Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина земельної ділянки. 21.02.2019 сторони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/3 частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.8117 га, що розташована на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка належала їхньому батькові [PERSON] Оформивши право власності в позивачів виникли труднощі в реалізації їх прав, вони не можуть в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном. Вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою є можливим лише в результаті підписання тристороннього нотаріального посвідченого договору про поділ майна, але відповідач по справі підписувати договір не бажає. Позивачі вказують, що з відповідачем не можуть дійти згоди щодо поділу земельної ділянки, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з позовом про виділення частки в натурі. На виконання вимог п.2 ч.3\~ст.265 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони з`явились, але надали до суду заяви про розгляд у їх відсутність, позивачі позовні вимоги підтримали, відповідач позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.(а.с.25) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2019 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали у спадок по 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8117 га, що розташована на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] .(а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на земельну ділянку площею 6,8117 га, що розташована на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, вид спільної власності спільна часткова.(а.с.13-14). Судом досліджено лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відділу у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.05.2019, згідно якого позивачам відмовлено у поділі земельної ділянки, оскільки на кожну земельну ділянку має бути розроблена технічна документація, а для розробки цієї документації має бути підстава: договір про поділ спільного майна складений у нотаріуса,- якщо співвласники добровільно хочуть виділити свої частки в натурі або рішення суду про поділ спільної земельної ділянки, що має законну силу.(а.с.15) Стаття 356 ЦК України\~передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно\~ст. 361 ЦК України\~встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Виходячи з положень\~ст. 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтями\~363,\~367 ЦК України\~передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. В Постанові від 16.05.2018 року у справі №61-3510 св18 Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначив: "Виходячи з аналізу змісту норм статтей 183, 358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно не можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, які не були спростовані сторонами, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позивачами не заявлено клопотання про стягнення судових витрат на їх користь, судові витрати покласти на позивачів.

Outcome: approved