Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Ляр Д.Ю. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 23.05.2011 року відповідачка [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана заява № б/н від 23.05.2011 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується її підписом у заяві. Відповідачка була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою. Підписавши анкету-заяву, відповідачка, як клієнт Банку, отримала доступ до всіх без виключення послуг Банку. Таким чином, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачкою укладено кредитний договір, згідно якого відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах кредитного ліміту. Відповідачка, в свою чергу, зобов`язувалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] має кредитну заборгованість, яка станом на 02.11.2020 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 43711,78 грн та складається з наступного: 35210,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8501,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов"язань та заборгованості не погашає, чим порушує права та інтереси позивача. Наслідками порушення відповідачкою зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року в загальному розмірі 43711,78 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В судове засідання позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Ляр Д.Ю. направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідачка про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подала. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що наказом Мінфіну від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип Банку на приватне та його найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Банк є правонаступником всіх прав та обов"язків Публічного акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (копія Статуту - а.с.82-83). 23.05.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит на визначених умовах шляхом відкриття карткового рахунку з оформленням на ім`я відповідачки картки «Універсальна», що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.49), витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяла в момент підписання анкети-заяви (а.с.51-75), виписки по рахунку (а.с.22-46), довідки про надані кредитні картки (а.с.48). Позивач стверджує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для кредитного договору істотними умовами є предмет, ціна (сума), строк повернення кредиту, проценти за користування ним, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Із загального аналізу вище вказаних норм вбачається, що належною формою укладення кредитного договору є письмова форма. Не залежно від того, чи це кредитний договір індивідуального характеру, чи договір приєднання, а також незалежно від того, чи його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кредитний договір (усі його складові) має бути підписаний сторонами. Окрім того, відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивач до позовної заяви, окрім підписаної сторонами анкети-заяви в копії, додає копію довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.50), яка підписана сторонами, зокрема відповідачкою [PERSON] . Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Пам`ятку клієнта, на які є посилання в анкеті-заяві позивачем не надані. Під час дії кредитного договору Банком в односторонньому порядку змінювався кредитний ліміт. Зокрема, з початкового кредитного ліміту 500 грн, він був збільшений до 37000,00 грн (довідка - а.с.47). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Як вбачається з виписки банку по рахунку (а.с.22-46), відповідачка [PERSON] своїми фактичними діями, які виразились в отриманні та фактичному використанні кредитних коштів у розмірі встановленого банком кредитного ліміту, підтвердила свою згоду на встановлення та зміну кредитного ліміту на кредитній карті. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідачка [PERSON] свої заперечення на позовну заяву до суду не подала, зокрема не заперечила факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, а тому суд приходить до висновку про виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до змісту пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Пункт 1.1.7.42 Умов визначено, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках Договору або Договору, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за Договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.12.3 Умов погашення кредиту - поповнення картрахунку Клієнта, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх Банком на картрахунок клієнта, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредитну картку № [NUMBER] , використовуючи яку відповідачка користувалася кредитними коштами (довідка - а.с.48). Відповідачка [PERSON] свої зобов"язання за кредитом не виконала належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 02.11.2020 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, за розрахунками позивача, становить 43711,78 грн та складається з наступного: 35210.32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8501,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки у фактично підписаній сторонами анкеті-заяві строк повернення кредитних коштів не визначений, відповідачка [PERSON] не повернула позивачу фактично отримані кошти, що свідчить про порушення прав позивача, Банк вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача основної суми боргу за кредитом, а саме простроченого тіла кредиту в розмірі 35210,32 грн. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з положеннями ст. 1056-1 ЦК України збільшення Банком процентної ставки може мати місце лише при дотриманні визначеної законом процедури, зокрема отримання згоди кредитора у письмовій формі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж дії кредитного договору процентна ставка за кредитом збільшувалась Банком в односторонньому порядку. Так, з початкової процентної ставки, погодженої сторонами - 30,00 %, з 01.09.2014 року - ставка збільшилась до 34,80 %, з 07.11.2014 року - ставка зменшилась до 32,40 грн, 01.04.2015 року - ставка збільшилась до 42,00 %, в подальшому відсоткова ставка теж змінювалась (а.с.7-21). Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (копія довідки - а.с.50), яка підписана відповідачкою [PERSON] , містить погодження сторонами лише початкової відсоткової ставки за кредитом. Наданий позивачем витяг з Умов та Правил не підписаний відповідачкою і щодо розміру процентів за кредитом містить відсилку до Тарифів Банку. Підписані відповідачкою Тарифи Банком не надані. Тобто матеріали справи не містять доказів погодження сторонами у встановленому законом порядку, а саме у письмовій формі, збільшення розміру процентної ставки за кредитом, як того вимагає закон. Розрахунок заборгованості не є невід`ємною частиною кредитного договору, а тому не може вважатися належним доказом погодженої сторонами відсоткової ставки. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких умов суд вважає вимогу про стягнення нарахованої позивачем заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8501,46 грн необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання згідно умов кредитного договору № б/н, укладеного 23.05.2011 року, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 35210,32 грн, та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року в розмірі 35210,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту. В задоволенні решти заявлених вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1693,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial