Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки [PERSON] та жорстоко ставиться до її - позивачки - сина від першого шлюбу - [PERSON],2001 року народження. Позивачка вимагає стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі суми, еквівалентній 500 євро в місяць. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Представник відповідача позов не визнала і стверджувала, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON], 2012 року народження. Представник третьої особи Київської райадміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримувала висновок КРА від 03.02.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки [PERSON], 2012 р.народження. Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] у період з 2011 року по 2012 рік підтримували шлюбні стосунки. Від спільного проживання [PERSON] і [PERSON] [INFO] народилась [PERSON], виписка з акту про народження 34 частина 1 серія А від 06.08.2012 р., видана відділом запису актів громадського стану м.Нервеза Делла Баталья, країна Італія. Малолітня [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується довідкою від 20.08.2012 р. №557, виданою Генеральним консульством України в Мілані Італійська Республіка. Позивачка стверджує, що з моменту народження дитини батько долею доньки не цікавиться, станом здоров'я - не опікується, з дитиною не спілкується, участі у вихованні і в утриманні дитини не приймає, що дівчинка не пам'ятає батька і не має ніяких почуттів до нього, що дитина повністю знаходиться на її - матері - утриманні і вихованні. [PERSON] доводить, що негативна поведінка [PERSON] у відношенні до неї -позивачки-, її неповнолітнього сина [PERSON], створила нестерпну і лякаючу атмосферу у сім'ї, що [PERSON] негативно впливав на психіку дітей, тому вона була вимушена повернутися до України. В судовому засіданні позивачка пояснювала, що [PERSON] порушив цивільні справи щодо опіки над дочкою [PERSON] з метою уникнути сплати аліментів на утримання дитини. Позивачка також стверджувала, що у період спільного проживання з [PERSON] відповідач не забезпечував сім'ю всім необхідним, тому її батьки регулярно передавали грошові кошти, на які сім'я і існувала. На підтвердження позову позивачева сторона посилається на такі докази: довідку з місця проживання, виписка з акту про народження №34 частина 1 (апостолізована з перекладом на українську мову нотаріально посвідченим), висновок Київської райадміністрації від 03.02.2016 року „Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], 2012 року народження". Жорстоке поводження відповідача з дітьми - донькою [PERSON] і її -позивачки- сином [PERSON],2001 року народження, позивач підтверджує апостолізованим та нотаріально посвідченим повідомленням про реєстрацію даних потерпілої сторони у кримінальних справах, внесених прокуратурою Італійської Республіки м.Тревізо щодо жорстокого поводження [PERSON] з дитиною. Неспроможність відповідача виконувати батьківські обов'язки позивачка підтверджує судовими рішеннями про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей від інших шлюбів. Ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків у відношенні дочки [PERSON] і жорстоке поводження [PERSON] у відношенні неповнолітнього [PERSON],2001 року народження позивачка підтверджує поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник відповідача, не визнаючи позов посилалась на наступне: з лютого місяця 2012 року [PERSON], [PERSON] і син [PERSON] від першого шлюбу- [PERSON],2001 року народження проживали однією сім'єю в Італії, де відповідач проживає і працює з 2000 року. [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. З 2013 року в сім'ї почались непорозуміння і свари з різних причин, в тому числі із-за поведінки сина позивачки [PERSON] в школі: хлопчик поводив себе агресивно по відношенню до інших дітей і [PERSON], як гаранта перебування дитини в Італії, викликали до школи і вимагали вплинути на дитину. В жовтні 2014 року в сім'ї виникла чергова сварка, [PERSON] жив декілька днів у знайомих, потім поїхав у відрядження до Чехії, а [PERSON] скористалась його відсутністю і разом з дітьми виїхала до України. [PERSON] звернувся до поліції з заявою про незаконне вивезення дочки з Італії без його на те згоди. В період з січня 2015 року по серпня 2015 року [PERSON] разом з сином проживала в Італії, але дочку [PERSON] залишила у своїх батьків в Україні. Відповідач звернувся до суду Італії з вимогами про встановлення опіки над малолітньою дочкою [PERSON]. Рішенням суду м.Тревізо Італія від 14.07.2015 року виключно батькові [PERSON] доручена опіка над неповнолітньою дочкою [PERSON], 2012 року народження. Апеляція [PERSON] на це судове рішення залишена без задоволення. Представник відповідача доводить, що [PERSON] любить свою дочку [PERSON], завжди піклувався про неї, забезпечував належний рівень життя для всестороннього розвитку дитини у період, коли вони проживали разом. З 2014 року [PERSON] переймається долею дитини, приїздив до України і намагався зустрічатися з дочкою, але [PERSON] перешкоджає [PERSON] у цьому. Відповідач надсилає дитині одяг, взуття, іграшки, але [PERSON] відмовляється від отримання посилок, відповідач оплачував дитяче харчування дочки. На вирішенні Малиновського райсуду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про забезпечення повернення малолітньої дитини [PERSON],2012 року народження до Італійської республіки. На обґрунтування своїх доводів відповідачева сторона посилалась на такі докази: рішення судів Італії щодо опіки [PERSON] над дочкою [PERSON], письмова відповідь служби у справах дітей ОМР від 24.11.2016 року про ухилення [PERSON] від проведення зустрічі [PERSON] з дитиною [PERSON], повідомлення Київського райвідділу поліції в м.Одесі від 31.03.2016 року про письмове звернення [PERSON] щодо перешкод, які чинить [PERSON] у зустрічах з дочкою [PERSON], висновок спеціаліста від 27.02.2017 року із дослідження психологічних особливостей та психологічного стану [PERSON], пояснення свідка [PERSON] При викладених обставинах суд вважає позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON],2012 року народження таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. У даному випадку позивачка повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини і жорстоко поводиться з дитиною. У свою чергу батько має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки і відсутність жорстокої поведінки з дитиною. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. При вирішенні спору суд з'ясував, що під час спільного проживання сторін батько піклувався про дочку [PERSON], утримував дитину і матір. Майже два роки дівчинка живе з матір'ю, яка не бажає, щоб дитина спілкувалась з батьком, що протягом цих 2-х років батько намагався приймати участь в утриманні дитини, але мати відмовлялась від отримання посилок з одягом, взуттям та іграшками для дівчинки. Крім того, з 2015 року батько в судовому порядку вирішує питання опіки над дитиною і проживання дитини з ним. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Суд встановив, що Київська рай адміністрація Одеської міськради, як орган опіки та піклування, приймаючи 03.02.2016 року висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON],2012 року народження не мала відомостей про наявність рішення м. м.Тревізо Італія від 14.07.2015 року, яким виключно батькові [PERSON] доручена опіка над неповнолітньою дочкою [PERSON], 2012 року народження. З огляду на викладене суд вважає висновок органу опіки та піклування недостатньо обґрунтованим. Суд вважає, що позивач не довів жорстоке ставлення батька [PERSON] до дочки [PERSON],2012 року народження, тому як в матеріалах справи відсутні будь-які належні письмові докази щодо жорстокого відношення відповідача до доньки [PERSON]. Надані сторонами фотографії свідчать, що сім'я [PERSON]-[PERSON] у період 2012-2014 років складалась з чотирьох осіб, що батьки піклувались про дітей, займались їхнім вихованням та розвитком,забезпечували дітям належні умови як для навчання так і для відпочинку, що діти ставились до батьків з любов'ю.

Outcome: dismissed