Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності та усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору дарування від 31 серпня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Слатинському МП технічної інвентаризації, вона є власником домоволодіння в цілому, розташованого за адресою:[ADDRESS]. 17.11.2005 року з її дозволу у вказаному домоволодінні був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який не є членом її сім'ї, він став проживати та продовжує проживати до теперішнього часу, що підтверджується актом вуличного комітету від 29.09.2016 року. Проживаючи в будинку, відповідач використовує електроенергію та газ для обігріву житла, але платежі за використану електроенергію та газ не сплачує, що підтверджується копіями платіжних документів, де зазначається, що платником за спожитий газ та електроенергію є вона- позивач по справі. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, до будинку приводить осіб сумнівної репутації, постійно вчиняє сварки, б'є її. За час мешкання у будинку і на подвір'ї [PERSON] створює антисанітарні умови, б'є посуд, виносить металеві вироби та здає їх в пункт прийому металу, краде домашні речі та вимінює їх на алкоголь, зазначені факти підтверджується актом, складеним членами вуличного комітету. Вона особисто неодноразово зверталася до Дергачівського відділу Національної поліції із заявами щодо протиправних дій з боку [PERSON] В ході перевірок було проведено профілактичні бесіди про недопущення протиправної поведінки та винесено офіційні застереження. Просить усунути їй перешкоди у у здійсненні права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] із вказаного вище житлового будинку без надання останньому іншого житлового приміщення. В судове засідання позивач, представник позивача [PERSON] не з'явились, згідно заяв підтримують позовні вимоги, просять слухати справу у їх відсутність, що суд вважає за можливим. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку наступне. Як встановлено судом, відповідно до договору дарування від 31.08.1995р., посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, позивач є власником домоволодіння в цілому, розташованого за адресою:[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному вище житловому будинку. Згідно акта депутата Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 29.09.2016р. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], зловживає спиртними напоями, не турбується про домоволодіння, вчиняє сварки з власницею будинку [PERSON] [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, до будинку приводить осіб сумнівної репутації, постійно вчиняє сварки, б'є її. За час мешкання у будинку і на подвір'ї [PERSON] створює антисанітарні умови, б'є посуд, виносить металеві вироби та здає їх в пункт прийому металу, краде домашні речі та вимінює їх на алкоголь, зазначені факти підтверджується актом, складеним членами вуличного комітету. Встановлено, що позивач неодноразово зверталася до Дергачівського відділу Національної поліції України із заявами щодо протиправних дій з боку [PERSON] В ході перевірок було проведено профілактичні бесіди про недопущення протиправної поведінки та винесено офіційні застереження. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав люпини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved