Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 61 600 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач позичила у неї кошти в сумі 61 600 грн., однак вказану суму в обумовлений в розписці строк безпідставно не повернула. Разом з тим, відповідачем за первісним позовом до початку розгляду справи по суті подано зустрічний позов про визнання договору позики недійсним, в подальшому подано заяву про залишення зустрічного позову без розгляду та у судовому засіданні від 29.05.2014 року заяву про залишення зустрічного позову без розгляду відкликано. В обґрунтування зустрічного позову позивачем зазначено, що розписку про отримання вказаної вище суми коштів вона написала під примусом позивача за первісним позовом, яка їй погрожувала та вимагала написати дану розписку з приводу виявленої в магазині «[INFO]», розташованому у [ADDRESS] де завідуючого магазину була відповідач [PERSON] нестачі. Посилаючись на викладенні в позовній заяві обставини позивач та представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача борг у сумі 61 600 грн. , а також судові витрати, зустрічний позов не визнали, просили відмовити у зв'язку з його необгрунтованністю. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом у судове засідання з`явилися, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримали, позовні вимоги за яким просили задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] суд вважає таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 09. 11. 2013 року відповідачем за первісним позовом отримано від позивача кошти у сумі 61 600 грн. про що було складено боргову розписку з зазначенням строку повернення позивачу коштів у сумі 61 600 грн. до 16.11.2013 року. Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено односторонню відмову від виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Розписка, на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником [PERSON] та відповідає вимогам цивільного законодавства, а тому з урахуванням викладених обставин відповідач повинна була повернути позику у вказаний в розписці строк, проте свого зобов`язання не виконала. На підставі вищевикладеного, суд визнає обставини укладення між сторонами договору позики від 09. 11. 2013 року, відповідно до якого відповідач отримала від позивача позику у сумі 61 600 грн. та зобов'язалася повернути вказану суму у строк до 16.11.2013 року. Відповідно до ч.2 ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У судовому засіданні проведено допит свідка [PERSON], який суду показав, що 09.11. 2013 року до нього до дому приїхала [PERSON] та вимагала повернути борг, який має перед нею його донька [PERSON] Йому особисто зі слів його доньки [PERSON] відомо, що розписку про отримання від неї в борг коштів його донька написала під примусом [PERSON] У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої сторони, вважається судом недійсним. Таким чином, щодо заявленої позовної вимоги [PERSON] за зустрічним позовом суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено факт здійснення відповідачем [PERSON] на позивача будь-якого тиску чи примусу з приводу написання боргової розписки, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг в сумі 61 600 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв"язку з чим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 616,00 грн.

Outcome: approved