overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 06.12.2014року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Зазначила, що останній рік не проживають однією сім"єю з відповідачем, спільного господарства не ведеться, втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. В судове засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги про розірвання шлюбу просила задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.12.2014року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві зроблено актовий запис № 3170. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, життя не склалося з причини протилежних поглядів на подальше життя та повне нерозуміння один одного, про що з боку відповідача письмових заперечень до суду не надійшло. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 14.06.2002року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Шлюбні стосунки між ними припинені більш ніж два роки тому, спільного господарства не ведеться, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги про розірвання шлюбу просила задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2002року, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім"ї зроблений актовий запис №570. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, життя не склалося з причини протилежних поглядів на подальше життя та повне нерозуміння один одного, про що з боку відповідача письмових заперечень до суду не надійшло. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 24.11.2007року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. В судове засідання позивач не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК Україн, оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ в м.Києві зроблено актовий запис № 2233 /а.с.3/. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, про що з боку відповідача письмових заперечень до суду не надійшло, тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки це буде суперечити їх інтересам. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 грудня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилась донька - [PERSON]. Подружнє життя у них не склалося, в зв'язку з психологічною несумісністю характерів, протилежними поглядами на шлюб, сім'ю, виховання дитини та ведення спільного господарства, на цьому ґрунті між ними виникали сварки і конфлікти, що призвело до розпаду сім»ї, протягом останніх трьох років вони проживають окремо. Примирення між нею і відповідачем неможливо. Посилаючись на наведені обставини, позивач просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення по обставинах справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача і оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами припинені три роки тому, і з цього часу вони проживають окремо. Шлюб має формальний характер, примирення між сторонами не можливе. Відповідно до п.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі встановленого, суд вважає, що сім'я сторін розпалася і відновлена бути не може, і приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що 15.10.2006 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звертатися до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Вказує, що з відповідачем подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Тому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб та стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач \~в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 15.10.2006 року Сокальським відділом реєстрації актів цивільного стану, Львівської області, актовий запис № 226.\~\~ В теперішній час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати. За таких обставин збереження сім"ї сторін та їх сумісне проживання стали неможливими. З урахуванням інтересів сторін суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON].\~\~ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоровя, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Оскільки, [PERSON] ухиляється від цього обовязку, аліменти стягуються судом в примусовому порядку. Аліменти згідно вимог закону стягуються з дня звернення. На підставі ст. ст. 104, 110-115, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери , погляди на життя , невиконання відповідачем обов"язку щодо матеріального утримання дитини . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяваі , просила шлю укладений з відповідачем розірвати, стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі , а саме по 1500, 00 грн. щомісяця, посилаючись на відсутність у відповідача постійного джерела доходу. Відповідач в судове засідання не з'явився , про розгляд справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Позивач зазначила , що з березня 2013 року спільного господарства сторони не ведуть. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини , суд вважає вимоги позивача в частині стягнення аліментів обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 1 000, 00 грн. щомісячно з дня подачі позову і до повноліття дитини . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп . На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що з відповідачем проживають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Одруження виявилось невдалим через різні характери та погляди на життя, через що виникали сварки та непорозуміння. Сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», дитину залишити проживати з нею та стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні відповідач з позовними вимогами погодився та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом РАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис №299. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім"ї та примирення неможливо. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою виданою Кожанською селищною радою від 14.08.2014 року за № 742. Відповідач матеріальної допомоги не надає, але з позовними вимогами згідний та не заперечує проти залишення проживання дітини з матір'ю та сплати аліментів на утримання доньки в розмірі ? частини. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні позивачки. Від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона уточнює позовні вимоги та остаточно прохає стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після розірвання шлюбу прохає залишити прізвище [PERSON], справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 22.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ за актовим записом № 1659. Від вказаного шлюбу останні мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини , що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, тому шлюб підлягає розірванню . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає, що відповідач в змозі надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи в розмірі 551 грн. 20 коп. та стягнути з відповідачана користь позивача документально підтверджені судові витрати судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на життя, погодити з відповідачем його участь у матеріальному забезпеченні дитини в позасудовому порядку не вдалося. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей не заперечував . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2011 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. З матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні вбачається, що спільне життя сторін не склалося, останні зазначили в судовому засіданні про неможливість збереження сім"ї та не визначилися в питанні матеріального утримання відповідачем неповнолітніх дітей . За викладених обставин вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів є обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а також 551 грн. 20 коп. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved