Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі права власності належить земельна ділянка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0714 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2124010100:01:034:0044. Зазначив, що у вересні 2018 року йому стало відомо, що на вказаній земельній ділянці самовільно збудовано будівлю невідомого призначення, яка обгороджена парканом, що унеможливлює доступ та користування нею. Згодом, стало відомо, що дане будівництво самовільно здійснив відповідач [PERSON] , мешканець [ADDRESS] . Просить суд зобов"язати останнього усунути перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою та звільнити таку шляхом знесення збудованої будівлі невідомого призначення та пракану, за власний рахунок, стягнувши на свою користь понесені ним судові витрати. Ухвалою Свалявського районного суду від 24.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 15). Ухвалою Свалявського районного суду від 19.08.2019 року задоволено клопотання відповідача, провадження по справі № 306/1050/19 зупинено до вирішення цивільної справи № 306/2248/18 за позовом [PERSON] до Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у З/о про визнання прилюдниїх торгів недійсними, до набрання законної сили судовим рішенням (а.с. 105). Ухвалою Свалявського районного суду від 09.12.2019 р. провадження у даній справі відновлено (а.с. 58). У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з"явився. На адресу суду надійшов поштовий конверт у якому проставлена відмітка, що адресат [PERSON] відсутній (а.с. 80). За правилами ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є зокрема: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно вищезгаданої норми Закону, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду даної справи. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності суд встановив наступне. Як убачається із чинної постанови Закарпатського апеляційного суду від 03.10.2019 року, право власності на згадану земельну ділянку позивач набув придбавши таку на прилюдних торгах, з реалізації арештованого майна (а.с. 54-56). У судовому засіданні встановлено, що згідно нотаріально посвідченого свідоцтва від 08.05.2015 р., гр. [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності майно, що складається з: земельної ділянки загальною площею 0,0714 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка придбана за 3 700 грн.. Раніше дана земельна ділянка належала боржнику [PERSON] (а.с. 7). Дана обставина також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2015 р. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, де зазначено, що земельна ділянка в [ADDRESS] , кадастровий номер 2124010100:01:034:0044 належить позивачу (а.с. 8, 11). Як убачається із повідомлення сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА № 30/01-11 від 13.03.2019 р., документація на забудову земельної ділянки, кадастровий номер - 2124010100:01:034:0044, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресоою: [ADDRESS] , не видавалась (а.с. 9). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За приписами ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи вищенаведені встановлені фактичні обставини справи та аналіз норм права, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами належним чином доведено, що внаслідок незаконних дій відповідача, які полягали у зведенні паркану та будівлі невідомого призначення на самовільно захопленій та належній позивачу земельній ділянці, обмежується право останнього на право вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved