Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач ФОП [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього 12 956,73 грн. суми страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2017 року в м. Києві по вул. Героїв Дніпра, 41, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Шевроле (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Ауді (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04.05.2017, по справі №756/3472/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність володільця ТЗ Шевроле (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АК/2726973 від 23.01.2017. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/005/000/18/0007 від 05.04.2018 здійснила виплату страховику ТЗ Ауді (д.р.н. [NUMBER] ) страхового відшкодування у розмірі 12 956,73 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив страховика про ДТП, страховик має право зворотньої вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 12 956,73 грн. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування переходить до ФОП [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.04.2021 року справу скеровано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, передбаченим ст.278 ЦПК України . Згідно з ч.8 ст.278 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.2017 року в м. Києві по вул. Героїв Дніпра, 41, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Шевроле (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та автомобіля Ауді (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] Як встановлено судом, відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04.05.2017, по справі №756/3472/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до матеріалів справи, Цивільно-правова відповідальність володільця ТЗ Шевроле (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АК/2726973 від 23.01.2017. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/005/000/18/0007 від 05.04.2018 здійснила виплату страховику ТЗ Ауді (д.р.н. [NUMBER] ) страхового відшкодування у розмірі 12 956,73 грн. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування переходить до ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. .Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В силу положень п.33.1 зазначеного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач не повідомив Страхову компанію про настання страхового випадку. Факт настання страхового випадку не оспорюється сторонами у даному спорі, він зафіксований правоохоронними органами; відповідача, як особу, винну в настанні дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрАТ «УПСК» визнало зазначений випадок страховим, провела перевірку його обставин, та провела розрахунок суми страхового відшкодування, сплативши його на користь потерпілого. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на наявність факту неповідомлення у визначений Законом спосіб Страховика про настання страхового випадку. Сам по собі факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 752/9895/15-ц , яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду доказів, що факт неповідомлення вплинув на права Страховика при вирішенні питання про виплату страхового відшкодування за заявою потерпілого. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки сам факт неповідомлення відповідачем про настання страхового випадку не став перешкодою для з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, притягнення винної особи до відповідальності, здійснення оцінки матеріальних збитків та виплати страхового відшкодування. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволення позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed