Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що її подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття взаємної поваги, любові, розуміння та довіри, що є перешкодою для подальшого існування сім'ї. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, суперечить її інтересам. Вимоги позову щодо поділу майна, обґрунтовувала тим, що під час шлюбу сторонами набуто на праві власності за спільні кошти [ADDRESS], яка підлягає поділу в порядку ст.ст. 60, 70 СК України. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, про що подав до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 травня 1981 року, актовий запис №8 у Копилівській сільській Раді Макарівського району Київської області. (а.с. 6) Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення (а.с. 16), квартира [ADDRESS] надана для зайняття відповідачем з сім'єю з чотирьох осіб, а саме сторін по справі та їх дітей. Згідно з довідкою ЖБК «Кристал-24» від 16.09.2008, виданою [PERSON], сума пайового внеску за [ADDRESS] сплачена 15.05.1995 в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. (а.с. 14) У відповідності до свідоцтва про право власності від 29.10.2008 відповідачу на праві приватної власності належить [ADDRESS], загальною площею 74,4 кв.м, житловою площею 41,7кв.м. (а.с. 15) Як вбачається з матеріалів справи, за спірну квартиру, яка є власністю відповідача, сплачено суму пайового внеску у період його перебування у шлюбі з позивачем, а отже, вона є спільним майном подружжя. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що сторонами не досягнуто згоди стосовно поділу спільного майна. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивач просить в порядку поділу майна подружжя виділити собі та відповідачу по 1/2 частині спірної квартири. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідач не заперечував щодо поділу квартири в таких частинах, про що подав відповідну заяву про визнання позовних вимог. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved