Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вулиця Шевченко, будинок 12-а, смт. Велика Лепетиха Херсонської області. У її житловому будинку зареєстрована, як проживаюча [PERSON], [INFO], яка перебувала у шлюбі з її сином [PERSON]. В 2010 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. На даний час [PERSON] прописана (зареєстрована) з 2003 року у вказаному будинку, хоча фактично з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] у 2003 року та по даний час у зазначеному житловому будинку не проживає. Позивач зазначила, що на даний час [PERSON] проживає за адресою [INFO] та перебуває у шлюбі з [PERSON], а тому вона втратила своє право на користування (проживання) у житловому будинку по вул. Шевченко 12-а, в смт. Велика Лепетиха в наслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, то можуть виникати проблеми зі сплатою комунальних платежів, що нараховуються залежно від кількості мешканців житлового будинку. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування (проживання) в житловому будинку 12-а, по вулиці Шевченко, в смт. Велика Лепетиха Херсонської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також стягнути на її користь судовий збір у розмірі 704,80 грн. 23.03.2018 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що із доводами, викладеними [PERSON] у пред'явленому до неї позові про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вона не згодна із наступних підстав. Після розірвання шлюбу із [PERSON] вона перестала проживати в житловому будинку по вул. Шевченко 12 а, в смт. Велика Лепетиха Херсонської області з 12.04.2012 року. Але позовна вимога про визнання її такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню, оскільки на даний час вона зареєстрована не за адресою домоволодіння позивача, а в с. Мала Лепетиха, вул. Ушакова 13, що підтверджується доданою копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №969 від 21.03.2018 року. На підставі вище наведеного просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, підтримала раніше поданий відзив на позов, та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки на даний час вона вже знялася з реєстрації з будинку який є власністю позивача. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку №12 а, по вул. Шевченко, в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 04.02.1993 року. 25.12.2003 року [PERSON], [INFO] було зареєстровано [INFO], що підтверджується записами домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КГ №044518 від 18.11.2010 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.11.2010 року, актовий запис №48. Так, під час розгляду даної цивільної справи було встановлено, доведено та визнано сторонами, що починаючи з 2012 року [PERSON], [INFO] у домоволодінні позивача [PERSON] не проживає, але була зареєстрована у ньому до 21.03.2018 року, а тому вказана обставина відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що 10.10.2017 року відповідач [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №127791 від 10.10.2017 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 21 березня 2018 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO]. вул. Ушакова 13, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Малолепетиської сільської ради за № 969 від 21.03.2018 року. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України 405 ЦК України вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, смт. Велика Лепетиха, вул. Шевченко 12-а, оскільки вона на даний час не є членом сім"ї власника будинку та не проживає у ньому понад один рік без поважних причин. Позовна вимога [PERSON] про примусове зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, смт. Велика Лепетиха, вул. Шевченко 12-а, задоволенню не підлягає, оскільки на даний час [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. вул. Ушакова 13, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 352 грн. 40 коп., що складає 50 % від сплаченого судового збору, сплата якого підтверджена квитанцією №50 від 07.02.2018 року на суму 704 грн. 80 коп. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: partial