Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем померлого [PERSON], який помер 22.06.2013 р. За життя спадкодавець [PERSON] уклав договір оренди землі із ФГ " Фенікс М" без номера та без дати його укладання, який був зареєстрований 17.06.2011 року за № 712400004001333 у відділі Деркомзему у Тальнівському районі Черкаської області. Позивач вважає, що укладений між [PERSON] та ФГ "Фенікс М" договір оренди землі є недійсним, оскільки був укладений з порушенням ЗУ «Про оренду землі» і не містить всіх істотних умов, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надіслала суду заяву, в якій позов підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у запереченні та повідомив, що відповідачем виконано всі передбачені договором оренди обовязки перед [PERSON], а згодом і його спадкоємцем [PERSON] Позивач добровільно отримала орендну плату за даним договором, тим самим погодившись на його умови, а тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але направив клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 4,18 га, яка розташована на території Шаулиської сільської ради Тальнівського району. Відповідно до договору оренди землі без дати укладення та без номера [PERSON] та ФГ «Фенікс М» уклали договір про оренду земельної ділянки строком на 10 років. Даний договір був зареєстрований 17.06.2011 року за № 712400004001333 у відділі Деркомзему у Тальнівському районі Черкаської області. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 21.06.2013 року в с. Шаулиха Тальнівського району. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] (земельної ділянки площею 41793 квадратних метри) є його дружина [PERSON]. Згідно п. 38 Договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Судом встановлено, що у період з 2011 року по 2016 рік відповідачем нараховувалась та виплачувалась орендна плата, яка отримувалась спочатку [PERSON], а згодом його спадкоємцем [PERSON] Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено ( ст.ст.14, 17, 19,31 Закону України «Про оренду землі», чинного на час укладення договору). За змістом статей 18, 20 цього Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Набрання договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір ( як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Тому суд приходить до висновку, що дія договору укладеного між [PERSON] та ФГ «Фенікс М» строком на 10 років не закінчилася та він є чинним (правова позиція ВСУ у справі №6-2777цс16 від 18.01.2017 р. Що стосується вимог позивача щодо визнання недійсним договору оренди через відсутність всіх істотних умов, що є порушенням ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» то суд зазначає, що згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклав договір оренди землі із ФГ "Фенікс М» відповідно до його внутрішнього волевиявлення і не оспорював при житті договір в частині відсутності в договорі оренди істотних умов щодо розміру орендної плати та її форм платежу, даних щодо обєкта оренди. Даний договір був укладений в письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію і [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення угоди з усіх істотних умов, складення та скріплення підписом письмового документа. Позивачка є спадкоємцем після смерті чоловіка і вищевказана земельна ділянка перейшла у її власність як спадкоємцю і вона не зверталась до відповідача про зміну умов договору оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні не довела ту обставину, що в момент укладення договору волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Крім того, позивачкою не надано доказів про те, в чому саме полягає порушення її законних прав, в звязку з відсутністю в договорі оренди землі будь-якої з істотних умов, передбачених ст 15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене та в звязку з тим, що позивачка не довела тих обставин, на які вона посилається в позовній заяві, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 203,215,628,638 ЦК України, Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed