Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

У вересні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» про поновлення на роботі та компенсацію середнього заробітку за вимушені прогули. Позивач вказує, що з 03.09.2018 по 19.07.2019 працював на посаді заступника директора з управління персоналом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» на підставі безстрокового трудового договору. 15.05.2019 генеральним директором Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» прийнято наказ № 88 «Про скорочення штату працівників», відповідно до якого внесено зміни до штатного розпису, скорочено посаду заступника директора з управління персоналом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни», яку займав позивач. Копію вказаного наказу та попередження про звільнення вручено позивачу. 19.07.2019 наказом № 216п від 27.06.2019 позивача звільнено за ч. 1 ст. 40 КЗпПУ. Позивач вважає, що відповідач порушив його трудові права, оскільки за період з 15.05.2019 по 19.07.2019 відповідачем не було запропоновано позивачеві перевестися на наявні за вказаний період вакантні посади, які існували на підприємстві і відповідали рівню кваліфікації позивача. Зважаючи на викладені обставини, відповідачем при звільненні позивача було порушено припис ч.2 ст. 40 КЗпПУ, а відтак заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 05.09.2019 позов залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.10.2019 Ухвалою суду від 16.09.2019, за клопотанням представника позивача витребувано від Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» завірену копію статуту ПАТ «Вітаміни», в редакції діючої в період з 15 травня до 19 липня 2019 року, а також інші документи зазначеного товариства, які визначають повноваження його органів управління і посадових осіб щодо підписання наказів (розпоряджень) з приводу прийняття на роботу та звільнення працівників, затвердження штатного розкладу та внесення до нього змін, проведення оптимізації, нарахування та виплати заробітної плати, премій та надбавок до неї підписання платіжних бухгалтерських документів та розпорядження коштами ПАТ «Вітаміни», порядок делегування (передачі) повноважень органів управління і посадових осіб, завірену копію колективного договору ПАТ «Вітаміни», в редакції діючої в період з 15 травня до 19 липня 2019 року з усіма додатками; завірену копію штатного розкладу ПАТ «Вітаміни», в редакції діючої в період з 15 травня до 19 липня 2019 року з документами про його затвердження та внесення змін; завірену копію Наказу ПАТ «Вітаміни» про встановлення персональних надбавок працівникам за травень, червень та липень 2019 року; перелік вакантних посад ПАТ «Вітаміни» за період з 15 травня до 19 липня 2019 року; документ ПАТ «Вітаміни», яким обґрунтовується економічна доцільність проведення оптимізації діяльності товариства та необхідність скорочення у зв`язку з цим посади заступника директора з управління персоналом; документи ПАТ «Вітаміни», що стосуються звільнення [PERSON] з посади заступника директора з управління персоналом (в т .ч. наказу ПАТ «Вітаміни» №88 від 15.05.2019р. про скорочення штату працівників; наказу ПАТ «Вітаміни» №216п від 27.06.2019 року про звільнення [PERSON] , розрахункових листів ПАТ «Вітаміни» про виплату заробітної плати [PERSON] за період з лютого до липня 2019 року; попередження про звільнення (супровідний лист до наказу №88 від 15.05.2019р.) за підписом генерального директора ПАТ «Вітаміни» про відсутність вакансій на підприємстві, станом на 15.05.2019). 15.10.2019 представником відповідача надано відзив на позов, в якому відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними, необґрунтованими та надуманими, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що позивачу надавався перелік вакантних посад ПАТ «Вітаміни» на ознайомлення, втім позивач відмовився від ознайомлення, повідомивши, що ознайомиться лише з наказом про звільнення та отримає трудову книжку. 15.10.2019 представником відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 16.09.2019 надані письмові докази. В судовому засіданні 16.10.2019, за клопотанням представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи, оголошено по справі перерву до 29.10.2019 В судовому засіданні 29.10.2019, за клопотанням представника позивача, оголошено перерву для допиту заявлених свідків до 04.12.2019 В судовому засіданні 04.12.2019, за клопотанням представників сторін, оголошено перерву до 24.12.2019 24.12.2019 ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів та призначення судової експертизи в цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» про поновлення на роботі та компенсацію середнього заробітку за вимушені прогули- залишено без задоволення. В судових засіданнях представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, з викладених в них підстав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пославшись на обставини, викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін та їх представників, заслухавши покази свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.08.2019 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» про поновлення на роботі та стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 27.08.2019 ухвалою суду вказаний позов повернуто позивачеві з підстав п. 1, ч. 4 ст. 185 ЦПК України. 30.08.2019 позивач повторно звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» про поновлення на роботі та стягнення компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач вжив всіх необхідних заходів для звернення до суду з заявленим позовом у встановлений законом строк, а відтак посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує на те, що відповідач порушив його трудові права, оскільки за період з 15.05.2019 по 19.07.2019 відповідачем не було запропоновано позивачеві перевестися на наявні за вказаний період вакантні посади, які існували на підприємстві і відповідали рівню кваліфікації позивача. Як встановлено судом, 03.09.2018 на підставі наказу № 557п від 30.08.2018, позивача було прийнято на посаду заступника директора з управління персоналом ПАТ «Вітаміни» 02.05.2019 відповідно до протоколу № 1/05 засідання дирекції ПАТ «Вітаміни» з метою зменшення фонду заробітної плати за рахунок оптимізації чисельності співробітників шляхом перерозподілу робіт у підрозділах та скорочення посад, вирішено вивести із штатного розпису незаймані вакансії та переглянути необхідність вакансій у наявній кількості після перерозподілу робіт по підрозділам, а також скорочення посади заступника директора з управління персоналом. 03.05.2019 наказом ПАТ «Вітаміни» №150п від 03.05.2019 «Про внесення змін до штатного розпису» у зв`язку із невиконанням плану відвантаження за період з 01.01.2019 по 01.04.2019 з метою зменшення фонду оплати праці внесені зміни до штатного розпису ПАТ «Вітаміни», затвердженого наказом ПАТ «Вітаміни» №110п від 27.03.2019 із виведенням з 03.05.2019 посад за переліком, зазначеним у ньому . 15.05.2019 у зв`язку із необхідністю оптимізації роботи підприємства, ПАТ «Вітаміни прийнято наказ №88 «Про скорочення штату», яким внесені зміни до штатного розпису ПАТ "Вітаміни» та скорочено посаду (штатну одиницю) заступника директора з управління персоналом, а також зобов`язано попередити Позивача не пізніше ніж за 2-ва місяці про його вивільнення у зв`язку з відсутністю вакантних посад та про наявність у нього права протягом одного року на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу, якщо ПАТ «Вітаміни» буде проводити прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації; підготувати документи для скорочення посади Позивача та звільнення його за п. 1 ч. 1 40 КЗпП України; звільнення Позивача провести згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до діючого законодавства України з дотриманням відповідних пільг та компенсацій. Згідно ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Згідно п. 1. ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації (ст. 492 КЗпП України). Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2019 позивача було ознайомлено з наказом про скорочення його посади та попереджено про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням його посади заступника генерального директора з управління персоналом. При цьому, у попередженні було зазначено про відсутність іншої роботи (вакантних посад). Як вбачається з наданих відповідачем доказів, 16.05.2019 наказом ПАТ «Вітаміни» №157п від 16.05.2019 «Про внесення змін до штатного розпису» у зв`язку із виробничою необхідністю внесені зміни до штатного розпису ПАТ «Вітаміни», затвердженого наказом ПАТ «Вітаміни» №110п від 27.03.2019 із введенням до штатного розпису з 17.05.2019 посад за переліком, зазначеним у ньому. У зв`язку з цим, 17.05.2019 Позивачу надано для ознайомлення перелік вакантних посад ПАТ «Вітаміни» станом на 17.05.2019. Згідно акту від 17.05.2019, складеного та підписаного представниками відповідача, позивач від ознайомлення із вказаним переліком вакантних посад ПАТ «Вітаміни» відмовився. Згідно наказу відповідача від 26.06.2019 №205-п було затверджено нову редакцію штатного розпису відповідача. 19.07.2019, після виходу позивача на роботу після тимчасової непрацездатності, в останній день роботи позивача перед звільненням, позивачу був наданий перелік вакантних посад ПАТ «Вітаміни» станом на 19.07.2019. Проте, останній від ознайомлення із переліком вакантних посад відмовився, повідомивши, що ознайомиться лише з наказом про звільнення, отримає розрахунок та трудову книжку. Зазначена обставина підтверджується складеним представниками відповідача: інспектором кадрів [PERSON] , юрисконсультом [PERSON] , адміністративним директором [PERSON] в присутності головного інженера [PERSON] актом №2 про відмову Позивача поставити підпис про ознайомлення з інформацією про вакантні посади. Крім того, зазначена обставина також підтверджується відеозаписом обставин повідомлення позивача про наявні вакансії та пропонування останньому розписатися в їх отриманні. При цьому, позивач не навів спростувань достовірності відеозапису та зафіксованим ним обставин. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт складання актів від 17.05.2019 та від 19.07.2019, а також обставини повідомлення позивача про наявні вакансії та факт відмови позивача від ознайомлення з ними під підпис. Твердження позивача про те, що під час пропонування йому інших посад, він виявив бажання отримати посаду технічного директора, суд не приймає до уваги, оскільки згідно п.п. 6, 7, 8 п. 11.5.3 Статуту ПАТ «Вітаміни» та п.п. 4.4.6., 4.4.7, 4.4.8. Положення про виконавчий орган (Дирекцію) відповідача, вирішення питання переведення на іншу роботу належить до виключної компетенції генерального директора, про що позивачу було добре відомо як заступнику директора з персоналу. Проте, з відповідною заявою до уповноваженої особи позивач не звернувся, хоча відповідне бажання позивач висловив. Суд вважає, що поведінка позивача під час повідомлення його про наявні вакансії була спрямована саме на штучне створення передумов для подальшого поновлення на роботі та не свідчила про намір скористатися можливістю переведення на іншу роботу. Таким чином, твердження позивача про те, що йому не було запропоновано інші вакантні посади при звільненні, спростовуються наданими відповідачем доказами, які у своїй сукупності дозволяють дійти висновку, що така умова звільнення за скороченням штату як пропонування іншої роботи - була відповідачем дотримана. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №800/538/17, за приписами ч. 1 ст. 40, ч. ч. 1,3 ст. 492 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 07.11.2011 № 6-45цс11, зазначено, звільнення працівника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (ч. 2 ст. ст. 40 КЗпП України). За змістом ч. 3 ст. 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №6-40цс15. Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідачем у повній мірі дотримано умови та порядок, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 40, ч.ч. 1,3 ст. 492 КЗпП України, а відтак твердження останнього про незаконність звільнення з посади заступника директора з управління персоналом ПАТ «Вітаміни» є безпідставними, необґрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають. Згідно приписів ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно приписів ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням викладеного, предметом доказування по справі, що розглядається, є обставини, що стосуються предмету та підстав позову. Оскільки позов обґрунтовано виключно недотриманням відповідачем приписів закону щодо пропонування вивільнюваному працівникові іншої роботи, суд вважає, що обсягу досліджених доказів достатньо для висновку про невідповідність таких тверджень позивача та про недоведеність порушень відповідних вимог закону з боку відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що після надання представником відповідача доказів, що спростовують наведені позивачем підстави позову, останній не змінював позовні вимоги у тому числі в частині підстав. Згідно приписів ч. 7 ст. 83 ЦПК України, додаткові докази можуть надаватися у встановлений судом строк, якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі є необґрунтованими. Що стосується позовних вимог про скасування наказів про скорочення штатів та звільнення, зобов`язання поновити посаду позивача та компенсацію середнього заробітку за вимушені прогули, то, з врахуванням змісту позовних вимог, такі вимоги обґрунтовані саме незаконністю звільнення, тобто є похідними від вимог щодо поновлення на роботі. За відсутності факту порушення закону під час звільнення, зазначені позовні вимоги задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed