Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у його вихованні. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років та не має можливості працювати. Їх шлюб розірвано та відповідач разом з сім'єю не проживає, а сторонньої фінансової допомоги з боку інших родичів вона не отримує, у зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тому вона просила стягувати на її утримання з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та надала пояснення, аналогічні вищевикладеному. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що з нього вже стягуються аліменти на утримання двох інших його синів в розмірі 50% його заробітку, а, крім того ,з ним проживає разом його неповнолітня донька,яка також перебуває на його утриманні. Тому при стягненні з нього аліментів ще й на дитину [PERSON] загальний розмір стягнень з його заробітної плати перевищить 50%, що буде порушенням трудового законодавства. Крім того, заробітна плата в нього невелика, тому після стягнення аліментів і на дитину [PERSON] у нього взагалі не залишиться засобів для існування.Утримувати колишню дружину -позивача [PERSON] - у нього немає ні коштів, ні бажання. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак від нього до суду надійшла телефонограма про розгляд справи у його відсутність. Позов не визнає /а.с.45/. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 11 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2013 року /а.с.4-5/. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.6/. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.7/. Відповідач працює, має постійний заробіток /а.с.21/. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 28 серпня 1999 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця /а.с.44/. Крім того, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12 серпня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його доходів /а.с.28/. При цьому заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 18 січня 2011 року, розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] зменшено з 1/3 до 1/4 частини доходу відповідача /а.с.29/. Крім того, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 19 липня 2012 року з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні /а.с.22, 30/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача на те, що він не має можливості сплачувати аліменти і на дитину [PERSON], так як на його утриманні вже перебуває його донька, а також, на те , що з нього вже стягуються аліменти на двох інших його синів, не можуть бути прийнятими судом до уваги, так як наявність у відповідача інших дітей, не звільняє його від обов'язку утримання дитини [PERSON], оскільки батьки зобов'язані утримувати всіх своїх дітей. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Разом з тим, відповідач має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, щодо всіх своїх дітей, у разі погіршення свого матеріального стану, стану здоров"я тощо. Так як згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, то позов в частині стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.75, ч.2 ст.84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому суд враховує, що відповідач працює, має постійний дохід і тому суд вважає, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст.77, ч.1 ст.79, ч.1 ст.80 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі від дня подачі позовної заяви, у частці від заробітку другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тому суд повинен при вирішенні справи захищати законні права позивача, при цьому не порушуючи права відповідача на достатній рівень життя, враховуючи те, що відповідач має на утриманні неповнолітніх дітей. Тому позов в частині стягнення коштів на утримання позивача як дружини, з якою проживає дитина, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, підлягає частковому задоволенню - в розмірі 1/16 частини заробітку відповідача. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: partial