Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] в особі свого представника - [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , для подальшого призначення пенсії у разі втрати годувальника. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі з 24 жовтня 1959 року та по момент його смерті. [PERSON] помер [INFO] в місті Торез Донецької області. Зареєстроване місце сумісного проживання померлого [PERSON] та заявника [PERSON] - [ADDRESS] . Довідкою Грабинської сільської ради підтверджено факт спільного проживання та ведення спільного господарства до дня смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , між заявницею та її померлим чоловіком. За рахунок пенсії [PERSON] здійснювалась оплата комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, оскільки розмір його пенсії був значно більшим за пенсію заявника. Заявниця мешкаючи разом зі своїм чоловіком фактично була на його утриманні. Бажаючи перейти на пенсію свого чоловіка, заявниця звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, але їй було відмовлено, оскільки був відсутній факт перебування її на утриманні чоловіка через те, що місце його проживання (с. Грабове, Шахтарського району Донецької області) та місце настання смерті (м. Торез Донецької області) знаходяться на території, де державні органи України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи викладене, оскільки іншим способом підтвердити факт перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка не можливо, вона звернулась до суду для встановлення вищевказаного факту. Встановлення факту перебування на утриманні необхідне їй для переходу на пенсію померлого чоловіка. Заявник в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] надала заяву, про розгляд справи без іі участі та без участі заявника, вимоги викладені у заяві підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ в Херсонській області в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник заінтересованої особи - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України розглядає справу за відсутності заявника і представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до частини другої, четвертої ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини першої, другої ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування, згідно з положеннями абзацу другого частини першої статті 36 вказаного Закону. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.11 Постанови Пенсійного фонду України № 22-1, 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Довідка має підтверджувати факт перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування, або факт спільного проживання з годувальником на момент його смерті. Таким чином, для задоволення вимог [PERSON] суду необхідно встановити, що на момент смерті свого чоловіка, тобто на [INFO] , вона проживала разом з ним та була на його утриманні. Проте з наданих [PERSON] суду доказів цього факту підтверджено не було. Так, відповідно до світлокопії свідоцтва про шлюб [PERSON] 24.10.1959 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.3). Із відмітки в паспорті заявниці вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Із відмітки в паспорті [PERSON] вбачається, що він також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Проте, відповідно до довідки №1413-48463 від 20.09.2017 року виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). В той же час, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, [PERSON] з січня 2015 року взятий на облік в Генічеському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (а.с. 28). Крім того, відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] в м. Торез Донецької області, а не в с. Грабове, Шахтарського району Донецької області (а.с. 8). Єдиним доказом наданим [PERSON] на підтвердження спільного проживання з [PERSON] на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] є довідка №360 видана 08.08.2019 року Грабовською сільською адміністрацією так званої ДНР, яка суперечить іншим наданим доказам, та відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не може прийматися судом як належний доказ спільного мешкання та утримання. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані до справи докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявником не надано суду достатніх, достовірних та належних доказів того, що [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] на момент його смерті, проживала із ним постійно, вела із ним спільне господарство, тому вимоги заявника задоволенню підлягають. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покласти на заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved