Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом і просять визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис №14472 та довідкою про причини смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується ордером [NUMBER] від 06.08.1973 року, довідкою ОСББ «ЛОКОМАТИВ КИЇВ» вих. №117 від 29.08.2016 року. В судове засідання позивачі не з'явились, подали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що вирішення справи залишає на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд вивчивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про смерть від 02.09.2013, [INFO] помер [PERSON] у віці 66 років, про що 02.09.2013 складено відповідний актовий запис №14472 в реєстрі та Відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER]. У наслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому кооперативну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується ордером № [NUMBER] від 06.08.1973, довідкою ОСББ «ЛОКОМАТИВ КИЇВ» вих. №117 від 29.08.2016. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкодавців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. ст. 1258-1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями за законом, як дружина та син померлого [PERSON], що підтверджується наступними доказами. 20.01.1973 між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 20.01.1973. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31.07.1973. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Зі спадкової справи вбачається, що позивачі у встановлений законом строк та порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяв про прийняття спадщини. Між тим, постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. від 02 червня 2016 року вих. №2493/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] року [PERSON]. Дана постанова мотивована тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на належну йому кооперативну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже, для визнання права власності на спірне майно (кооперативну квартиру) за позивачами, повинно бути встановлено наявність одночасно наступних юридичних фактів - членства в кооперативі померлого громадянина [PERSON] та повної сплати померлим пайового внеску. З довідки ОСББ "Локомотив Київ" від 29.08.2016 за № 117 вбачається, що [PERSON] був членом ОСББ "Локомотив Київ", повністю сплатив паєнакопичення за квартиру в липні 1988 року та був власником кооперативної квартири [ADDRESS]. Таким чином судом встановлено, шо на момент смерті [PERSON] був членом кооперативу (ОСББ "Локомотив Київ) та повністю сплатив пайовий внесок за спірну квартиру. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON], до спадкової маси входила квартира [ADDRESS] і позивачі набули право на спадкування за законом на зазначену квартиру. Окрім того, як вже зазначено судом, позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті спадкодавця. У відповідності до статті 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За змістом ст. 392 ЦК, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх батька та чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і підлягають задоволенню, оскільки позивачами було прийнято спадщину у встановлені законом строк та порядку, а наданими суду доказами підтверджено їх право на спадкування за законом зазначеного майна та відповідні майнові права спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved