Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Представник НПП «Вижницький» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позові вказував, що вироком Вижницького районного суду від 13.09.2017 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Судом було установлено, що через неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них внаслідок незаконної рубки державним інтересам завдано збитків на суму 504467,46 грн. В межах даного кримінального провадження НПП «Вижницький» було визнано потерпілою стороною. Оскільки правоохоронними органами не було встановлено осіб, що скоїли незаконну порубку лісу, за клопотанням заступника прокурора області Державною екологічною інспекцією України в Чернівецькій області був поданий позов до НПП «Вижницький», про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою невстановленими особами з посиланням на ст.1172 ЦК України. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року задоволено даний позов в повному обсязі. Львівський апеляційний господарський суд залишив рішення суду першої інстанції без змін і НПП «Вижницький» сплатив шкоду, завдану навколишньому середовищу внаслідок скоєння злочину. Посилаючись на ст.ст.1166, 1172, 1191 ЦК України просив стягнути з [PERSON] на користь НПП «Вижницький» - 504467,46 грн. матеріальної шкоди, сплаченої за завдання лісовим насадженням внаслідок незаконної порубки лісу невстановленими особами через його злочинну службову недбалість та покласти на відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Демяник Я.В. заявлений позов підтримав. Посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позов не визнав. Підтримав поданий відзив на позов, у якому зазначив, що спірні правовідносини щодо відшкодування збитків, заподіяних порушенням лісового законодавства, кваліфікуються як відносини з відшкодування позадоговірної шкоди. Позадоговірна (деліктна) відповідальність настає при існуванні правопорушення, що включає елементи: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Для відшкодування завданої шкоди обов`язково необхідно довести - неправомірність поведінки особи; вину завдавача шкоди; наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Наслідки порушення вимог природоохоронного (в тому числі лісового) законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки, передбачені ст.105 ЛК України. Згідно ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати, заподіяну ними шкоду внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 2 ст.40 ЗУ «Про рослинний світ» передбачено, що відповідальність законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. З вироку Вижницького районного суду від 25.02.2015 року по справі №713/714/17 вбачається, що рубка дерев здійснена невстановленими особами в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року. Порушення були виявлені Екологічною інспекцією в Чернівецькій області в період з 19.07.2016 року по 03.08.2016 року. Тому не заперечує наявність шкоди, заподіяної державі незаконною рубкою дерев на суму 415098,00 грн. та своєї вини в службовій недбалості - допущенні самовільної рубки дерев. Однак не встановлено саме його протиправної поведінки у безпосередньому зрубуванні дерев та відповідно не встановлено причинного зв`язку між заподіяною шкодою та його протиправною поведінкою. Вважає, що відсутній склад правопорушення, який виключає його цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану незаконною рубкою дерев, яку просить стягнути позивач. Крім того до правовідносин працівника та роботодавця з приводу матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду необхідно застосовувати положення Глави IX КЗпП України, зокрема ст.ст.130 чч.1, 2, 132 ч.1, 134 КЗпП України. Зазначає, що працював на посаді майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Вижницький» з 01.06.2010 року. 02.01.2013 року між директором НПП «Вижницький» Колотило М.П. та ним, майстром з охорони природи, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику у справа про відшкодування шкоди», заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття, переданих йому на зберігання або інших цілей) п.1 ст.134 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року №447/24, при цьому посада майстра лісу не входить до переліку осіб, з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність, як по посаді, так і по виконуваній роботі. Згідно з посадовою інструкцією майстра з охорони природи до його посадових обов`язків входили охорона лісів та інші обов`язки, пов`язані з захистом лісу. Отже його робота не була безпосередньо пов`язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей. Таким чином письмовий договір про повну матеріальну відповідальність з працівниками, посади або виконувана робота яких в цьому переліку не міститься, не може бути підставою для покладення на нього матеріальної відповідальності в повному розмірі за заподіяну позивачеві шкоду. Інших підстав для покладення на нього повної матеріальної відповідальності немає. За таких обставин відповідно до ст.132 ч.1 КЗпП України може відповідати за шкоду, спричинену НПП «Вижницький» у сумі, що не перевищує його середньомісячний заробіток. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку який визначається відповідно до п.п.2, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України від 08.02.1995 року №100. Для розрахунку середнього заробітку береться заробітна плата, яка нараховується працівникові за два місяці, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник працював менше двох місяців (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. №14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам установам організація їх працівниками»). Згідно довідки про доходи №40 від 10.08.2020 року, останніми повними робочими місяцями, що передували події, були червень і липень 2016 року. Загальна сума доходу за вказаний період становить 4857,50 грн. Таким чином його середньомісячний заробіток за червень-липень 2016 року складав 2428,75 грн. Крім того вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, який згідно ст.233 КЗпП України встановлений в один рік, про застосування якого подав окрему заяву. Просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Кириляк Ю.В. підтримав позицію відповідача та просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] , представників сторін Демяника Я.В. , Кириляка Ю.В. , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов НПП «Вижницький» підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивачем надано такі докази: - копію вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.09.2017 року по справі №713/714/17 (провадження №1-кп/713/107/17), яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, без призначення штрафу. На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді двох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, без призначення штрафу. Даним вироком встановлено, що [PERSON] , наказом директора НПП «Вижницький» №36-к від 01.06.2010 року призначено на посаду майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Вижницький». Згідно ст.3 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 року, національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України. Згідно Постанови КМУ №1127 від 14.07.2000 року «Про службу державної охорони природно-заповідного фонду України» посада майстра з охорони природи національного природного парку входить до переліку посад працівників, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. На підставі ч.1 ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року та ст.61 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу. Відповідно до вимог ст.61 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» посадові особи служби державної охорони природно-заповідного фонду України мають право: вимагати від громадян і службових осіб пояснення у зв`язку з порушенням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон; перевіряти у громадян і службових осіб посвідчення на право перебування, використання природних ресурсів та здійснення іншої діяльності в межах відповідних територій та об`єктів природно-заповідного фонду; доставляти порушників установленого режиму з метою з`ясування особи; складати протоколи про порушення вимог законодавства, надсилати їх відповідним органам для притягнення винних осіб до відповідальності. 02.01.2013 року між директором НПП «Вижницький» Колотилом М.П. та [PERSON] - майстром з охорони природи, було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній, працюючи на посаді майстра з охорони природи виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому Установою матеріальних цінностей і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження, у зв`язку з чим зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам, вчасно повідомляти установу про будь-які обставини, що загрожують збереженню довірених йому цінностей, проводити приймання і відпускання матеріальних цінностей за документами, підписаними керівником установи і її головним бухгалтером, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Згідно посадової інструкції на майстра з охорони природи [PERSON] було покладено обов`язки щодо забезпечення режиму охорони території та об`єктів НПП «Вижницький» у межах ввіреного йому відділення (обходу), попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, здійснення охорони природних комплексів національного парку в межах відділення, забезпечення порядку використання природних ресурсів, забезпечення додержання вимог щодо відвідування території та об`єктів національного природного парку в межах відділення (обходу), попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок, здійснення заходів щодо запобіганню виникнення, поширення пожеж, інших надзвичайних ситуацій та їх ліквідації, а також щодо безпосередньої охорони лісу та іншого державного майна на ввіреній йому дільниці, складання протоколів про всі види порушень природоохоронного законодавства та скерування їх у відділення, керує безпосередньо проведенням природоохоронних та інших робіт на дільницях, а також інші обов`язки щодо охорони лісу. 02.06.2011 року майстер з охорони природи [PERSON] згідно акту прийому-передачі обходу прийняв від майстра з охорони природи [PERSON] , обхід №3 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», який складається з кварталів №5, 6, 11, 12 площею 302,4 га. Під час приймання-передачі обходу, що відбувалося в присутності заступника начальника Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] здійснено перевірку території вказаного обходу, в результаті якої станом на 02.06.2011 року, на момент прийому обходу майстром з охорони природи [PERSON] , на території обходу №3 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» самовільних рубок, не оформлених актами лісопорушень, а також інших порушень виявлено не було. 02.06.2011 року [PERSON] , службовій особі правоохоронного органу, яка наділена організаційно-розпорядчими повноваженнями, було ввірено під охорону квартали 5, 6, 11, 12 площею 302,4 га обходу №3 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», у зв`язку з чим останній повинен був належно виконувати свої службові обов`язки, передбачені службовими інструкціями та чинним законодавством України. 31.03.2016 року заступником начальника Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] в присутності майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] та [PERSON] , проведено ревізію кварталів 5, 6, 11, 12 обходу №3, під час якої будь-яких лісопорушень в зазначеному кварталі виявлено не було. Таким чином, майстер з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] , службова та матеріально-відповідальна особа, будучи зобов`язаним належно виконувати свої службові обов`язки, маючи об`єктивну можливість виконання покладених на нього обов`язків щодо охорони та захисту лісу, в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року, перебуваючи на ввіреному йому обході №3 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» на території м. Вижниця, Чернівецької області, неналежно виконував свої службові обов`язки, не здійснював належних перевірок на ввіреному йому обході, не здійснював належних дій щодо попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, а саме попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок, не здійснював належної охорони природних комплексів національного парку в межах ввіреного йому обходу, в результаті чого допустив незаконну порубку 57 дерев породи бук в кварталі №6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яку здійснили невстановлені особи в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року та у кварталі №6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» під час проведення комплексу лісозаготівельних робіт по розробці лісосіки, в зазначений період, пошкодження до ступеня припинення росту 14 (чотирнадцяти) сироростучих, не відведених у рубку дерев породи бук. Крім того, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, що виявилось у нездійсненні належних перевірок на ввіреному йому обході, [PERSON] не виявляв та не повідомляв керівництво НПП «Вижницький» про дану незаконну рубку, не виявляв та не повідомляв керівництво НПП «Вижницький» про пошкодження до ступеня припинення росту дерев, що призвело до неможливості встановити осіб, якими вчинена незаконна рубка та пошкодження до ступеня росту дерев та унеможливило відшкодування заподіяних цією рубкою збитків. В період з 19.07.2016 року по 03.08.2016 року старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області Приказкою Р.В. і Василенко С.Д. та державними інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області Пилипко Р.І. та Сметанюком М.О. , в присутності [PERSON] , було проведено планову перевірку Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства та складено Акт перевірки. Відповідно до вказаного Акту перевірки, в кварталі №6 виділ 7 Вижницького ПНДВ виявлено самовільну рубку 57 дерев породи бук та пошкодження до ступеня припинення росту 14 не відведених в рубку сироростучих дерев, тобто у ввіреному [PERSON] кварталі, виявлено незаконну порубку 57 дерев породи бук та пошкодження до ступеня припинення росту 14 не відведених в рубку сироростучих дерев породи бук. На кореневих лапах пнів незаконно зрізаних дерев були відсутні клейма для відводу дерев в рубку та майстром з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] дана незаконна порубка дерев та пошкодження до ступеня припинення росту не відведених в рубку дерев, не виявлялась, про що свідчили відсутність клейм на зрізах пнях і пошкоджених деревах та записи в книзі виявлених лісопорушень. Дані лісопорушення були скоєні невстановленими особами в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року. Згідно розрахунку, проведеного Державною екологічною інспекцією в Чернівецькій області у відповідності до постанови КМУ №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження таке для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» розмір шкоди внаслідок незаконної рубки 57 дерев породи бук в кварталі 6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» та пошкодження до ступеня росту 14 сироростучих дерев породи бук, становить 351947,50 грн. та 63151,00 грн. відповідно. Внаслідок бездіяльності та службової недбалості майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] , яка виразились у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, у недотриманні вимог чинного законодавства України в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року, внаслідок незаконної рубки 57 дерев породи бук та пошкодження до ступеня припинення росту 14 сироростучих дерев породи бук в кварталі 6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», охоронюваним законом державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 415098,50 грн., що є тяжкими наслідками для державних інтересів. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.367 ч.2 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому; - копію рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року по справі №926/3722/17, яким задоволено позов Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області до відповідача Національного природного парку «Вижницький», про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу - 504467,46 грн. Стягнуто з Національного природного парку «Вижницький» (код ЄДРПОУ 21438930, 59233, Чернівецької обл., Вижницький р-н, смт. Берегомет, вул. Центральна, 27 А) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області (код ЄДРПОУ 37978189, 58003, м. Чернівці, вул. Шевченка, 71 А) шкоду у сумі 504467,46 грн. на р/р 33114331700333, банк отримувача - ГУДКСУ у Чернівецькій області, код ЄДРПОУ 37984590, МФО 856135, код платежу 24062100, які перерахувати одержувачам коштів: 50 відсотків до спеціального фонду місцевого бюджету отг. м. Вижниця у сумі 252233,73 грн.; 20 відсотків до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету у сумі 100893,49 грн.; 30 відсотків до Державного бюджету України у сумі 151340,24 грн. Даним рішенням суду встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, в ході проведеної спеціалістами Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області в період з 19.07.2016 року по 03.08.2016 року перевірки, виявлено незаконну рубку 4 сироростучих дерев породи клен, ялина, дуб у кварталі 2 виділ 17 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яка скоєна в період 2015-2016 років; незаконну рубку 6 сироростучих дерев породи дуб, бук та пошкодження до ступеня припинення росту 1 не відведеного в рубку сироростучого дерева породи бук у кварталі 2 виділ 17 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яка скоєна в період 2016 року; незаконну рубку 3 сироростучих дерев породи ялина та 2 сухостійних дерев породи ялина, ялиця у кварталі 18 виділ 12 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яка скоєна в період 2015-2016 років; незаконну рубку 3 сироростучих дерев породи ялина, бук та 4 сухостійних дерев породи ялина у кварталі 2 виділ 18 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яка скоєна в період 2015-2016 років. Дані незаконні порубки дерев працівниками НПП «Вижницький» не виявлялись, про що свідчить відсутність клейм на зрізах пнів та записів в книзі виявлених лісопорушень. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконних рубок та пошкодження дерев у кварталі 2 виділ 17 , кварталі 18 виділ 12, кварталі 2 виділ 18 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», розраховано на підставі додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» та становить 79471,00 грн. Вказаною перевіркою, також встановлено та зазначено в акті перевірки факт засмічення лісу побутовими відходами (пляшки) в кількості 4 шт. у кварталі 6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький». Розмір шкоди, заподіяної внаслідок засмічення лісу побутовими відходами розраховано на підставі додатку 10 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» та становить 64,00 грн. Також, відповідно до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, в ході даної перевірки встановлено факт зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) шляхом прокладання тракторних трелювальних волоків на площі 0,45 га. у кварталі 6 виділ 7 Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький». Розмір шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), розраховано на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 та становить 9833,96 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок виявлених перевіркою порушень, становить 504467,46 грн.; - копію постанови Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 року по справі №926/3722/17, якою рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 у справі №926/3722/17 залишено без змін; - копію ухвали Господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018 року по справі №926/3722/17, якою задоволено частково заяву Національного природнього парку «Вижницький» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 у справі №926/3722/17. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 у справі №926/3722/17 на 12 місяців згідно графіка: до 02 серпня 2018 року - 42038,96 грн.; до 02 вересня 2018 року - 42038,96 грн.; до 02 жовтня 2018 року - 42038,96 грн.; до 02 листопада 2018 року - 42038,96 грн.; до 02 грудня 2018 року - 42038,96 грн.; до 02 січня 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 лютого 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 березня 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 квітня 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 травня 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 червня 2019 року - 42038,96 грн.; до 02 липня 2019 року - 42038,96 грн.; - копію меморіального ордеру №15 (#142300884) від 31.07.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №16 (#143036400) від 30.08.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №17 (#149752857) від 27.09.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №18 (#153948202) від 31.10.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №19 (#158180362) від 30.11.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №23 (#162270901) від 26.12.2018 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №1 (#167811709) від 30.01.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №3 (#173170456) від 28.02.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №5 (#178309617) від 27.03.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №6 (#183957074) від 25.04.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №8 (#189475631) від 29.05.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн; - копію меморіального ордеру №8 (#194819828) від 26.06.2019 року, згідно якого НПП «Вижницький» на виконання наказу Господарського суду по справі №926/3722/17 від 02.04.2018 року, рішення Господарського суду по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року та ухвали Господарського суду по справі №926/3722/17 від 16.07.2018 року сплачено шкоди на користь держави в розмірі 42038,96 грн. Всього, на виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року по справі №926/3722/17, позивачем НПП «Вижницький» за період з 31.07.2018 року по 26.06.2019 року сплачено на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області 504467,46 грн. На підтвердження викладених у відзиві на позов заперечень проти позовних вимог відповідачем надано такі докази: - довідку про доходи, видану НПП «Вижницький», згідно якої розмір заробітної плати [PERSON] у червні та липні 2016 року становив 2428,75 грн. на місяць. Вирішуючи позовні вимоги НПП «Вижницький» Суд застосовує такі норми права. Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). За змістом ч.1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Підставою позову НПП «Вижницький» є заподіяння внаслідок бездіяльності та службової недбалості майстра з охорони природи НПП «Вижницький» [PERSON] незаконною рубкою невстановленими особами державі матеріальних збитків на суму 504467,46 грн., стягнення рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року з НПП «Вижницький» на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернівецької області шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в сумі 504467,46 грн., яку повністю сплачено 26.06.2019 року. Отже мають місце правовідносини з матеріальної відповідальності працівника [PERSON] за шкоду, завдану НПП «Вижницький», в порядку регресу. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню не загальні норми цивільного права про відшкодування шкоди, завданої злочином, а спеціальні норми Кодексу законів про працю України, зокрема глава ІХ «Гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації». Згідно ч.2 ст.131 КЗпП України працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Частиною 1 ст.132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Пунктом 1 статті 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України встановлено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КЗпП України). Аналіз частини другої статті 130 КЗпП України дає підстави для висновку, що умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України (чинній станом на 13.09.2017 року - винесення вироку судом) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частинами 5 та 6 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено: наявність прямої дійсної шкоди, заподіяної інтересам держави порушенням природоохоронного законодавства у розмірі 504437,46 грн. (шкода у розмірі 415098,50 грн. встановлена вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.09.2017 року по справі №713/714/17, який набрав законної сили, а у розмірі 89338,96 грн. встановлена рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року по справі №926/3722/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 року); протиправність поведінки майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] виразилась у бездіяльності, яка полягала у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, у недотриманні вимог чинного законодавства України в період з 31.03.2016 року по 19.07.2016 року (встановлена вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.09.2017 року по справі №713/714/17, який набрав законної сили); наявність вини в бездіяльності майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] у формі необережності - службової недбалості (встановлена вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.09.2017 року по справі №713/714/17, який набрав законної сили та визнається відповідачем); прямий причинний зв`язок між протиправною і винною бездіяльністю майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» [PERSON] і шкодою інтересам держави, яка настала у розмірі 504437,46 грн. (встановлений вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.09.2017 року по справі №713/714/17, який набрав законної сили та рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2018 року по справі №926/3722/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 року). Тобто судом установлено всі обов`язкові ознаки трудового майнового правопорушення, наявність яких відповідно до положень ч.2 ст.130 КЗпП України є умовою настання матеріальної відповідальності працівника. Крім того, з наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: з 01.06.2010 року [PERSON] перебував на посаді майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», яка відносилася до переліку посад працівників, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України, яка мала статус правоохоронного органу; 02.01.2013 року між директором НПП «Вижницький» та майстром з охорони природи [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній, працюючи на посаді майстра з охорони природи виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому Установою матеріальних цінностей і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження, у зв`язку з чим зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам, вчасно повідомляти установу про будь-які обставини, що загрожують збереженню довірених йому цінностей, проводити приймання і відпускання матеріальних цінностей за документами, підписаними керівником установи і її головним бухгалтером, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей; посадовою інструкцією на майстра з охорони природи [PERSON] було покладено обов`язки щодо забезпечення режиму охорони території та об`єктів НПП «Вижницький» у межах ввіреного йому відділення (обходу), попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, здійснення охорони природних комплексів національного парку в межах відділення, забезпечення порядку використання природних ресурсів, забезпечення додержання вимог щодо відвідування території та об`єктів національного природного парку в межах відділення (обходу), попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок, здійснення заходів щодо запобіганню виникнення, поширення пожеж, інших надзвичайних ситуацій та їх ліквідації, а також щодо безпосередньої охорони лісу та іншого державного майна на ввіреній йому дільниці, складання протоколів про всі види порушень природоохоронного законодавства та скерування їх у відділення, керує безпосередньо проведенням природоохоронних та інших робіт на дільницях, а також інші обов`язки щодо охорони лісу. Тобто судом установлено, що [PERSON] , перебуваючи на посаді майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» мав статус службової (посадової) особи, з якою було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а тому положення ч.2 ст.132 КЗпП України до даних правовідносин застосовуватись не можуть, а підлягають застосуванню норми п.1 ст.134 КЗпП України про повну матеріальну відповідальність працівника. Встановлені судом обставини повністю спростовують доводи відповідача [PERSON] та його представника адвоката Кириляка Ю.В. про те, що він не підлягає повній матеріальній відповідальності, а може лише відповідати за шкоду, заподіяну НПП «Вижницький» у сумі, що не перевищує його середньомісячний заробіток відповідно до ч.1 ст.132 КЗпП України. Частиною 3 статті 233 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 23.12.2015 року при розгляді справи №6-1654цс15, зазначивши, що річний строк позовної давності починає обчислюватися після відшкодування підприємством шкоди третій особі. Частиною першою статті 234 КЗпП України визначено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами) встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. З досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: - НПП «Вижницький» на виконання рішення Господарського суду Чернівецької області по справі №926/3722/17 від 26.02.2018 року остаточний розрахунок проведено 26.06.2019 року; - саме з 26.06.2019 року почався перебіг встановленого ч.3 ст.233 КЗпП України річного строку на пред`явлення НПП «Вижницький» регресного позову до працівника, який закінчився 27.06.2020 року; - НПП «Вижницький» звернувся до суду з позовом до [PERSON] 12.05.2020 року, тобто в межах строку, встановленого ч.3 ст.233 КЗпП України. За встановлених обставин доводи відповідача [PERSON] та його представника адвоката Кириляка Ю.В., про наявність підстав для відмови у задоволенні позову НПП «Вижницький» у зв`язку з пропуском встановлено ч.3 ст.233 КЗпП України строку звернення до суду, є безпідставними. Крім того, суд дійшов висновку, що всі викладені у відзиві на позов доводи відповідача ґрунтуються на перекручуванні фактів та зводяться до власного тлумачення вимог чинного трудового законодавства та характеру спірних правовідносин виключно на власну користь. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги НПП «Вижницький» про відшкодування шкоди у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Згідно платіжного доручення №399 від 10.06.2020 року НПП «Вижницький» сплачено судовий збір у розмірі 5044,67 грн. Тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5044,67 грн. На підставі викладеного, ст.ст.1, 9, 15, 16, 1172, 1191 ЦК України, ст.ст.130, 131, 132, 134, 135-1, 138, 233 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»,

Outcome: approved