цивільно-правовими договорами, надає послуги перекладача, приблизний дохід складає не більше 8000 грн. на місяць, має на утриманні чоловіка інваліда 3 групи, має хронічне захворювання на гепатит С, не має власного житла і вимушена його орендувати оскільки вона з чоловіком є переселенцями з місця Маріуполь Донецької області. Чоловік відповідача отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 312 грн., змушений витрачати кошти на лікування і оренду квартири. Крім того, позивачем не надано суду доказів витрат на комунальні послуги, а також не зазначено що він має у власності квартири в м.Южний які він здає в оренду відпочивальникам. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. З копії паспорту позивача вбачається що він народився [INFO] р. (а.с.3) Згідно довідки виданої УПФУ Суворівського об'єднаного УПФУ в Одесі № 196/10 від 03.05. 2017 року [PERSON] знаходиться на обліку в Суворівському об'єднаному УПФУ в м. Одесі і отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком № 2 зі зниженням пенсійного віку, розмір пенсії за період з грудня 2016 року по травень 2017 року становить 6055,57 грн., у травні 2017 р. розмір пенсії склав 1052,72 грн. ( а.с. 4). 18.05.2016 року [PERSON] було видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). Відповідно до довідки виданої Суворівським об'єднаним УПФУ в м. Одеса [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку в Суворівському об'єднаному УПФУ в м. Одесі та отримує пенсію за віком список 2 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації прізвище відповідача змінено на [PERSON] (а.с.34). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.35) 11.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишено без змін (а.с.36). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] (чоловік позивача), 20.07.2015 року при повторному огляду встановлено третю групу інвалідності с 01.007.2015 року з приводу загального захворювання, 15.06.2010 року йому видано посвідчення про призначення державної соціальної допомоги у зв'язку з загальним захворюванням, інвалідністю 2 групи (а.с. 37, 38) Згідно виписного епікризу з історії хвороби № 650 [PERSON] звертався до КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполь » та перебував на лікуванні на денному стаціонарі з діагнозом: токсична енцефалополінеропатія з вираженою дизартрією, вираженою вестибулоатаксією, в міру вираженої цефалгією, вираженими порушеннями функцій руху. (а.с.39) Відповідно до довідки від 19.07.2017 року № 00000000122 [PERSON] працює в ПП «Стіл Сервіс» з 24.05.2016 року. На даний момент займає посаду провідний перекладач, Дохід за період з 01.05.2017 року по 30.06.2017 року складає за два місяці - 21506,92 грн., з урахуванням утримань - 17 313 грн,08 коп. (а.с.40). Згідно довідки № 1904 від 17.06.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в Саксаганському УПЗСН м. Кривого Рогу, та отримує допомогу переміщеним особам на проживання. Розмір допомоги за період з січня 2017 року по травень 2017 року складає 7612,00 грн., крім того він отримує соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи, розмір якої з січня 2017 року по червень 2017 року складає - 7612,00 грн., розмір допомоги в червні 2017 р. склав 1 312 грн. (а.с.41;42). [PERSON], [INFO] р.н перебуває на обліку в ОКЗ «Криворізький центр СНІД» у зв'язку з чим їй рекомендовано прийом ліків постійно та погодинно (а.с. 43;44;45;46;). З висновку Клініко-діагностичної лабораторії вбачається що в [PERSON] 06.07.2017 року виявлений вірус гепатиту С (а.с.47;48;49) Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач має у спільній частковій власності ? частину квартири у [ADDRESS] та однокімнатну квартиру в [ADDRESS]. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за наступних підстав. Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. В судовому засіданні встановлено що позивач є батьком відповідача. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Так, згідно п. 21.Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснити судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Тобто обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків виникає за наявності двох передбачених ст. 202 СК України підстав - непрацездатності батьків та потреби матеріальної допомоги, в тому числі з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін в силу вимог ст. 205 СК України. Згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідом, у тому числі діти-інваліди, або особи які мають право на пенсію в зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Згідно п.2. ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім"ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів щодо власної непрацездатності оскільки він не досяг пенсійного віку - 60 років. Факт отримання позивачем пенсії за віком, оформленої у 58 років при неповному пільговому стажі за списком №2 не надає суду підстав вважати позивача непрацездатною особою в розумінні ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З огляду на зазначене, суд не враховує докази позивача про розмір пенсії, який є нижчим за прожитковий мінімум, і вважає що звернення з позовом є передчасним. Відповідно до п.3ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до приписів сімейного законодавства діти повинні надавати допомогу батькам які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Проте, позивачем не надано суду доказів непрацездатності, доказів що він не отримує доходів від трудової діяльності, є інвалідом І чи ІІ групи та потребує матеріальної допомоги, в зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на державу оскільки позивач звільнений від їх сплати при поданні позову.

Outcome: dismissed