Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно договору № NKTGG104040058 від 27.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29 600,00 доларів США на термін до 26.06.2017 року, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором № NKTGG104040058 від 27.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Свої зобов'язання позичальник за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 15.12.2014 р., утворилась заборгованість на загальну суму 34 652,14 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.12.2014 року, складає 546 117,72 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що позичальником грошові кошти, у розмірі зазначеному у кредитному договорі, не отримував. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з кредитного договору № NKTGG104040058 від 27.06.2007 року відповідач по даній справі - [PERSON] отримав кредит у розмірі 29 600,00 доларів США, на термін до 26.06.2017 року, та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки № NKTGG104040058/1 від 27.06.2007 року. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. Частина 1 ст. 543 ЦК України визначає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 15.12.2014 р. заборгованість має загальну суму - 34 652,14 доларів США, що еквівалентно 546 117,72 грн., із яких: - 28 983,40 доларів США - заборгованість за кредитом; - 3 531,19 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 258,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 213,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань; - 15,86 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 649,35 доларів США - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно п.12 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Таким чином, судом встановлено, що позичальник своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, в зв'язку з чим, позов підлягає повному задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов'язок сплати судового збору.

Outcome: approved