Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з первісним позовом, в уточненій редакції якого просить: визнати об'єктами спільного сумісного майна подружжя, набутого під час її шлюбу із [PERSON]: квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,3 кв.м., житловою - 41,5 кв.м.; 1/2 частку нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] загальною площею 38,5 кв.м., автомобіль «Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], моторолер «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER] і мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER]. Визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] загальною площею 69,3 кв.м., житловою - 41,5 кв.м., 1/4 частку нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] загальною площею 38,5 кв.м., 1/2 частку автомобілю Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], моторолеру «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER] і мотоциклу «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER], як на частку в спільному сумісному майні подружжя. Поділити між нею та [PERSON] спільне сумісне майно подружжя: 1/2 частину нежилого приміщення (вбудоване приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], моторолер «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER], виділивши відповідачу в натурі 1/2 частину нежилого приміщення (вбудоване приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] та моторолер «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], стягнувши з [PERSON] на її користь компенсацію дійсної (ринкової) вартості 1/2 частини автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER] в розмірі 54630,01 грн.; 1/2 частини дійсної вартості моторолеру «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER] в розмірі 4750, 43 гр.; 1/2 частини дійсної вартості мотоциклу «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER] в розмірі 24312, 48 грн., 1/4 частини дійсної вартості нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] в розмірі 44988 грн. Стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати: судовий збір в розмірі 1800 грн. і 121,80 грн.; витрати, пов'язані з проведенням експертиз в розмірі 1416,96 грн. і 2361,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з 28 вересня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2013 р. шлюб розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час шлюбу вони з відповідачем на спільні кошти подружжя придбали: 04.10.2002 року - трикімнатну квартиру по [ADDRESS], 22.04.2005 року - сумісно [PERSON] і [PERSON] в рівних частках нежиле приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], в грудні 2006 року - автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER] вартістю 73972 грн., у 2009 році - моторолер «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], у 2011 році - мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER]. На теперішній час відповідач без її згоди продав автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196 своїй матері - [PERSON], та продав без її згоди мотоцикл 21.01.2015 року, в той час як 20.01.2015 року відповідачу було оголошено ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.01.2015 року про накладення арешту. Згідно з висновками судових технічної і автотоварознавчої експертиз, ринкова вартість мотоцикла «Suzuki Skywave» - 48624,97 грн., моторолеру «ДТ 150Т-2»» - 4750,43 грн., нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] - 179952 грн., автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196 - 109260,02 грн. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.05.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру, залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками та телефонограмами, причини неявки суду не повідомляв. Відповідач в судові засідання у справі повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками та телефонограмою, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року по 29 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утримання, та на якого згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24.12.2012 року з відповідача по справі на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, актовий запис № 615 (т. 1, а.с. 6), свідоцтвом про народження, актовий запис № 502 (т. 1, а.с. 7), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2013р., яке набрало законної сили 29.09.2013 року, справа № 209/3838/13-ц (т. 1, а.с. 46), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2012 року, залишеного без змін ухвалою Апляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 року, справа № 2-1948/7321/2012 (т. 1, а.с. 79, 80). В період шлюбу відповідачем [PERSON] було придбано та оформлено на своє ім'я:: - 04.10.2002 року трикімнатну квартиру по [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на квартиру, реєстровий № 21002 (т. 1, а.с. 8-9), договором купівлі-продажу від 04.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1615 (т. 1 а.с. 10). - 22.04.2005 року відповідачем [PERSON] сумісно з [PERSON] було придбане в приватну спільну сумісну власність нежиле приміщення (вбудоване приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на нежиле приміщення, реєстровий № 251 (т. 1, а.с. 11-12), витягом з державного реєстру правочинів № 921620 від 22.04.2005 року (т. 1, а.с. 13), договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.04.2005 року, посвідченогоприватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1, а.с. 14), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 04.05.2005 (т. 1, а.с. 15), - 12 грудня 2006 року автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER] вартістю 73972 грн., що підтверджується довідкою-рахунком ДАП "Кременчукавтосервіс" від 12.12.2006 року (т. 1, а.с.16) актом приймання-передачі транспортного засобу від 30.09.2016 року ТОВ "УкрАвтоЗаз-сервіс" (т. 1, а.с. 17). Також, в період шлюбних відносин відповідачем було придбано: - моторолер «DТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], та мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER], що підтверджується листом Дніпродзержинського центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 5891 від 25.09.2013 року (т. 1, а.с. 38). Згідно з висновком комплексної судової будівельно-технічної та автотоварознавчої експертизи № 1242/1243-14 від 15.07.2014 року (т. 1, а.с. 109-135), ринкова вартість нежитлового приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] - 179952 грн.; дійсна вартість автомобіля Chevrolet Lаcetti» NF 196 - 109260,02 грн., моторолеру «DТ 150Т-2»» - 9500,87 грн., мотоцикла «Suzuki Skywave» - 48624,97 грн. Вартість експертиз скала 1416,96 грн. і 2361,60 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, щодо придбання вищезазначеного майна сторонами в особисту приватну власність одного із подружжя за період шлюбних відносин сторонами не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача на те, що він придбав квартиру по [ADDRESS] за його особисті кошти на шостий день після укладення шлюбу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки надані ним суду копії розписок [PERSON] і [PERSON] (т. 1, а.с. 47, 48) не є належними доказами у справі. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної власності. Крім того із заперечень відповідача на позовну заяву слідує, що він визнає той факт, що автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], моторолер «DТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], та мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER] є спільним майном подружжя, але вказує, що він продав автомобіль і мотоцикл в період шлюбу та витратив виручені від продажу грошові кошти на сім'ю. Однак, відповідачем не доведено цих обставин належними і допустимими доказами, та його доводи спростовуються позовною заявою позивача про розірвання шлюбу (т. 1, а.с. 158), де зазначено про не проживання сторін з початку 2012 року, що було визнано відповідачем під час розірвання шлюбу судом (т. 1, а.с. 46). Отже, вказані твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не можуть бути прийнятими судом до уваги. Крім того, доказів того, що позивач дійсно надавала свою згоду на розпорядження автомобілем і мотоциклом, відповідачем не надано і такі обставини не доведені. Отже на підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем самовільно без отримання згоди позивача, відчуджено на користь інших осіб рухоме майно подружжя - автомобіль Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], і мотоцикл «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER], що підтверджується листами Дніпродзержинського центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 6125 від 19.02.2014 року та № 69 від 29.01.2015 року (т. 1, а.с. 83, 170), довідкою рахунком ПП "МПП Вибір від 21.12.2012 року (т. 1, а.с. 83). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1.ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до змісту позовної заяви позивач згодна на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, спірне майно вона вважає неподільним, окрім спільної квартири по [ADDRESS]. Згідно із запереченнями відповідача він не погоджується сплачувати грошову компенсацію, грошові кошти на депозитний рахунок суду не вносив. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, судом встановлено наступне: дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі на автомобіль; мотоцикл і моторолер; відповідач одноособово користується всім спільним майном; позивач пред'явивши вказані позовні вимоги, фактично погодилася на присудження судом сплати їй грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно, але відповідної грошової суми відповідачем на депозитний рахунок суду не внесено; у зв'язку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання неможливо встановити спроможність відповідача виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно; відповідач по справі, зловживає своїми правами, оскільки не бажає виділу частки зі спільного майна шляхом сплати позивачу грошової компенсації вартості частки в майні та його відмова від реалізації цього права порушує права власності позивача. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, враховуючи вищезазначене, підлягає задоволенню п. 1 позовних вимог позивача щодо визнання нежилого приміщення (вбудоване приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER], моторолера «ДТ 150Т-2», державний знак [NUMBER], мотоцикла «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER] - об'єктами спільного сумісного майна подружжя [PERSON] і [PERSON], оскільки набуте сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, що відповідає матеріалам справи та вимогам ст. 60 СК України і ст. 368 ЦК України. Приймаючи до уваги відчудження відповідачем на користь інших осіб подружнього майна - автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196 та мотоциклу «Suzuki Skywave», п. 2 позовних вимог позивача підлягає частковому задоволенню лише в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири по [ADDRESS], 1/4 частку нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], виходячи із засад рівності часток подружжя. В частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196, 1/2 частину моторолера «DТ 150Т-2», та 1/2 частину мотоциклу «Suzuki Skywave», вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказане рухоме майно є неподільними речами, та не може бути поділене в натурі між сторонами по справі, автомобіль і мотоцикл на час розгляду справи належить іншим особам. З урахуванням обмеженнявідповідачем права позивача на грошову компенсацію вартості спільного рухомого майна подружжя, яким фактично володів та користувався лише відповідач, неявку відповідача в судові засідання, суд не має можливості перевірити згоду відповідача на сплату грошової компенсації позивачу за вказане рухоме майно, та виходячи з того, що правовий режим спільної власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, суд вважає можливим задовольнити п. 3 позовних вимоги позивача в частині стягнення на її користь компенсації дійсної (ринкової) вартості 1/2 частини автомобіля Chevrolet Lacetti» NF 196, державний номер [NUMBER] в розмірі 54630,01 грн., 1/2 частини дійсної вартості моторолера «DТ 150Т-2», державний знак [NUMBER] в розмірі 4750,43грн. та 1/2 частини дійсної вартості мотоциклу «Suzuki Skywave», державний знак [NUMBER] в розмірі 24312, 48 грн. В ішшій частині позовних вимог позивача п. 3 щодо виділу відповідачу нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS] в натурі, і стягнення з відповідача грошової компенсації за 1/4 частку позивача нежилого приміщення (вбудованого приміщення № 3), розташованого в будинку [ADDRESS], суд вважає необхідним відмовити, та вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити це майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1800 грн. і 121,80 грн., та витрати, пов'язані з проведенням експертиз в розмірі 1416,96 грн. і 2361,60 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial