Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивача батько [PERSON], помер 10 жовтня 2002 року в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області у віці 59 років, актовий запис про смерть №24 від 11.10.2002 року по Полянецькій сільській раді Уманського району Черкаської області. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] сільською радою Маньківського району Черкаської області, житловий будинок з надвірними спорудами №85 по вул. Миру (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області рахується за покійним батьком позивачки, [PERSON]. Позивачка [PERSON], проживає в [INFO], її постійним місцем проживання є будинок №85 по вул. Миру (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області. Вказаний житловий будинок був придбаний померлим [PERSON] 20.03.1991 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів Маньківського району Черкаської обл., копія якого додається. Вказаний договір купівлі-продажу не був зареєстрований в органах БТІ, оскільки чинне на той час законодавство, зокрема, ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, передбачало, що договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Рішенням [PERSON] сільської ради Маньківського району Черкаської області №13-11 від 10.01.2007 року земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок № 85 по вул. Мир) (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області було передано їй у приватну власність. На підставі вказаного рішення було видано [PERSON] сільською радою Маньківської о району Черкаської області державний акт серії ЧР №124111 від 16.03.2007 року, відповідно до якої [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,6509 га для ведення особистою селянського господарства. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Маньківського району Черкаської області №2032 від 27.11.2017 року, житловий будинок №85 по вул. Миру в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,6509 га., яка належить [PERSON], відповідно до вищевказаного акту. Позивачка з 2002 року і по теперішній час проживає в [INFO], проводить поточний та капітальні ремонти, обробляє належну їй на підставі державного акту серії ЧР №124111 від 16.03.2007 року, присадибну земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Такі дії позивачки свідчать про те, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 24.12.2016 року Маньківським відділком ЧООБТІ було виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння №85 по вул. Миру в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області. 22.09.2017 року начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Маньківської райдержадміністрації [PERSON], було виготовлено висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил, відповідно до якого на закінчені будівництвом житловий будинок з по господарськими спорудами може бути визнано право власності в судовому порядку. . Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до норм Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 ЦК України в редакції 1963 року). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свою особистого немайнового та майнового права та інтересу, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач в підготовче засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі . Представник [PERSON] сільської ради в підготовче засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу 3 ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання. Суд вивчивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини та відповідні їм обставини: відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач є фізичною особою і вправі звертатися до суду за захистом своїх прав. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Як вбачається із матеріалів справи позивача батько [PERSON], помер 10 жовтня 2002 року в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області у віці 59 років, актовий запис про смерть №24 від 11.10.2002 року по Полянецькій сільській раді Уманського району Черкаської області. (а.с.8). Відповідно до довідки, виданої [PERSON] сільською радою Маньківського району Черкаської області, житловий будинок з надвірними спорудами №85 по вул. Миру (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області рахується за покійним батьком позивачки, [PERSON]. (а.с.10-11). [PERSON], проживає в [INFO], її постійним місцем проживання є будинок №85 по вул. Миру (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області. Судом встановлено, що вказаний житловий будинок був придбаний померлим [PERSON], 20.03.1991 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів Маньківського району Черкаської області (а.с.14). Вказаний договір купівлі-продажу не був зареєстрований в органах БТІ, оскільки чинне на той час законодавство, зокрема, ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, передбачало, що договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Рішенням [PERSON] сільської ради Маньківського району Черкаської області від 10.01.2007 року земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок № 85 по вул. Миру (колишня Котовського) в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області було передано позивачу у приватну власність (а.с.27). На підставі вказаного рішення було видано [PERSON] сільською радою Маньківської о району Черкаської області державний акт серії ЧР №124111 від 16.03.2007 року, відповідно до якої [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,6509 га для ведення особистою селянського господарства, що підтверджується відповідною довідкою [PERSON] сільської ради Маньківського району Черкаської області №2032 від 27.11.2017 року (а.с.10), згідно якої вбачається, що житловий будинок №85 по вул. Миру в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,6509 га., яка належить [PERSON], відповідно до вищевказаного акту. Із позовних вимог позивачки вбачається, що вона з 2002 року і по теперішній час проживає в [INFO], проводить поточний та капітальні ремонти, обробляє належну їй на підставі державного акту серії ЧР №124111 від 16.03.2007 року, присадибну земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Такі дії позивачки свідчать про те, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом також встановлено, що 24.12.2016 року Маньківським відділком ЧООБТІ було виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння №85 по вул. Миру в с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області (а.с.15-18). 22.09.2017 року начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Маньківської райдержадміністрації [PERSON], було виготовлено висновок про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил, відповідно до якого на закінчені будівництвом житловий будинок з по господарськими спорудами може бути визнано право власності в судовому порядку (а.с.19-20). Згідно акту обстеження (а.с.65) вбачається, що позивачка дійсно проживає з 2002 року по даний час в будинку який був придбаний її батьком [PERSON] по вул. Миру 85, [PERSON], Маньківського району, Черкаської області.Крім того факт парийняття позивачем спадщини підтверджується письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON]І.(а.с.23-26). Згідно письмовоїзаяви [PERSON] - матері позивачки вбачається, що остання не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.21-22, 61)Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до норм Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно ст. 16 ЦК України 2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 3 ст. 1268 цього ж кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 3 ст. 319 ЦК України, визначає, що власність зобов'язує. Відповідно до закону спадщина належить позивачеві з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власником майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа і неможливістю отримати його у звязку зі смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved