Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У березні 2014 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом щодо відшкодування [PERSON] витрат, які поніс позивач при сплаті страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування за договором добровільного страхування № 31956 від 01.08.2011 року. У своїх вимогах посилається на те, що 27.01.2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) на 23 км. + 700 м. автодороги Київ-Одеса у напрямку м. Києва за участю автомобіля «Газ» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вину [PERSON] підтверджує постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2012 року. Крім того посилається на сплату страхового відшкодування потерпілій особі. Тому позивач в порядку регресу просить стягнути із відповідача понесені ним фактичні витрати по сплаті страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 51930,52 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. [PERSON] двічі у судові засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином (а.с. 44, 51, 52), клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. А тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2012 р. [PERSON] визнано винним у порушені п. 12.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого 27.01.2012 р. на 23 км. + 700 м. автодороги Київ-Одеса у напрямку м. Києва сталася ДТП за участю автомобіля «Газ» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який не впоравшись з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 5-а). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] - власника автомобіля «Тойота» д.р.н.з. [NUMBER] застрахована за договором добровільного страхування транспортного засобу № 31956 від 01.08.2011 року (а.с.3). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку 24.02.2012 від СПД [PERSON] було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], у розмірі 101930,52 грн. (а.с.9-33). Відповідно до страхового акта № 129/12/50/ТР25/00/2 від 10.04.2012 р. (а.с. 34) ПАТ «Європейський страховий альянс» виплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 101930,52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО05900, № 841, № 1019, № 330, № 1206, № ЦО02999 (а.с.34-35). Відповідно до ст. 933 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 8.5.1. Договору добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією автотранспортного засобу виплата страхового відшкодування проводиться на підставі калькуляції, яка складається страховиком, або акту авто товарознавчої експертизи (дослідження). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON], застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0526850, то на підставі наказу Господарського суду м. Києва № 910/20958/13 від 06.12.2013 року 12.12.2013 року з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь ПАТ «Європейський страховий альянс» було стягнуто страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 50000,00 грн. (а.с.37). Отже, сума страхового відшкодування має наступний вигляд: 101930,52 грн. - 50000,00 грн. = 51930,52 грн. 12.12.2013 року ПАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до [PERSON] з претензією про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в порядку регресу в сумі 51930,52 грн. (а.с.36-37),проте її вимог він не виконав. Отже, неправомірними винними діями [PERSON] було заподіяно матеріальний збиток автомобілю [PERSON], який компенсований коштами ПАТ «Європейський страховий альянс» на підставі договору страхування № 31956 від 01.08.2011 року. Таким чином ПАТ «Європейський страховий альянс» отримав право регресної вимоги до [PERSON] щодо відшкодування понесених витрат. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли в судовому засіданні належне обгрунтування та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved