Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У грудні 2029 року позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа - [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 28 січня 2020 року позивач уточнила позовні вимоги. В обґрунтування позову зазначено, що дворічному віці померла її біологічна мати. Після чого, її батько повторно одружився та з п`ятирічного віку її виховувала як рідну доньку - [PERSON] . Вона була єдиною дитиною в сім`ї. Після смерті батька вона не стала вступати у права спадкування та весь спадок залишився [PERSON] . Вона все життя вважала [PERSON] своєю матір`ю, а остання вважала її донькою. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповідала їй - [PERSON] . Після смерті [PERSON] вона звернулася в нотаріальну контору з завою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що документально не підтверджується факт родинних зв`язків - мати-донька. Враховуючи постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та неможливість вирішити спір у позасудовому порядку, вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні та уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд встановити факт належності їй заповіту складеного 10 вересня 2010 року [PERSON] та посвідченого 10 вересня 2010 року секретарем виконкому Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Роменською Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №261; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 73.3 кв.м., житловою площею 16.9 кв.м.; земельну ділянку площею 0.42 га, розташовану на території с. Чумаки Чумаківської сільської ради, цільове використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.25 га, кадастровий номер - 1221488000:03:003:0224; для особистого підсобного господарства площею 0.17 га, кадастровий номер - 1221488000:03:003:0223; земельну ділянку площею 3.510 га розташовану на території Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1221488000:01:094:0009; земельну ділянку площею 3.510 га розташовану на території Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1221488000:01:094:0010; суму недоотриманої пенсії за жовтень 2016 року в розмірі 1404 грн. 23 коп. Представник територіальної громади в особі Дніпровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Відповідно до писку №13 згрупованих поштових відправлено на адресу територіальної громади в особі Дніпровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області направлено ухвалу суду про відкриття провадження та копію позову з додатками, проте у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи відзив на позов не подано, і заперечення щодо розгляду справи подано також не було, будь-яких клопотань та заяв від представника громади до суду не надходило, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Таким чином, представник територіальної громади в особі Дніпровської районної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відповідно до розписки остання повідомлена про слухання справи на 31 січня 2020 року, уточнену позовну заяву отримала, не заперечує проти задоволення уточненого позову. Враховуючи неявку сторін у судове засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] . ЇЇ батьками були: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 16). [INFO] [PERSON] померла, про що суду надано копію свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 15). 09 березня 1983 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.38). Як вбачається з матеріалів справи у шлюбі [PERSON] та [PERSON] спільних дітей не було, та вони спільно виховували дитину [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] . 20 лютого 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 39). [INFO] помер [PERSON] , про що 21 квітня 2009 року виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 14). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку за спільною домовленістю прийняла його дружина - [PERSON] . Дані обставини підтверджуються у повному обсязі дослідженою у судовому засіданні копіює спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 63-109). 10 вересня 2010 року [PERSON] складено заповіт, згідно з яким на випадок своє смерті своє майно вона заповідала - [PERSON] (а.с.13), зазначивши про те, що остання приходиться їй донькою. [INFO] померла [PERSON] , про що 07 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді: 1.домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 73.3 кв.м., житловою площею 16.9 кв.м., що належало спадкодавці на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 01 лютого 1993 року (а.с.18). Відповідно до Рішення №60 від 28 листопада 2018 року житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за колишньою адресою: [ADDRESS] присвоєно наступну поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.19) 2.земельну ділянку площею 0.42 га, розташовану на території с. Чумаки Чумаківської сільської ради, що належала спадкодавці [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП ДН 001887. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1461 (а.с. 28). Цільове використання земельної ділянки: ?для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.25 га, кадастровий номер - 1221488000:03:003:0224; ?для особистого підсобного господарства площею 0.17 га, кадастровий номер - 1221488000:03:003:0223; 3.земельну ділянку площею 3.510 га розташовану на території Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1221488000:01:094:0009, що належала спадкодавці [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15576196 від 27.12.2013 року (а.с. 35); 4.земельну ділянку площею 3.510 га розташовану на території Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1221488000:01:094:0010, належала спадкодавці [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №129248 від 22 серпня 2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №52 (а.с. 36); 5.суми недоотриманої пенсії за жовтень 2016 року в розмірі 1404 грн. 23 коп. (а.с. 41). Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Дніпропетровський район Дніпропетровської області перейменовано на «Дніпровський район Дніпропетровської області». Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд України в пункті 2 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Враховуючи, постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 липня 2019 року, та не заперечення факту належності заповіту складеного 10 вересня 2010 року [PERSON] та посвідченого 10 вересня 2010 року секретарем виконкому Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Роменською Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №261 саме [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданий 03 березня 1997 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН: [NUMBER] ), в судовому порядку необхідно встановити даний факт, оскільки від його встановлення залежить вирішення питання про спадкування майна [PERSON] . Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у визначений ст. 1270 ЦК України строк спадкоємець за заповітом [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, як встановлено у судовому засіданні, оформити своє право на спадкове майно позивач не має можливості, про що державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори 16 липня 2019 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. Разом з тим, суду надано для доручення до матеріалів справи належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.111-144), з якої вбачається, що заяву про прийняття спадщини було також подано [PERSON] - сестрою померлої [PERSON] , яка просила видати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку, оскільки на момент смерті спадкодавця була непрацездатною. Відповідно до ст. 1242 ЦК України, право на обов`язкову частку мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином, [PERSON] , відповідно до ст. 1242 ЦК України не має права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є сестрою померлої [PERSON] . Крім того, ні до нотаріальної контори, ні до суду не надано доказів на підтвердження родинних зв`язків [PERSON] з [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична-або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі Тол дер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). В силу статті 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. (ст. 30 ЦПК України), тому справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України). Оскільки особа, яка також подала заяву про прийняття спадщини [PERSON] позовні вимоги визнала, а визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача.

Outcome: approved