Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - відповідач), третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2016 року в м. Києві по бул. Лесі Українки, 7а сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки\~«Skoda»\~д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON] та автомобіля марки\~«Mercedes»\~д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. Внаслідок даного ДТП транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/6354247. ПрАТ «Київський страховий дім» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 9083,00 грн. Позивач не згоден був із сумою страхового відшкодування, тому 16.05.2016 року замовив незалежну оцінку пошкодженого автомобіля, за що було сплачено 800,00 грн. Відповідно звіту №5373/05/16 від 20.05.2016 року складено ТОВ «Сател Груп», на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки\~«Mercedes»\~д.н.з.\~[NUMBER] складає 34185,03 грн. Позивач надає розрахунок сплати йому різниці страхового відшкодування в розмірі 25102,03 грн., що відповідає різниці між матеріальним збитком та уже сплаченим страховим відшкодуванням (34185,03 грн.-9083,00 грн.). Тому позивач просив суд стягнути з відповідача несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 25102,03 грн.; витрати на проведення оцінки збитку в розмірі 800,00 грн. та судові витрати. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2016 року вказані матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Малинников О.Ф. Ухвалою суду від 12.01.2017 року суддею Малинников О.Ф. відкрито провадження у даній справі. У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи на підставі доповідної помічника судді Малинникова О.Ф. від 21.06.2018 року, відповідно до якої суддя Малинников О.Ф. з 02.04.2018 року перебуває на довготривалому лікарняному, строк якого може перевищувати два місяці, що свідчить про неможливість продовження розгляду даної справи раніше визначеним суддею в строки, встановлені законом. Ухвалою судді Піхур О.В. від 27.06.2018 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача, третя особа не з'явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, письмовий відзив відповідач не надав. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2016 року в м. Києві по бул. Лесі Українки, 7а сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки\~«Skoda»\~д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON] та автомобіля марки\~«Mercedes»\~д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 6). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/6354247. Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Mercedes»\~д.н.з.\~[NUMBER] є [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). 15.05.2016 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав усі необхідні документи (а.с. 7). 30.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8). Як зазначає позивач, ПрАТ «Київський страховий дім» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 9083,00 грн., проте позивач не погодився із сумою страхового відшкодування, тому 16.05.2016 року замовив незалежну оцінку пошкодженого автомобіля, за що було ним сплачено 800,00 грн. Відповідно звіту №5373/05/16 від 20.05.2016 року складено ТОВ «Сател Груп», на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки\~«Mercedes»\~д.н.з.\~[NUMBER] складає 34185,03 грн. (а.с. 15-36). Позивач надає розрахунок сплати йому різниці страхового відшкодування в розмірі 25102,03 грн., що відповідає різниці між матеріальним збитком та уже сплаченим страховим відшкодуванням (34185,03 грн.-9083,00 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, але, як вбачається із матеріалів справи, кошти страховиком виплачено не у повному обсязі. Позивач вважає дії відповідача незаконними, з порушенням норм чинного законодавства, крім того відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, що має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 800,00 грн. на рахунок ТОВ «Сател Груп» за експертні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода 12.05.2016 року відбулася з вини [PERSON], якого визнано винним постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ "Київський страховий дім", сума страхового відшкодування сплачена позивачу відповідачем не у повному обсязі, беручи до уваги Звіт №5373/05/16 від 20.05.2016 року складеного ТОВ «Сател Груп», крім того, позивачем було сплачено кошти на експертні послуги у розмірі 800,00 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved