Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просить визнати відповідача - її онука, таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності їй та [PERSON] Позов мотивує тим, що вона є співвласником Ѕ частини вищезазначеної квартири де проживає разом із своєю донькою - [PERSON] , яка також є співвласником іншої Ѕ частини вказаної квартири. Разом з ними була зареєстрована її донька та онук - відповідач по справі. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.032016 року донька [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Онук - відповідач по справі, проживає разом з матір`ю, за зазначеною адресою не проживав, але залишається зареєстрованим, реєстрація онука перешкоджає їй в реалізації прав власника, тому вимушена звернутись в суд за захистом своїх прав, оскільки іншим способом зняти з реєстрації онука неможливо, а тому посилаючись на вимоги діючого законодавства просять задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, відзиву на позов не надали. Треті особи - представник Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою 26.03.2007 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що також підтверджується довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про належність нерухомого майна. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.032016 року донька позивача [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стосовно [PERSON] суд відмовив в задоволенні позову у зв`язку з тим, що перешкод з його боку позивачу в користуванні квартирою не встановлено. Згідно з приписами ч.4 ст. 29 ЦК України, ч.1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає. Системний аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що право малолітньої дитини користуватись житлом є похідним правом від аналогічного права одного з батьків та існує за наявності його у одного з них. Як вбачається з довідки КП «ЖЕО № 1 МРМК» від 30.10.2018 року за № 6923, виданої на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три особи: чоловік позивача [PERSON] та онук [PERSON] . Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вказане кореспондується і ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідно до якої член сім`ї житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача за вищезазначеною адресою підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.04.2019 року, підписаним сусідами позивача [PERSON] та [PERSON] і засвідченим завідувачем КП «ЖЕО № 1 МРМК», поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні, які пояснили, що донька позивача марина та онук позивача [PERSON] не проживають за місцем реєстрації, постійно живіть за кордоном. Прописка відповідача за вказаною адресою створює перешкоди позивачу, як власнику у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд відносить витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 319, 405 ЦК України,

Outcome: approved