Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В позові вказав, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] , де вони зареєстровані та мешкають, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.10.2016 року по 30.06.2020 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 34699 грн. 33 коп., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2020 року позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Хортицького району до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води), судових витрат, задоволений у повному обсязі, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнута сума заборгованості за послуги Концерну «МТМ» за період з 01.10.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі 34699 грн. 33 коп. 27.11.2020 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с. 41-43). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2021 року заочне рішення суду від 30.10.2020 року скасовано, справа призначена до судового розгляду, визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, відповідачам наданий строк для надання відзиву на позов. Копія ухвали направлена судом електронною поштою на електроні адреси відповідачів, які вони зазначили у заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 41) та заяві про перенесення судового засідання (а.с. 53), розпочато підготовче провадження. Згідно довідок про доставку електронних листів, відповідачі отримали копію ухвали 29.01.2021 року, о 14-54 годині (а.с. 69-70). 15.03.2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року заборгованість відповідачів складає 37674 грн. 33 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно (а.с. 86-87). Відповідачі не скористалися можливістю, надання відзиву у визначений судом строк, та відзив на уточнену позовну заяву не надали. Ухвалою від 15.03.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 09.06.2021 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, згідно яких він позов не визнає. Вважає, що за період з жовтня 2016 року по серпень 2018 року у задоволені позову необхідно відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Крім того позивачем не надано доказів факту утворення заборгованості у період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року в сумі 37674 грн. 33 коп. Зазначає, що долучений до позову розрахунок заборгованості не відповідає вимогам ч. 1 ст. 77 ЦПК України, а тому не є належним доказом. Вказує, що він оплачує за послуги. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, поважну причину не явки суду не повідомила, про розгляд справи у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя була обізнана, оскільки зверталася з клопотанням про відкладення розгляду справи та з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 63). Про розгляд справи [PERSON] повідомлялася шляхом направлення повісток на адресу реєстрації (а.с. 52, 60, 97, 98, 108, 126). Крім того, відповідачка [PERSON] повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення повісток на електрону адресу, яку вона зазначила у заяві про перегляд заочного рішення суду Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Матеріали справи свідчать про обізнаність [PERSON] про наявність справи у суді, призначення її до розгляду. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Хортицького районного суду м.Запоріжжя за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud 0825/. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що він дійсно зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , але в ній не проживає з 14.06.2001 року. Вважає, що звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року, позивач перевищив строк позовної давності у три роки. Також зазначає, що у період часу з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року він проживав за іншою адресою, про що надав довідку. У квартирі в цей час ніхто не проживав. Про те, що він та відповідачка [PERSON] не проживають у квартирі та не користуються комунальними послугами підприємства, які надають вказані послуги, вони не повідомляли, заяву, щодо не нарахування оплати за послуги у період часу з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року електронною поштою або поштою не направляли. Він звертався до концерну МТМ з заявами щодо здійснення перерахунку за минулий час 15.10.2020 року та 28.12.2020 року. Вказав, що в квартирі є лічильник гарячої води, але йому нараховували оплату не за показами лічильника, а за кількістю зареєстрованих осіб. Розрахунок наданий позивачем не містить суми заборгованості за кожний місяць, тому не можливо розрахувати суму заборгованості, також розрахунок не відповідає позовним вимогам. Тому просив відмовити у задоволені позову. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.09.2020 року, (а.с. 22, 23). Згідно довідки КП ЦУІТ щодо зареєстрованих осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1972 року народження з 14.06.2001 року , [PERSON] , 1974 року народження з 27.10.2005 року , [PERSON] 2008 року народження, з 16.10.2008 року (а.с. 139). Позивач звертався до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року у розмірі 10916 грн. 22 коп. Судовий наказ виданий судом 24.05.2019 року (а.с. 155-157). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2019 року, за заявою [PERSON] судовий наказ скасований (а.с. 10). 06.08.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги за період з 01.10.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі 34699 грн. 33 коп. (а.с. 5-9). Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 24). Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2020 року позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Хортицького району до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води), судові витрати, задоволений у повному обсязі, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно стягнута сума заборгованості за послуги Концерну «МТМ» за період з 01.10.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі 34699 грн. 33 коп. (а.с. 38-39). 27.11.2020 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с. 41-43). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2021 року заочне рішення суду від 30.10.2020 року скасовано, справа призначена до розгляду, визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче провадження, відповідачам наданий строк для надання відзиву на позов (а.с. 66-68). Відзив на позову суду не наданий. 15.03.2021 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 86-87). Ухвалою від 15.03.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.94). 12.04.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про повернення на стадію підготовчого провадження (а.с. 99). 14.04.2021 року від відповідачки [PERSON] надійшло заява про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 103). 14.05.2021 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків та виклик свідків (а.с. 110). У судовому засіданні 14.05.2021 року у задоволені клопотань відмовлено. Як вбачається з копій заяв, доданих до матеріалів справи, [PERSON] , звертався до Концерну «Міські теплові мережі» з приводу здійснення перерахунку за використання гарячої води та опалення з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року, на підставі довідки Раевської сільської ради, заявами від 15.10.2020 року (а.с. 133), 28.12.2020 року (а.с. 118, 134). З відповіді концерну МТМ вбачається, що [PERSON] було відмовлено у здійсненні перерахунку за минулий час (а.с.158). Доказів оскарження рішення Концерну МТМ з цього приводу, суду не надано. Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] , заведеного на вказану квартиру, за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року, нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 37674 грн.33 коп. (а.с 86-87). Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Доказів не отримання послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, або неналежного виконання зазначених послуг відповідачі суду не надали. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20, 30 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку; споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про житлово-комунальні послуги». Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачами, в квартирі відповідачів за адресою: [ADDRESS] , встановлений розподільчий прилад обліку, який забезпечує індивідуальний облік гарячої води, встановлений лічильник гарячої води. Згідно письмових пояснень позивача, вказаний лічильник у лютому 2019 року. був знятий з обліку у зв`язку зв`язку із відсутністю державної повірки квартирного приладу обліку. Відповідно, нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку Відповідачів проводилось згідно встановлених норм споживання. На підставі п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання на кожну зареєстровану особу, тобто і на відповідачів також. Те, що вони фактично не проживали за адресою надання послуг, в даному випадку не впливає на розмір нарахувань. Нарахування за послуги з централізованого постачання гарячої води здійснюються у відповідності до п. 21 Правил, де зазначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Затверджена рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.11.2014 року №474 добова норма споживання питної води для підігріву, в упорядкованих квартирах будинків з централізованим гарячим водопостачанням, дорівнює 0,14 м3 на 1 особу. Місячний обсяг гарячої води залежить від кількості діб постачання гарячої води в розрахунковому місяці. Наприклад: гаряча вода постачалась 31 добу - місячний нормативний обсяг споживання гарячої води становить на одну особу 0,14 м3 х 31 добу = 4,34 м3 Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено: користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов?язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. „Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків" затверджені Постановою КМУ від 08.10.1992р. № 572 із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ від 14.01.2009р. та № 1024 від 28 грудня 2016 р.. передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між мешканцями квартири в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі). Так, п. 10 даних Правил користування передбачає: за умови відсутності поквартирного обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі; - за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Відповідачі посилаються на те, що вони, у період часу з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року, в квартирі були відсутні, а тому відповідач [PERSON] вважає нарахування оплати за послуги КП «Водоканал» за вказаний період, неправомірними. Як вбачається з вимог ст. 7 п.6 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі маючи прилади обліку гарячої води, не зверталися до позивача з заявою про відключення від постачання гарячої води, шляхом її опломбування на період тимчасової відсутності за місцем реєстрації. [PERSON] звертався до Концерну «Міські теплові мережі» з заявами лише 15.10.2020 року (а.с. 133), 28.12.2020 року (а.с. 118, 134) про здійснення перерахунку за використання гарячої води та опалення з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року на підставі довідки Раевської сільської ради, тобто вже після пред`явлення даного позову до суду. Згідно довідок Раєвської сільської ради від 09.10.2020 року, в [ADDRESS] у період з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року, проживали [PERSON] , [PERSON] без реєстрації, щодо проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , яка також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інформація суду не надана (а.с.63, 151, 152). Як вбачається з рішення виконавчого комітету ЗМР № 142-2017-03-24 про порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги, в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї, затверджений порядок зменшення та перелік документів на підставі яких проводиться зменшення розміру плати. Порядком передбачено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питанням оформлення перерахунку за попередній період, перерахунки не проводяться. Враховуючи, що [PERSON] звернувся за перерахунком послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води за минулий час, йому було відмовлено в такому перерахунку. Обов`язок Концерну «Міські теплові мережі» надавати послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води породжує обов`язок проводити нарахування за надані послуги. Нарахування за користування послугами з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води проводиться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Відповідачі не оспорюють надання позивачем послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою їх реєстрації, доказів, коли саме була проведена повірка приладу обліку гарячої води ні позивачем, ні відповідачами суду не надано. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію здійснювали не в повному обсязі, а тому позовні вимоги, що стягнення заборгованості з відповідачів, підлягають повному задоволенню, за заявою про збільшення позовних вимог, яка утворилася за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року. Відповідач [PERSON] в письмових поясненних зазначає, що здійснював оплату наданих послуг «МТМ», але доказів оплати послуг Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року відповідачами суду не надано. Також, відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом лише 06.08.2020 року, тобто поза межами строку, передбаченому ст. 267 ЦК України. Згідно зі ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, яка була задоволена судом в межах строку позовної давності. На підставі заяви Концерну «Міські теплові мережі» 24.05.2019 року, суддею Хортицького районного суду м.Запоріжжі був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2016 року по 31.03.2019 року у розмірі 10916 грн. 22 коп. Ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2019 року судовий наказ Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2019 року був скасований, на підставі заяви [PERSON] про скасування судового наказу (а.с.10). Враховуючи, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу у межах строку позовної давності, наказ суддею був виданий, та був чинним до 07.08.2019 року. Лише після скасування такого наказу позивач мав юридичну можливість з огляду на чинне законодавство, заявити позов, чим і скористався, не пропустивши при цьому строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду у серпні 2020 року після скасування судового наказу. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; ч.3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки відбулося переривання перебігу строку позовної давності. Вказана позиція суду узгоджується з позицією Запорізького апеляційного суду від 15.04.2021 року по справі № 337/4234/19. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином не виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року яка підлягає стягненню з відповідачів у судовому порядку у сумі 37674 грн. 33 коп., а позов у цій частині підлягає повному задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачів, тому, з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору позивачем у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved