Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Ленінського райвиконкому про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов"язків. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення даного позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує щодо задоволення даного позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з травня 2009 року по січень 2011 року [PERSON] проживала разом з громадянином [PERSON] в цивільному шлюбі. За час спільного проживання в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON], про що в Книзі записів актів громадського стану про народження 19 квітня 2010 р. було зроблено відповідний актовий запис № 165, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. На даний момент син проживає з матір'ю [PERSON] Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні дитини, і таким чином ухиляється від виконання покладених законом на батьків обов'язків. Згідно пояснень позивача та її представника сімейне сумісне життя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] не склалося та відповідач пішов до іншої жінки (веде аморальний спосіб життя) та участі у вихованні, догляді та утриманні дитини не приймає, жодної матеріальної допомоги не надає, з січня 2012 року з дитиною взагалі не спілкується. Згідно ч.2, 3 ст. 150,180 СК України, обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками бо в сім'ї одного з них та на піклуванні батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 16 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved