Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що позивач перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. У період сумісного проживання [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . В 2013 році рішенням Армянського міського суду Автономної Республіки Крим відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду переглядалося в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2013 року залишено без змін. Однак, позивач не отримала виконавчий лист на вказане рішення та не пред`явила його до виконання. На сьогоднішній день позивач позбавлена можливості отримати виконавчий лист, оскільки Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України і всі документи видані вказаними органи є недійсними, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року відрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій судом не здійснювалося. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Шарко Віктор Васильович в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи в судове засіданні не з"явилися, були повідомлені належним чином (судовими повістами), про що в матеріалах справи є наявними рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомили. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Армянського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 березня 2013 року відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду переглядалося в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2013 року залишено без змін. Отже, питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх доньки судом вже вирішувалося, про що свідчить зазначене вище рішення суду, яке є чинним та не скасованим. Відсутність у позивача можливості в отриманні виконавчого листа в зв`язку з анексією Автономної Республіки Крим, не є підставою для стягнення аліментів повторно. Відповідно до ст. Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Таким чином, позивач не позбавлена можливості у порядку визначеному ст. 12 Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», звернутися до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа на підставі наявного рішення суду про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, що є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed