Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що відповідач [PERSON] 11 липня 2016р. о 10:00 год., керуючи транспортним засобом марки «\~Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] (власником якого є [PERSON]І.) на перехресті вулиць Калинівської та Синельникової в м.Чернівці, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці даного маневру, внаслідок чого допустив наїзд на належний їй на праві власності транспортний засіб марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], яким в той час керував її батько [PERSON] Оскільки згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5692208 від 12.09.2015р. транспортний засіб, яким керував [PERSON] був застрахований страховою компанією ПАТ «Київський страховий дім», вона відразу після дорожньо-транспортної пригоди звернулася до останньої із заявою-повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту експерта-товарознавця №42-1017 від 11.07.2016р. вартість спричиненої шкоди транспортному засобу марки «Toyota Corolla», становить 20459 грн. 15 коп. При цьому спеціалістом було вказано у звіті, що на момент дослідження курс долара США по відношенню до гривні становить 24,84 грн. 19 вересня 2016 року вона звернулася до ПАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши при цьому всі необхідні документи, які підтверджували дану вимогу. Однак ПАТ «Київський страховий дім» відмовилось виплачувати страхове відшкодування, оскільки у [PERSON] не було достатнього стажу керування транспортним засобом, що є обовязковою вимогою для виплати коштів. На її думку, вказана відмова ПАТ «Київський страховий дім» є незаконною, що і було в подальшому підтверджено відповіддю Моторного (транспортного) страхового бюро. Відповідно до якої, у даному випадку (недостатнього стажу керування транспортним засобом) їй повинно бути зменшено суму страхового відшкодування, згідно коригуючого коефіцієнту К4 у розмірі 1,50, а не відмовлено взагалі. Оскільки, ні страхова компанія, ні відповідачі [PERSON], [PERSON] завдані збитки не відшкодували, вона змушена була за власні кошти провести частково ремонт транспортного засобу. Згідно рахунку на придбання запчастин та акту виконаних робіт на встановлення цих частин, витрати по закупівлі автозапчастин та їхній заміні становить 16\~316 грн. 88 коп. Так, як офіційний\~курс гривні по відношенню до долара США, порівняно з курсом, який був на час проведення експертом-товарознавцем звіту, значно підвищився та становить 26 грн. за один долар США, просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], ПАТ «Київський страховий дім» на її користь матеріальні збитки в сумі 21\~414 грн. 64 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обставини. Під час розгляду справи представник [PERSON] [PERSON] просила у задоволені позову відмовити, про що надала суду письмові заперечення на позов (а.с.135-137 том 1). На її думку, завдані [PERSON] збитки внаслідок дорожнього-транспортної пригоди повинна відшкодовувати страхова компанія ПАТ «Київський страховий дім», де був оформлений нею страховий поліс на транспортний засіб марки «\~Renault Kangoo». Під час оформлення полісу, нею не було надано жодного письмового підтвердження про відсутність водіїв зі стажем до трьох років, а тільки звернуто увагу представника компанії на допуск до керування транспортним засобом всіх осіб. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги [PERSON] до своїх довірителів не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити, про що надав письмові заперечення (а.с.117-120 том 1). Вважає, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами по вказаній справі, оскільки саме у ПАТ «Київський страховий дім» виник обовязок з відшкодування шкоди [PERSON], однак страхова компанія ігнорує вимогу позивача. Представник ПАТ «Київський страховий дім» - [PERSON] в режимі відеоконференції також позовні вимоги не визнав. Надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позовні вимоги до ПАТ «Київський страховий дім» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки експлуатацію транспортного засобу здійснювала особа відповідальність якої за умови правочину (полісу №АЕ/5692208) не є застрахованою, а тому вказана подія не є страховим випадком в розумінні Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже у Страховика не виник обовязок відшкодувати шкоду, завдану [PERSON] На його думку, позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки право вимоги може бути заявлено лише до заподіювача шкоди [PERSON] Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 11 липня 2016 року о 10:00 год., керуючи транспортним засобом марки «\~Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] на перехресті вулиць Калинівської та Сінельнікова в м.Чернівці, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці даного маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У звязку із цим, постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 липня 2016 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7 том 1). Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено судом, транспортний засіб марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] (том 1 а.с.13 зворот. сторона). Власником транспортного засобу марки «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER],за участю якого трапилась дорожньо-транспортна пригода є [PERSON]. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla» №42-1017 від 11.07.2016 року, виконаного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], на дату оцінки, становить 20459 грн. 15 коп., в тому числі 2408,86 грн. ПДВ (а.с.9-17 том 1). Відповідно до вимог пункту 8 частини 2\~статті 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частинами першою та другою\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, й втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, а також інших осіб, які будуть керувати транспортним засобом «Renault Kangoo» на момент виникнення ДТП була застрахована в [PERSON] «Київський страховий дім» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5692208, укладеного між Страховиком та [PERSON] (а.с.8 том 1). 12 липня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] «Київський страховий дім» із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою (а.с.14 том 2). В подальшому [PERSON], як учасник дорожньо-транспортної пригоди звернувся 15 вересня 2016р. до [PERSON] «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши при цьому всі необхідні документи, які підтверджують вимогу (а.с.18 том 1). Однак листом [PERSON] «Київський страховий дім» від 28 вересня 2016р. відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до п. 8 полісу № AЕ/5692208 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засопів «Особливі умови використання ТЗ», передбачено особливу умову використання транспортного засобу, відповідно до якої до керування не допускаються особи з водійським стажем менше трьох років. За таких обставин, на думку страхової компанії, транспортний засіб позивача у відповідності до вимог чинного законодавства не є забезпеченим, а дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11 липня 2016 року не є страховим випадком. З наявних в матеріалах справи документів, а саме посвідчення водія серії ВХТ №497443 виданого на імя [PERSON] вбачається, що його водійський стаж обчислюється з 18 травня 2016 року, а отже становить менше трьох років (а.с.12,13 том 2). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування» - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.7 ч.1 ст.1 вказаного Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Умовами положень ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відмовляючи у здійсненні виплати страхового відшкодування, відповідач керувався положенням ст. 32 Закону, яка визначає випадки, за яких страховик не відшкодовує шкоду. Пунком 32.1 ст. 32 Закону визначено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Як вбачається з розділу 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу №АЕ/5692208 від 11.09.2015р. до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше трьох років та /або водійський стаж страхувальника є менше трьох років (а.с.8 том 1). Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Таким чином, сторонами визначено особливі умови, відповідно до яких у [PERSON] «Київський страховий дім» виникає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема сторони погодили, що особами, відповідальність яких застрахована заданим договором, є особи, водійський стаж яких має бути більше трьох років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не є застрахованою, а тому в силу положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за вищевказаним полісом страховий випадок не настав, а отже у відповідача [PERSON] «Київський страховий дім» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «Київський страховий дім» є безпідставними та задоволенню не підлягають. Також, на думку суду, безпідставними є вимоги позивача і до [PERSON], виходячи з наступних підстав: За вимогами частини першої\~статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно із частиною другою цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. За приписами\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повиннім мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім того, згідно\~\~з роз'ясненнями п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6\~при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Отже, вирішуючи питання при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, слід звернути увагу на положення\~ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як було вище встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «\~Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER], а дорожньо-транспортна пригода трапилася саме з вини відповідача [PERSON] За таких обставин, враховуючи те, що вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила пошкодження автомобіля «Toyota Corolla» є доведеною, суд вважає, що з останнього на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню завдана матеріальна шкода. Разом з тим, на думку суду, зазначена позивачем сума коштів на проведення ремонтних робіт транспортного засобу «Toyota Corolla» та відновлення його стану є надто завищеною, виходячи з наступних підстав: Так, із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема довідки ТОВ «Олімп-Моторс» та акта виконаних робіт №0028 від 04 серпня 2016р. вбачається, що позивачем за власні кошти було проведено ремонт транспортного засобу «Toyota Corolla». Загальна вартість придбання товару (запасних частин до автомобіля), а також виконаних ремонтних робіт їх встановлення становить 16 316 грн. 88 коп. (а.с.22 том 1). А отже, саме вказана сума коштів понесених позивачем на проведення ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 600 грн.

Outcome: partial