Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою до Виноградівської міської ради про визнання права на завершення виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що 08.01.2016р. померла мама позивача [PERSON], після її смерті залишилася спадщина, в числі якої право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, належну йому за законом в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, як спадкоємець першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України. Далі позивач зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщин йому було відмовлено, оскільки мати за своє життя не встигла виготовити правовстановлюючих документів на земельну ділянку, право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, якої є предметом позову, у звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки він є єдиний спадкоємець за законом, інші спадкоємці відмовилися від спадщини, Відповідно до архівного витягу спадкодавець отримала земельну ділянку за адресою: м.Виноградів, вул.Гінцака-69, для будівництва жилого будинку згідно рішення сесії Виноградівської міської ради від 28.11.2000р. №432, виготовила будівельний паспорт, отримала дозвіл головного архітектора району на право виконання будівельних робіт та почала будівельні роботи (завезла будівельні матеріали, було викопано котлован для фундаменту, та залито його цементом), однак в силу нестачі коштів мати не змогла збудувати будинок на виділеній їй землі. В подальшому 16.08.2012р. мати звернулася до Виноградівської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо приватизації земельної ділянки по вул.Гінцака-69 в м.Виноградів, 20.09.2012р. рішенням сесії Виноградівської міської ради №634 спадкодавцю було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Потім, 15.07.2015р. рішенням сесії Виноградівської міської ради №1123 було внесено уточнення у п.1,2 рішення Виноградівської міської ради №634 від 20.09.2012р. Після внесення уточнень спадкодавець звернулася до землевпорядної організації для виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, проект було виготовлено, однак спадкодавець не змогла його підписати та подати до виноградівської міської ради для затвердження, оскільки перебувала у важкому фізичному стані, а згодом померла. На підставі наведеного позивач, в порядку спадкування за законом, успадкував право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, однак не має іншої можливості його зареєструвати, окрім як за рішенням суду, а тому просить суд визнати за ним [PERSON], [INFO], паспорт серії ВР 597999, зареєстрованим за адресою: [INFO], право на завершення виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність на земельну ділянку площею 0,0617 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Гінцака-№69, в м.Виноградів Закарпатської області в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 08.01.2016р. В судове засідання позивач та представник позивача не з»явились, проте подали до суду заяву від 22.12.2016р., в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просили такі задоволити, з підстав, наведених у позовній заяві, а справу розглянути у їх відсутності; представник відповідача також в засідання не з»явилась, проте подала до суду заяву від 22.12.2016р., в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та не заперечувала проти їх задоволення. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві, відповідачем вимоги заяви визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним заяви прийнято судом, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін на підставі наданих ними доказів. Отже, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що 08.01.2016р. померла мати позивача [PERSON] \\а.с.8\\, після її смерті залишилася спадщина, в числі якої і право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки площею 0,0617 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Гінцака-№69, в м.Виноградів Закарпатської області у власність. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, належну йому за законом в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, як спадкоємець першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку позивачу було відмовлено, оскільки мати за своє життя не встигла виготовити правовстановлюючих документів на земельну ділянку, право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, якої є предметом позову, у звязку з чим він змушений захищати свої права у суді з даним позовом, оскільки він є єдиний спадкоємець за законом, інші спадкоємці відмовилися від спадщини, що стверджено даними Довідки приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу [PERSON] \\а.с.11\\. Між тим, у відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч.1 ст.1216 ЦК України, таким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу. Законодавець не обмежує право спадкодавця на спадщину в даному випадку. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги. За правилами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (довідка нотаріуса додається). Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Як вбачається з архівного витягу спадкодавець мати позивача, отримала земельну ділянку за адресою: м.Виноградів, вул.Гінцака-69, для будівництва жилого будинку згідно рішення сесії Виноградівської міської ради від 28.11.2000р. №432, виготовила будівельний паспорт, отримала дозвіл головного архітектора району на право виконання будівельних робіт та почала будівельні роботи (завезла будівельні матеріали, було викопано котлован для фундаменту, та залито його цементом), однак в силу нестачі коштів мати не змогла збудувати будинок на виділеній їй землі. В подальшому 16.08.2012р. мати звернулася до Виноградівської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо приватизації земельної ділянки по вул.Гінцака-69 в м.Виноградів, 20.09.2012р. рішенням сесії Виноградівської міської ради №634 спадкодавцю було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а потім, 15.07.2015р. рішенням сесії Виноградівської міської ради №1123 було внесено уточнення у п.1,2 рішення Виноградівської міської ради №634 від 20.09.2012р. Після внесення уточнень спадкодавець звернулася до землевпорядної організації для виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, проект було виготовлено, однак спадкодавець не змогла його підписати та подати до Виноградівської міської ради для затвердження, оскільки перебувала у важкому фізичному стані, а згодом померла \\а.с.13-22\\. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Окрім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п.4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012р. за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином матеріалами справи достовірно встановлено, що позивач, в порядку спадкування за законом, успадкував право на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність з померлою матір»ю, однак не має іншої можливості його зареєструвати, окрім як за рішенням суду, а відтак позов підлягає до повного задоволення, оскільки підстави для цього встановленні в даному судовому засіданні. На підставі викладеного, відповідно до вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. за №7, ст.ст.1216-1219,1261,1269,1296 ЦК України, ст.81 ЗК України та

Outcome: approved