Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. У позові зазначив, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19 липня 1996 року, укладеного з [PERSON] , він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0992 гадастровий номер 4825710100:38:001:0002 , яка на підставі державного акту на право приватної власності серії МК , виданого 24 червня 1993 року Снігурівською міської радою Миколаївської області, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №172-н, належить [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак на вимогу щодо відчуження земельної ділянки не відповідає. Посилаючись на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу діяла ст.30 Земельного кодексу УРСР, 1990 року, згідно якої до них разом з житловим будинком перейшло й право власності на земельну ділянку для його обслуговування, просить визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 24 червня 2019 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про задоволення позову. Представник відповідача Снігурівської міської ради також подав письмову заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 липня 1996 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,0992 га. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Шульгою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-574 (а.с.8-9). 20 квітня 1999 року в Снігурівській філії Миколаївського МБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності на вище вказаний будинок (а.с.9 - на звороті) та виготовлено технічний паспорт (а.с.14-18). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель за адресою [ADDRESS] , площею 0,0992 га, на праві приватної власності належить [PERSON] , згідно з державним актом серії МК, виданого Снігурівською міською радою народних депутатів Миколаївської області 24 червня 1993 року на підставі рішення виконкому Снігурівської міської ради народних депутатів від 13.05.1993 року №134, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №172-Н (а.с.10). [INFO] в м.Снігурівка Миколаївської області [PERSON] помер, що підверджується актовим записом про смерть №311 від 07 листопада 2013 року, складеного Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022195652 від 22.02.2019 року (а.с.32-34). Згідно з копією спадкової справи №103/2014 до майна померлого [PERSON] , заведеної 12 березня 2014 року, спадкоємцем після його смерті є донька [PERSON] - відповідач у справі, яка прийняла спадщину, дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк не звернувся (а.с.42-50). За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800741812014 , позивачем виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі якої 26.02.2014 р. Відділом Держземагенства у Снігурівському районі здійснена державна реєстрація спірної земельної ділянки (а.с.11-13). Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки, за даними витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, станом на 01.01.2019 року, складає 123743,37 грн. (а.с.19). Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта, станом на 24 червня 2019 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаної земельної ділянки відсутні (а.с.40). Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно ст.81 ЗК громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Згідно положень ч. 1 ст.30 ЗК, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. У постанові від 11 лютого 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію про загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За такого, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за померлим на підставі державного акта, у зв"язку з чим позивач не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Відтак, до [PERSON] перейшла земельна ділянка, яка належала померлому [PERSON] в силу закону і на якій розміщено належне йому будинковолодіння. При цьому, те, що позивач не посвідчив перехід права на землю жодним чином не вплинула на наявність в нього права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що отримавши право власності на житловий будинок з гоподарськими та побутовими будівлями і спорудами, [PERSON] набув і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач просив не стягувати з відповідачів понесені ним судові витрати.

Outcome: approved