Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди до КП «[PERSON] теплові мережі» 14.02.2006 року, по справі було постановлено судове рішення 19.11.2007 року, яке набуло чинності на підставі ухвали Апеляційного Суду Харківської області від 11.02.2008 року, та було скасоване на підставі Ухвали Верховного суду України від 11.03.2009 року за направленням справи на новий розгляд у іншому складі суду. Позивачка уточнювала свої позовні вимоги, остаточно уточнивши 22.03.2010 року. В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі , наполягаючи на їх задоволенні, мотивуючи свої доводи тим, що вона як споживач послуг з теплопостачання в повному обсязі та своєчасно сплачує за надання цих послуг, але відповідачі КП «ХТМ»,КП «Жилкомсервіс», а до 01.01.2007 року ВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова грубо порушують її права, неналежним чином виконують обов»язки з теплопостачання, [PERSON] міська рада не контролює їх дій , вона протягом з 2002 року мерзне, бо взимку теплоносії не надають потрібного режиму теплопостачання, захворіла на бронхіальну астму, у зв»язку з чим переносить великі психологічні страждання, а також несе значні витрати на придбання лік, змушена взимку знімати житло, ночувати у знайомих тощо. Відповідач [PERSON] підприємство «[PERSON] теплові мережі» позовні вимоги не визнало, проти позову заперечувало, мотивуючи свої доводи тими обставинами, що вони подають теплопостачання тільки до вводу в житловий будинок. Відповідач ВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив. Відповідач [PERSON] підприємство «Жилкомсервіс» позовні вимоги не визнало проти позову заперечувало, мотивуючи свої доводи тими обставинами ,що згідно зі Статутом не є правонаступником ВЖРЕП, а згідно з рішення виконкому [PERSON] міської ради №1186 від 20.12.2006 року чітко визначено КП «ХТМ» є з 20.12.2006 року виконавцем послуг з теплопостачання у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Також обґрунтовувало свої доводи тим, що не несе обов»язку в здійсненні ремонтних робіт в житловому фонді, бо це не передбачено публічним договором від 28.11.2006 року надруковано в газеті «Слобода». Відповідач [PERSON] міська рада зазначила ті обставини, що вона не має права втручатися в дію суб»єктів господарювання та до харківської міської ради по суті ніяких позовних вимог не заявлено. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного: Позивачці [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2002 року. Згідно з актами-претензіями від 01.03.2005 року, від 07.11.2002 року, від 12.11.2002 року (т.с.1 арк.справи 29,104,105) температура в квартирі [ADDRESS] дорівнює 16,18,17 градусів за Цельсієм. Позивачкою надано відповідні докази тим обставинам, що з часу придбання квартири до часу розгляду справи судом їй надавались послуги з теплопостачання неналежним чином та неналежної якості. Відповідач КП «ХТМ» проти того, що вказані показники температури в квартирі позивачки не відповідають встановленим нормам та позивачці у зв»язку з цим було зроблено перерахунки відповідним чином не заперечувала. У порядку ст.12 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач має право на належну якість товару (робіт, послуг), ч.3 ст.12 Закону передбачено ,що продавець(виробник, виконавець) зобов»язаний передати споживачеві товар (роботу, послугу), який за якістю відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору, а також інформації про товар(роботу, послугу), що надається продавцем (виробником, виконавцем). Згідно умов ст.16 Закону України « Про захист прав споживачів»,на споживача покладається обов»язок довести наявність шкоди, довести наявність дефекту в продукції, наявність причинно-наслідкового зв»язку між шкодою та дефектом. Судом неодноразово роз»яснені сторонам по справі вимоги ст.ст. 10,11,60 ЦПК України стосовно тим обставинам, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. Суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду доказів тим обставинам, що між теплопостачанням невідповідної якості та погіршенням її стану здоров»я існує причинно- наслідний зв»язок, а саме не довела ті обставини, що з вини відповідачів вона витратила кошти на ліки в сумі 3664,00 гривень, як не довела суду і те, що вона укладала договори на проживання з іншими особами та не мешкала взимку вдома. Відповідач КП «ХТМ» не надав суду доказів тим обставинам, що КП «ХТМ» надало послуги з теплопостачання належної якості. Відповідно вимог ст.24 Закону України « Про захист справ споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішне питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом щодо до стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень суд вважає наступне: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Особа ,яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної") прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню частково , бо у зв»язку з погіршенням стану здоров»я позивачки вона понесла втрати немайнового морального характеру і часткове відшкодування заподіяної моральної шкоди слід провести за рахунок винних в заподіянні моральної шкоди. Суд приходить до наступного : На підставі вимог Положення «Про системи технічного обслуговування, ремонту та реконструкції жилих споруд в містах та селищах України», яке було затвердженого Наказом Держжилкомунхозу України від 31.12.1991 року за № 135, технічне обслуговування житлових споруд включає роботи по контролю за їх станом, усуненню недоліків, які потребують негайного виконання, наладку та регулювання технічного обладнання, підготовку споруд до сезонної експлуатації ,а також забезпечення нормативного воздухообміну, температурно-вологістних та інших показників приміщень. На час виникнення спірних взаємовідносин , у зв»язку з рішенням [PERSON] міської ради від 14.12.1988 року №272 межа обслуговування по житловим будинкам територіальної громади м. Харкова проходила по зовнішній стіні споруди. Правилами утримання будинків та при будинкових територій, затвердженими наказом Держкомітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 було передбачено, що розподіл зовнішніх та внутрішніх комунікацій(якщо інше не встановлено договором) є для водовідводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля споруди (пункт 2.3.7). Таким чином ,до 20.12. 2006 року, тобто до винесення [PERSON] Міською радою рішення №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді м. Харкова», коли виконавцем послуг визнано [PERSON] підприємство [PERSON] теплові мережі» надання теплопостачання забезпечувалося КП «[PERSON] теплові мережі» до вентилю або трійника на зовнішній стіні споруди ,а надалі забезпечувалося Виробничим житловим ремонтно - експлуатаційним підприємством Дзержинського району м. Харкова (ВЖРЕП). Суд приходить до висновку, що доводи представника КП «Жилкомсервіс» в тій частині, що КП «Жилкомсервіс» не є правонаступником ВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова є обґрунтованими та підтверджуються статутом підприємства та рішення [PERSON] міської ради від 26.07.2006 року № 69/06 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс». Публічним договором про надання житлово-комунальних послуг від 28.11.2006 року на КП «Жилкомсервіс» не покладено зобов»язання щодо забезпечення теплопостачання та проведенню ремонтних робіт крівлі, комунікацій тощо. До [PERSON] міської ради позивачка ніяких вимог не пред»явила, а тільки визначила як співвідповідача в уточнені позовній заяві від 22.03.2010 року. Судом роз»яснено позивачці, що [PERSON] міська рада є субєктом владних повноважень та її дії чи бездіяльність вона повинна оскаржувати у порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Стосовно позовних вимог щодо утеплення горища над під»їздом №7 житлового будинку № 76 по пр.Перемоги в м. Харкові та покладення зобов»язань на КП «Жилкомсервіс» щодо заміни стояків теплопостачання в помешканнях квартир №№ 225,229,333 будинку №76 по пр. Перемоги в м. Харкові, суд виходить з наступного: позивачка [PERSON] не довела суду ті обставини, що вона є власником квартир №№ 225,229 та має право звертатися з позовними вимогами з цього питання, а також не довела суду, що вона особисто зверталася з заявою стосовно виконання робіт до належного виконавця, якого визначено в рішенні [PERSON] Міської ради рішення №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді м. Харкова» з змінами та доповненням до нього. Таким чином суд приходить до висновку, що ВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова та КП «[PERSON] теплові мережі» неналежним чином надавались послуги з гарячого водопостачання та теплопостачання позивачці [PERSON], як споживачу послуг і на підставі ч 3 ст.23 ЦК України суд визначає розмір заподіяної матеріальної шкоди по 2 000,00 ривень з кожного. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не піддягають. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд визнає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими ,що підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial