Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Степанівської селищної ради про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з прибудовами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що у [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала [PERSON] . Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Проте при зверненні позивачки до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, постановою державного нотаріуса було відмовлено, оскільки не було надано необхідних для вчинення нотаріальної дії документів. У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду за захистом свого права власності на житловий будинок. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Степанівської селищної ради Сумського району до суду не з`явився, від селищного голови надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. Від Завідувача Сумської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до довідки №5762/02-14 від 27.11.2014 року, виданої нотаріусом Сумської райдержнотконтори Хоменко О.В., [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 20). Згідно матеріалів спадкової справи № 686/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 49-76) за життя [PERSON] прийняла Ѕ частку спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформила своїх спадкових прав та померла. Згідно довідки Підліснівської сільської ради № 36 від 25.11.2014 року спадкоємицею на Ѕ частку спадщини після [PERSON] також була її донька [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Після [PERSON] спадщину прийняла її сестра [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав та померла. Позивачка [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Проте згідно постанови державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.06.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , після [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не було надано документу, який би підтверджував належність померлій [PERSON] зазначеного житлового будинку на праві власності (а.с. 21-22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Спадкове домоволодіння, відповідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] має наступні показники: загальна площа 72,7 кв.м., житлова площа 22,7 кв.м., підсобна - 50,0 кв.м. та складається з: коридору - 6,2 кв.м., кладової 5,1 кв.м., житлової 12,5 кв.м., кухні 12 кв.м., житлової 8,7кв.м., житлової 16,8 кв.м., веранди 11,4 кв.м. (а.с. 10-14). Вартість спадкового майна згідно Звіту про експертну оцінку ТОВ «Віонікс» станом на 27.07.2020 року становить 43 633 грн (а.с. 26-27). Факт належності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] підтверджується довідкою Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області №263 від 22.07.2020 року, згідно якої [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали за адресою: [ADDRESS] . Згідно запису погосподарської книги будинок за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Земельна ділянка за вказаною адресою була передана у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської ради від 30.07.1993 року № 46 (а.с. 16-19). Крім того, згідно Витягу з книги погосподарського обліку Підліснівської сільської ради № 4 за 1991-1995 роки житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно положень ч. 1 ст. 31 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація права на житлові будівлі, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністра Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 року за № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом та Законом України від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Відповідно до Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженої Наказом Міністерства Юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08. 1992 року №449 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п.1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 року № 112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погоспордарська книга». Відповідно до п.7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 року № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались раніше і визнаються на даний час в якості актів органів (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується згідно записів погосподарської книги за померлою [PERSON] , спадкоємицями майна якої є померлі [PERSON] та [PERSON] , тобто входить до спадкової маси, а позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , а тому наявні всі підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved