Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що є власниками кожний по 17/200 частини домоволодіння по вул.Слави,2 в м.Черкаси. Іншими співласниками домоволодіння є [PERSON] (33/100), [PERSON] (1/6), [PERSON] (17/100). Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 390 від 10.05.1956 року за домоволодінням по вул. Слави,2 в м.Черкаси закріплено земельну ділянку площею 1257 кв.м. Власниками сусіднього домоволодіння по вул.Слави,4 є [PERSON] (7/20) та [PERSON] (13/20), рішенням міськвиконкому від 10.04.1952р. № 548 за домоволодінням закріплено 318 кв.м. [PERSON] ж власником ділянки 253 кв.м по вул.Слави,4, м.Черкаси на підставі Державного акту, виданого згідно з рішенням міської ради від 22.04.2004р. Рішенням Черкаської міської ради від 16.04.2009 року № 4-113, п.1.1 земельна ділянка площею 146,0 кв.м по вул. Слави,4 в м.Черкаси передана у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 04.11.2009 року на підставі вказаного рішення відповідачу був виданий Державний акт серія ЯЕ № 375582 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010980200208. Вказують, що вказане рішення та виданий на його підставі Державний акт є незаконними, оскільки приватизація даної ділянки відбулась з порушеннями передбаченого закону порядку встановлення меж на підставі даних земельно-кадастрової документації, внаслідок чого незаконно була зменшена на 18 кв.м суміжна ділянка по вул.Слави,2, чим порушені права позивачів на користування земельною ділянкою. Про порушення своїх прав позивачі дізнались в лютому 2015 році пісдя час розгляду справи № 712/14337/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення самочинного будівництва, після чого звернулись до суду з даним позовом, тому просять поновити строк позовної давності, визнати незаконним та скасувати рішення ЧМР від 16.04.2009 року № 4-1113 в частині передачі [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 146,0 кв.м. по вул.Слави,4 в м.Черкаси, визнати недійсним Державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 146,0 кв.м по вул.Слави,4 в м.Черкаси серія ЯЕ № 375582 від 4.11.2009 року та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON], представник позивачки [PERSON] позов підтримали, просили задоволити. Вказували, що між співвласниками по вул.Слави,2 у 2011 році виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою та у висновку експерта від 20.02.2012р. по справі № 2-63/11 було відзначено, що на частині земельної ділянки по вул.Слави,2 у фактичному користуванні позивачів, існує заступ будівлею з боку сусіднього будинковолодіння по вул. Слави,4, м.Черкаси, в звязку з чим ділянки по вул.Слави,2 та вул.Слави,4 частково накладаються одна на одну, позивачами в звязку з цим неодноразово оскаржувалось рішення у справі 2-63/11 від 25.07.2012р., в 2016 році вказане рішення скасоване за нововиявленими обставинами. В подальшому позивачами було зясовано, що зменшення площі їх ділянки відбулось внаслідок того, що по ділянці [PERSON],2 проходять межі Державного акту [PERSON] на ділянку по вул.Слави,4, який був виданий на підставі підробленого акту погодження меж. Після вивчення технічної документації на відведення [PERSON] ділянки зясувались порушення земельного законодавства. Фактично на момент приватизації у користуванні [PERSON] перебувала і перебуває на даний час ділянка 127,20 кв.м, що підтверджується тим, що звертаючись до міської ради відповідач у своїй заяві просив надати йому у власність ділянку 127,20 кв.м, однак оспорюваним рішенням у власність була надана ділянка 146 кв.м, у склад якої незаконно увійшли 18 кв.м, які перебували і в даний час перебувають у користуванні позивачів, чим порушені їх права на користування ділянкою. Представник Черкаської міської ради в ході розгляду справи позов не визнав, у наданому суду запереченні посилався на те, що у чинному законодавстві відсутнє закріплення обов"язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації відповідно до ст. 107 ЗК України. Окрім того, позивач оформив спадкові права на 17/200 частину домоволодіння за адресою м.Черкаси, вул.Слави,2, лише в 2014 році, а оскаржуване рішення прийняте 16.04.2009 року, тому просить відмовити у позові у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечила незаконність оспорюваного рішення та вказувала на недоведеність порушення позивачів при приватизації відповідачем [PERSON] земельної ділянки. Також вказувала на те, що позов предявлений позивачами у березні 2015 року зі спливом трирічного строку позовної давності з моменту, коли позивачі могли дізнатись про порушення своїх прав під час розгляду справи 2-63/11, на підставі рішення у даній справі від 25.07.2012р. та висновку експерта по даній справі від 20.02.2012р. Представник Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, Державної реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та пояснили, що в 2002 році між нею та співвласником на той час [PERSON] був нотаріально погоджений план розподілу ділянки, по якому у користуванні [PERSON] знаходилось 127,2 кв.м., що також було погоджено суміжними землекористувачами по вул.Слави,2 при приватизації ділянки [PERSON] в 2004 році. При переході права власності до [PERSON] останній набув право користування земельною ділянкою у тому ж обсязі, який існував у попереднього власника, тому при приватизації [PERSON] збільшеної площі 146 кв.м за рахунок незаконно зменшення сусідньої ділянки по вул.Слави,2 порушені права суміжних землекористувачів. Третя особа [PERSON] пропонував вирішити справу на розсуд суду, представник [PERSON] позов підтримав та просив його задоволити. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповіднодно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визначається недійсним. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування у випадку суперечності його актам цивільного законодавства і порушення цивільних прав та інтересів (п.2 ст.16, ст.21 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі є власниками кожний по 17/200 частини домоволодіння по вул.Слави,2 в м.Черкаси ([PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину від 22.12.2004р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2014 року). Іншими співласниками домоволодіння згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2016р. № 58079043 зареєстровані [PERSON] (33/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2013р.), [PERSON] (1/6 на підставі договору дарування від 10.12.1999р.), [PERSON] (17/100 на підставі договору дарування від 20.09.2006р)., [PERSON] (16/100 на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1966р.), після смерті у 1994р. [PERSON] спадкова справа не відкривалась, спадкоємці відсутні. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 390 від 10.05.1956 року за домоволодінням по вул.Слави,2 в м.Черкаси закріплено земельну ділянку площею 1257 кв.м. Власниками домоволодіння по вул.Слави,4 в м.Черкаси є [PERSON] (13/20 частка на підставі договору дарування № 8059 від 30.12.2003 року), [PERSON] (7/20 частка на підставі договору дарування від 19.11.2007 року), що підтверджено довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58078924 від 25.04.2016 року. Рішенням міськвиконкому від 10.04.1952р. № 548 за домоволодінням було закріплено 318 кв.м, договір про право забудови та постійного користування користування хемельною ділянкою від 24.04.1952р. 05.07.2002р. співвласники по вул.Слави,4,м.Черкаси на той час [PERSON] та [PERSON] (батько [PERSON]В.) нотаріально посвідченою заявою погодили акт розподілу земельної ділянки по вул.Слави,4, з виділенням [PERSON]І 127,20 кв.м ( а.с.224,255 т.1). Згідно з протоколом погодження меж в 2004 році площа ділянки по вул.Слави,4, складала 380,2 кв.м, в тому числі в користуванні [PERSON] 253 кв.м, [PERSON] 127,2 кв.м. Рішенням Черкаської міської ради від 22.04.2004р. № 5-531 [PERSON] у власність надана земельна ділянка площею 253 кв.м по вул.Слави,4. та 12.07.2009р. виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. ( а.с.44,46 т.1). У грудні 2007 року [PERSON] звернувся до Черкаської міської ради з заявою про передачу йому у власність 127,20 кв.м по вул.Слави,4, м.Черкаси Рішенням Черкаської міської ради від 16.04.2009 року № 4-113, п.1.1 передана [PERSON] безоплатно у власність земельна ділянка площею 146,0 кв.м по вул. Слави,4 в м.Черкаси для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 04.11.2009 року на підставі вказаного рішення відповідачу був виданий Державний акт серії ЯЕ № 375582 на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів аренди землі № 010980200208. Відповідно до висновку судової експертизи № 115/159-БТ від 20.02.2012 року по справі 2-63/11 з приводу спору щодо порядку користування земельною ділянкою по вул.Слави,2, відзначено, що на частині земельної ділянки по вул.Слави,2, яка перебуває у користуванні позивачів, існує заступ будівлею з боку сусіднього будинковолодіння по вул. Слави,4, м.Черкаси, в звязку з чим ділянки по вул.Слави,2 та вул.Слави,4 частково накладаються одна на одну. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2012 року у справі № 2-63/11 встановлений порядок користування земельною ділянкою, вказане рішення неодноразово оскаржувалось в апеляційному порядку, ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.03.2016р. за заявою [PERSON] за нововиявленими обставинами зазначене рішення скасоване, провадження у справі 2-63/11 зупинене до розгляду даної справи. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 08.02.2016р. у справі 712/14337/13-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] зобовязано [PERSON] знести самочинну надбудову до сараю по вул. Слави 4 та стягнуто на користь [PERSON] вартість ремонтно-будівельних робіт. Відповідно до висновку судової експертизи від 17.04.2015р. у справі № 712/14337/13ц, фактичний розмір земельної ділянки по вул.Слави, 4/2 ([PERSON]В.) складає 0,0128 га, та є зменшений на 0,018 га від розміру земельної ділянки 0,0146 га згідно з Державним актом серії ЯЕ № 375582, виданого 04.11.2009р. [PERSON] за рахунок зміщення спільної межі (паркану) між будинковолодіннями № 4/2 та № 2 по вул.Слави у м.Черкаси в сторону № 4/2. У березні 2015 року позивачі звернулись до правоохоронних органів з заявою про підроблення їх підписів у акті погодження меж ділянки [PERSON] від 09.01.2008р. технічної документації із землеустрою щодо відведення ділянки 146 кв.м, в даний час ведеться слідство. Згідно з висновком експерта № 1/64 від 19.02.2016р. у кримінальному провадженні, підписи від імені [PERSON] та [PERSON] у вказаному акті виконані, вірогідно, не позивачами, а іншими особами, з наслідуванням будь-якого дійсного підпису (підписів) позивачів. Як пояснив представник позивача [PERSON], в даний час призначена додаткова експертиза в ході слідства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Погодження меж земельної ділянки згідно ст. 198 ЗК України здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів.\~\~ Таким чином передача у власність або користування земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Чинним земельним законодавством не передбачено надання в обовязковому порядку погодження землекористувачем меж суміжної земельної ділянки, відмова в чому не передбачена законом підставою для відмови у приватизації ділянки, однак потребує урахування органом місцевого самоврядування при розгляді питання про приватизацію земельної ділянки, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що технічна документація із землеустрою була затверджена щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки площею 146 кв.м по вул.Слави,4, хоч у своїй заяві на підставі ст.116 ЗК України останній просив надати йому земельну ділянку площею 127,2 кв.м. Згідно з пояснювальної записки до технічної документації вказано, що площа, яка передається у власність [PERSON] уточнилась і становить 146 кв.м. Підставою такого уточнення у бік збільшення зазначено закріплення рішенням міськвиконкому від 10.04.1952р. № 548 по вул.Слави,4 нібито 399 кв.м, з яких з урахуванням наданих у власність іншому співвласнику 253 кв.м у межах закріпленої площі погоджено відведення [PERSON] 146 кв.м. Разом з тим, законність та обґрунтованість такого встановлення меж спростовується дійсним змістом рішення від 10.04.1952р. № 548, яким закріплено за даним домоволодінням 318 кв.м, чим підтверджуються доводи позову про необґрунтованість в супереч ст.107 ЗК встановлення меж наданої відповідачу ділянки на підставі даних невідомого походження щодо площі 399 кв.м. Посилання представників відповідачів на те, що 399 кв.м могло означати фактичний сукупний розмір ділянки по вул.Слави,4 на момент приватизації носить характер припущення, обєктивних доказів на підтвердження такого розміру суду не надано, спростовано матеріалами справи та наданими позивачами доказами про те, що встановлення меж ділянки [PERSON] у межах 146 кв.м згідно з актом від 09.01.2008р. відбулось без урахування її фактичної площі 127,20 кв.м, внаслідок зміщення межі на сусідню ділянку по вул.Слави,2. Зокрема, нотаріально посвідченої 05.07.2002р. заявою про розподіл ділянки по вул.Слави,4, підписаною [PERSON] та [PERSON]І підтверджено, що розмір площі [PERSON] становив 127,20 кв.м. Згідно з протоколом визначення меж технічної документації щодо відведення у власність ділянки [PERSON], який підписаний в 2004 році суміжними користувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ділянка [PERSON] мала площу 127,20 кв.м. Згідно з ст.120 ЗК України при переході права власності до [PERSON] право користування земельною ділянкою до останнього перейшло у тому ж обсязі, який існував у попереднього власника [PERSON] Як вбачається з даних технічної інвентаризації КП ЧООБТІ від 22.05.2008р. в інвентаризаційній справі на домоволодіння, яка була актуальною на момент прийняття спірного рішення, фактична площа домоволодіння по вул.