Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ « КБ « Хрещатик» звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що 01.07.2009 року укладено кредитний договір № 4-09/КЛ з [PERSON], згідно якого останній отримав кредит у сумі 50000 грн., терміном повернення до 25 червня 2010 року. Також зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2011 року позовні вимоги ПАТ « КБ «Хрещатик» про стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 52826,47 грн. задоволено. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16 травня 2013 року задоволено позовні вимоги Банку щодо заборгованості по процентам у сумі 25940,97 грн. Оскільки вказані судові рішення не виконані в повному обсязі просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 207114 грн. в тому числі нараховані відсотки в сумі 4054,31 грн., пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 1619,86 грн., пеня за прострочення сплати відсотків в сумі 15037.37 грн. та судові витрати. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року позов Пат КБ « Хрещатик» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ « Хрещатик» заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з січня 2015 року по січень 2016 року, що складає 803 грн. 64 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Хрещатик» судові витрати пропорційно до заявлених вимог 53 грн. 82 коп. Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати відсотків з [PERSON] на користь ПАТ « КБ « Хрещатик» В апеляційній скарзі порушено питання про зміну рішення та задоволення позову у повному обсязі. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість\~ рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.\~\~\~\~\~\~ За змістом п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Відповідно до \~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст.598 ЦК України\~зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ ст. 526 ЦК України \~зобов'язання має виконуватися\~\~ належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові ВСУ від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16 року. Місцевим судом вірно встановлені фактичні обставини укладення між ПАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] кредитного договору № 4-09/КЛ від 01.07.2009 року згідно якого останній отримав кредит у сумі 50000 грн. з поверненням до 25 червня 2010 року. Згідно п.4.1 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти у розмірі 24% річних, проте відповідач свої зобовязання не виконав. Також встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої обовязки по кредитному договору в звязку з чим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2011 року позовні вимоги банку про стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 52826,37 грн. задоволено. Також, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» 25940,97 грн. заборгованості по відсотках. Задовольняючи позов ПАТ КБ «Хрещатик» лише в частині стягнення заборгованості по відсоткам місцевий суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності. Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду оскільки він дійшов його в наслідок неповного з`ясування обставин справи. Так, під час судового розгляду місцевий суд ухилився від встановлення суми та видів заборгованості, а саме, щодо тіла кредиту, відсотків, пені. Також судом не зясовано яким чином вони виникли та скільки саме на час розгляду даної справи складає заборгованість по тілу кредиту, відсоткам, пеня за прострочення сплати кредиту,пені за прострочення сплати відсотків. Внаслідок цього невірно було застосовано строки позовної давності. Апеляційним судом встановлено, що борг за виконавчим листом № 2-154 від 20.06.2011 року виконаний не в повному обсязі та станом на 29.04.2014 рік залишок складає 8168,92 грн.( а.с.87). Сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст.\~ст. 57-60 ЦПК України\~(ч. 3\~ст. 10 ЦПК України). Із справи вбачається, що банком надавалися витяги з особового рахунку боржника в яких зазначено, що станом на 28.03.2016 рік борг не погашено та складає 15129,01 грн.( 9-26). Також представниками банку надавалися розрахунки про нарахування процентів, пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати відсотків ( а.с.27-28). Проте, місцевим судом зазначені докази досліджені не були. Місцевим судом взято до уваги лише постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.04.2013 року яка надана позивачем. Оскільки вищевказана постанова від 08.04.2013 року скасована у звязку з тим, що борг стягнуто не в повному обсязі апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та стягнення заборгованості по процентах, пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати відсотків в межах строку позовної давності( а.с.87). Відповідно д о ч. 1\~ст. 631 ЦК України\~ строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до умови договору. Відповідно до\~статті 252 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України\~ позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 261 ч.1 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представником ПАТ КБ «Хрещатик» апеляційному суду надав розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом в межах строку давності за період з 28 березня 2013 року по 26 січня 2016 року яка становить 4054,31 грн. Також банком надано розрахунки пені на прострочену суму кредиту та пені на прострочену суму відсотків. Вказані розрахунки відповідачем не оспорювалися. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача заборгованість по процентах, пені на прострочену суму кредиту та пені на прострочену суму відсотків в межах строку позовної давності. Оскільки рішення місцевого суду підлягає скасуванню, то не може залишатися в силі додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2016 року.

Outcome: partial