Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області,третя особа Миколаївська райдержадміністрація як орган опіки та піклування та КП "Ольшанське" про набуття права постійного користування квартирою з видачею ордеру. Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що рішенням № 20 від 19.02.2002 року Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було взято мати позивачки- [PERSON] на квартирний облік і поставлено у загальну чергу на отримання житла. 09.11.2002 року між [PERSON] та Підприємством житло-побутових послуг «Добробут-С» був укладений договір № 54 на тимчасове мешкання у квартирі житлового фонду підприємства житлово-побутових послуг «Добробут-С».На підставі вище зазначеного договору мати позивачки [PERSON] та батько позивачки [PERSON] та сама позивачка по справі [PERSON] оселилися у квартирі [ADDRESS]. Вище зазначена квартира на момент заселення була у занедбаному стані, що підтверджується Актом комісії від 01.11.2002 року. Також зазначила, що [INFO] року народився її молодший брат [PERSON]. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON].16 вересня 2009 року рішенням Миколаївського районного суду матір позивачки [PERSON] було позбавлено батьківських прав. З 2010 року Позивачка [PERSON] є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], які разом проживають у вищезазначеній квартирі. Рішенням від 21 грудня 2011 року № 117 Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було визнано позивачку та її брата - [PERSON] потребуючими поліпшення житлових умов та були внесені до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житла № 5. У 2011 році між позивачкою та Комунальним підприємством «Ольшанське» був продовжений та укладений договір піднайму вищезазначеної квартири, термін дії договору був продовжений на один рік до 2012 року, Договір найму від 01.02.2012 року до 01.02.2013 року, Додатковою угодою від 04.03.2013 року до 01.02.2014 року. Рішенням № 14 від 20.02.2013 року Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було надано право Позивачам використовувати квартиру [ADDRESS] та рекомендовано укласти тимчасовий договір піднайму вищезазначеної квартири. Рішенням № 25 від 24 .04.2013 року Ольшанською селищною радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було відмовлено Позивачу у видачі ордеру на квартиру № 32 та рекомендовано звернутись до суду. За весь час, а саме з 2002 року по 2013 рік користування квартирою сім'єю Позивача та на теперішній час Позивачем здійснювалися поточні ремонти, у повному обсязі сплачувалися квартирна плата та комунальні послуги. Таким чином позивачка просить визнати право постійного користування квартирою з видачею відповідного ордеру. В судовому засіданні представник позивача,яка діє на підставі довіреності №121 від 01.08.2013року [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Ольшанської селищної ради в судове засідання не зявився,однак надав заяву з якої вбачається,що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Розгляд справи просить провести без його участі. Представник третьої особи Миколаївської райдержадміністрації як орган опіки та піклування в судове засідання не зявився,однак надав заяву відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову. Розгляд справи просить провести без його участі. Вислухавши представника позивача,дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову зі слідуючих причин. В судовому засіданні встановлено, що рішенням № 20 від 19.02.2002 року Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було взято мати позивачки- [PERSON] на квартирний облік і поставлено у загальну чергу на отримання житла. 09.11.2002 року між [PERSON] та Підприємством житло-побутових послуг «Добробут-С» був укладений договір № 54 на тимчасове мешкання у квартирі житлового фонду підприємства житлово-побутових послуг «Добробут-С».На підставі вище зазначеного договору мати позивачки [PERSON] та батько позивачки [PERSON] та сама позивачка по справі [PERSON] оселилися у квартирі [ADDRESS]. Вище зазначена квартира на момент заселення була у занедбаному стані, що підтверджується Актом комісії від 01.11.2002 року. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON].16 вересня 2009 року рішенням Миколаївського районного суду матір позивачки [PERSON] було позбавлено батьківських прав. З 2010 року Позивачка [PERSON] є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], які разом проживають у вищезазначеній квартирі. Рішенням від 21 грудня 2011 року № 117 Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було визнано позивачку та її брата - [PERSON] потребуючими поліпшення житлових умов та були внесені до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житла № 5. У 2011 році між позивачкою та Комунальним підприємством «Ольшанське» був продовжений та укладений договір піднайму вищезазначеної квартири, термін дії договору був продовжений на один рік до 2012 року, Договір найму від 01.02.2012 року до 01.02.2013 року, Додатковою угодою від 04.03.2013 року до 01.02.2014 року. Рішенням № 14 від 20.02.2013 року Ольшанською селищною Радою Виконавчим комітетом Миколаївського району Миколаївської області було надано право Позивачам використовувати квартиру [ADDRESS] та рекомендовано укласти тимчасовий договір піднайму вищезазначеної квартири. Згідно даних виконавчого комітету Ольшанської селищної ради [PERSON] перебуває в позачерговій черзі на поліпшення житлових умов,як дитина сирота з 21.12.2011року під №3. Проживає в квартирі [ADDRESS] більше 10 років тому відповідно до чинного законодавства переоформила договір оренди вищезазначеної квартири і являється квартиро піднаймачем даної житлової площі. Згідно ст. 46 Житлового Кодексу України позачергою жиле приміщення надається: дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Згідно ст. 34 Житлового Кодексу України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» -основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є: захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей; сприяння в наданні реальної допомоги і підтримки підприємствами, установами та організаціями різних форм власності, банківськими установами, культурно-освітніми, громадськими, спортивними та іншими організаціями. Згідно ст. 4 Закону Україні «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою, а саме -житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у Житловому кодексі Української РСР. Згідно ст. 32 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками,рідними до встановлення опіки, піклування. Місцеві державні адміністрації,органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сімї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Згідно ст. 33 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем "їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови їм у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством. Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Тож з вище наведених норм закону вбачається, що Позивач з малолітнім братом мають право на отримання житла у постійне користування як діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судовому розгляду відповідно до ст.24 ЦПК підлягають спори - про надання жилого приміщення за вимогами громадян, які мають право на позачергове надання жилих приміщень, у тому числі у випадках порушення встановленого законодавством строку надання житла, та ін. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, на підставі вищенаведеного за позивачем слід визнати право постійного користування квартирою.

Outcome: partial