Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Представник позивача Верещак В.М. звернувся до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким звільнити з-під арешту: однокімнатну квартиру, загальною площею 46, 58 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON],; двокімнатну квартиру, загальною площею 60, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та зобов'язати Cтрийський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області області зняти арешт з вищенаведених квартир. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що 28.09.2016 року банку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, 21.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Удалєєвою О.Б, відповідними постановами накладено арешт на майно [PERSON], зокрема на квартири [ADDRESS], [ADDRESS]. 15.09.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 64.58-6/11-М542 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4 400, 000, 00 гривень. 14.08.2007 року між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS] та 30.11.2007 року між банком та [PERSON] був укладений ще один іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Дані іпотечні договори були укладені в якості забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором. Однак, вищезазначені арешти, перешкоджають їм у реалізації своїх прав, як заставодержателя вказаного вище майна та порушують інтереси Банку як кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору а тому вони змушені були звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника банку. Що стосується позовних вимог, то зазначив, що такі підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати без їхньої участі, а при вирішення позову покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № № 64.58-6/11-М542 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4 400, 000, 00 гривень, строк користування кредитом до 14.09.2016 року. 14.08.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS]. 30.11.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений ще один іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Вищенаведені іпотечні договори були укладені у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» за Генеральною угодою №6 від 05.07.2007 року та кредитними договорами, що укладені та/або будуть укладені на її підставі. 28.09.2016 року позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 21.04.2016 року головним державним виконавцем державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Удалєєвою О.Б. при примусовому виконанні ухвали № 456/3781/15-ц, Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.09.2015 року постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладенні арешти на квартири [ADDRESS], [ADDRESS], які на праві власності належать [PERSON]. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.19, 20 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідач не повідомляв позивача про накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці Банку і не роз'яснив Банку про право на звернення до суду про звільнення з - під арешту заставного майна. На підставі вищенаведеного, зважаючи, що зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «ВТБ БАНК», щодо повернення отриманих кредитних коштів не виконала і відповідно до п.5.1 Іпотечного договору, звернення на Предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового регулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого мені), суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними та такими, що знайшли своє належне обґрунтування в ході розгляду справи, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved