Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Представник позивачки, звернувшись в суд із даним позовом посилається на те, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народився син, [PERSON], [INFO] року. Рішенням суду від 25.12.2014 року шлюб розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з матір"ю. Зазначає, що батько долею сина, його фізичним та духовним розвитком не цікавиться, участі в його вихованні не приймає. Вказує, що висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Матеївецької сільської ради об"єднаної територіальної громади від 02 жовтня 2017 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник третьої особи в судовому засіданні покладалась на вирішення спору на рішення суду. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.2014 року [PERSON] є батьком - [PERSON], [INFO]. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Матеївецької сільської ради об"єднаної територіальної громади у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO]. Однак, у висновку не зазначено жодних вагомих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 03.03.2007 року ( із змінами та доповненнями), в якому, з метою забезпечення однакового та правильного застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, судам надано роз'яснення, про те, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду справи, докази того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків щодо неповнолітнього сина не знайшли свого підтвердження, а тому суд приходить до висновку про передчасне звернення до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] Тому, з огляду на вище викладене, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного, ст.ст.155, 164, 166 СК України,

Outcome: dismissed