Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Під час шлюбу в 1991 році за рахунок спільних коштів позивачкою та [PERSON] придбано квартиру в молодіжному житлово-будівельному кооперативі - 107, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення міськвиконкому м. Черкаси від 26.02.1991 року № 44 [PERSON] став членом молодіжного житлово-будівельного кооперативу - 107, створення якого затверджене рішенням міськвиконкому від 24.09.1986 року № 481. Сторни повністю сплатили пайовий внесок за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Коли сторни вирішили розірвати шлюб, то домовились, що квартира залишиться дітям. Оскільки діти вже були повнолітніми вони з відповідачем [PERSON] розірвали шлюб 04.11.2009 року за спільною згодою у відділ ДРАЦС. В листопаді 2016 року [PERSON] виписався з спірної квартири. На даний час в квартирі за адресою: [ADDRESS] прописані позивачка та її доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Оскільки питання поділу майна між сторонами вирішене не було, в травні 2017 року позивачка звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл. В процесі розгляду справи, між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено мирову угоду, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] компенсацію за належну йому частку в спільному майні подружжя, а за нею було визнано право особистої приватної власності на квартиру. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2017 року дана мирова угода була визнана, провадження в справі закрите. При зверненні до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивачка отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, мотивовану тим, що [PERSON] не оформивши право власності на дану квартиру, уклав мирову угоду про передачу даної квартири до іншого власника [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Позивачка в судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] скерувала до суду заяву, просила справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, просив справу розглядати без його участі, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти визнання права власності за позивачкою на квартиру №24, що знаходиться в будинку по вул. Невського 15, що в м. Черкаси. Представник відповідача [PERSON] також подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв"язку з неявкою сторні фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 19.06.1986 уклали шлюб, який було розірвано 06.11.2009, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017645475 від 09.02.2017 та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції №076018 від 14.05.2015. [PERSON] відповідно до рішення міськвиконкому м. Черкаси №44 від 26.02.1991 є членом МЖБК-107 (ОСББ «Невського 15»), створення якого затверджено рішенням міськвиконкому №481 від 24.09.1986. Пайовий внесок останім сплачено повністю, що підтверджується довідкою ОСББ «Невського 15» №24/15 від 09.02.2017. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з нею зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., даний факт підтверджується довідкою про склад сімї №24/15 від 13.02.2017 виданою ОСББ «Невського 15». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2017 визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про визнання спільним майном подружжя та його розподіл, укладеною між сторонами відповідно до якої визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Ухвала вступила в законну силу 06.06.2017. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням державного реєстратора №36054640 від 10.07.2017 [PERSON] відмовлено в реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у звязку з тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме за результатами пошуків у Державному реєстрі речових прав та реєстрі БТІ встановлено, що право власності на дану квартиру не було зареєстровано за [PERSON], як за власником квартири. Не зареєструвавши право власності на дану квартиру, [PERSON] уклав мирову угоду про передачу даної квартири до іншого власника [PERSON]. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що [PERSON] виконані всі умови договору пайової участі та сплачені всі пайові внески, тому право власності на квартиру №24, що знаходиться в будинку № 15 по вул. Невського, що в м. Черкаси набуто у встановленому законом порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів цивільної справи вбачається, що спірна квартира являється спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], ухвалою суду визнано право особистої приватної власності за позивачкою, тому наявні всі правові підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: approved