Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 08.12.2014 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 07 жовтня 2006 р. по 14 лютого 2014 р. перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини не надає добровільно матеріальної допомоги та ухиляється від утримання доньки, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки. [PERSON] зазначила, що отримувані нею доходи не дають можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, відповідач не надає регулярну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка була вручена [PERSON] належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яке міститься в матеріалах справи. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 07 жовтня 2006 р. сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис №1808. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2014 р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу питання щодо утримання дитини між сторонами не вирішено. Відповідач добровільно не надає постійну, регулярну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує те, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань, є особою працездатного віку та може надавати допомогу. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та неповнолітньої дитини, суд не досліджує зазначені обставини справи. Суду також не надано даних про доходи відповідача, однак при вирішенні даної справи суд керується нормами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, яка визначає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved