Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить витребувати та передати із чужого незаконного володіння [PERSON] належний йому автомобіль марки ВАЗ, модель 2105, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ УДАІ м. Знам'янки, Кіровоградської області 16 липня 2002 року; стягнути на його користь понесені судові витрати. Вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ, модель 2105, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER]. 09 лютого 2016 року ним надано посвідчену приватним нотаріусом Знам'янського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М. довіреність, якою уповноважив [PERSON] та [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позику) за ціну та на умовах на їх розсуд належний йому транспортний засіб. Діючи на підставі вказаної довіреності від його імені [PERSON] та [PERSON] усно домовились із [PERSON] щодо продажі вказаного вище автомобіля за 22 000,00 грн. Відповідач сплатив завдаток в сумі 10 000 грн. і зобов'язався сплатити решту суми до 02.07.2016 року. В свою чергу , відповідачу було передано автомобіль марки ВАЗ, модель 2105, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Домовились, що договір купівлі-продажу вказаного автомобіля буде посвідчено належним чином після повного розрахунку. До теперішнього часу відповідач не розрахувався, повертати автомобіль відмовляється, на дзвінки не відповідає. Після звернення до поліції із заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобіль оголошено в розшук. В судове засідання представник позивача, після оголошеної перерви, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся по відомому місцю його реєстрації через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, що не суперечить ч.3 ст.76 ЦПК України. В судове засідання від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], залучених до участі в справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2017 року, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 80, 81). Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише-власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду ( ч.3 ст. 397 ЦК України). Судом з"ясовано, що [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ, модель 2105, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8). 09 лютого 2016 року приватним нотаріусом Знам'янського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М. посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позику) за ціну та на умовах на їх розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданогого МРЕВ УДАІ м. Знам'янки Кіровоградської області 16 липня 2002 року, автомобілем марки ВАЗ, модель 2105, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5). Згідно розписок [PERSON] взяв в борг автомобіль ВАЗ 2105, р.н. з.[NUMBER] червоного кольору у [PERSON] , залишився винен 12 000 грн. (а.с. 10, 35). Постановою старшого слідчого Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 29 листопада 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016120020001846 від 13.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрито, у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. В ході першочергових слідчо-розшукових заходів встановлено місцезнаходження вищевказаного автомобіля, який знаходився у користуванні в гр. [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], який купив даний автомобіль у [PERSON], [INFO] та надав першу оплату у розмірі десяти тисяч гривень, написавши боргову записку про те, що зобов'язується віддати грошову суму у розмірі дванадцяти тисяч гривень. (а.с. 33). Враховуючи те, що із відповідачем досягнута усна домовленість з приводу укладання договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, однак відповідач не виконав умови укладеної усної домовленості щодо придбання автомобіля, не сплатив обумовлену сторонами суму, у зв'язку з чим у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля між сторонами не було укладено. Тому, суд вважає, що відповідач без будь-яких правових підстав утримує належний позивачу автомобіль, чим порушує його право приватної власності, а відтак вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. - судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved