Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві зазначено, що 01.02.2008 між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк»правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» і Відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір 0201/01-05, згідно якого позивач надав останньому кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом в валюті кредиту. Останній строк повернення кредиту - 31.01.2033р. Кредит був виданий Відповідачу-1 на споживчі цілі - ремонт та облаштування житла, і відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»даний кредит відноситься до категорії споживчих кредитів. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, оскільки 01 лютого 2008 року надав відповідачу [PERSON] в користування кредитні кошти у сумі 30000,00 дол. США (тридцять тисяч доларів США). З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача [PERSON] за Кредитним договором, 01 лютого 2008року між Позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки №0201/02-05, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №786 (далі по тексту -Договір іпотеки), згідно п.п. 1.1,1.3 якого Відповідачами передано в іпотеку Позивачу трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], житловою площею 42,4 кв. м, загальною площею 65,3 кв. м (надалі по тексту - Предмет іпотеки), яка належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному Оскільки відповідач не повернув належну суму кредиту, позивач просить у судовому порядку винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] - заборгованість за Кредитним договором №0201/01-05 від 01.02.2008р. в сумі 30714,93 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 244 656,70 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], житловою площею 42,4 кв. м, загальною площею 65,3 кв. м, яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності та виселити відповідачів, з зазначеної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. А також просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зьявився надав суду заяву про розгляд справи у цого выдсутнысть, підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідачі у судове засідання не з'явились були повідомлені належним чином про час та дату слухання справи. Враховуючи згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного розгляду, суд вирішує справу у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.02.2008 між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк»правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір 0201/01-05, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON], кредит у розмірі 30000,00 доларів США, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом в валюті кредиту. Останній строк повернення кредиту - 31.01.2033р. Кредит був виданий [PERSON] на споживчі цілі - ремонт та облаштування житла, і відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»даний кредит відноситься до категорії споживчих кредитів. Відповідачем [PERSON] не оспорений той факт, що зазначений кредитний договір підписаний особисто ним. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, оскільки 01 лютого 2008 року надав відповідачу [PERSON] в користування кредитні кошти у сумі 30000,00 дол. США (тридцять тисяч доларів США)., що підтверджується заявою на видачу готівки №1078 від 01.02.2008р. та випискою з рахунку № 220385015556. 07 жовтня 2008 року між Позивачем та Відповідачем [PERSON] підписано додаткову угоду до Кредитного договору, якою пункт 1.2 Кредитного договору викладено в новій редакції. Відповідно до зазначених змін, з 01 жовтня 2008 року процентну ставку за користування кредитом встановлено в розмірі 16% річних, а щомісячну комісію за обслуговування кредиту - в розмірі 0% річних. 12 травня 2010 року між Позивачем та відповідачем [PERSON] підписано договір про внесення змін до Кредитного договору, яким пункти 1.1, 2.4, 3.3.5 Кредитного договору викладено в новій редакції. Відповідно до зазначених змін, відповідач [PERSON] зобов'язаний: - погашати проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.10.2009р. по 30.06.2011р. - щомісяця, починаючи з травня 2010 року, не пізніше останнього робочого дня кожного календарного місяця, частинами в сумі не менше 500,00 доларів США; проценти, нараховані за період з 01.07.2011р. по день повного погашення кредиту - щомісяця не пізніше останнього робочого дня кожного календарного місяця; - погашати заборгованість за кредитом, починаючи з липня 2011 року щомісяця, не пізніше останнього робочого дня кожного календарного місяця, частинами у розмірі не менше 150,00 доларів США, та не пізніше 31.05.2026 року - в сумі 73,42 долари США, - та остаточно повернути одержаний кредит не пізніше 31 травня 2026 року. Відповідач [PERSON] погашав кредит наступним чином: 26.02.2008р. - 185,00 доларів США; 31.03.2008р. -167,00 доларів США; 25.04.2008р. - 180,00 доларів США; 27.05.2008р - 295,00 доларів США; 01.07.2008р -213,05 доларів США; 29.07.2008р. - 1707,33 доларів США; 26.08.2008р. -223,45 доларів США; 30.09.2008р.- 155,75 доларів США; 01.12.2008р - 100,00 доларів США. Всього Відповідачем [PERSON] погашено кредиту в сумі 3226,58 доларів США. Залишок непогашеної заборгованості по кредиту за Кредитним договором станом на 20.04.2011р. складає 26 773,42 долари США. В порушення умов п. 2.4 Кредитного договору, Відповідач [PERSON] починаючи з листопада 2010 року, систематично порушує свої зобов'язання за Кредитним договором і прострочив виплату процентів за користування грошовими коштами, нарахованих за період з липня 2010р. по січень 2011 р. та частину процентів, нарахованих за лютий 2011 р. - в загальній сумі 2634,00 долари США. Сплаті підлягають також проценти, нараховані за період з лютого 2011р. по 19.04.2011р. включно сумі 780,71 доларів США. Загальна сума несплачених процентів складає 3414,71 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 27 199,53 грн. (двадцять сім тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень 53 копійки). Прострочення виконання зобов'язань підтверджується: - розрахунком загальної заборгованості станом на 20.04.2011; - виписками з банківських рахунків, в яких зазначена сума заборгованості. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, він може використати таке право у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до пунктів 3.2.4 Кредитного договору Позивач має право достроково витребувати суму кредиту та проценти за користування ним у разі порушення Відповідачем [PERSON] будь яких умов Кредитного договору, зокрема у разі прострочки сплати процентів. Як вбачається з копії вимоги, 14 березня 2011 року Позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення за вих.№233/25, в якій була викладена вимога про сплату простроченої заборгованості на протязі 30 днів, з попередженням про звернення стягнення на Предмет іпотеки в разі її невиконання. Вимога отримана Відповідачем [PERSON] 16.03.2011р. Проте, Відповідачем [PERSON] заборгованість погашена лише частково в сумі 453,00 долари США, тобто зобов'язання за Кредитним договором не виконані, заборгованість в повному обсязі не погашена. З наданого позивачем письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається що станом на 20.04.2011р. заборгованість Відповідача [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором становить: - сума заборгованості за кредитом - 26 773,42 долари США (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят три долари США 42 центів), що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 213 261,00 гри. (двісті тринадцять тисяч двісті шістдесят одна гривня 00 копійок); - сума заборгованості за процентами - 3414,71 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 27 199,53 гри. (двадцять сім тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень 53 копійки). Оскільки Відповідач [PERSON] систематично порушує умови Кредитного договору, то Позивач має правові підстави вимагати від нього дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно положень статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання Боржник зобов'язаний сплати неустойку у відповідності до умов Договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне погашення Кредиту та/або сплату процентів. Позивач має право стягнути з Відповідача [PERSON] штраф у розмірі 20% (двадцять процентів) від загальної суми простроченої заборгованості на день її виникнення. Сума штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами та кредитом складає 526,80 доларів США (п'ятсот двадцять шість доларів США 80 центів), що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 4196,17 грн. (чотири тисячі сто дев'яносто шість гривень 17 копійок). Загальна заборгованість Відповідача [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором станом на 20.04.2011р. становить 30 714,93 доларів США (тридцять тисяч сімсот чотирнадцять доларів США 93 центи), що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9654 грн./дол. США на 20.04.2011р. складає 244 656,70 грн. (двісті сорок чотири тисячі шістсот п'ятдесят шість гривень 70 копійок). Позивачем 18 серпня 2011року були надані уточнення відповідно до яких зменшив позовні вимоги у зв'язку з частковою сплатою відповідачем суми боргу, з урахуванням якої заборгованість відповідача яка підлягає стягненню на користь позивача складає 236 905,53 грн. (двісті тридцять шість тисяч дев'ятсот п'ять гривень 53 копійок) З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача [PERSON] за Кредитним договором, відповідно до ст.ст. 572 - 591 Цивільного кодексу України та положень Закону України «Про іпотеку», 01 лютого 2008року між Позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки №0201/02-05, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №786 (далі по тексту -Договір іпотеки), згідно п.п. 1.1,1.3 якого Відповідачами передано в іпотеку Позивачу трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], житловою площею 42,4 кв. м, загальною площею 65,3 кв. м (надалі по тексту - Предмет іпотеки), яка належить Відповідачам на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному на підставі договору дарування квартири від 20.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі №6338, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 20.09.2006р. за №1582675 згідно Витягу з Державного реєстру правочинів №2913015 від 20.09.2006р., право власності на Предмет іпотеки зареєстроване Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька за номером 1592 в книзі 4/10, реєстраційний номер в РПВНМ 16036141 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12183255, виданого Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 17.10.2006 р. На підставі Договору іпотеки 01.02.2008р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження Предмету іпотеки, зареєстровану в реєстрі за №787, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 6509923, про що виданий Витяг про реєстрацію від 01.02.2008р. №16771424. Обтяження Предмету іпотеки на користь Позивача зареєстроване 01.02.2008р. в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 6510013, про що виданий Витяг про реєстрацію у державному реєстрі іпотек від 01.02.2008р. №16771606. 07 листопада 2008 року між Позивачем та Відповідачами підписано договір про внесення змін до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №7955, яким пункт 1.1 Договору іпотеки викладено в новій редакції щодо встановлення з 01 жовтня 2008 року процентної ставки за користування кредитом в розмірі 16% річних, а щомісячної комісії за обслуговування кредиту - в розмірі 0% річних. 12 травня 2010 року між Позивачем та Відповідачами підписано договір про внесення змін до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1267, яким пункти 1.1, 1.4, 2.4 Договору іпотеки викладено в новій редакції щодо забезпечення виконання зобов'язань Позичальника по погашенню процентів та кредиту відповідно до умов договору від 12.05.2010р. про внесення змін до Кредитного договору. Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України, заставодержатель має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно п.1 ст.575 Цивільного кодексу України іпотека є одним із видів застави. Відповідно до ст.3 Закону України „Про іпотеку", іпотекодержатель має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до п. 2.3 Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення та задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання, необхідні витрати на утримання Предмета іпотеки, витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, а також компенсувати всі інші витрати із вартості Предмета іпотеки в порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Пунктом 2.4. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель набуває право дострокового звернення стягнення на Предмет іпотеки в період користування Позичальником кредитом у тому разі, якщо Позичальник порушує умови Кредитного договору, в тому числі, але не виключно в разі порушення Позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту частинами та/або зобов'язань щодо сплати процентів, комісій та/або будь-яких інших зобов'язань за Кредитним договором, та/або якщо будь-хто з Іпотекодавців порушує умови цього Договору. Іпотекодержатель має право направити кошти, виручені від реалізації Предмета іпотеки на погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентам, на дострокове повернення всієї суми кредиту, а також витрат, пов'язаних з реалізацією Предмета Іпотеки. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», 14 березня 2011 року Позивач звернувся до [PERSON] з вимогою за вих. №234/25 про усунення порушень за Кредитним договором на протязі 30 днів з попередженням про звернення стягнення на Предмет іпотеки в разі її невиконання. Вимога отримана [PERSON] 16.03.2011р., проте, дана Вимога була ним не виконана і заборгованість в повному обсязі не сплачена. За змістом ст.33 вищевказаного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. А тому, враховуючи, що [PERSON] не виконує покладені на нього основні зобов'язання за договором кредиту, суд дійшов висновку, що слід, в рахунок погашення заборгованості, загальна сума якої становить 236 905грн. 53коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру розташовану за адресою: м.Донецьк, вул. Прокоф'єва, 44/2, житловою площею 42,4 кв. м, загальною площею 65,3 кв. м, яка належить [PERSON] та [PERSON]. Крім того, відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку»разі задоволення судом позову по звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації та спосіб реалізації предмета іпотеки. Тому, при зверненні стягнення на предмет іпотеки, його початкову ціну слід встановити, виходячи із даних звітів про експертну грошову оцінку ринкової вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Що стосується позовних вимог позивача про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] зі спірної квартири що є предметом іпотеки, то суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з наступного. Стаття 40 Закону України «Про іпотеку»визначає порядок виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення у разі звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всім мешканцям останніх іпотекодержатель або новий власник направляє письмову вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги; якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вказана вимога закону закріплена і в частині 3 статті 109 ЖК України. Із змісту ст.40 Закону України «Про іпотеку»випливає, що вирішенню судом питання про примусове виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення у разі звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення передує наведена в цій статті процедура. І лише у разі, якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, суд вирішує питання про примусове їх виселення. Таким чином, при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] необхідно виходити з вимог ст.40 Закону України «Про іпотеку», тобто вирішенню в судовому порядку питання про виселення повинно передувати вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, оскільки рішення винесено на користь позивача, з відповідачів, солідарно, на користь банку слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial