Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , в обгрунтування своїх вимог , з урахуванням поданих доповнень до позовної заяви (ас. 84), вказуючи на те, що відповідачка , перебуваючи матір"ю вищезазначеної неповнолітньої дитини , відмовилася від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню останньої , при цьому з початку травня місяця 2013 року і по теперішній час неповнолітня [PERSON] мешкає з позивачкою по справі, яка є її бабусею, батько дитини невідомий. Позивачка зазначала, що в повній мірі піклується про здоров»я дитини, її навчання, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечує останню. Відтак, посилаючись на ст. ст. 164, 165, 180-182 СК України просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], передавши таку під опіку органу опіки та піклування Вербуватівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грв. щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги повністю підтримала, пояснивши, що відповідачка по справі [PERSON] є її рідною дочкою, при цьому виконувати свої батьківські обов»язки остання належним чином не в змозі, оскільки страждає психічним захворюванням, а відтак проявляє до дитини цілковиту байдужість, інколи застосовує фізичне насильство, життям та навчанням дитини не цікавиться. Відповідачка по справі [PERSON] , яка неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду справи , в судове засідання жодного разу не з"явилася, при цьому про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надавала (ас. ас. 19, 77, 103, 117 ). Прокурор Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області Тюря В.В., що був допущений до участі в розгляді справи на підставі ухвали суду від 02.04.2014 року (ас.82), в судовому засіданні вимоги заявлені в інтересах неповнолітньої дитини про позбавлення відповідачки батьківських прав не підтримав, вважав доцільним відібрати дитину від матері без позбавлення останньої батьківських прав. Представник третьої особи по справі служби у справах дітей Юр»ївської райдержадміністрації Дніпропетровської області Щербина Т.Ю. в судовому засіданні висловив думку про необхідність відібрання дитини від матері без позбавлення останньої батьківських прав, вважаючи, що для позбавлення відповідачки батьківських прав недостатньо підстав. Представник третьої особи по справі органу опіки та піклування Вербуватівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області Офіцерова Н.В. в судовому засіданні при вирішенні даної справи покладався на розсуд суду, при цьому вказав, що при наявності можливості все ж таки просить не позбавляти відповідачку батьківських прав, обмежившись лише відібранням дитини від матері. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи дане та те, що позивач по справі [PERSON] , а також інші присутні в судовому засіданні учасники процесу, не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи у відсутності відповідача по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін (ас.83). Заслухавши пояснення позивача по справі [PERSON] , прокурора Тюря В.В., представника служби у справах дітей Юр»ївської райдержадміністрації Щербини Т.Ю., представника органу опіки та піклування Вербуватівської сільської ради Юр»ївського району Офіцерової Н.В., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з»ясувавши думку неповнолітньої [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини : - згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.08.2006 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас. 10), неповнолітня [PERSON] народилася [INFO], при цьому батьками останньої є мати - [PERSON] , батько - [PERSON] та відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані за заявою матері, згідно з ч. 1 ст.135 СК України . В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями сторін по справі, що відповідачка самоусунулася від виховання власної дитини , при цьому не забезпечує останній нормальних умов для фізичного та морального розвитку , станом здоров"я та навчанням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання такої не надає. З початку травня місяця 2013 року та по теперішній час дитина мешкає разом з бабусею [PERSON], яка повністю піклується про дитину, її навчання та розвиток. Як з»ясовано в судовому засіданні таке відношення відповідачки до рідної дитини викликано тим, що остання з 2007 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом « Гострі поліморфні психотичні розлади» (ас.100). Відтак, самоусунення відповідачки від виховання дитини фактично обумовлено захворюванням останньої та неспроможністю здійснювати батьківські обов»язки належним чином саме через захворювання, на що звернув увагу при дачі пояснень свідок [PERSON], що є лікарем-психіатром на обліку в якого перебуває відповідачка. Окрім того, останній вказав, що рідні відповідачки в достатній мірі не займаються її лікуванням, при тому, сама відповідачка також категорично відмовляється від лікування, однак, при систематичному належному лікуванні можливо покращення. Однак, в разі загострення захворювання поведінка відповідачки може являти загрозу для дитини. Жорстокого поводження з дитиною з боку відповідачки в судовому засіданні не встановлено, натомість з пояснень самої дитини вбачаться, що одного разу, мати, ведучи її до школи, декілька разів вдарила її по спині. Позивачка в судовому засіданні також вказувала на те, що іноді відповідачка проявляє ласку до дитини, але можливі різкі зміни настрою , в ході яких остання може ставати дещо агресивною, намагатися образити дитину. З висновку органу опіки та піклування Вербуватівської сільської ради Юр»ївського району про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав вбачається, що відповідачка [PERSON] разом з дитиною не проживає, ніде не працює, в навчанні і вихованні дитини участі не приймає (ас.78). З характеристики відповідачки з місяця проживання вбачається, що остання мешкає в [ADDRESS], разом зі своїм братом [PERSON], при цьому в даному будинку остання є зареєстрованою разом зі своєю дочкою [PERSON], однак з травня місяця 2013 року дочка відповідачки [PERSON] разом з матір»ю не проживає (ас.13). Згідно ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, повинна бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Неповнолітня [PERSON] в судовому засідання пояснила, що любить свою маму, при цьому розуміє, що мама хвора та її необхідно лікувати. В разі якщо маму вилікують вона би хотіла жити разом з нею. Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що самоусунення відповідачки від належного виховання дитини викликано виключно хворобою останньої. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від одного з батьків, не позбавляючи їх при цьому батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статі 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров»я і морального виховання. У цьому випадку дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з метою можливого налагодження в подальшому родинних стосунків відповідачки з дитиною та повернення дитини у сім»ю, в разі одужання відповідачки, суд вважає за доцільне у відповідності до ст. 170 СК України постановити рішення про відібрання дитини від відповідачки, не позбавляючи її батьківських прав, та передання дитини органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу його матері (батька) або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред"явлення позову. Відповідно до ст. 248 СК України влаштування дитини до дитячого закладу не припиняє права дитини на аліменти. Відповідно до ст. ст. 243, 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial