Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] Вікторія Андріївна звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах захисту дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказує, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 27.11.2003 року по 11.06.2012 року, і від подружнього життя мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьківство щодо яких відповідач ніколи не оспорював.Під час шлюбу вони з відповідачем проживали в постійних сварках. Відповідач постійно ображав її в період вагітності та старшу дитину. Постійно сварив дитину за будь-які її дії. Тобто, при спільному проживанні відповідач не проявляв до дитини батьківської любові.До державних органів чи служб вона не зверталась з тих причин, що боялась за своє життя та життя своєї дитини. 04 червня 2010 року вироком Апеляційного суду Черкаської області відповідача було засуджено до позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього майна за скоєння ряду особливо тяжких злочинів. З того часу, відповідач зовсім не спілкується і навіть не бачиться з дітьми, ніяких намірів підтримання контакту з ними не проявляє. Ні особисто, ні в телефонному режимі чи поштою він не підтримує жодного зв'язку з дітьми, не цікавиться їхнім здоров'ям, інтересами, справами, навіть не вітає з днем народження чи святами хоча адресу проживання та номер телефону він знає. Від утримання та виховання дітей відповідач самоусунувся, ніякого авторитету в них він не має і навіть не намагається його заробити. Перебуваючи в колонії відповідач не працює чим виявляє своє небажання допомагати матеріально утримувати дітей. Таким чином за вище переліченими підставами вважає, що відповідач може бути позбавлений судом батьківських прав щодо нього. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи маються відповідні повідомлення про направлення йому судової повістки. Подав до суду заяву про визнання позовних вимог про позбавлення батьківських прав, та зазначив, що добровільно відмовляється від законних батьківських прав, щодо неповнолітніх дітей. Зі згоди позивачки суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник третьої особи: служби у справах дітей Черкаської міської ради, за довіреністю Молчанович Н.О. позов пітримала в повному обсязі та просила задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], висновки представника третьої особи: служби у справах дітей Черкаської міської ради, за довіреністю Молчанович Н.О. та прокурора Потапенко А.В., Купчин О.Ю., допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 27.11.2003 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2274. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.06.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвіще на дошлюбне [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу сторони проживали в постійних сварках та скандалах, відповідач неодноразово застосовував фізичну силу до позивачки. Не проявляв належної батьківської турботи та любові до доньки, крім цього постійно сварив дитину за будь-які її дії. Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], Відповідно до вироку Апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2010 року [PERSON], визнано винним в скоєнні злочинів передбачених ст.115 ч.2, п.п.6,12, 187 ч.4, 357 ч.3 КК України, та призначено покарання позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього майна. В ході судових слухань було встановлено, що після засудження [PERSON], позивачка разом з дітьми приїзджала до місця ув»язнення [PERSON], але останній знову не проявив ніякої турботи дітей, і застосував фізичну силу до старшої доньки [PERSON] З того часу, відповідач зовсім не спілкується і навіть не бачиться з дітьми, не турбується про їх життя, здоров'я, духовний та моральний розвиток, ніяких намірів підтримання контакту з ними не проявляє. Ні особисто, ні в телефонному режимі чи поштою він не підтримує жодного зв'язку з дітьми, не цікавиться їхнім здоров'ям, інтересами, справами, навіть не вітає з днем народження чи святами. В 2012 році [PERSON] уклала новий шлюб та змінила пірзвіще на [PERSON]. Відповідно висновку від 12.02.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлено, що доцільно позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м.Черкаси батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], уродженки м.Черкаси та сина [PERSON], [INFO], уроженця м.Львів. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 19.12.2013, за результатами проведеної з малолітніми діагностичної роботи встановлено, що прихильність малолітньої [PERSON] до біологічного батька відсутня, оскільки в пам»яті малолітньої присутні моменти знущання над нею та матір»ю. Після розмів про батька у малолітньої починаються розлади психічного здоров»я. Свого вітчима вважає за батька. Друга дитина, [PERSON], народився після засудження [PERSON], а тому прихильність до батька взагалі відсутня. Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він: 1) не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічним алкоголіком або наркоманом; 5) вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини. Жорстоке поводження може виявлятись у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дітей тощо. Відповідно положень ст.164 СК України та роз'яснень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007року №3 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків и можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного медичного догляду, лікування, захисту дитини від будь яких нещасних випадків, не виявляють інтересу до фізичного та духовного стану дитини, її інтересів та переживань, не піклуються про неї та не здійснюють контроль за подіями, які чиняться з дитиною та коло неї. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. При цьому під жорстоким поводженням також може розумітись така поведінка батьків ( дії або бездіяльність), яка сприяє фізичним або духовним стражданням дитини, наслідком яких є фізичні, нервові або психічні розлади стану здоров'я дитини. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі та не має можливості виховувати своїх дітей, в даний час самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, за час проживання в родині жорстоко поводився з старшою донькою, суд вважає позов обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 117 грн. 70 коп. На підставі ст. ст.164,165 СК України.

Outcome: approved