Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 24.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11363962000, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 43 400 доларів США з кінцевим терміном повернення до 22.06.2029 р. або достроково із сплатою 14% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 24.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н, за яким [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, тобто належну їй на праві власності двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 30.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 11363962000. [PERSON] умови кредитного договору не виконала у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість, яка становить 68 055,83 долара США, що за курсом НБУ станом на 13.05.2014 р. еквівалентно 792 622,84 гривень. 08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». А тому, просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за вищевказаним кредитним договором в розмірі 68 055,83 доларів США, що по курсу НБУ на 13.05.2014 р. становить 792 622,84 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] - квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на дану квартиру; виселити та зняти з реєстрації місця проживання і перебування відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: квартира [ADDRESS], дані про яких внесені до Єдиного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи; зобов'язати відповідача передати ПАТ "Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок) та інші документи, передбачені постановою КМ України № 868 від 17.10.2013 р. і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак надіслала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що дійсно відповідач не виконала свої зобов'язання перед кредитором і має заборгованість в розмірі 67 164,37 доларів США, що еквівалентно 782 240,31 гривень, однак згідно Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії даного Закону не може бути стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими кредитними установами в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, якщо у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а також, якщо загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Таким чином, протягом дії вищевказаного Закону не може бути звернено стягнення на даний предмет іпотеки, а тому, вважає, що відсутні передбачені Законом підстави для задоволення позовних вимог в частині примусового виселення відповідача та зняття його з реєстрації місця проживання. Також вказав, що позивачем не була дотримана процедура добровільного виселення, тобто позивач посилається на те, що ним була надіслана відповідачу письмова вимога про добровільне виселення, але з матеріалів справи вбачається, що повідомлення відповідачу надсилалося на адресу: [ADDRESS], тоді коли відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] і доказів отримання останньою такого повідомлення позивачем не надано. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог на підставі вищевказаного. Під час розгляду справи по суті встановлено, що 24.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] ([PERSON]., змінила прізвище на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 08.11.2012 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської облаті) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11363962000, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 43 400 доларів США з кінцевим терміном повернення до 22.06.2029 р. або достроково із сплатою 14% річних за користування кредитом (а. с. № 7-13). Того ж дня в забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за даним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н від 24.06.2008 р., за яким [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею - 27,2 кв. м., яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 24 червня 2008 року за р. № 3019, ринкова вартість предмету іпотеки згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності становить 247 870 гривень (а. с. № 22-25, 31-33). 30.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 11363962000 (а.с. № 14). 03.03.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору (а.с. № 26-27). АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав. Згідно п. 3.4.1 договору про надання споживчого кредиту № 11363962000 від 24.06.2008 р. [PERSON] зобов'язалася використовувати кредит та зазначені у цьому договорі цілі, повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Однак, [PERSON] ([PERSON].) належним чином покладені на неї даним кредитним договором обов'язки не виконує у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість, яка становить 68 055,83 долара США, що за курсом НБУ станом на 13.05.2014 р. еквівалентно 792 622,84 гривень (а. с. № 34, 35). 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги за вищевказаним кредитним договором, про що свідчить договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. (а. с. № 43-44). Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, ст.527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 4.1.1 іпотечного договору від 24.06.2008 р., ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором ( ч. 2 ст. 589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України). Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки, квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], є предметом іпотеки та виступає як забезпечення її зобов'язань за споживчим кредитом, наданим їй кредитною установою - АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», в іноземній валюті, а також загальна площа даного нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів та використовується відповідачем як місце постійного проживання, про що стверджує представник відповідача і не заперечує позивач, вимагаючи висилити відповідача з даної квартири, тому, на думку суду, в даному випадку є підстави застосування положень вищевказаного Закону. За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed