Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб - виконавчого комітету Октябрської районної в М.Полтаві Ради, управління державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Полтавській області, територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської Ради про знесення самочинно збудованого об"єкта нерухомості, скасування державної реєстрації, відновити попередній стан земельної ділянки та будівлі сараю, посилаючись на те, що вона , [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1004 року. Згідно технічного паспорту, виготовленого КП "Інвентаризатор", належна на праві приватної власності квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень: кімната (2) площею 18,6 кв.м, кухня (1) площею 5,7 кв.м, вбиральня поєднана площею 2,7 кв.м, коридор (4) площею 2,9 кв.м, а також комора площею 2,0 кв.м, сарай площею 12 кв.м. -» Згідно даних органу технічної інвентаризації , на подвір'ї житлового будинку [ADDRESS] розміщався сарай площею 12,0 кв.м.. Вказаний сарай був капітальною спорудою, побудований з цегли, мав дах вкритий шифером. Восени 2008 року, коли вона, позивачка, була відсутня в м. Полтаві, сусіди [PERSON], [PERSON] самовільно зруйнували її сарай і на цій ділянці самовільно побудували свій гараж, яким користуються до цього часу. Вона, позивачка, неодноразово зверталась в правоохоронні органи з приводу притягнення до відповідальності гр. [PERSON], яка самовільно зруйнувала мій сарай, між тим в порушенні кримінальної справи їй було відмовлено. В жовтні 2011 року на своє звернення до виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради позивачка отримала повідомлення № Ш-02-32/2050 від 18.10.2011 року, з якого дізналась, що виконкомом прийнято рішення № 424 від 22.09.2009 року про присвоєння самовільно збудованому гаражу [PERSON] адреси на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави про набуття права власності на зазначений гараж. Позивачка звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 15.07.2009 року в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ПП ПБТІ "Інвентаризатор", виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на гараж. Вказану заяву було задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2009 року, на підставі якого виконком Октябрської районної у м. Полтаві ради присвоїв адресу гаражу по [ADDRESS], що належить [PERSON], -скасовано. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.08.2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на гараж відмовлено за безпідставністю. Вказане судове рішення учасниками процесу в апеляційному порядку не оскаржувалось та вступило в законну силу. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2009 року було встановлено, що [PERSON] побудувала гараж на земельній ділянці, яка не була їй відведена для цієї мети у встановленому законом порядку. Вказаним будівництвом відповідачі порушили її права, оскільки на земельній ділянці, де відповідачі побудували гараж, до цього знаходився належний позивачці сарай площею 12 кв.м. Враховуючи той факт, що [PERSON], [PERSON] самовільно побудували гараж [ADDRESS] в тому числі на земельній ділянці, на якій до цього був розташований її, позивачки, сарай площею 12 кв.м, позивачка просила звільнити цю земельну ділянку шляхом знесення належного відповідачам гаража. Крім того, позивачка вказує, що протиправними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду. Так, протягом тривалого часу у зв'язку з неправомірними діями відповідачів вона позбавлена права користуватися своїм майном, відповідачі ухиляються від спілкування з нею з приводу порушення її прав, вказані обставини порушили ритм її звичайного життя, вимагають від неї додаткових зусиль для його відновлення. Крім того, зважаючи на те, що вона є людиною похилого віку, дані страждання призвели до погіршення її стану здоров'я. Позивачка оцінює розмір заподіяної їй моральної шкоди в сумі 5000 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене , позивачка просила - скасувати державну реєстрацію гаража, що розташований по [ADDRESS] зареєстрований за відповідачами - [PERSON], [PERSON]. Зобов'язати за власний рахунок відповідачів - [PERSON], [PERSON] знести самовільно побудований гараж [ADDRESS] та відновити попередній стан відповідної земельної ділянки -відновити будівлю належного мені, [PERSON] сараю площею 12 кв.м. Стягнути з відповідачів на її, позивачки, користь моральну шкоду у сумі п'ять тисяч грн., стягнути з відповідачів на її, позивачки, користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в самому позові. Представник виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві Ради до суду не з »я в и вся, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи в суді, надав свою заяву, в який просив розглядати справу у відсутність представника виконавчого органу, та вважає, що позов підлягає задоволенню., тому суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника виконавчого комітету Октябрської районної в м .Полтаві Ради. Представник територіальної громади в м.Полтаві , управління державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, реєстраційної служби ГУЮ у Полтавській області до суду не з»явилися, будучи повідомленими про дату та час слухання справи в суді. Суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши сторони, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи та архівну цивільну справу за №2/1622/3499/2012 за позовом [PERSON] до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про визнання права власності на гараж, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року (а.с.8). Квартира складається з однієї кімнати площею 18,6 кв.м. кухні площею 5,7 кв.м. вбиральні поєднаної 2,7 кв.м. коридору 2,9 кв.м. Згідно даних технічного паспорту (а.с11-13) до складу квартири відноситься комора площею 2 кв.м. та сарай 12,0 кв.м. Згідно довідки - додатку до Положення про порядок передачі квартири(будинку) у власність громадян (а.с.35) за наймачем квратири [PERSON] закріплена комора площею 2,0 кв.м. розташована в підвалі будинку та сарай площею 12 кв.м. Позивачка не надала суду доказів, що сарай, який розташований за адресою [ADDRESS] є її власністю. Надані суду пояснення свідків та інші докази, не є належними доказами по справі, оскільки жоден з них не визначає місця розташування сарая, яким користувалася позивачка. Судом встановлено, що відповідачі побудували на територій двору будинку [ADDRESS] гараж , якому рішенням Октябрського райвиконкому №424 від 22.09.2009 року присвоєно адресу [ADDRESS] що належить гр..[PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави . Судом встановлено, що рішення Октябрського районного суду від 15.07.2009 року, яким визнано за відповідачами право власності на гараж скасовано, але рішення Октябрського райвиконкому №424 від 22.09.2009 року, яким присвоєно номер побудованому відповідачами гаражу є чинним.(а.с.52). З наданих суду доказів не зрозуміло в якому місці на прибудинковій території до будинку [ADDRESS], знаходився сарай площею 12,0 кв.м. Побудований гараж відповідачами знаходиться за адресою [ADDRESS] Суду також не надано позивачкою доказів того, що вона є користувачем земельної ділянки на якій було побудовано сарай площею 12,0 кв.м. та сплачує за оренду земельної ділянки. У відповідності до ч.ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, ще суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможлиивим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. На зазначену норму Закону посилається позивачка, але вона не є користувачем земельної ділянки,на якій побудовано сарай або гараж, тому в неї не виникло право вимоги до відповідачів на знесення самовільно побудованого гаража. Таке право вимоги до відповідачів могло виникнути лише в органу місцевого самоврядування або органу державної влади. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № б від ЗО березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання зз особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Таким чином позивачка не є ні користувачем, ні власником земельної ділянки, та не довела суду що є власником сараю площею 12,0 кв.м. а лише його користувачем, а також на надала суду доказів розміщення спірного сараю на місцевості в дворовому просторі будинку [ADDRESS]. Окрім того судом встановлено, що про порушення свого права позивачка дізналася восени 2008 року, а в суд звернулася лише в листопаді 2011 року, що свідчить про пропуск терміну звернення до суду. Зібрані в сукупності докази дають підстави суду для відмови в задоволенні вимог позивачки.

Outcome: dismissed