Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказав, що 10 вересня 1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. Одруження виявилось невдалим. Сімейні стосунки між ними припинені. Вважає, що їхню сім»ю зберегти неможливо. На його думку, що в подальшому їх сім»я існувати не буде, примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, про що суду надано письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день та час слухання справи була повідомлена судовими повістками, одна з яких повернулась до суду із відміткою, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.20) та з відміткою про отримання судової повістки особисто (а.с.21). Однак, як встановлено з довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрована в с.Клембівка Ямпільського району Вінницької області. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім"ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Так, відміткою в паспорті про сімейний стан та свідоцтвом про шлюб стверджується, що сторони із 10 вересня 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі ( копія свідоцтва про укладення шлюбу а.с.7). Жодна із сторін не бажає примирення чи збереження шлюбу. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а в даному випадку сторони не мають наміру зберегти шлюб. При вирішенні питання про залишення відповідачу [PERSON] дівочого прізвища «[PERSON]», то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з наступнх міркувань. Віповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 7), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Тому зміна прізвище, є лише особистим волевиявленням відповідача. За наведених осбатвин суд вважає за необхідне залишити відповідачу [PERSON] прізвище без змін «[PERSON]» Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у звязку з чим,

Outcome: approved