Слави,4 становила 379 кв.м, в тому числі належна [PERSON], зщо підтверджує розмір ділянки у користуванні [PERSON] 379 253 = 127 кв.м. В таких же розмірах 379 кв.м фактичний розмір ділянки по вул.Слави,4, зафіксований даними попередньої технічної інвентаризації від 09.03.2004р. Крім того, у наданій до міської ради заяві [PERSON] у грудні 2007 року просив надати йому у власність ділянку 127,20 кв.м. по вул..Слави,4,м.Черкаси, що також підтверджує відмінність зазначених у акті від 09.01.2008р. меж ділянки 146 кв.м від фактичних меж землекористування площею 127,2 кв.м. Доводи відповідачів про те, що те, що погодження межі суміжними землекористувачами не є обовязковим та висновок експерта про підроблення підписів позивачів у акті погодження меж має вірогідний характер, суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки незалежно від погодження чи непогодження меж на підставі положень закону орган місцевого самоврядування зобовязаний визначати межі на підставі земельно-кадастрової документації. Затвердження міською радою технічної документації із землеустрою з погодженням меж земельної ділянки 146 кв.м, які не відповідали розмірам та межам ділянки 127,20 кв.м, що перебувала у фактичногому користуванні відповідача, за рахунок необгрунтованого збільшення закріпленої за домоволодінням по вул.Слави,4 ділянки в 1952 році суперечить вимогам ст. ст. 106, 107 ЗК України, якими безпосередньо врегульовано порядок відновлення меж. Щодо доводів відповідачів про те, що на момент прийняття оспорюваного рішення позивач не являвся співвласником домоволодіння по вул.Слави,4, оскільки свідоцтво про право на спадщину отримав лише 26.06.2014р., суд враховує, що вказане свідоцтво видане позивачу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 22.02.2004 року. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( ч.3 ст.1296 ЦК України). Після смерті 22.02.2004р. [PERSON] належні померлому права на 17/100 домоволодіння по вул.Слави,2 перейшли у рівних частках до спадкоємців [PERSON] та [PERSON], які в різний час оформили право на спадщину, що не впливає на обсяг їх прав щодо спадкового майна, які виникли з моменту відкриття спадщини 22.02.2004р. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при оформленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] по вул.Слави,4, м.Черкаси були допущені порушення земельного законодавства в частині встановленні меж вказаної ділянки в супереч ст.107 ЗК України не на підставі земельно-кадастрової документації, без урахування фактичного землекористування та встановлених в натурі меж, вказані порушення є суттєвими і призвели до порушення встановленого законом порядку набуття у власність ділянки в порядку приватизації, що потягло незаконність прийнятого на її підставі оспорюваного рішення та похідного від даного рішення Державного акта про право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Оскільки встановлення меж ділянки 146 кв.м по вул.Слави,4, яка передавалась у власність позивачу, супроводжувалось вилученням без законних підстав 18 кв.м закріпленої на праві постійного користування земельної площі суміжного домоволодіння по вул.Слави,4, порушені права позивачів як суміжних землекористувачів, які підлягають до поновлення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Що стосується посилання представника відповідача [PERSON] на те, що позивачі могли дізнатись про наявність спірного рішення під час розгляду справи 2-63/11, суд враховує, що рішення від 25.07.2012р. у справі 2-63/11 та висновок експерта від 20.02.2012р. не містять встановлення факту набуття у власність [PERSON] ділянки 146 кв.м по вул.Слави,4, м.Черкаси. Шляхом оскарження рішення від 25.07.2012р. в апеляційному порядку та на підставі нововиявлених обставин позивачі в такий спосіб в судовому порядку вживали заходи щодо поновлення порушених прав на користування земельною ділянкою, а після того, як дізнались у лютому 2015 року під час розгляду справи № 712/14337/13-ц про набуття у власність відповідачем ділянки по вул.Слави,4, у межах трирічного строку позовної давності у березні 2015 року звернулись з до суду даним позовом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує понесені судові витрати, тому до стягнення з відповідачів [PERSON] та Черкаської міської ради підлягають понесені позивачами судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., оскільки позовні вимоги щодо визнання незаконними дій, рішень чи бездіяльності інших відповідачів не заявлялись та не вирішувались. На підставі викладеного та

Outcome: approved