Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

позивач ПАТ КБ «Приватбанк» ( правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору №LVNYAW12753458 від 12.10.2007 ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 50600 грн на термін до 11.10.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 12.06.2015 заборгованість за кредитним договором становить 230511, 56 грн, яка складається з наступного: 32027,40 грн заборгованість за кредитом; 17557,48 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8096,00 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 161615,84 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) - 10964,84 грн. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, просить стягнути з нього заборгованість в розмірі 230511,56 грн та понесені судові витрати. 20.01.2016 відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву зазначаючи, що з позовною заявою не погоджується, оскільки вона подана з порушенням норм матеріального та процесуального права та порушує його законні права та інтереси. ПАТ КБ «Приватбанк» стверджує, що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», однак доказів правонаступництва не долучає. Копія довіреності представника позивача не належно завірена. Позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували факт отримання коштів в сумі 50 600 грн. Дата платежу згідно рахунку - фактури №ЛВ-0000435 від 09.10.2007 не є підтвердженням видачі готівки, оскільки дата платежу значиться 09.10.2007 на суму 63600 грн, а кредит виданий 12.10.2007 на суму 50600 грн. За кредитним договором нараховано пеню в сумі 161 615,84 грн та штрафи, однак подвійне стягнення неустойки суперечить закону. Позивачем пропущено строк позовної давності при поданні позовної заяви до суду. Одночасно відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. З розрахунку наданого позивачем дата першої прострочки платежу значиться 18.12.2007. Саме з цього моменту виникло право вимоги про стягнення заборгованості та обчислення строку позовної давності. Дата останнього платежу становить 19.06.2009, тому перебіг загального трирічного строку позовної давності почався із зазначеної дати. Позивач звернувся з позовом в серпні 2015 року, тобто прострочивши своє право на звернення більш як на три роки. Крім того, позивачем було встановлено щомісячні платежі в сумі 1335,17 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Ухвалою від 08.09.2015 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Справа перебувала у провадженні судді Воробля М.М. , у зв`язку із звільненням судді у відставку, 11.10.2016 проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями та справу передано судді Теслі Б .І. Ухвалою від 11.10.2016 матеріали справи прийнято суддею Теслею Б.І. до свого провадження та призначено судовий розгляд. У зв`язку із звільненням судді у відставку, 15.05.2017 проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями та справу передано судді Карпин І.М. Ухвалою від 15.05.2017 матеріали справи прийнято суддею Карпин І.М. до свого провадження та призначено судовий розгляд. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представника відповідача, а також у зв`язку із витребуванням документів. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] подав клопотання про проведення судового розгляду у відсутності відповідача, просив в позові відмовити. 06.05.2019 представник відповідача [PERSON] подав письмові пояснення, в яких зазначив, що ще у 2010 році позивач забрав по акту у відповідача заставний автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо про наявність рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2013 про звернення стягнення на предмет заставного транспортного засобу [PERSON] ГАЗ 31105, шляхом продажу третій особі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. 12.10.2007 АТ КБ «Приватбанк» ( який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір №LVNYAW00013458, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 12.10.2007 по 11.10.2012 включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 69816 грн на наступні цілі: 50600 грн на купівлю автомобіля ( споживчі цілі), а також у розмірі 34 грн для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №LVNYAW00013458 від 12.10.2008, договором особистого страхування №LVNYAW00013458 від 12.10.2007 на строк до 11.10.2008 у сумі 506 грн, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1518 грн та у розмірі 17158 грн на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,40 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 12 по 16 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором ( за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку. Щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1335,17 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає ГАЗ 31105, [NUMBER] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором. 09.10.2007 ІП «АІС-Захід» видав [PERSON] рахунок-фактуру №ЛВ-0000435 на автомобіль ГАЗ -31105-801 на суму 63600 грн. Згідно з п.2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої в п.7.1 даного Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно (передача предмету застави у володіння/заклад Застоводержателя, вилучення, реалізація предмету застави), при настанні умов, передбачених п.2.3.3. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2013, яке набрало законної сили, (http://reyestr.court.gov.ua/Review/55713654) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVNYAW12753458 від 12.10.2007 року в сумі 161369 грн. 75 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: ГАЗ, модель: 31105, рік випуску: 2007, тип ТЗ : Легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ Приват Банк з правом його продажу ПАТ КБ Приват Банк з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ Приват Банк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до [PERSON] у січні 2013 року. Згідно з п.4.1 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.7.4 договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 12.10.2007, укладеного між сторонами, станом на 12.06.2015 сума заборгованості [PERSON] становить 230 511, 56 грн, а саме: 32027, 40 грн заборгованість за кредитом, 17557,48 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 8096 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 161615,84 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору 250 грн - штраф (фіксована частина), 10964,84 грн - штраф (процентна складова). З повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» №155485-ВБ від 11.06.2019 вбачається, що реалізація відбулась 07.11.2013, дата реалізації та сума розміром 33000 грн, входять до періоду заборгованості внесеного до розрахунку заборгованості, проведеного станом на 12.06.2015. Суд відхиляє доводи відповідача про сплив позовної давності на тій підставі, що з позовом про звернення стягнення на предмет застави банк звернувся в січні 2013 року, що перервало позовну давність, а з даним позовом банк звернувся 28.07.2015 без пропуску позовної давності, що дорівнює 5 рокам. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно до частини першої статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц). Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2013 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №LVNYAW00013458 від 12.10.2007 в розмірі 161369,75 грн звернуто стягнення на предмет застави. 28.07.2015 АТ КБ «Приватбанк» заявив позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 12.06.2015 складала 230 511,56 грн. Відповідно до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п. 4.5 Кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з позичальника заборгованості у межах позовної давності, оскільки позовна давність переривалася у січні 2013 року. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс 15, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 161 615,84 грн. слід залишити без задоволення. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість по кредиту. Надані позивачем розрахунки нарахування заборгованості відповідають умовам кредитного договору, не спростовані іншими належними та допустимими доказами. Таким чином з відповідача [PERSON] до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 60814,92 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 32027, 40 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 17557,48 грн , заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 8096 грн, а також штрафів відповідно до договору 250 грн - штраф (фіксована частина), 2884,04 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 608 грн. 14 коп.

Outcome: partial