overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть (дублікат) №65 від 04.02.2019 року, видане на тимчасово окупованій території України, [PERSON], помер 03.02.2019 року від раку верхньої долі правої легені Т2N2М1. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявниці 15.02.2019р. в Бахмутському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.14-96-1056, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано копію свідоцтво про смерть серії днр №134938 від 03.02.2019р., яке видане на тимчасово окупованій території України. Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно помер у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт його смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть (дублікат) № 691 від 02.11.2021 року та довідки про причину смерті [PERSON] померла [INFO] , причина смерті: інтоксикація, множинна мієлома. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за №20.13-115/1-4876/4 від 15.11.2021 року, вбачається, що аналіз документів, пред`явлених ним, свідчить, що документ видано на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Частиною 1 ст.317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у м. Макіївка Донецької області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У відповідності до лікарського свідоцтво про смерть (дублікат) №204 від 10.05.2019 року та свідоцтва про смерть (дублікат) серії днр №163778 від 26.09.2019 року, [PERSON] , померла [INFO] від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 09.10.2019р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №16.13-115/1-3454/4, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.09.2019р., яке видане на тимчасово окупованій території. Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2019 року та довідкою про причини смерті №346 від 02.07.2019р., виданих на тимчасово окупованій території України, [PERSON] померла [INFO] від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензії, ішемічної хвороби серця. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 22.10.2019р. в Селидівському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №16.39-127/108, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2019р., яке видане на тимчасово окупованій території України. Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2019 року та довідки про причини смерті №2977 від 02.08.2019р., виданих на тимчасово окупованій території України, [PERSON] померла [INFO] від набряку легенів, атеросклеротичної хвороби серця. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 22.10.2019р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №16.13-115/1-3651, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2019р., яке видане на тимчасово окупованій території України. Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У відповідності до ч.1 ст. 268 ЦПК України, у зв"язку з тим, що складення повного тексту судового рішення вимагає значного часу, через обсяг досліджених матеріалів, суд проголошує вступну та резолютивну частину рішення. Складення повного тексту судового рішення відкладається на 5 днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК дана справа має певні складності, тому складання повного рішення слід відкласти на строк не більше як п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну та резолютивну частини слід проголосити в судовому засіданні 24 липня 2017 року, в якому закінчився розгляд справи. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України, враховуючи особливості даної справи суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п"яти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України, враховуючи особливості даної справи, суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п"яти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України,суд вважає за можливе оголосити в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частину судового рішення відклавши його складання в повному обсязі до 12 травня 2015 року. На підставі ст.ст. 525, 526, 629, 651, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 93 ч.1, ст.96 ч.1 п.в), 125 ч.2 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 15, 18, 24, 25, 32 Закону України ''Про оренду землі" та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним рішенням з 14 год. 00 хв. 02 листопада 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

у відповідності до ч. 6 ст.258 ЦПК України суд вважає за можливе відкласти складення повного тексту рішення на п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

у відповідності до ч. 6 ст.258 ЦПК України суд вважає за можливе відкласти складення повного тексту рішення на п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як п"ять десять днів з дня закінчення розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У відповідності з ч. 6 ст. 259 ЦПК України суд вважає, що в даному судовому засіданні необхідно оголосити вступну та резолютивну частини рішення, відклавши виготовлення рішення суду у повному обсязі на п"ять днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У Віньковецький районний суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням Зазначає, що він є власником будинку [ADDRESS] . Його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване у Віньковецькому МКП "Інвертарбюро» . Протягом останнього року позивач не має змоги користуватись своєю власністю, так як відповідач зареєстрований в його будинку, що впливає на вартість комунальних послуг. Вважає, що відповідач втратив право на користування жилим будинком, оскільки без поважних причин понад один рік в ньому не проживає. Те, що той з липня 2019 року не живе в будинку підтверджено довідкою сільської ради. В судовt засіданні позивач не з`явився, будучи належно повідомленим, просить справу розглядати без його участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, будучи належно, відповідно до ст. 128 ч.8 п.1 ЦПК України повідомленим. Справа відповідно до ст..ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглянута у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] . Іншим співвласником являється [PERSON] . В будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач, що підтверджує довідка № 2998 Віньковецької селищної ради. Проте [PERSON] не проживає в ньому з липня 2019 року, що підтверджується актом депутата цієї селищної ради затвердженим селищним головою 29.09.2020 року. Посилання позивача на приписи статей 391, 405 ЦК України доречне, оскільки відповідач чинить йому перешкоди, пов`язані із необхідністю витрачати лишні кошти на оплату комунальних послуг. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦПК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з актом депутата з вересня 2019 року відповідач не живе в будинку [ADDRESS] тобто більше року без поважних причин, що вважається підставою для втрати ним права на спірне житлове приміщення. Позивач реалізовує право власності на домоволодіння. Вимога його про усунення перешкод, пов`язаних із реєстрацією сторонніх осіб в будинку підлягають задоволенню з підстав статті 391 ЦК України, яка вимагає усунути перешкоди у здійснені права користування будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в житлі позивача, знявши його з реєстраційного обліку. Відповідач на час розгляду справи не проживає в будинку і не виявляє інтересу до житла відповідно з 2019 року, тому він втратив право на користування ним. У зв`язку з зазначеним та відповідно до ст. 7 ч.2 п.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» [PERSON] підлягає зняттю з реєстрації, оскільки цим Законом оговорено, що зняття з реєстрації здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування особи житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 09 жовтня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], син мешкає з відповідачкою. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року оскільки у них з відповідачкою різні погляди на сім'ю і подружні відносини, втрачено почуття довіри та порозуміння.Неодноразово виникали сварки. Примирення не можливе, подальше збереження сім"ї недоцільне. Просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності : позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовільнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність,проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 жовтня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.4).Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO].(а.с.5).Син знаходиться на утриманні відповідачки. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з серпня 2013 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), у зв"язку з його навчанням. Позивачка посилається на те, що син навчається в Бучацькому коледжі Подільського державного аграрно-технічного університету, знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved