Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач являється власником вказаного будинку згідно договору дарування житлового будинку від 11.07.2007 року. Відповідно до відомостей домової книги за вказаною вище адресою, крім позивача [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], який являється позивачу зовсім чужою людиною. Відповідач жодного дня в будинку не проживав. В зв»язку з викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, повідомлений про час, дату і місце розгляду справи в порядку встановленому ЦПК України, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення не позов не надіслав. За згодою позивача суд ухвалив заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи і визначив відповідні до них правовідносини. Згідно договору дарування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 11 липня 2007 року (а.с. 9) позивач являється власником будинку [ADDRESS] Як вбачається з домової книги (а.с.8), у вказаному будинку був зареєстрований [PERSON] [INFO]. Згідно з відомостями акта обстеження умов проживання, який складено 23.12.2013 року депутатом Новоукраїнської міської ради Бакуном О.М., в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 2001 року, що підтвердили сусіди. Відповідно до ст. 107 ч. 2 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Виходячи з норм ст.ст.316,317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Факт існування домовленостей між сторонами про збереження за відповідачем права користуватися будинком у разі його тривалої відсутності позивачем заперечується. Тож поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку збереження за відповідачем права користуватися житлом, судом не встановлено. Таким чином, відповідач втратив право користування будинком [ADDRESS]. На підставі встановленого, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved