Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивач Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості , свої вимоги мотивувавши тим, що З0 вересня 2013 року Господарським судом міста Києва видано Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910 / 13406 / 13 від 12 вересня 2013 року , яке набрало законної сили 28 вересня 2013 року та яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю « РФ Україна », місцезнаходження: 04116, Шевченківський район, місто Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок № 18, Код ЄДРПОУ: 35679028 ) на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON], місце знаходження: [ADDRESS], ідентифікаційний код: [NUMBER] ) 24 000 ( двадцять чотири тисячі ) гривень 00 копійок - основного боргу, 35 тридцять п'ять ) гривень 51 копійок - 3 % річних, 1 000 ( одна тисяча ) гривень 00 копійок - судові витрати на юридичні послуги та 1 720 ( одна тисяча сімсот двадцять ) гривень 50 копійок - судовий збір. Починаючи з жовтня 2013 року, зазначений Наказ перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Крім того, 15 листопада 2013 року державним виконавцем було винесено Постанову про арешт коштів Боржника та Постанову про арешт майна Боржника та оголошення заборони на його Відчуження. 24 квітня 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою Боржника, що вказана у виконавчому документі, а саме: місто Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок № 18. Так, було встановлено, що боржник за даною адресою не знаходиться, майно на яке можна звернути стягнення - відсутнє. Листом від 22 листопада 2013 року. Родовід Банк повідомив, про неможливість виконання Постанови про арешт коштів ТОВ « РФ « Україна » у зв'язку з тим, що рахунки зазначеної юридичної особи були закриті 11 вересня 2013 року. Державним виконавцем неодноразово, як за юридичною адресою так і за адресою реєстрації керівника направлялися виклики з вимогою з'явитися на прийом до державного виконавця для дачі пояснень стосовно невиконання рішення суду. Всі вимоги залишені без виконання. За даними, що містяться на сайті пошуку ЄДР - юридична особа ТОВ « РФ « Україна » діяльність свою не припинила і у процесі припинення не перебуває. Тобто підприємство продовжує свою господарську діяльність. Відповідно до витягу засновником ТОВ « РФ Україна » є [PERSON]. Адреса засновника: 02081, [ADDRESS]. Його розмір внеску до статутного фонду складає 1 00 00 гривень 00 копійок . Згодом 16 лютого 2018 року за вх. № 8357 до загальної канцелярії суду від позивача ФОП [PERSON] надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої в рамках розслідування кримінальної справи № 42014100100000550 від 15 грудня 2014 року, порушеної за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 Кримінального кодексу України, яка знаходиться на досудовому розслідуванні у першому відділі поліції Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві, Відповідачем було надано фінансові звіти підприємства за 2014 - 2017 років , з яких вбачається, що підприємство свою господарську діяльність не здійснює, тому позивач просить Стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] суму боргу у розмірі 26 756 ( двадцять шість тисяч сімсот п'ятдесят шість ) гривень 01 копійок. В судовому засіданні представник позивача Фізична особа підприємець [PERSON], [PERSON] що діє на підставі довіреності від 27 жовтня 2016 року ( а. с. 52 ) позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності 10 жовтня 2017 року заперечували проти задоволення позовних вимог, та просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача представника відповідача, дослідивши матеріали справи повно та всебічно з"ясувавши обставини справи. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З0 вересня 2013 року Господарським судом міста Києва видано Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910 / 13406 / 13 від 12 вересня 2013 року , яке набрало законної сили 28 вересня 2013 року та яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю « РФ Україна », місцезнаходження: 04116, Шевченківський район, місто Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок № 18, Код ЄДРПОУ: 35679028 ) на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON], місце знаходження: [ADDRESS], ідентифікаційний код: [NUMBER] ) 24 000 ( двадцять чотири тисячі ) гривень 00 копійок - основного боргу, 35 тридцять п'ять ) гривень 51 копійок - 3 % річних, 1 000 ( одна тисяча ) гривень 00 копійок - судові витрати на юридичні послуги та 1 720 ( одна тисяча сімсот двадцять ) гривень 50 копійок - судовий збір. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статутний капітал Відповідачем мав бути сформований цінними паперами вартістю 100 000 гривень 00 копійок. В рамках виконавчого провадження № 40276357 державним виконавцем було здійснено запит до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, яка листом від 15 січня 2014 року № 09 / 03 / 503 / НК станом на 30 вересня 2012 року ТОВ « РФ Україна » ( код ЄДРПОУ 35679028 ) серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів ( 10 відсотків і більше статутного капіталу ) відсутнє ( копія листа від 15 січня 2014 року № 09 / 03 / 503 / НК . Відповідно до п. 2. 3 Статуту учасник товариства зобов'язаний виконувати свої зобов'язання перед Товариством, у тому числі пов'язані з майновою участю Товариства, а саме вносити вклади до статутного капіталу у порядку та засобами, передбаченими Статутом. А п. 5. 3. Статуту встановлено, що Товариство є власником майна, переданого йому учасниками Товариства у власність як вклад до Статутного капіталу. Позивачем до позовної заяви додані докази, які свідчать, що підприємство - Боржник ТОВ « РФ Україна » діяльності не веде, зокрема це підтверджується листом Родовід Банку від 22 листопада 2013 року , згідно з яким рахунки зазначеної юридичної особи були закриті 11 вересня 201З року. Окрім того, в рамках розслідування кримінальної справи № 42014100100000550 від 15 грудня 2014 року , порушеної за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 Кримінального кодексу України, яка знаходиться на досудовому розслідуванні у першому відділі поліції Шевченківського РУ ГУ МВС України у міста Києві, Відповідачем було надано фінансові звіти підприємства за 2014 - 2017 років, з яких вбачається, що підприємство свою господарську діяльність не здійснює. Відповідно до ст. 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов'язковість виконання рішення суду гарантується встановленням відповідальності за його невиконання. Кримінальна відповідальність передбачена у ст. 382 КК: умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням, волі на строк до трьох років. Таким чином, враховуючи, що Відповідачем підтверджено, що підприємство, ТОВ « РФ Україна », діяльності не веде, відповідно Рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910 / 13406 / 13 від 12 вересня 2013 року ТОВ « РФ Україна » виконано бути не може, чим буде порушено основний Закон Держави, зокрема ст. 129 Конституції України. Окрім того, Статутний фонд ТОВ « РФ Україна » не сформований, майно у підприємства за рахунок якого можливе стягнення заборгованості також відсутнє, а тому подвійне виконання рішення суду не є можливим. Відповідно до ч. З ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» у часники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. Частиною 2 ст. 140 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів. Аналогічна норма міститься і в ч. З ст. 80 Господарського кодексу України згідно з якою учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved