Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] 05.06.2018 року було укладено договір № 3646505851-007503 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2% за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.07.2018 року. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК "ПРЕМІУМ АКТИВ» 01.10.2018 року був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 3646505851-007503 від 05.06.2018 року, що був укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло права вимоги до [PERSON] за вказаним договором на суму 5 713,70 гривень. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 01.10.2018 року становить 5 713,70 гривень, із яких: 1000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 2 103,70 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2 610,00 гривень - заборгованість за пенею. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.9). Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками отримав 07.02.2019 року, у наданий судом строк та станом на 25 лютого 2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 05.06.2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 3646505851-007503 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 грн з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2% за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.07.2018 року (а.с.13-19, 20). Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» 01.10.2018 року був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 3646505851-007503 від 05.06.2018 року, що був укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло права вимоги до [PERSON] за вказаним договором на суму 5 713,70 гривень (а.с.10-11, 12). Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача становить 5 713,70 гривень, із яких: 1000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 2 103,70 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2 610,00 гривень - заборгованість за пенею (а.с.21-24). Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. На підставі викладено, суд, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконував передбачені кредитним договором обов'язки по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ», а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 2 103,70 гривень - заборгованість по сплаті процентів, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проте, із заявленим розміром пені, що позивач просить стягнути з відповідача, суд не може погодитись, оскільки даний розмір пені перевищує прострочену заборгованість з оплати кредиту, тим самим перевищує розмір збитків, і є неспівмірним із розміром боргу за тілом кредиту. Отже, суд, знаходить за доцільне зменшити розмір неустойки у вигляді пені в сумі 2 610,00 гривень до розміру тіла кредиту, а саме до 1000,00 гривень. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Крім цього, позивач також просив стягнути на його користь з відповідача понесені ним витрати на юридичні послуги в сумі 1500 гривень, посилаючись на те, що представництво в малозначних справах може здійснювати особа, яка не є адвокатом. При цьому, зі змісту ст. 133, 137, 141 ЦПК України слідує, що до судових витрат, які можуть бути розподілені між сторонами судом при ухваленні рішення відносяться виключно витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Положення ж закону щодо можливості бути представником в певній категорії справ особи, яка не є адвокатом, у взаємозв'язку з вказаними вище положеннями ЦПК України слід розуміти таким чином, що сторона у визначених категоріях справ (в тому числі малозначних) вільна вибрати будь-яку особу своїм представником, проте витрати на надання таких послуг представника можуть бути відшкодовані за ст. 141 ЦПК України виключно, якщо представником був адвокат. В даному випадку позивач сплатив 1500 гривень за надання юридичних послуг фізичній особі-підприємцю [PERSON] (а.с.49, 50, 51) без надання суду відомостей, що така особа є адвокатом. З огляду на наведене, у суду немає законних підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на юридичні послуги в сумі 1500 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial