Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 31.08.2013 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, відповідач надає допомогу на утримання дитини, але не в достатньому розмірі. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця з 11.09.2017 року і до досягнення ним повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/4 частини до досягнення сином трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що сторони дійсно уклали між собою шлюб 31.08.2013 року, однак з лютого 2017 року розірвали всі відносини і почали проживати окремо один від одного. При цьому він завжди надавав грошові суми позивачу на утримання дитини, а також купував іграшки, одяг та продукти харчування. За таких обставин, розуміючи право позивача отримувати аліменти, визначені у судовому порядку, просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця і на утримання дружини до 1/6 частини щомісяця. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, 31.08.2013 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1175 (а.с.5). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з матір'ю. З лютого 2017 року сторони проживають окремо, відповідач надає допомогу на утримання дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, але позивач бажає отримувати аліменти на утримання дитини, визначені у судовому порядку. Вказані обставини підтвердили і не спростовували у судовому засіданні сторони по справі. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідач [PERSON] пояснив, що він працює заступником начальника відділу супроводження судових спорів по стягненню коштів до бюджету юридичного управління ГУ ДФС у Київській області, надавши суду довідку про своє працевлаштування, за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у частці від щомісячного доходу відповідача, а не твердій грошовій сумі. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, наявність його працевлаштування та його постійний щомісячний дохід, склад сім'ї, його стан здоров'я, має на утримання непрацездатну матір, яка є інвалідом 1 групи, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання сина - [PERSON], [INFO] з 11.09.2017 року - дня подачі позову до суду і до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в решті вимог позову необхідно відмовити. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як передбачає ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті продовжує: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч.1, ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним прийняти до уваги право дружини на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною 3 років, наявність у відповідача постійного місця роботи і стабільний щомісячний заробіток, тому присудження розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дружини, необхідно у частці від його доходу, посилаючись на положення ст.183 СК України. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів щомісяця на її утримання з 11.09.2017 року - дня подачі позову до [INFO] року - дати досягнення дитиною трьохрічного віку, в решті вимог відмовити. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1280 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, відносно кожної задоволеної позовної вимоги.

Outcome: partial