Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування своїх вимог вказали, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира №4, яка знаходиться за адресою смт Веселинове, вул. Богданова,4 належить на праві приватної власності, спільно сумісної власності [PERSON] та членам його сім"ї [PERSON],[PERSON] [PERSON] [PERSON]Ю, [PERSON], тобто кожен є власником 1/6 частини квартири. 31 жовтня 2012 року помер [PERSON] 31 жовтня 2014 року помер [PERSON] 18 вересня 2017 року померла [PERSON] [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області, подавши заяви про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON]Ю, подали заяви про відмову від прийняття спадщини, на підставі заяв та наданих документів нотаріусом 28.02.2018 року було заведено спадкову справу. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину. Причиною відмови зазначено, що у спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві. Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивачі звернулася з відповідним позовом до суду та просять задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачі не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні, просила задовольнити позовні вимоги позивачів, та визнати за [PERSON]Ю,, [PERSON]Ю, та [PERSON]Ю, право власності на 1/6 частку квартири, та визнати за [PERSON] право власності на 3/6 частини квартири №4 у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] Представник відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно дл свідоцтва про право власності на житло квартира №4, яка знаходиться за адресою смт Веселинове, вул. Богданова,4 належить на праві приватної власності, спільно сумісної власності [PERSON] та членам його сім"ї [PERSON],[PERSON] [PERSON] [PERSON]Ю, [PERSON], тобто кожен є власником 1/6 частини квартири. [PERSON] помер 31 жовтня 2012 року , відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №170349 від 02 листопада 2012 року. /а.с.15/ [PERSON] помер 31 жовтня 2014 року , відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №209558 від 14 листопада 2014 року. /а.с.16/ [PERSON] померла 18 вересня 2017 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП 267148 /а.с.17/. Позивач [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області, подавши заяви про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON]Ю, подали заяви про відмову від прийняття спадщини, на підставі заяв та наданих документів нотаріусом 28.02.2018 року було заведено спадкову справу. Судом було витребувано від Приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] спадкову справу №34 заведену після смерті [PERSON] , яка померла 18.09.2017 року, в якій наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини та заяви [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини за вказаним законом яка залишилась після смерті спадкодавця відмовилися. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину. Причиною відмови зазначено, що у спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві. Таким чином, в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на нерухоме майно. Згідно з п.3.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Пленум №6): "На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно інвентаризаційної справи №161 на житловий будинок по вул. Богданова,4 кватрира № 4 смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області відповідно до якої було проведено поточну інвентаризаційно оцінювальну роботу квартири № 4 за від 05.04.2018 року та встановлено , що квартира має три житлових кімнати, житлова площа 39,2 кв. м., загальна площа 55,6 самочинне перепланування відсутнє. Виходячи з\~вищенаведеного,\~померлій \~[PERSON] належало\~на праві\~ власності\~на 3/6 частини квартири № 4 за адресою вул. Богданова, 4 смт Веселинове Миколаївської області. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом зокрема, мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1267 ЦК України, частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивачі [PERSON]Ю та [PERSON] відмовились від спадщини, а позивач [PERSON] прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить останньому з часу її відкриття. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved