Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 01.03.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50% доходів відповідача, але не менше ніж 844,50 гривень до 01.05.2018 р., 888,50 гривень з 01.05.2018 р. до 01.12.2018 р. та 930 грн. з 01.12.2018 р., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 11 червня 2005 р. по 15 травня 2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дитину - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання сина, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, оскільки останній не надає добровільно допомоги, а сама вона не може забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини та його розвиток. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина, однак заперечили проти заявленого позивачем розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів [PERSON] просив врахувати, що на даний час у нього є інша сім`я, на його утриманні знаходиться ще неповнолітня дитина, він не має майна на праві власності і зможе надавати допомогу в розмірі ј частини доходів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 11 червня 2005 р. сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 355. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15 травня 2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач, який проживає окремо, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка офіційно працює, середньомісячний заробіток якої становить 6 000 гривень щомісяця, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , його місячний дохід становить 550 гривень та його згоду сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно, в розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходу). Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача інших доходів або реєстрації на праві власності рухомого або нерухомого майна. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 гривень щомісячно, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 50% доходів відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial