Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження квартири та майна. Позов мотивує тим, що проживає у квартирі [ADDRESS] , 04.06.2018, працівник КП «Городоцьке ВКГ» неналежно здійснюючи прочистку каналізаційних труб на території будинку [ADDRESS] за вказаною адресою, підключивши у каналізаційному колодязі випускний шланг асенізаційної машини до випускної каналізаційної труби, що виходить з квартири [ADDRESS] здійснив викачку каналізаційних стоків із бочки зазначеної асенізаційної машини, в результаті чого всі нечистоти з машини та каналізаційних труб через горловини унітазу, умивальника і ванни потрапили у приміщення квартири та повністю її залили. Затоплення квартири брудом сягало 8-12 см. Таке призвело до антисанітарного стану квартири, сім`я змушена була декілька днів проживати та харчуватися в іншому закладі сфери обслуговування, натепер квартира потребує ремонту. Позивач просив стягнути з відповідача 133036 грн, із яких: 83036 грн. майнової шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. 10 вересня 2018 року судом відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, представник позивача додала, що експертизи які були призначені за клопотанням відповідача повністю підтвердили, що шкода позивачу завдана, витрат необхідно понести значно більше, однак просила не брати їх за основу з огляду на те, що суми шкоди зазначені у висновках експертиз складають більший розмір витрат, позивач не бажає збільшувати позовні вимоги, просила задовольнити позов у заявленому розмірі. Представник відповідача позов не визнав, вважає, що вимоги безпідставні, відповідач самовільно під"єднався до каналізаційного колодязя, що стало причиною затоплення квартири, крім того ними було надано допомогу позивачу у прибиранні в квартирі, підприємство винаймало для сім`ї позивача номер в готелі на дві доби, та організовувало їм трьохразове харчування. Вартість ремонту квартири є завищеною та надуманою. Просив в позові відмовити. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.141). Згідно Угоди № 24300 про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення від 03.07.2007 [PERSON] та Городоцьке водопровідно-каналізаційне господарство мають певні права та обов`язки (а.с. 9-10). Із Акту обстеження квартири позивача на [ADDRESS] вбачається, що при обстеженні 04.06.2018 у квартирі виявлено нечистоти, які під тиском води асенізаційної машини через унітаз потрапили в приміщення квартири в ході чого, затоплені приміщення, має місце пошкодження стін, речей, одежі, меблів та побутової техніки, які знаходились у ванній кімнаті, спальні, коридорі, кухні (а.с.7-13). Акт розгляду звернення [PERSON] як у Городоцьку міську раду так в РДА свідчить про те, що 06.06.2018 було створено комісію головою Городоцької РДА, та головою Городоцької міської ради, яка встановила підтвердження фактів затоплення стічними водами з каналізаційної труби квартири позивача та пошкодження речей (а.с.15-18). Згідно висновку експерта №10/18 від 23.06.2018 будівельно-технічного дослідження розмір відшкодування завданих майнових збитків власнику для відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] становить 49350 грн., у яку включено вартість відновлювального ремонту приміщень квартири, вартість будівельних матеріалів та коефіцієнт фізичного зносу (а.с.21-25). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодження від залиття майна у квартирі позивача складає 19937 грн. 96 коп. (а.с.34-49). З накладних та товарних чеків вбачається, що [PERSON] понесені затрати на харчування з 4 по 06 06.2018 та друк фотографій, вартість затрат складає 2344 грн. (а.с.50-56). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст.ст. 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо зауваження представника відповідача, що позивач самовільно приєднався до дворової каналізації, суд не приймає до уваги з огляду на те, що таке не підтверджено належними та допустимими доказами. Також суд не знаходить підстав для відмови в позові з мотивів відповідача у відзиві та в судовому засіданні, з огляду на те, що висновки експертиз підтвердили розмір майнової шкоди завданої позивачу. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 71631 грн. як визначено висновками експертів, оскільки відповідачем не доведено відсутність вини у заподіянні шкоди позивачу у зазначеному ним обсязі. З урахуванням вимог ст.23 ЦК України, принципу справедливості, час протягом якого позивач змушений був звертатись в місцеву владу, до самого відповідача та до суду, його стан здоров`я, суд розцінює таке, як душевні страждання позивача [PERSON] та вважає за належне частково задовольнити його вимоги в частині моральної шкоди та стягнути з відповідача на його користь десять тисяч гривень моральної (не майнової) шкоди. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, згідно квитанції та рахунку (а.с.32,33) позивачем сплачено на проведення експертного дослідження 7000 грн. та за проведення товарознавчої експертизи 4290 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Частина 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1535 грн.

Outcome: partial