Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що від народження 06.12.1975 року вона постійно була зареєстрована з батьками в [ADDRESS]. В 1991 році гостюючи у бабці в Кировоградській області, отримала паспорт. З 1992 по 1994 роки вона навчалася в м.Умань. Після повернення до м.Запоріжжя продовжувала проживати у вказаній квартирі та з реєстраційного обліку ніколи не знімалася. В 1977 році померла її мати [PERSON], а [INFO] року помер її батько [PERSON] У вказаній квартирі вона проживає постійно з сином [PERSON] і іншого житла не має. В січні 2014 року працівники МКП «Основаніє» склали акт про її проживання у вказаній квартирі та повідомили, що квартира належить [PERSON] Вона постійно сплачувала за квартиру до грудня 2013 року, коли дізналася, що особовий рахунок змінено на [PERSON] Тому просить визнати за нею та сином право користування вказаною квартирою, поновити свою реєстрацію в цієї квартирі, визнати реєстрацію [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі недійсною, визнати ордер № 17 виданий Запорізькою міською радою на вселення родини Власюк до спірної квартири недійсним. Відповідач Запорізька міська рада подала зустрічний позов, в якому зазначає, що особовий рахунок на [ADDRESS] був відкритий на [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] була зареєстрована в квартирі з 01.04.1975 по 23.12.1991 років.ЗВ 2005 року вона постійно зареєстрована [ADDRESS]. Оскільки квартира належить Запорізькій міської раді і після смерті [PERSON] звільнилася, виконкомом Запорізької міської ради вона була включена до числа службового житла ГУМВС України в Запорізької області і на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради № 569 від 27.12.2013 року надана в якості службового житла працівнику ГУМВС [PERSON] на родину з чотирьох осіб. В січні 2014 року з'ясувалося, що в квартиру незаконно вселилася [PERSON] з сином Тому просить виселити [PERSON] та [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач та її представник вимогах позову наполягають на підставах, викладених у ньому. Зустрічний позов не визнали. Позивач пояснила, що в спірній квартирі жила постійно і вела з батьком спільне господарство. З квартири виписана незаконно. По [ADDRESS] постійно не жила. Цей будинок належить [PERSON], батьку її сина. Дитина відвідувала дитячий садок в Комунарському районі, в якому ж розташований й будинок. З [PERSON] ніколи разом не жили, спільне життя тривало не більше 1-2 тижнів підряд. За цей час 3-4 роки не підтримувала з ним відносини. Представник Запорізької міської ради в судовому засіданні пояснила, що позивач в квартиру [ADDRESS] вселилася самовільно. Ордер родині Власюк виданий законно, так як квартира була вільна. Тому просить свій позов задовольнити, у задоволені первісного - відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що він з ордер на квартиру [ADDRESS] отримав законно. На час видачі ордеру квартира була вільна, що [PERSON] бачив особисто, так як квартиру оглядав. При спробі вселитися в квартиру виявилося, що її займає [PERSON] Позивач не підтверджує належними доказами своє право користування спірною квартирою. Оскільки позивач вселилася в квартиру самовільно, у задоволенні первісного позову просить відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти обох позовів заперечує, оскільки в будь якому випадку будуть порушені права дітей. В судове засіданні не з'явилися представники Управління у справах дітей Запорізької міської ради по Жовтневому району, Жовтневого РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, МКП «Основаніє», ГУМВС України в Запорізькій області. Представник МКП «Основаніє» подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. У задоволенні первісного позову просить відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Представник Жовтневого РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є подругами [PERSON] Її батько [PERSON] помер в [INFO] року. Чи вели вони спільне господарство, не знають. [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS]. Батька її сина [PERSON] за цією адресою вони бачили всього декілька разів. Свідок [PERSON] також додала, що [PERSON] проживав по [ADDRESS]. Вона разом з [PERSON] в 2010-2011 роках декілька раз приїздила на вказану адресу для святкування якихось подій. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2004 році вони познайомилися з [PERSON], а з 2005 року почали разом жити. Проживали у [ADDRESS], який належить йому. Жили разом з [PERSON] з 2005 по 2011 роки приблизно по року, півроку і менше. Сходилися-розходилися. В 2005 році він зареєстрував [PERSON] за вказаною адресою. Після народження сина він й його зареєстрував за цією адресою. [PERSON] бачила, що вони з [PERSON] проживали разом по [ADDRESS], так як приїздила до них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головою квартального комітету № 10. [PERSON] з сином зареєстровані у [ADDRESS] і проживали в ньому приблизно до 2014 року. Вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов - підлягає, з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно з копією паспорту, виданого [PERSON] 06.10.1992 року Голованівським РВУ МВС України у Кировоградській області, з 10.11.1999 по 02.09.2005 року вона була зареєстрована в [ADDRESS], а з 15.11.2005 року вона зареєстрована у [ADDRESS] (арк..с.6, 82-83). Відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] є [PERSON] Згідно зі свідоцтвом [PERSON] помер [INFO] року. Згідно з квитанціям ТОВ «Фобос Плюс» [PERSON] здійснила оплату ритуальних послуг. Відповідно до свідоцтва [PERSON] народився 24.06.208 року. Згідно з квитанціями за квартиру [ADDRESS] від імені [PERSON] оплачено в вересні 2012 року та січні 2014 року. Рішенням виконкому Запорізької міської ради № 569 від 27.12.2013 року «Про службову житлову площу ГУМВС України в Запорізькій області» [ADDRESS] надана в якості службового житла начальнику відділу ДАЇ ЗМУ ГУМВС [PERSON] 27.12.2013 року [PERSON] на родину з чотирьох осіб був виданий службовий ордер. Згідно з довідками МКП Основаніє від 14.01.2014 року № 2215, 2216 в квартирі [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований до смерті [INFO] року. [PERSON] була зареєстрована в квартирі з 01.04.1975 по 23.12.1991 років. З 31.12.2013 року в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Особовий рахунок в квартирі [ADDRESS] на [PERSON] МКП Основаніє 14.01.2014 року направлено попередження мешканцям квартири [ADDRESS] про незаконне зайняття квартири. З довідки ЦОА № 2 МКП «Основаніє» вбачається, що станом на 01.11.2014 року заборгованість за квартирою [ADDRESS] складає 9378,15 грн. З пояснень [PERSON], [PERSON] від 06.09.2014 року, які проживають в [ADDRESS], вбачається, що в цьому будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON] , [PERSON] В будинку вони не проживають близько 1 року, але інколи приходять до нього. З актів ЦОА № 2 МКП «Основаніє» вбачається, що 16,22 та 29 грудня 2014 комісією зафіксовано, що двері до квартири [ADDRESS] не відчинили. В квартирі ніхто не проживає. Відповідно до ст.. 58 ЖК України н а підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно з ч.1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Частинами 1,2 ст. 64 ЖК України встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст.. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Частиною 1 ст. 122 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України 11 липня 2012 р. у справі № 6-60цс12 за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім`ї наймача. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши докази в їхній сукупності суд доходить до наступного: Позивач в [ADDRESS] не зареєстрована. Нею не доведено, що з реєстрації у спірній квартирі вона була знята незаконно, про це знала та не оскаржувала і погодилася зі зняттям з реєстрації, зареєструвавшись в 2005 році за іншою адресою. Позивачем також не доведено, що у цю квартиру вона вселилася з дотриманням встановленого порядку, за наявністю згоди наймача, це приміщення було її постійним місцем проживання, вони з наймачем вели спільне господарство. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про постійне проживання позивача у спірній квартирі суд не приймає, оскільки, як вони самі пояснили, є подругами з дитинства з [PERSON] та ці свідчення спростовуються поясненнями [PERSON] про те, що він з позивачем та дитиною тривалі періоди часу проживали в [ADDRESS] та поясненнями [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON], [PERSON] , [PERSON] проживали в [ADDRESS] до 2013 року. Більш того, пояснення [PERSON] про постійне проживання в спірній квартирі та оплату комунальних послуг спростовуються наданими нею квитанціями, з яких вбачається, що в 2012 році позивач сплачувала тільки один раз - 13.09.2012 року, тобто вже після смерті батька. Іншій раз вона заплатила за цю квартиру 20.01.2014 року, тобто після приходу до неї працівників МКП «Основаніє». Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] з сином [PERSON] на час звільнення квартири [ADDRESS] в неї не проживали, а ордер [PERSON] видано відповідно до законодавства. Через що вимоги позивача про визнання недійсним ордеру на жиле приміщення, визнання реєстрації міста проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] недійсною, визнання права користування квартирою за позивачем та поновлення реєстрації задоволенню не підлягають. Вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню, оскільки позивач самовільно зайняла спірну квартиру. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає..." Тому [PERSON] підлягає виселенню разом з матерю.

Outcome: approved