Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22.112012 року було проведено прилюдні торги з приводу реалізації описаного майна, а саме [ADDRESS], переможцем торгів став позивач. Однак вони не в змозі в повній мірі реалізувати свої право власності, оскільки в квартирі зареєстрований та проживає відповідач, тому просять усунути перешкоди шляхом виселення відповідача з вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та вказала, що також просить виселити з спірної квартири неповнолітню дочку відповідача. Оскільки вона також зареєстрована в ній, позовні вимоги з уточненнями підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, за місцем своєї реєстрації, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направили, тому суд вважає можливим розглянути спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи , орган опіки та піклування Обухівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки позивач просить висилити неповнолітню дитину, що заборонено чинним законодавством, тому просить в позові відмовити. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.09.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] було видано ПАТ «Укрсоцбанк» свідоцтво про право власності на [ADDRESS], яке в подальшому було зареєстровано позивачем (а.с.6-8), дане свідоцтво було видано на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки (а.с.4). Статтею 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] , що підтверджується довідкою наданою на запит суду ТОВ «Міський житловий центр» (а.с.27). Згідно листів ПАТ «Укрсоцбанк» від12.06.2015 року ( а.с. 48) відповідно до вимог Закону України « Про іпотеку» та ст.109 ЖК України було направлено повідомлення про звільнення квартири за місцем реєстрації відповідача [PERSON]. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК України регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed