Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 02.11.05 р.. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 02.11.11 р. було стягнуто з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Зазначає, що відповідач не працює, але виїжджає на заробітки за кордон, має постійний доход, задовільний стан здоров»я, інших утриманців не має, має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. Вона працює, але її доход є незначним. З часу присудження аліментів діти підросли і витрати на їх утримання збільшились. Просить позов задовольнити та змінити розмір аліментів, збільшивши його до 600 грн. щомісячно на кожну дитину від дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що вона не володіє інформацією про місце роботи відповідача та розмір його доходів; доказів того, що з часу стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей, матеріальне становище сторін змінилось в гіршу сторону, в неї немає. Зокрема, як на час присудження аліментів у 2011 р. , так і на даний час вона - працююча, а відповідач - ні. Шлюб між сторонами розірвано. Однак, зазначає, що отримуваних аліментів їй не вистачає на утримання дітей сторін. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується копією її паспорта серії АС № 994584, виданого 22.12.05 р. Ковельським МВ У МВС України у Волинській обл., позивач з 02.11.05 р. по 15.01.12 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, що розірваний в судовому порядку. Як вбачається з копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER], виданого 10.10.06 р. відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області; серії [NUMBER], виданого 10.10.08 р. відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, на даний час сторони мають двох спільних неповнолітні дітей, відповідно, синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії довідки № 1 329 від 23.12.13 р., виданої В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської області, з 09.11.11 р. на виконанні у вказаній установі перебуває виконавчий лист № 2/0306/791/2011 від 02.11.11 р., виданий Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 26.10.11 р., про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох вищевказаних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.05.11 р. та до досягнення старшою за віком дитиною повноліття. Цією ж довідкою побічно стверджується і та обставина, що спільні неповнолітні діти сторін в даний час проживають у складі сім»ї позивача. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров»я. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначені спільні неповнолітні діти, аліменти на утримання яких з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку за рішенням суду, однак, дата рішення суду про стягнення з відповідача аліментів не є 02.11.11 р., як про це зазначає позивач у своїй позовній заяві, а датоване рішення 17.06.11 р., що стверджується і матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2/0306/791/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] є [INFO], уродженцем с. Нужеля Ковельського району Волинської області. Згадане рішення суду набрало законної сили 29.06.11 р. і виконується за вищезазначеним виконавчим листом. В даний час, відповідач, як і на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, також є особою, яка має нерегулярний, мінливий доход, та іншого позивач суду не довела. Позивач зазначає, що вона працює, має доход, однак, недостатній для утримання вказаних дітей сторін. Однак, як слідує з довідки № 584 від 04.12.13 р., виданої «Моторвагонним депо Здолбунів» ВП ДТГО «Львівська залізниця», позивач має середньомісячний доход в сумі біля 2 965 грн., що не є мінімальним в Україні. Разом з тим, будь - яких доказів покращення матеріального стану відповідача чи погіршення свого матеріального стану, стану свого здоров»я, тощо позивач суду не надала. Суд враховує, що, дійсно, з часу призначення аліментів, діти сторін зросли та на час звернення з розглядуваним позовом до суду, одному з дітей виповнилось 7 р., а тому суд вважає, що і витрати на утримання вказаної дитини дещо збільшились, відповідно, як для категорії дітей віком від 6 р. до 16 р.. А тому позов слід задовольнити частково, врахувавши, що 30 % прожиткового мінімуму для дітей віком до 16 р. у 2014 р. складає суму 385 грн. 80 коп. на дитину. Тобто, слід збільшити розмір аліментів до розміру, що відповідав би положенням СК України та з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на 2014 р., встановленому законодавчо. В решті позову слід відмовити. Крім того, вимога позивача про стягнення аліментів з дня пред»явлення позову до суду, не ґрунтується на чинному законодавстві, так як положення ст. 191 СК України, стосуються питання присудження аліментів на дитину, а не зміни їх розміру. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Судовий збір слід стягнути з відповідача на доход держави у повному обсязі.

Outcome: partial