Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У липні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 26 лютого 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 320. Від шлюбу мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Пояснив, що з відповідачкою мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Перестали досягати взаємопорозуміння у сімейних стосунках. Внаслідок вказаного почали виникати конфлікти та сварки, через що стосунки з відповідачкою були припинені. Ведення подружжям спільного господарства припинено, проживання здійснюється в окремих квартирах, тобто фактично сумісне проживання припинено. Позивач зазначив що, збереження шлюбних відносин неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, не виникає. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Через загальну канцелярію суду подав заяву від 09.10.2014 року, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Через загальну канцелярію суду подала заяву від 09.10.2014 року, в якій підтримала позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечувалата та просила провести розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що стосовно проживання з нею малолітнього сина дійшли згоди з позивачем. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви позивача та відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 26 лютого 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 320. Від шлюбу мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 10.01.2013 року з відповідачкою не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору щодо поділу спільного сумісного майна між подружжям на даний час не має, питання про утримання дитини між сторонами вирішено за добровільною згодою подружжя, а саме дитина після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 26 лютого 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 320. (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого від 25 вересня 2012 року Серія [NUMBER] (а.с. 7), від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, у тому числі пояснення кожної із сторін щодо можливості збереження сім"ї у подальшому, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved