Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до СПД [PERSON] про розірвання договору від 01.10.2013 року, стягнення коштів, сплачених за договором та пені. У позові вказано, що 01.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір на виготовлення меблів кухні вартістю 2 900 грн 00 коп. за яким позивачка внесла передплату відповідачу в сумі - 1 700 грн 00 коп. Протягом певного часу позивачка також сплатила ще 600 грн 00 коп. За умовами договору, роботи повинні були бути виконані до 01.11.2013 року. В строк, встановлений договором, відповідач виконання підрядних робіт не закінчив, ухиляється від спілкування з нею, отримані кошти їй не повернув . Позивачка прохає суд розірвати договір, укладений між нею та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] від 01.10.2013 року, стягнути з відповідача 1 700 грн 00 коп., сплачених за виготовлення меблів згідно з договором від 01.10.2013 року, пеню за невиконання умов договору в розмірі 16 791 грн 00 коп. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачки свої вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно , викликався в судове засідання через органи ЗМІ , причину своєї неявки суду не надав. Суд , враховуючи думку позивачки , її представника , достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору (ч.1 ст. 866 ЦК України). Судом встановлено, що 01.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір побутового підряду, за умовами якого відповідач зобов'язався виготовити кухонний гарнітур вартістю 2 900 грн 00 коп. до 01.11.2013 року. За цим договором позивачка внесла передплату відповідачу в сумі 1 700 грн 00 коп., що підтверджується товарним чеком № 78 від 01.10.2013 року (а. с. 4). Згідно пояснень позивача, а також матеріалів перевірки Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області за заявою гр. [PERSON] підтверджується, що умовами спірного договору передбачено не тільки виготовлення, але і встановлення меблів у будинку позивачки. Із змісту висновку про результати розгляду за повідомленням [PERSON] дільничного інспектора міліції Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області вбачається, що по суті спірних відносин [PERSON] пояснила, що станом на 01.11.2013 року відповідач замовлені меблі не завіз. 21.11.2013 року відповідач привіз меблі, але не такі, які вона замовляла. Між тим, [PERSON] віддала кошти в сумі 600 грн 00 коп. 10.12.2013 року позивачка зателефонувала відповідачу і прохала його забрати меблі та повернути сплачені кошти. [PERSON] пояснив, що 21.11.2013 року він виготовив замовлення та привіз меблі позивачу та зазначив, що "столешня" в тому кольорі, яку замовила позивач є лише довжиною 3 м, а для її кухні потрібно 3,35 м. Запропонував додати шматок. Позивач відмовилася від заміни та вимагала від нього повернення коштів, які він зобов"язувався їй повернути. Таким чином, сторони підтвердили, що в строк, встановлений сторонами до 01.11.2013 року, відповідач не виконав свої зобов'язання, а здійснив доставку меблів кухні лише 21.11.2013 року, при цьому меблі мали недоліки, меблі він не встановив пообіцявши позивачці усунути виявлені недоліки , що ним не виконано по теперішній час. В судовому засіданні досліджено фотографії виготовлених відповідачем меблів та доставлених в приміщення позивача 21.11.2013 року, з яких вбачається, що конструктивні елементи меблів виготовлені з недоліками, про що свідчать значні щілини між дверцятами кухонних шаф, " Столешня" кухні взагалі відсутня. Даний факт підтвердила у судовому засіданні позивачка. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що станом на 01.11.2013 року робота за договором від 01.10.2013 року не виконана. 21.11.2013 року відповідач доставив позивачу лише частину меблів, при цьому в цій частині робота відповідача зроблена з недоліками. Крім того, відповідач не завершив виконання робіт, оскільки не встановив меблі. Відповідно до ч. 2 ст. 651, ч. 3 ст. 653 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно з ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що невиконання замовлення протягом 8 місяців є істотним порушенням договору, а отже позов в частині розірвання договору підлягає задоволенню. Разом із тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення коштів, сплачених за договором, підлягають задоволенню частково, оскільки в порушення ст. 60 ЦПК України позивач не надала допустимі докази того, що нею були перераховані гроші в сумі 600 грн . , а тому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення 1 700 грн 00 коп., сплата яких підтверджується письмовими доказами, а саме товарним чеком. Позивачка погоджується на повернення виготовлених шафів відповідачу при умові стягненя з нього коштів сплачених за їх виготовлення. Позовні вимоги щодо сплати пені суд знаходить обґрунтованими , які підлягають задоволенню. При визначені суми пені суд керувався ст. ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» Отже сума пені за день прострочки складає 2 900 грн х 3 % = 87 грн. Позивач просить стягнути пеню за період з 01.11.2013 року о 12.05.2014 року, тобто за 193 дні. Таким чином сума пені складає 193 х 87 грн = 16 791 грн 00 коп.,яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Під час судового розгляду справи на вимогу суду, в зв'язку з неявкою позивача в судове засідання, відповідачем в місцевій газеті розміщено оголошення про виклик позивача. Вартість оголошення - 120 грн 00 коп. Відповідно до п. 6) ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 120 грн 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, судовий збір за подачу цього позову в розмірі 243 грн 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial