Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до Вовчанського районного суду Харківської області із позовною заявою, у якій просить визнати недійсним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 7258-СГ від 04.10.2018 року щодо передачі у власність громадянці [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, розташованої на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Також просить скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Ющенко В.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 44347823 від 30.11.2018 13:45:16, щодо права власності гр.ки [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, розташовану на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, та запис про право власності за № 29199340, судові витрати покласти на відповідача. У позові [PERSON] посилається на те, що їй відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ХР №031912 від 07.05.2001 р. виділено у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 2,00 га, розташовану за межами населених пунктів на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3. Вказане право постійного користування земельною ділянкою на сьогоднішній день є діючим, у встановленому порядку не припинено, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ХР №031912 від 07.05.2001 р. чинний, недійсним у судовому порядку не визнавався. Однак, з листа Відділу у Вовчанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 р. за вих. №1-78/0-0.23, 16-71/137-20 їй стало відомо, що згідно даних Національної кадастрової системи на місці вказаної земельної ділянки на цей час знаходиться земельна ділянка кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, яка належить на праві власності гр.-ці [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для реєстрації права власності гр.-ки [PERSON] на вказану земельну ділянку послугував наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 7258-СГ від 04.10.2018 р., запис про право власності: 29199340. підстава внесення запису: рішення державного реєстратор Відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Ющенко Вікторії Геннадіївна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44347823 від 30.1 1.2018 13:45:16. Позивач вважає, що передача вказаної земельної ділянки гр.-ці [PERSON] , за наявності у Позивача чинного права постійного користування цією ж земельною ділянкою, є протиправним, грубо порушує її права та законні інтереси та суперечить вимогам земельного законодавства. Зазначила, що перед проведенням реєстрації державний реєстратор Відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Ющенко В.Г. не встановила відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, а саме між заявленим на реєстрацію правом власності гр-ки [PERSON] на спірну земельну ділянку та вже існуючим на той час правом Позивача на постійне користування цією ж земельною ділянкою на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ХР №031912 від 07.05.2001 року. Невикористання належним чином наданих державному реєстратору повноважень щодо перевірки поданих документів та встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, призвело до прийняття помилкового рішення про реєстрацію права власності, якими порушено право Позивача на користування спірною земельною ділянкою, яке виникло раніше. Позивач вважає, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] з грубим порушенням вимог земельного законодавства, вважає, що правова підстава виникнення у відповідача права власності є недійсною і він не може бути особою, яка може набути право власності на земельну ділянку. Позивач вважає, що запис про Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6321683600:02:003:0631 за [PERSON] підлягає скасуванню. 10 червня 2021 року позивач [PERSON] надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, просила визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 7258-СГ від 04.10.2018 р. щодо передачі у власність гр.-ці [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, площею 2,00 га, розташованої на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, площею 2,00 та, розташованої на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області.Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Жанни Євгеніївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57540664 від 08.04.2021 19:47:01, щодо права власності гр.-на [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, площею 2,00 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, та запис про право власності за №41402355.Судові витрати покласти на Відповідача. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Її представники в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Його представник, адвокат Васильченко Н.В., до суду надав відзив, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області, до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Раніше було подано відзив на позов у якому просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Ж.Є., до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Раніше нею було надано заяву про розгляд у її відсутності. Представник Вовчанської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. 04 жовтня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області видано наказ №7258-сг, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність із земель державної власності [PERSON] земельну ділянку площею 2.0000 га в тому числі рілля площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 6321683600:02:003:0631), за межами населених пунктів на території Іванівської сільради Вовчанського району Хаорківської області (а.с.14). Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку (а.с.16) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.18), 27 листопада 2018 року за [PERSON] , на підставі вищезазначеного наказу, зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. З листа Відділу у Вовчанському району ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 року та копії державного акту, вбачається, що [PERSON] у 2001 році виділена в постійне користування земельна ділянка згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ХР № 031912 від 07.05.2001 року. У листі зазначено, що згідно наданих Національної кадастрової системи, на цьому місті на цей час знаходиться земельна ділянка кадастровий номер 6321683600:02:003:0631, яка належить на праві приватної власності [PERSON] . В підтвердження надав графічний матеріал. Але з державного акту виданого на ім"я позивача [PERSON] та наданого графічного матеріалу , суд не вбачає , ідентичність місця розташування земельних ділянок .(а.с. 8,9-12) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 6321683600:02:003:0631 для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на підставі договору купівлі-продажу виданого 08.04.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Марюхніч Ж.Є., зареєстрована за [PERSON] (а.с. 106-107) Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частинах першій, другій та п`ятійстатті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно достатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України. Згідно ст.144 Конституції Українипередбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідностіКонституціїчи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначенихКонституцією України,Земельним Кодексом Українита іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Відповідно дост.12 Земельного кодексу України(далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цьогоКодексу. У відповідності до ч.1ст.116 ЗК Українигромадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 6статті 118 ЗК Українипередбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно із частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7статті 118 ЗК України. Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені устатті 126 ЗК України. Способи захисту прав на земельні ділянки визначеністаттею 152 ЗК України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З ксерокопії технічного звіту по установленню зовнішніх меж та розробки документації для складання державного акту на право постійного користування на землю для працівників соціальної сфери , Іванівської сільської ради Вовчанського району, Харківської області, вбачається, що технічний звіт щодо земельної ділянки [PERSON] не було зареєстровано належним чином. (а.с.10-12) З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18) вбачається, що 27 листопада 2018 року за [PERSON] , на підставі наказу серії та номер 7258-СГ від 04 жовтня 2018 року виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, державним реєстратором відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Ющенко В.Г. зареєстровано право власність на земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:02:003:0631.(а.с.18-19) Виходячи з приписів статей116,118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. В даному випадку, як позивачка, так і відповідач [PERSON] мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку. У відзиві відповідача, ГУ Держгеокадастру у Харківській області, зазначено, що хоча земельна ділянка, право користування якою виникло у позивача у 2001 році вважається сформованою, але відомості про земельну ділянку, яка на підставі Державного акту на право постійного користування ІІ-ХР № 031912 від 07.05.2001 передана [PERSON] не внесені до Державного земельного кадастру. (а.с. 87). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішенні. З викладеного вище вбачається, що відповідач [PERSON] , скористалася своїм правом на розробку проекту землеустрою та, в порядку визначеному законом, першою оформила у власність спірну земельну ділянку. Позивачем в суді не доведено протиправність набуття [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер якої 6321683600:02:003:0631, площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради за межами населеного пункту, тому суд вбачає достатньо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] за недоведеності. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача не підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed