Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, узагальнені доводи інших учасників справи. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до закінчення ним навчального закладу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбних відносинах з 06.08.1998 року по 09.11.2018 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова 09.11.2018 року (справа №640/16461/18-ц). Від шлюбу мають двох дітей - повнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Зазначила, що починаючи з 01.06.2016 року їх син навчається за рахунок коштів фізичних осіб на денному відділенні факультету Архітектури, дизайну та образотворчого мистецтва Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, строк навчання з 01.06.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою з місця навчання №498/12 від 14.06.2019 року. Зазначила, що відповідач по справі є працездатною та працевлаштованою особою. Таким чином вважає, що відповідач має змогу утримувати їх спільну дитину у період її навчання. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 07 серпня 2019 року ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просила суд врахувати долучити до матеріалів справи докази та задовольнити її позов у повному обсязі. Зазначала, що їй відомо, що відповідач працює та має змогу допомагати їй у зв`язку із навчанням сина. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи шляхом надсилання судової повстки, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв до суду не надав, письмовий відзив на позовну заяву до матеріалів справи не долучав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Цих випадків, суд не встановив, а відповідач суду не довів. Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки. При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що будь-яких клопотань від відповідача не надходило, а також з огляду на строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, які не можуть перевищувати 60 днів з дня відкриття провадження по справі, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив надані докази, які були своєчасно долучені сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, що дійсно навчається на денному відділені в Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова і на теперішній час поєднувати роботу і навчання змоги не має. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 06.08.1998 року по 09.11.2018 року , від яких [INFO] у них народився син - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23.03.1999 року). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що також, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.03.1999 року. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.25). З довідки №498/12 від 14.06.2019 року Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова вбачається, що [PERSON] є студентом 3 курсу факультету Архітектури, дизайну та образотворчого мистецтва, денної форми навчання, навчається за рахунок коштів фізичних осіб (наказ №838-03 від 03.07.2018 року). Очікуваний термін закінчення навчання 30.06.2020 року (а.с.11). Відповідно до копії договору №ХА-16-11-25 від 06.08.2015 року судом встановлено, що [PERSON] є студентом денного факультету за спеціальністю Архітектура та містобудування, загальна вартість навчання складає 48000 грн. (а.с.41). Судом також встановлено, що за заявою [PERSON] йому дозволено сплачувати за навчання 4 курсу 7-8 семестру 2019/2020 навчального року щомісяця у зв`язку з тяжким матеріальним становищем по 2090 грн. (а.с.42). Норми права, що підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Суд вважає, що [PERSON] , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників тощо). При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Потреба в матеріальній допомозі пов`язаною з навчанням. Докази на підтвердження зазначеної обставини надані суду стороною позивача (а.с.41-42). Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, є фізично здоровою особою, відомості про наявність інших дітей або непрацездатних дружини, батьків в матеріалах справи не містять. Відповідач мешкає окремо, допомогу на утримання сина не надає. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. З врахуванням наведеного, приймаючи наявність у [PERSON] можливості утримувати сина, наявність якої відповідачем спростована не була, а також

Outcome: partial