Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

ТОВФінансова компанія Леверідж звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою суду від 30.04.2015 року до участі в справі в якості третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено ТзОВ "Передмістя 2000" Ухвалою суду від 19.05.2015 року до участі в справі в якості третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача було залучено ПАТ"Укрсиббанк". Заявою від 18.05. 2015 року позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 3762347,06 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 02 квітня 2015 року становить 90728246,88 грн., 5809610,55 грн. процентів та 2975422,25 пені. У судовому засіданні представник позивача уточнені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов ТзОВ Фінансова компанія "Леверідж. Представник [PERSON] заперечив проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, пояснивши суду, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитними договорами № 1105713000 від 28 грудня 2006 року та № 1113137800 від 23 березня 2007 року на підставі договорів поруки № 11105713000/І-ІІ від 28 грудня 2006 року та № 11131378000/І-ІІ від 23 березня 2007 року у розмірі 21844465 грн. 74. коп. Предметом спору у справі ВССУ була кредитна заборгованість, що складалась із: за кредитним договором № 11105713000 від 28 грудня 2006 року 1553706,20 швейцарських франків, 379706,11 швейцарських франків, 84230,20 грн. пені, та за кредитним договором № 11131378000 від 23 березня 2007 року 332916,90 швейцарських франків, 82601,65 швейцарських франків, 18865,62 грн. пені. Разом у гривневому еквіваленті дана сума становила саме 21844465 грн. 74. коп. При цьому, представник відповідача звертає увагу на те, що у даній справі за позовом ТОВ ФК Леверідж позивач повторно ставить вимогу про стягнення коштів, які вже були стягнуті за рішенням ВССУ від 14 травня 2014 року. А саме, за кредитним договором № 11105713000 від 28 грудня 2006 року 1553706,20 швейцарських франків, 379706,11 швейцарських франків, 84230,20 грн. пені, та за кредитним договором № 11131378000 від 23 березня 2007 року 332916,90 швейцарських франків, 82601,65 швейцарських франків, 18865,62 грн. пені. Щодо решти позовних вимог, представник відповідач ствердив про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на припинення договорів поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. На думку відповідача відсутні підстави і для стягнення пені з огляду на порушення при цьому норм ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 12 ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності у даній справі. Заслухавши представників сторін, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, заперечення відповідача проти позову, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК Леверідж підлягають до часткового задоволення. Суд встановив, що 28 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Екстім (на сьогодні ТОВ Фірма Екстім змінило найменування на ТОВ Передмістя 2000) було укладено кредитний договір № 11105713000 (надалі-Кредитний договір №1), згідно якого Банк надав ТОВ Фірма Екстім в кредит грошові кошти в розмірі 2130797 швейцарських франків 00 сантимів (п.1.1. Кредитного договору № 1). У той же день 28 грудня 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 11105713000/1-П (надалі Договір поруки № 1) відповідно до п. 1.1. якого Поручитель зобовязується перед Банком відповідати за невиконання Товариством усіх його зобовязань перед Банком, що виникли з Кредитного договору № 1. Пунктом 1.3. Договору поруки № 1 визначено, що Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Кредитним договором № 1, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору № 1. 23 березня 2007 року між Банком та Товариством було укладено кредитний договір № 11131378000 (надалі Кредитний договір №2), згідно якого Банк надав ТОВ Фірма Екстім грошові кошти в розмірі 428036 швейцарських франків 00 сантимів (п.1.1. Кредитного договору № 2). 23 березня 2007 року між Банком та [PERSON] (надалі - Поручитель) було укладено договір поруки № 11131378000/1-П (надалі Договір поруки № 2) відповідно до п. 1.1. якого Поручитель зобовязується перед Банком відповідати за невиконання Товариством усіх його зобовязань перед Банком, що виникли з Кредитного договору № 2. Пунктом 1.3. Договору поруки № 2 визначено, що Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Кредитним договором № 2, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору № 2. 16 липня 2014 року між Банком (як первісним кредитором) та ТОВ Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі (як новим кредитором) було укладено договір відступлення права вимоги (надалі Договір відступлення 1), за яким Банк зобовязався передати у власність ТОВ ІКЦРП, а ТОВ ІКЦРП зобовязалося прийняти права вимоги та в їх оплату сплатити винагороду Банку на умовах, визначених Договором відступлення 1. Термін права вимоги за Договором відступлення 1 визначається як, зокрема, права грошової вимоги Банку до Товариства з обмеженою відповідальністю Передмістя 2000 щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі Кредитних договорів та договорів, за якими забезпечується виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю Передмістя 2000 за Кредитними договорами. При цьому права вимоги також включають права кредитора за Договорами поруки. 16 липня 2014 року між Банком та ТОВ ІКЦРП було підписано акт приймання-передачі прав вимоги, чим було засвідчено відступлення прав вимоги за Договором відступлення 1, після чого ТОВ ІКЦРП одержало, зокрема, право вимагати від Боржника виконання усіх зобовязань за Кредитними договорами та Договорами поруки, та відповідно розпоряджатись даними правами. 16 липня 2014 року між ТОВ ІКЦРП (як первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Леверідж (надалі Позивач) (як новим кредитором) було укладено договір відступлення права вимоги (надалі Договір відступлення 2), за яким ТОВ ІКЦРП зобовязалося передати у власність Позивача, а Позивач зобовязався прийняти права вимоги та в їх оплату сплатити винагороду ТОВ ІКЦРП на умовах, визначених Договором відступлення 2. Термін права вимоги за Договором відступлення 2 визначається як, зокрема, права грошової вимоги ТОВ ІКЦРП до Товариства з обмеженою відповідальністю Передмістя 2000 щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі Кредитних договорів та договорів, за якими забезпечується виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю Передмістя 2000 за Кредитними договорами. При цьому права вимоги також включають права кредитора за Договорами поруки №1 та Договорами поруки №2. 16 липня 2014 року між ТОВ ІКЦРП та Позивачем було підписано акт приймання-передачі прав вимоги, чим було засвідчено відступлення прав вимоги за Договором відступлення 2, після чого Позивач одержав, зокрема, право вимагати від Товариства та Відповідача виконання усіх зобовязань за Кредитними договорами та Договорами поруки та Договорами поруки2. За умовами Договору відступлення № 2 до позивача перейшло право вимоги на суму 3762347,06 швейцарських франків та 2975422,25 пені, а саме, за Кредит ним договором № 1 заборгованість становить 3096729,44 швейцарських франків та 2443257,69 гривень пені, за Кредитним договором № 2 заборгованість становить 665617,62 швейцарських франків та 532164,56 пені. Пунктом 1.4. Договору відступлення № 2 визначено, що одночасно з відступленням Права вимоги до Нового кредитора переходять усі права Первісного кредитора за усіма договорами забезпечення, які не були посвідчені нотаріально, зокрема, за Договором поруки № 1 та Договором поруки № 2. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В силу дії ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, виходячи з вищевикладених обставини, фактів та норм Закону, позивач вправі вимагати від відповідача сплату грошових коштів в розмірі 1654669,65 швейцарських франків та 2056968,47 грн. пені., виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У даній справі за позовом ТОВ ФК Леверідж позивач повторно ставить вимогу про стягнення коштів, які вже були стягнуті за рішенням ВССУ від 14 травня 2014 року. А саме, за кредитним договором № 11105713000 від 28 грудня 2006 року 1553706,20 швейцарських франків, 379706,11 швейцарських франків, 84230,20 грн. пені, та за кредитним договором № 11131378000 від 23 березня 2007 року 332916,90 швейцарських франків, 82601,65 швейцарських франків, 18865,62 грн. пені. За вирахувань зазначених коштів, розмір боргу відповідача на момент постановлення рішення у справі перед новим кредитором складає за кредитним договром №1 1145317, 13 франків + 213505, 12 франків (відсотків за кредитом) = 1358822,25 франків та 1692872,82 грн. пені. За кредитним договором №2 250099,07 франків+ 45748,35 франків (відсотків за кредитом) = 295847,40 франків та 364095,65 грн. пені. Загальна сума заборгованості за основним зобовязанням складає 1358822,25 франків + 295847,40 франків=1654669,65 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становить 37079492,18 грн. та 2056968,47 грн. пені. Станом на сьогоднішній день відповідач не виконав власного обовязку як поручитель, про що він був повідомлений позивачем 01.08.2014 року, щодо сплати на користь позивача як Нового кредитора заборгованості, що перейшла до позивача за договором уступки вимоги, відсотків за користування кредитом, оскільки умови кредитних правочинів не виконано відповідачем на користь ТОВ «ФК»Леверідж», як за наведеним судовим рішенням так і у добровільному порядку, кошти 213505, 12 франків+ 45748,35 франків, за кредитними правочинами №1 і №2 відповідно та пені на загальну суму 2056968,47 грн., що надає право останньому ставити питання про стягнення з відповідача вищеописаних сум грошових коштів в судовому порядку. При цьому суд зазначає, що з досліджених під час провадження доказів не вбачається, що зобовязання поруки були припинені в розумінні ч.4 ст 559 ЦК України і позивач не втратив права вимоги до відповідача за кредитними правочинами та договорами уступки вимоги, про що помилково зазначив у судовому засіданні представник відповідача. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне. За змістом ст.ст. 262, 264 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як зазначалось вище, рішенням ВССУ позов первинного кредитора було задоволено від 14 травня 2014 року щодо частини вимог, що виникли під час дії спірних кредитних правочинів. Таким чином перебіг строку давності було перервано, у розумінні ст. 264 ЦК України, та його перебіг розпочато заново. Тому позивач звернувшись до суду з вимогою 03.04.2015 року не пропустив ні загальний ні спеціальний строк позовної давності, відповідно у суду відсутні правові підстави для його застосування. Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved