Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 03.09.2018 р. позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 10 000 гривень щомісячно, та на утримання сина [PERSON] в розмірі 7 000 гривень щомісячно. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 04 серпня 2001 р. до 21 липня 2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] , які на даний час проживають з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дітей покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дітей, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, оскільки отримані позивачем доходи не дозволяють забезпечити нормальний рівень життєдільності дітей, їх навчання. [PERSON] зазначила, що відповідач не бажає брати участі в утриманні дітей, всі її звернення щодо надання матеріальної допомоги відхиляє. Відповідач в ході розгляду справи проти стягнення аліментів не заперечував, однак, заперечив проти пред`явленого позивачем розміру. При призначенні розміру аліментів [PERSON] просив врахувати його зобов`язання, пов`язанні з оплатою кредиту, отриманого на придбання та оздоблення їхньої з позивачем квартири, а також те, що він добровільно надає допомогу і несе витрати, пов`язані з навчанням дітей. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 04 серпня 2001 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір`ю. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітніх дітей відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, та його згоду на стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 8 000 гривень щомісячно. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та її представника на значні доходи, наявні у відповідача, оскільки вказана інформація не підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 8 000 гривень щомісячно в рівних частинах на кожну дитину. Оскільки суду з боку позивача не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе на утримання неповнолітніх дітей, а також зважаючи на розмір доходу, який отримує відповідач суд вважає, що розмір аліментів, пред`явлений до стягнення з відповідача, є необгрунтований і недоведений позивачем, в зв`язку з чим в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial