Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача витрат на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з позивачем иають у спільній власності будинок за адресою вул. Полбіна, 20, с.Гожули, де проживають разом із дітьми. В грудні 2014 року сторони розлучились, однак після розлучення комунальні послуги сплачуються лише позивачем. Відповідач в утриманні будинку участі не приймає, хоча споживає комунальні послуги, а отже просив стягнути з неї 1/2 частину витрат на оплату житлово комунальних послуг а саме 10 689,53грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. З наданими позивачем розрахунками погодилась. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України" від 18.03.2004, № 1618-IV, (надалі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч 4 ст.170 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в період з 1999 року по 2014 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають двох неповнолітніх дітей: син Дмитро, [INFO] та дочка Діана, [INFO]. 21.12.2004 року сторонами придбано у власність земельну ділянку площею 0,15 га, передану для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель та житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходяться в с. Гожули Полтавського району, вул.Полбіна, 20, який в цілому складається з житлового будинку А-1, житловою площею 43,6 кв.м., сараю Б, погребу б, вбиральні В, огорожі №1, воріт, хвіртки №2, вигребу №3, колодязя №4 (а.с.5-11). Згідно технічного паспорту житловий будинок №20 по вулиці Полбіна в с.Гожули, загальна площа якого становить 79,3 кв.м., з яких житлова площа 43,6 кв.м., та складається з коридору, кухні, трьох кімнат, передпокою та ванної (а.с.9). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.08.1999 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконакому Полтавської міської ради за актовим записом №1014 розірвано (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу, тобто з 12 грудня 2014 року сторони продовжують проживають в житловому будинку за адресою вул.Полбіна, 20, с.Гожули, Полтавського району. Витрати по утриманню домоволодіння та сплати комунальних послуг здійснює позивач, тоді як відповідач не приймає участі в утриманні будинку. Судом встановлено, підтверджується копіями квитанцій по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, які наявні в матеріалах справи, та не заперечується відповідачем, що [PERSON] сплачено кошти за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 21\~379,07 грн. в т.ч.:за користування природним газом в сумі 18\~342,02 грн. за період з грудня 2014 року по 01 серпня 2016 року; за спожиту електроенергію в розмірі 1\~705,77 грн. в період з грудня 2014 року по 01 серпня 2016 року; за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 927,28 грн. за період з грудня 2014 року по 01 вересня 2016 року;за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 404,00 грн. за період з грудня 2014 року по 01 вересня 2016 року (а.с.12-35). Зважаючи на те, що будинок придбано сторонами за період перебування у шлюбі,останній відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України є їхньою спільною сумісною власністю. Ч.1 ст.369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.332 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів,порядків і правил. Пунктом 1 частини 1\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3\~статті 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач зареєстрована та проживає в спільному будинку, у неї, як у співвласника та споживача комунальних послуг та виникає обовязок сплачувати останні. Згідно квитанцій по сплаті комунальних послуг встановлено, що у грудні місяці 2014 року позивачем сплачено за комунальні послуги в загальному розмірі 1\~224,19 грн. в т.ч.: за користування природним газом в сумі 1\~108,56грн.; за спожиту електроенергію в розмірі 42,75 грн.; за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 40,88 грн.; за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 32,00 грн. З урахуванням того, що 12.12.2014 року судом постановлено рішення про розірвання шлюбу і до цього часу сторони вели спільне господарство та мали спільні кошти, у відповідача право на стягнення витрат по сплаті комунальних послуг за майно, що перебуває у спільній власності, виникає з моменту розірвання шлюбу. Таким чином, за грудень місяць 2014 року стягненню підлягає сума з розрахунку понесених витрат по оплаті комунальних послуг починаючи з 13 по 31 грудня в розмірі 750,31 грн., замість сплачених 1\~224,19 грн. Тобто загальна сума витрат понесених позивачем по сплаті комунальних послуг становить 20\~905,16 грн. (21\~379,04-1\~224,19+750,31=20\~905,16). Згідно чт.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи, що позивачем з часу розлучення в повному обсязі самостійно сплачувались житлово-комунальні послуги з утримання будинку, що перебуває у спільній власності, суд вважає, що з нього на користь позивача підлягають стягненню витрати в розмірі 10\~452,58 грн., тобто 1/2 від загальної суми витрат понесених на оплату житлово-комунальних послуг 20\~905,16 грн. На підставі ст.368, 544 ЦК України, ст.ст.1,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: partial