Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала на розгляд суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. З позовних вимог вбачається, що вона проживає за адресою [ADDRESS] у власному житловому будинку. У належному їй будинку зареєстровані та проживають вона, її чоловік - [PERSON], а також в господарстві зареєстровані, але фактично не проживають подружжя, а саме: [PERSON], [PERSON] та їхня неповнолітня донька [PERSON]. Вона є людиною похилого віку, тому їй досить важко підтримувати будинок у належному стані, поратися по господарству та потребує допомоги сторонніх осіб. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. Однак, [PERSON], [PERSON] та їхня неповнолітня донька [PERSON] не проживають в даному будинку з серпня 2016 року, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в будинку не мають і, взагалі будинком не цікавляться, в даному будинку проживаю тільки вона та її чоловік. Тому просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'являються, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв"язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав: Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, 05.06.1997 року внаслідок укладення шлюбу, позивачка змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.06.1997 року (а.с.6). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с.7-9) та копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №1 від 04.01.1994 року (а.с.10), [PERSON] є власником житлового будинку в цілому. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї виданих Смоднянською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області від 12.09.2016 року № 582 (а.с.13) та від 24.01.2017 року № 24 (а.с.14), заявниця з чоловіком зареєстровані та проживають у власному житловому будинку в селі Смодна. У 2014 році зареєстрували до свого господарства сім'ю [PERSON], які є їхніми родичами. У 2016 році покинули господарство. Також даний факт підтверджується довідками виданими виконкомом Смоднянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 12.09.2016 року № 608 (а.с.15) та від 24.01.2017 року № 54 (а.с.16), в господарстві зареєстровані, але фактично не проживають [PERSON], [PERSON] та їхня неповнолітня донька [PERSON] Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі відсутні без поважних причин понад шість місяців у спірному будинку, то суд вважає, що вони втратили право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття осіб з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 72, 163 Житлового кодексу України та

Outcome: dismissed