Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], за яким просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на таке. [INFO] померла мати позивача [PERSON], у звязку із чим відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом є позивач та її рідна сестра [PERSON], яка від своєї частки відмовилась на користь позивача. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, так як мати позивачки не зареєструвала своє право власності на спірне спадкове майно. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та позовних вимогах наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом установлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 листопада 1960 року, запис №2304, де батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 20 червня 1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 червня 1980 року. Від цього шлюбу народилась дочка - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 1989 року, запис №109, де батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 серпня 1998 року, запис №6717, у зв'язку із чим відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з 2-х кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 44,7 кв. м., житлвою площею 30,9 кв. м., відповідно до технічного паспорту від 21 жовтня 2016 року. Відповідно до довідок ЖБК «Військовий Будівельник-3» від 26 жовтня 2016 року за №74 та за №75, вбачається, що [PERSON], [INFO], постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 16 лютого 1981 року по день смерті [INFO]. Була прийнята в члени ЖСК «Військовий Будівельник-3» та сплатила за спірну квартиру пай повністю в розмірі 4567,69 рублів, залишок суми в розмірі 2737,02 рубля в 1981 році. Також з [PERSON] проживали та були зареєстровані: - [PERSON], 1937 року народження (чоловік); - [PERSON], 1960 року народження (дочка); - [PERSON], 1957 року народження (зять); - [PERSON], 1982 року народження (онука); - [PERSON], 1989 року народежння (онука). Оскільки [PERSON], будучи членом ЖБК, отримала у користування вказану квартиру, виплатила у повному обсязі пайовий внесок за займану квартиру, вона набула право власності на неї в зв'язку з виплатою паю. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення правовідносин, а також ч. 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівничого та іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на це майно. Відсутність реєстрації права власності в КП „ОМБТІ та РОН" на ім'я спадкодавця не має правового значення, оскільки за змістом зазначених законів виникнення права власності на квартиру у ЖБК пов'язується з моментом виплати у повному обсязі паю, а не з іншими обставинами. Згідно листа ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСРйого нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Встановлено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. На час відкриття спадщини, а саме [INFO], був чинний ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на підставі ст. 1261 ЦК України, є її дочка [PERSON], [INFO]. Фактом прийняття спадщини відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] її дочка[PERSON] не відмовлялась від спадщини, проживала у квартирі, фактично вступила у володіння спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 2014 року, запис №4875, у зв'язку із чим відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, є її двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] - дочка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на майно [PERSON], померлої [INFO], яка є спадкоємицею [PERSON], померлої [INFO], в тому числі на квартиру [ADDRESS], однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій від 10 листопада 2016 року за №114/02-31. Відповідно до спадкової справи 26/2016 до майна [PERSON], померлої [INFO], вбачається, що до Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої [PERSON]. Позивач фактично прийняла спадщину на вищезазначене домоволодіння, так як вона постійно мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги та систематично проводить поточний ремонт. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, тому вправі звернутися до суду як особа, яка вимагає захисту свого законного інтересу. Відповідачка відмовилася від своєї частки на спадщину, подавши до суду заяву про визнання позову. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України також підкреслює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 2 статті 1220 Цивільного кодексу України встановлює, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, у зв'язку зі смертю [PERSON], померлої [INFO], відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявила про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняла цю спадщину, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній момент позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки померла за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на спірну квартиру, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало їй. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому суд виходить з того, що [PERSON], підтримавши позовні вимоги позивача шляхом визнання позову, фактично відмовилася від своєї частки в спадщині на користь позивача, як спадкоємця першої черги. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов у повному обсязі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved