Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, зазначивши, що 07.02.2009 року в с.Розівка Коростенського району померла її матір, [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 19 з надвірними будівлями і спорудами по вул.Польовій в с.Розівка Коростенського району Житомирської області, земельної ділянки площею 0,60 га, (з них 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,35 га. для ведення особистого підсобного (селянського) господарства) по вул.Польовій, 19 в с.Розівка Коростенського району Житомирської області, який належав померлій на праві власності, згідно запису у погосподарській книзі №10 за 2011-2015 роки №0401-5, (рік побудови 1965 р.). Вказала, що фактично прийняла спадщину, однак отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так, як на вищевказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно в порядку спадкування. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, представник позивачки за дорученням, [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача позов визнає, а представник третьої особи при вирішенні справи покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 07.02.2009 року в с.Розівка Коростенського району Житомирської області померла матір позивачки, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8), якій на праві власності належав житловий будинок №19 з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул.Польовій в с.Розівка Коростенського району Житомирської області. Належність [PERSON] вказаного будинку, 1965 року побудови, підтверджується довідкою Веселівської сільської ради №637 від 23.05.2014 року, згідно з записом в погосподарській книзі № 10, (а.с.26). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судом оцінюються у сукупності з іншими доказами. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті матері позивачка в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, що вбачається з листів Коростенської районної державної нотаріальної контори від 23.05.2014 року та вд 14.01.2017 року, з яких вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 07.02.2009 року заведено спадкову справу за заявою [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, які позивач виконала. Відповідно до ст.328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадковий будинок підлягають задоволенню. При цьому, вимога позивачки щодо визнання права власності на спадщину у вигляді земельної ділянки задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з довідки Веселівської сільської ради № 709 від 19.09.2016 року державний акт на земельну ділянку на ім"я спадкодавця не виготовлявся (а.с.10). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачкою не надано суду доказів, що її покійна мати мала право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, а також що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку. А тому,

Outcome: partial