Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON], як власник земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222457401:02:004:5025, загальним розміром 0,084 га., право власності підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-3200103142013, від 19.02.2013 року, межі належної їй земельної ділянки межують з землями [PERSON] селищної ради Києво- Святошинського р-ну Київської області, вимушена звернутися до суду з метою захисту порушених прав, які порушені комунальним підприємством «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» [PERSON] селищної ради Києво- Святошинського р-ну Київської області», а саме розміщенням під виїзними воротами її будинку сміттєзбиральних контейнерів, які нічим не обгороджені, в результаті на території приватного будинку постійно знаходиться розкидане сміття, яке ніхто не прибирає, сміттєві баки постійно переповнені. У літній час неможливо відкрити вікна будинку абовийти, так як, стоїть нестерпний сморід від цих сміттєзбиральних контейнерів, оскільки вони встановленні без дотримання санітарних стандартів, гарантованих ЗУ "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" спеціальним нормативним актом, що регулює питання розташування сміттєвих баків є наказ Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 року №145 Про затвердження санітарних норм та правил утримання територій населених місць", правил благоустрою, ЗУ «Про відходи». Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що : сміттєзбиральні контейнери, які розміщені при в'їзді до її житлового будинку, передбачені для обслуговування багатоквартирного будинку, що розташований по вул. Васильківська, буд.97, с. Новосілки, Києво-Святошинського району, Київської області, і розміщені поза межами прибудинкової території; - сміттєзбиральні контейнери фактично, розміщені біля господарської будівлі яка перебуває на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району Київської області , в якій розташовані інженерне обладнання вищезазначеного багатоквартирного будинку, а саме системи електропостачання (електрозабезпечення) трансформаторні підстанції, мережі, обладнання та прилади опалення, водопостачання, водовідведення, газифікації ( газова котельня з газорозподільним пунктом), а також розташована проїжджа частина (дорога), що підтверджується поданими до позовної заяви відповідями контролюючих служб. Всі її письмові вимоги до Відповідачів залишилися без належного реагування. Таким чином позивч вважає, що дії відповідачів порушують її права щодо прав влааників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, оскільки сміттєзбиральні контейнери встановлені із порушенням, а саме без дотримання дислокації їх розташування із дотриманням відстані не менше 20 метрів і не на затвердженій відповідачем [PERSON] селищною радою прибудинковій території багатоквартирного будинку, а отже сміттєзбиральні контейнери повинні бути перенесені на небезпечну відстань від інженерного обладання. На підставі вищевказаного просила суд зобов»язати [PERSON] селищну раду Києво-Святошинського району Київської області затвердити місце розміщення сміттєзбиральних контейнерів з затвердженою схемою розташування контейнерного майданчику, виходячи з розмірів прибудинкової території багатоквартирного будинку, що розташований по вул. Васильківській буд. 97 в. с. Новлосілки, Києво-Святошинського району Київської області та заборонитиКомунальному підприємству «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, розташування сміттєвих контейнерів біля господарської будівлі (котельні), що розташована навпроти житлового будинку, якиц розташованиц за адресою: вул. Васильківській буд. 97 в. с. Новлосілки, Києво-Святошинського району Київської області. Представник позивача до суду з»явилася, підтримала позов з підстав наведених вище та просила його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі своє право на участь в судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON], є власником земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222457401:02:004:5025, загальним розміром 0,084 га., право власності підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-3200103142013, від 19.02.2013 року, межі належної їй земельної ділянки межують з землями [PERSON] селищної ради Києво- Святошинського р-ну Київської області. За змістом ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (з наступними змінами і доповненнями) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зверталася з письмовими зверненнями до Міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Державної інспекції сільського господарства в Київській області, які надали їй письмові відповіді, що відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дані звернення належать до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальної громади. Згідно відповіді голови [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.10. 2013 року за № 796 ( а.с. 32) вбачається, що сміття вивозиться своєчасно згідно встановленого графіку, сміттєзбірні контейнери розміщені на території загального користування дуже тривалий час і нікому не заважають. Позивачка [PERSON] нещодавно змінила місце заїзду до свого домогосподарства ( з бокового на фасадний), тому і сміттєзбірні контейнери почали їй заважати, чи то руху авто транспорту, чи з інших причин. Тому твердження позивача про порушення Комунальним підприємством «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району Київської області та [PERSON] селищною радою Києво-Святошинського району Київської області норм Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування» про затврдження місця розташування контейнерного майданчику, виходячи з розмірів прибудинкової території багатоквартирного будинку є голослівним і нічим не підтвердженим. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області на звернення гр. [PERSON] та гр. [PERSON]В вбачається, що виїзною перевіркою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області станом на 15 листопада 2013 року встановлено, що за зазначеною адресою розташовано одноповерхову будівлю теплового пункту (котельня), яка є власністю [PERSON] сільської ради (ДКП «Новосілки»). Будівництво зазначеного об»єкту здійснено на підставі рішення [PERSON] сілської ради від 22 червня 2006 року за № 29, робочого проекту за № 64/-06, розробленого ТОВ «ТЕПРОПРОЕКТ» (висновок державної експертизи проекту -06В № 04-1123-20743) та дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю управління містобудування і архітектури та розвитку інфораструктури Київської обласної адміністрації, Відповідно до акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об»єкта від 04 березня 2008 року котельня по вулиця Васильківська, 97, с. Новосілки Києво-Святошинський район Київської області відповідає вимогам ДВНІП та прийнята в експлуатацію. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що у позовних вимогах [PERSON] належно відмовити, так як його позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що не можуть визнаватися судом правомірними.

Outcome: dismissed