Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 10 березня 2011 року в селі Кривець Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], чоловік [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] як його дружина, та є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на час його смерті. Крім того, як непрацездатна за віком, [PERSON], [INFO], має право на обовязкову частку у спадщині після смерті її чоловіка. Разом з тим, спадкоємицею за законом і за заповітом після смерті [PERSON] є дочка спадкодавця - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4332 га., під кадастровим номером 7123184000:02:002:0036, яка розташована на території Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна покійному згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №711267 від 13.09.2005 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 05.03.2011 року уповноваженою посадовою особою Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №10. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробив розпорядження, яким належний йому на праві особистої власності державний акт на право власності на земельну частку (пай) серія ЯА №711267 виданий 13.09.2005 року заповів своїй дочці [PERSON]. Після смерті [PERSON] у Маньківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 332 за 2011 рік, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27546525 від 19.07.2011 року. 19 липня 2011 року [PERSON] подала до Маньківської державної нотаріальної контори заяву, якою відмовилась від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON]. Однак, після цього позивач після розмови із її дочкою [PERSON] зрозуміла, що вона помилилась щодо істотних дійсних обставин та наслідків такої заяви, оскільки дочка пояснила, що бажання оформляти спадщину вона не має і не мала, і в даному випадку заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори мала би подавати вона, а позивач мала би подавати заяву про прийняття спадщини за законом. Після того, як врешті виявилась можливість звернутись до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини після встановлення дійсних обставин, виявилось, що насправді позивач помилилась стосовно обставин оформлення вищевказаних заяв при оформленні спадщини, і виправити помилки немає можливості по причині спливу встановленого шестимісячного строку на подання заяв про прийняття та відмову від прийняття спадщини. Тобто, фактично має місце помилка щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину. Представник позивача звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом імя [PERSON], [INFO], на земельну ділянку площею 2,4332 га., розташовану на території Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 711267 від 13 вересня 2005 року. Листом від 21.12.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] земельну ділянку мотивована тим, що [PERSON] було попередньо 19.07.2011 року подано заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка. Як зазначено вище, при вчиненні даного правочину позивач помилилась відносно обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину, та має місце спір про належність спадкового майна між спадкоємцями спадкодавця, адже відповідач дій на оформлення спадщини ні на своє імя, ні на користь позивача не вчиняє, у звязку з цим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розлядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кривецької сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви не заперечує проти задоволеня позовних вимог та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив обставини та відповідні їм правовідносини: як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 10 березня 2011 року в селі Кривець Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], чоловік [PERSON], [INFO] (а.с.8). Встановлено, що позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] як його дружина, та є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на час його смерті. Також в судовому засіданні встановлено, що спадкоємицею за законом і за заповітом після смерті [PERSON] є дочка спадкодавця - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4332 га., під кадастровим номером 7123184000:02:002:0036, яка розташована на території Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна покійному згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №711267 від 13.09.2005 року. (а.с.10). За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 05.03.2011 року уповноваженою посадовою особою Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №10. (а.с.11). Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробив розпорядження, яким належний йому на праві особистої власності державний акт на право власності на земельну частку (пай) серія ЯА №711267 виданий 13.09.2005 року заповів своїй дочці [PERSON]. Після смерті [PERSON] у Маньківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 332 за 2011 рік, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27546525 від 19.07.2011 року (а.с.12). Також встановлено, що 19 липня 2011 року [PERSON] подала до Маньківської державної нотаріальної контори заяву, якою відмовилась від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON]. Із позовної заяви вбачається, що позивач помилилась щодо істотних дійсних обставин та наслідків такої заяви, оскільки дочка - відповідач пояснила, що бажання оформляти спадщину вона не має і не мала, і в даному випадку заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори мала би подавати вона, а позивач мала би подавати заяву про прийняття спадщини за законом. Судом встановлено також факт звернення представника позивача до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом імя [PERSON], [INFO], на земельну ділянку площею 2,4332 га., розташовану на території Кривецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 711267 від 13 вересня 2005 року і листом від 21.12.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13-14), оскільки [PERSON] було попередньо 19.07.2011 року подано заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка. Як зазначено вище, при вчиненні даного правочину позивач помилилась відносно обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину, та має місце спір про належність спадкового майна між спадкоємцями спадкодавця, адже відповідач дій на оформлення спадщини ні на своє імя, ні на користь позивача не вчиняє. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, а саме: 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved