Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини фактично припинені у 2016 році з причини різних поглядів на шлюб та сімю, втрату взаєморозуміння. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і не може бути збережена. У підготовче судове засідання позивач не прибула, надала заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Строку для примирення не потребує та зазначає, що шлюб грунтується на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а між ними склались взаємини, які суперечать наведеним принципам та її інтересам. Наголошує на тому, що позов про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі. Прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити без змін. Судовий збір у розмірі 704,80 гривень, сплачений нею за подання даного позову, залишити за її рахунок. Відповідач до зали суду не прибув. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Строку для примирення не потребує, вважає, що сімя розпалась остаточно. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 13 квітня 2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 75. Також встановлено, що у подружжя в шлюбі народилвся син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. За положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ч.1 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105\~Сімейного кодексу\~України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються з 2016 року та припинені з причини різних поглядів на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння. Позивач на розірванні шлюбу наполягає; відповідач позов визнає, з його доводами погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач просить покласти судові витрати на неї, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень за рахунок позивача. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved