Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, у позовній заяві вказавши, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2007р. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON], 09.10.2010р.н. Подружнє життя у сторін не склалося. Через різні погляди на життя між ними часто виникали непорозуміння, які призвели до припинення подружніх відносин. Вказує, що на протязі тривалого часу з відповідачем проживають окремо один від одного. На даний час вона сама займається вихованням сина та забезпечує його матеріально. Відповідач не надає коштів на утримання дитини. Зазначає, що їй одній важко забезпечувати сина. Відповідач на даний час не працює та має мінливий нерегулярний дохід. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягувати з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON], 09.10.2010р.н. аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не прибула, подала в суд заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву у якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-СГ №206325 встановлено, що 07.10.2007р. у виконавчому комітеті Соснівської міської ради м.Червонограда Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №90. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом установлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сімї, примирюватись позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Таким чином, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. З оглянутого свідоцтва про народження серія І-СГ №383020 встановлено, що у сторін є син [PERSON], 09.10.2010р.н. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні установлено, що відповідач інших дітей, крім спільного сина з позивачкою не має, на стан здоров"я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Що стосується доходу відповідача, суд бере до уваги те, що він не працює, проте, не визнаний інвалідом, не подав документів, які б свідчили про протипоказання до будь-якої роботи, відповідно, має можливість працевлаштуватися, тому, суд дійшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині, а враховуючи, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд дійшов до висновку, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину щомісяця до досягнення нею повноліття. Разом з цим, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила 551,21 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved