Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Разом з ними у вказаному будинку зареєстровано бувшу дружину [PERSON] - [PERSON], та їх дітей: [PERSON], 1999 р.н., [PERSON], 2003 р.н.. Відповідачка з дітьми виїхала з місця реєстрації після розірвання шлюбу з [PERSON] більше двох років тому та добровільно з реєстрації не знімається. Вона не сплачує кошти за комунальні послуги. Її реєстрація позбавляє можливості у повному обсязі реалізувати права власників квартири. У судове засідання позивачі та представник [PERSON] - [PERSON] не з'явились. В наданих суду заявах просить суд розглянути справу в їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, згідно отриманої від неї телефонограми, просив справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги, що стосуються неї, визнає. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною, а також в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житло від 20.06.2000 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2010 року, [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS](а.с. 5, 6). Відповідно до довідки МК ВЖРЕП № 7 від 13.03.2017 року, в квартирі за вказною адресою також зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с. 11). З акту МК ВЖРЕП № 7 від 21.03.2017 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за вказаною адресою більше двох років(а.с. 12). Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного Кодексу України (ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачка у житлі позивачів не проживає протягом двох років, будь-яких домовленостей з позивачами щодо проживання у спірній квартирі не має, а позивачі заперечують проти реєстрації відповідачки у даній квартирі, і така реєстрація обмежує їх у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved