Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просила стягнути з відповідачки на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 6000000 (шість мільйонів) грн. 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що за умовами вищевказаного договору позики відповідачка отримала від позивачки у борг грошову суму у розмірі 6'000'000 грн.., яку зобов'язалася повернути до 31.12.2011р. Але в порушення взятих на себе зобов'язань відповідачка грошей їй не повернула. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] визнала позов у повному обсязі та підтвердила обставини, які в ньому викладені. Представник відповідачки [PERSON] також визнала позов. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм обставини. 07.08.2001 року між [PERSON] (позичальником) та [PERSON] (позикодавцем) було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позикодавець передала у власність позичальника грошові кошти у сумі 6'000'000 (шість мільйонів) грн.. 00 коп., а позичальник зобов'язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 31.12.2011р. 09.02.2002р. відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва (повторного) про одруження серії [NUMBER], виданого 09.02.2005р. міським відділом РАЦС №1 Харківського обласного управління юстиції (а.с 4). Пунктом 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України встановлено, що його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин в частині правових наслідків невиконання зобов'язання застосовуються норми Цивільного Кодексу України. Так, статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальні умови виконання зобов'язання встановлені у ст.526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України). Згідно зі ст.545 ЦПК України підтвердженням виконання зобов'язання боржником є видача кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як виначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст.611 ЦК України за порушення зобов"язаня настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; - відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.1, 2 ст.612 ЦК України). Згідно з положеннями ст.614 ЦК України тягар доказування відсутності вини (умислу або необережності), яка є підставою відповідальності за порушення зобов'язання, покладається на особу, що порушила зобов'язання. Особливості відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачені ст.625 ЦК України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено принцип обов'язковості договору для сторін. Згідно з положеннями ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст.1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, на підставі з'ясованих обставин, судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою існують зобов'язувальні правовідносини з приводу договору позики, в якому позивач є позикодавцем,а відповідач - позичальником. Відповідач, яка отримала від позивачки у позику грошові кошти в сумі 6000000 грн., прострочила виконання зобов'язання. Згідно зі ст..88 ЦПК України сума судових витрат, які понесені позивачкою у цій справі, підлягають стягненню на її користь з відповідачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved