Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, розпочинаючи з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем вони проживали у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2020 року вони з відповідачем перестали проживати разом. Позивачка зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . На даний час позивачка не працює та займається пошуками роботи. Отримані нею нерегулярні доходи не дають можливості забезпечувати дітей всім необхідним. Вона сама не в змозі в повній мірі забезпечувати потреби дітей, які на даний час гостро потребують матеріальної допомоги для того, щоб придбати одяг, взуття, продукти харчування, ліки та інше. Крім того, діти навчаються у Княгининській школі-ліцей, що також потребує додаткових витрат. На неодноразові усні звернення позивачки про надання коштів на утримання дітей відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти, фінансової чи будь-якої іншої допомоги не надає, незважаючи на його обов"язок утримувати та виховувати дітей. Тому позивачка бажає, щоб відповідач сплачував аліменти у встановленому законом порядку. Представник позивачки - адвокат Махацький Ю.М. звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. /а.с.33/. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений на офіційному сайті веб-порталі судової влади. Причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав. /а.с. 28,32 /. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи те, що відповідач у судове засідання не з`явився та в силу того, що судовий розгляд здійснюється упродовж розумного строку та за наявної згоди позивачки, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Згідно ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] , батьками [PERSON] та [PERSON] є батько [PERSON] та мати - [PERSON] /а.с.6-7/. Згідно до довідки про склад сім`ї № 419 від 16.12.2020 року діти - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] /а.с.9/ та проживають разом з позивачкою [PERSON] /а.с.8/. Статтею ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обгрунтовуючи свій позов позивачка у позовній заяві зазначила, що відповідач має добрий стан здоров`я, офіційно ніде не працює, доходи отримує постійно від тимчасових заробітків і має нерегулярний мінливий дохід. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей судом не встановлено. Позивачка не працює, тому сама не може забезпечити належне матеріальне становище неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів, посилалася на положення ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачкою по справі понесено витрати за надання правничої допомоги адвоката, які становлять 1500 грн. /а.с.13-14/. Відповідно до ст. п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. З відповідача підлягає стягненню на користь держави 908 грн. судового збору, у зв`язку з тим, що позивачка згідно ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по даній категорії справи. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved