Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, визначивши третьої особою - приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Баку О.В., в якому просив суд визнати за [PERSON] , право власності на домоволодіння [ADDRESS] , який складається з: будинку літ. А, загальною площею 145,3 кв.м, житловою площею 84,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Г, колодязь літ. я, огорожа 1-6, дворові сходи І, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.01.2006 року, згідно рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] дружина позивача [PERSON] померла. Після смерті дружини залишилось спадкове майно, в тому числі й вищезазначене домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] є позивач та їх діти: [PERSON] і [PERSON] , [INFO] . Позивач та старший син позивача - [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, таким чином єдиним спадкоємцем після смерті дружини є неповнолітній [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк позивач, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баки О.В. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, а виданий дублікат не відповідає вимогам чинного законодавства, в зв"язку з чим [PERSON] було запропоновано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Крім того, позивач зазначає, що частка дружини у праві спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно не була визначена окремо, проте всі співвласники вважають, що їх частки у спільному майні є рівними, оскільки ч. 2 ст. 370 ЦК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України прямо передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ніяких інших домовленостей між сторонами, за життя [PERSON] , не встановлювалося, договорів щодо виділу часток із спільного майна не укладалось, рішень суду з цього питання не приймалось. Отже, позивач наполягає на тому, що частки співвласників будинку складають по 1/3 частині, тому просить в основному позові визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності на 1/3 частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 30 липня 2020 року відкрите провадження по справі (а.с. 46-48). Цією ж ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Баку О.В. надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] , в своїх інтересах, у жовтні 2020 року звернулися до суду з позовом до Новомосковської міської ради, в якому просить визначити частки співвласників домоволодіння [ADDRESS] , та визнати за кожним з них право власності по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS] , який складається з: будинку літ. А, загальною площею 145,3 кв.м, житловою площею 84,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Г, колодязь літ. я, огорожа 1-6, дворові сходи І. Позов обґрунтований тим, що після смерті [PERSON] ним було виявлено втрату свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.01.2006 року, згідно рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до якого їм на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло не був прийнятий нотаріусом для видачі свідоцтва про право на спадщину, це й же правовстановлюючий документ не може бути підставою для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому позивачі в судовому порядку просять визнати за ними право власності по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS] , з підстав, визначених ст.. 328,392, ч.2 ст. 272 ЦПК України. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року зазначені позови об`єднані в одне провадження (а.с. 96-97). В судове засідання позивачі не з`явилися, звернувшись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, одночасно позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 11.01.2006 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] , зареєстрованого в Новомосковському БТІ за реєстраційним номером 12900582, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння складається з: будинку літ. А, загальною площею 145,3 кв.м, житловою площею 84,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Г, колодязь літ. я, огорожа 1-6, дворові сходи І (а.с. 16-17). Такі ж відомості щодо власників домоволодіння, підстав набуття права власності, та наявності споруд мітяться у технічному паспорті (а.с. 38-44). У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог ст. 356 ЦК України. Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1 ст. 370 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором. Наявність іншого договору щодо спірного майна не встановлено, підстав для зменшення або збільшення частки кожного співвласника також не знайдено. При цьому, суду в достатній мірі наведено необхідність визначення часток саме в судовому порядку, оскільки один із співвласників помер. Таким чином, суду доведено, що частки кожного зі співвласників домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на момент його приватизації, були рівними, тобто кожен зі співвласників, зазначений у свідоцтві про право власності на житло набув право власності на 1/3 частку зазначеного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами. Вимоги ст. 364 ЦК України передбачають право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Стаття 328 ЦК України передбачене набуття права власності на підставах, не заборонених законом. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бакою О.В. заведено спадкову справу № 83/2019, у відповідності до якої [PERSON] , [INFO] прийняв спадщину (а.с. 54) після смерті своєї матері, а [PERSON] та [PERSON] , - відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 55,56). При цьому, 22 липня 2020 року приватним нотаріусом правомірно відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, після померлої [PERSON] на частку в праві спільної сумісної, оскільки ним не надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.12). Так, позивачі наполягають на тому, що втратили оригінал свідоцтва про право власності на житло, видане 11.01.2006 року, згідно рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів, а виданий Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» дублікат свідоцтва, не може бути прийнятий нотаріусом, оскільки виданий не тим органом, що його посвідчував. (а.с. 12,13). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що обидва позови обґрунтовані та підлягають задоволенню. В зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , визначивши частки кожного із співвласників у спільному сумісному майні, і, відповідно, припинити право спільної сумісної власності на спірне майно. А враховуючи ту обставину, що [PERSON] померла, неповнолітній позивач [PERSON] прийняв спадщину, тому за ним слід визнати право власності на 1/3 частку вказаного домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved