overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до Будичанської сільської ради про визнання за нею права власності на житловий будинок по [ADDRESS], так як даний будинок належав на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] і після смерті якої відкрилась спадщина , в т.ч. на будинковолодіння, яку позивачка прийняла згідно заповіту в установленому порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійної права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Визнання представником Будичанської сільської ради позовних вимог , не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб приймається судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власників з 1991 року відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини мотивуючи його тим, що з 04.08.2001 року по 07.11.2005 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти. В серпні 2008 року вона та відповідач поновили шлюбні стосунки, які тривали до січня 2010 року. В цей період, [INFO] року, у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею. Спільну заяву згідно ч.1 ст. 126 СК України вони не подавали, хоча відповідач піклувався про дитину. Після припинення шлюбних відносин відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому просила задовольнити позов та встановити факт батьківства відповідача щодо дитини та стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини в розмірі 1/12 частини заробітку чоловіка, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до [INFO] року, тобто до повноліття доньки, потім стягувати на утримання сина 1/4 частину доходів відповідача до повноліття сина. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2008 по січень 2010 року. Від шлюбних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. Батьківство щодо дитини та встановлені факти підтверджуються сторонами в судовому засіданні, а тому вважаються судом доведеними. На даний час син проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, має інші виплати по виконавчим документам. За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.04.2007р. у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №144. На обґрунтування позову вказується, що через несумісність характерів позивачка припинила спільне проживання з відповідачем, спільно не проживають більше 3 років, зберігати шлюб не бажає. В судове засідання по розгляду справи позивачка не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, також надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій також вказує про визнання заявлених позовних вимог. З урахуванням викладеного і відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без присутності сторін у судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами шлюб укладено 21.04.2007р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони сумісно не проживають і не бажають поновлювати подружні відносини. Шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню, оскільки його збереження суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 25.11.2006 року. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] року. Їх спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, спільні розмови про сімейні проблеми ніяких результатів не дали, в результаті розмов позивачка прийшла до висновків що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя. Крім того, позивачка зазначила, що між нею та відповідачем на момент пред'явлення позову в суд не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання їх спільної доньки, а можливості сама утримувати спільну дитину позивачка не має можливості, у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, належним чином. Позивач написала заяву, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач також подав до канцелярії суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, зокрема, свідоцтво про шлюб позивачки та відповідача від 25.11.2006 року серії [NUMBER], свідоцтво про народження доньки [PERSON], квитанцію про сплату судового збору, довідку видану виконкомом Іванківської селищної ради про склад сім'ї позивачки від 26.05.2017 року (вона, чоловік, дочка), довідку видану виконкомом Іванківської селищної ради 26.05.2017 року, про те, що дочка [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як подальше спільне сімейне життя суперечить життєвим інтересам сторін, вони не бажають зберегти шлюб. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.180 СК України „батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку. При цьому у зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 02.08.2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, в зв»язку з тим, що син проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини та судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 02.08.2008 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач і який проживає з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені нею та підтверджені, наданою суду квитанцією, судові витрати в сумі 243,60 грн. щодо розірвання шлюбу, а частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 243,60 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 06.04.2012 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати, в зв»язку з тим, що донька проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 06.04.2012 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач і якя проживають з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, на даний час працює, має стабільний дохід, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 551,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 112, 180, 181 - 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 10.08.2002 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з квітня 2015 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати, в зв»язку з тим, що син проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача. В судове засідання позивач не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 10.08.2002 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач і який проживає з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, на даний час працює, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 487,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 112, 180, 181 - 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 17.07.2010 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 17.07.2010 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивчкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, в наданий судом термін для примирення відновлення сімейних стосунків не відбулось, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного Кодексу України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, працює, має стабільний дохід, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та підтверджені наданою суду квитанцією про сплату судового збору судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 18.07.2009 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з січня 2017 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати, в зв»язку з тим, що дитина проживають з нею просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 доходу відповідача до повноліття сина та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, в позовній заяві зазначила можливість розгляду справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 18.07.20099 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач і який проживають з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, працює, має стабільний дохід, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені нею та підтверджені, наданою суду квитанцією, судові витрати в сумі 640 грн. щодо розірвання шлюбу, а частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 640 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 112, 113, 180, 181 - 183 СК України,

Outcome: approved