Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 2,7801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у Білоцерківському районі, Київської області, на території Фастівської сільської ради, яка згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 010007 належала - [PERSON], померлій [INFO]. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини на зазначену земельну ділянку, з тих підстав, що цей державний акт не був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Але, після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON] померла [INFO]. Спадкоємцями [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд визнати за ними право на спадщину на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач Фастівська сільська рада Білоцерківського району в судове засідання представника не направила, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнала повністю. Заслухавши пояснення позивачів, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, дійсно судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Дані обставини повністю підтверджуються копіями паспорта позивача [PERSON], свідоцтва про його народження, копією свідоцтва про смерть його матері [PERSON] Згідно з відмовою у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2013р. № 2159/02-31 державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON] на земельну ділянку розміром 2,7801га, що розташована на території Фастівської сільської ради згідно державного акту серії ЯЖ № 010007, виданому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2007р. ВЕР № 011145 з підстав відсутності даних про реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Як було встановлено у судовому засіданні, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] згідно спадкової справи № 512/2009, а також дочка померлої - [PERSON], згоду на включення якої до спадкоємців першої черги надано [PERSON] згідно з заявою від 23.09.2011р. Також судом було встановлено, що згідно з свідоцтва мами про право на спадщину за законом від 23.09.2011р. спадкоємцями померлої [PERSON] є дочка [PERSON] та син [PERSON] якими в рівних частинах прийнято спадщину на земельну ділянку площею 2,799га на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району, майновий пай у загальному пайовому фонді КПС «Перемога» с. Фастівка, Білоцерківського району. Відповідно до довідки виданої Фастівською сільською радою Білоцерківського району від 30.10.2013р. № 270 разорм з [PERSON] за адресою [ADDRESS] до дня смерті зареєстровані та проживають [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син. Враховуючи, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], отримала свідоцтва про право на спадкове майно за законом на майно, на яке правовстановлюючі документи відповідали вимогам закону, а на земельну ділянку площею 2, 7801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у Білоцерківському районі, Київської області, на території Фастівської сільської ради, отримати спадщину не можливо з підстав відсутності реєстрації державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 010007, виданого на ім.»я спадкодавця [PERSON] Суд, при вирішенні спору, виходить з наступного. Згідно статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав , їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст.. 334 цього Кодексу - якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.ст.124,126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. А згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що позивач відноситься до спадкоємців першої черги після смерті своєї матері [PERSON], а позивачі [PERSON], [PERSON] відносяться до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1261 - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Позивачі прийняли спадщину, спору між ними та відповідачем з цих підстав не має. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004р. № 7 п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса щодо видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є правомірною, так як державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 010007, виданого на ім.»я спадкодавця [PERSON] не був зареєстрований в органах реєстрації прав на земельну ділянку. Тобто, суд приходить до висновку, що позивачами спадщина прийнята відповідно до закону, але оформити її у нотаріуса не представляється можливим. А тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved