Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та уточнивши його прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 600 грн. до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що 26.02.2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу з відповідачем вона має малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Відповідач не має постійного заробітку в Україні, він працює у Польщі, але не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання хоча працездатний і взмозі надавати матеріальну допомогу. Тому вона бажає, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 600 грн. до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій уточнила свої вимоги та прохає стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1700 грн., щомісячно та аліменти на її утримання в розмірі 600 грн., прохає справу розглянути без її участі, свої уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в сумі 1700 грн. щомісячно, аліментів на її утримання в розмірі 600 щомісячно (а.с.16-21). Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Галяна С.В. від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14.08.2019 року (а.с.6). 14.08.2019 року справа в судове засідання не вносилась, судове засідання відкладено на 05.09.2019 року (а.с.14). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Конотопського міськрайонного суду від 26.02.2019 року розірвано ( а.с.3), від шлюбу мають малолітню доньку [INFO] , в свідоцтві про народження якої, вони вказані батьками (а.с.2 зворот). Малолітня донька [PERSON] проживає з позивачкою, яка не працює, оскільки зайнята доглядом за дитиною, потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно не працює, але працездатний і взмозі надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини та її утримання. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов`язок по утриманню дружини. Вказані обставини також визнаються відповідачем по справі (а.с.16-21). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Суд, враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. ст. 180 , 184 Сімейного Кодексу України про обов`язок обох батьків утримувати свою дитину, а також матеріальне становище відповідача, дійшов висновку про визначення розміру аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, і ці кошти слід стягувати з нього на користь позивачки, з якою проживає їх спільна дитина, на утримання цієї дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця до досягнення повноліття. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 600 грн. У відповідності ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved