Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідачки. Позов обґрунтовує тим, що 09.01.2012 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики коштів, відповідно до якого вона передала останній у борг 30 000 доларів США та 6 000 Євро. Оскільки договором позики від 09.01.2012 року строк повернення коштів не встановлено, сторони мають керуватись положеннями ст. 530 ЦК України, а тому нею на адресу відповідачки була направлена вимога про повернення коштів у листопаді 2014 року, але коштів добровільно відповідач не повернула. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та норми діючого законодавства просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 814 705,52 грн. та судові витрати по справі в сумі 3 656,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та просив позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, так як він пред»явлений передчасно. Вказує, що її довіритель визнає половину пред»явленої суми боргу, так як кошти частково повертались, але відсутні будь-які письмові підтвердження вказаних фактів. Крім того, письмову вимогу вона не отримувала, а тому позов не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної розписки від 09.01.2012 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 30 000 доларів США та 6 000 Євро, що підтверджується оригіналом розписки, наданої представником позивача в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розписка укладена в простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки договором позики від 09.01.2012 року строк повернення коштів не встановлено, сторони мають керуватись положеннями ст. 530 ЦК України, частини 1,2 якої визначають, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов»язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуча має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 27.11.2014 року позивачкою на адресу відповідачки направлена вимога про повернення коштів, яка отримана нею особисто 02.12.2014 року, що підтверджується листом Українського державного підприємства поштового зв»язку Укрпошта» за № 25/26-04 від 29.01.2015 року, копією опису вкладення та квитанцією про оплату поштового повідомлення. Станом на день розгляду справи борг позивачці не повернуто. Сумарна заборгованість відповідачки станом на 19.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ складає 814 705,52 грн. (30 000 доларів США х 22,118662 = 663 559,86 грн. та 6 000 Євро х 25,190944 = 151 145,66 грн.), а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають судові витрати в сумі 3 656,00 грн. На підставі викладеного і ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved