Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» у розмірі 77189,92 грн. та на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у розмірі 1116,95 грн., а також судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог кожного позивача. В обґрунтування позову представник позивачів вказав, що відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS], проживають в ній і користуються послугами, що надавалися/надаються позивачами. Також зазначив, що будинок [ADDRESS] з 01.05.2015 року перебуває на обслуговуванні та утриманні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», що створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», та до 01.05.2015 року перебував на утриманні КП «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району», що утворене рішенням сесії Голосіївської районної ради м. Києва. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі не у повному обсязі сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого мають заборгованість перед КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» за період з 01.10.2010 року по 01.05.2015 року в загальному розмірі 77189,92 грн. та перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.05.2015 року по 31.01.2018 року - у загальному розмірі 1116,95 грн., а тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення сум заборгованості в примусовому порядку. Представники позивачів в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити за вищенаведених обставин. Відповідач [PERSON]. та його представник просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, застосувавши до позовних вимог в частині стягнення заборгованості на користь КП «ЖЕО-105» строки позовної давності, а в частині стягнення заборгованості на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», відмовити в зв»язку з безпідставністю позовних вимог, так як відповідно до квитанцій ними сплачується плата за комунальні послуги та фактично борг відсутній. Інші відповідачі до суду не з"явилися . Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином та у встановлений законом порядок. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS], останні, проживають у вказаній квартирі, що не заперечувалось стороною відповідачів в ході розгляду справи. Також встановлено, що будинок [ADDRESS] з 01.05.2015 року знаходиться на утриманні та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та до 01.05.2015 року знаходився на утриманні КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району». Як вбачається зі Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району», останнє утворене рішенням 11 сесії ІІ скликання Голосіївської районної ради м. Києва від 25.11.2004 року № 30/07 та на підставі рішення VII сесії Київської міської ради VI скликання від 31.03.2011 року № 102/5489 перейменовано в Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району» і передане до сфери управління Голосіївській районній в місті Києві Державній адміністрації. Відповідно до п. 2.2. вищевказаного Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району», основними напрями діяльності Підприємства є: - 2.2.1. Утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду на підставі замовлення; - 2.2.2. Технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків. Як вбачається зі Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», останнє утворене рішенням Голосіївської районної в м. Києві Ради від 25.11.2004 року № 30/07 та, відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», перейменоване в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Відповідно до п. 2.2. вищезазначеного Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», предметом діяльності Підприємства є: - 2.2.1. Утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; - 2.2.2. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку. 17.11.2016 року між Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» (Довіритель), з одного боку, та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Повірений), з іншого боку, укладено Договір доручення № 19-Ю, відповідно до якого, Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання представляти інтереси Довірителя та вчиняти від його імені наступні юридичні дії: проводити претензійно-позовну роботу, яка супроводжується розробкою, підготовкою направленням боржникам Довірителя (листів, заяв, претензій та інші документи правового характер) з питань оплати заборгованості; вживати заходи, спрямовані на погашення заборгованості боржників перед Довірителем в судовому порядку, в тому числі здійснювати представництво, захист законних прав та охоронюваних законом інтересів Довірителя перед його боржниками з правами відповідного учасника процесу. 01.03.2018 року між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (Довіритель), з одного боку, та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Повірений), з іншого боку, укладено Договір доручення № 01.03.18/1-КК, відповідно до якого, Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання представляти інтереси Довірителя та вчиняти від його імені наступні юридичні дії: проводити судову роботу з боржниками Довірителя. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивачі - це виконавець послуг. Згідно із п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається, з наданого стороною позивачів розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідачів перед КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» за період з 01.10.2010 року по 01.05.2015 року становить 77189,92 грн., з них: сума основної заборгованості - 46651,52 грн., інфляційні нарахування - 26253,48 грн., 3% річних - 4284,92 грн. Стороною відповідачів вказаний розрахунок заборгованості не спростовано, однак, в ході розгляду справи відповідачами заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про стягнення на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» заборгованості за період з 01.10.2010 року по 01.05.2015 року в сумі 77189,92 грн. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі, відповідно до ст. 267 ЦК України, заявили клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного для після відповідної календарних дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Абзац 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 08.12.2009 року, передбачає, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено підставність позовних вимог. У протилежному випадку, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Судом встановлено, що порушення відповідачами зобов'язань по сплаті житлово-комунальних послуг розпочато з вересня 2010 року. З цього моменту сторона позивача мала право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, проте, позов пред'явлено лише в 25.04.2018 року, зі спливом строку позовної давності. Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку. В зв»язку з тим, що відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки; поважних причин для зупинення та переривання позовної давності не встановлено, а тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району» заборгованості за період з 01.10.2010 року по 01.05.2015 року в сумі 77189,92 грн., не підлягають задоволенню, в зв»язку з пропуском строку позовної давності. В частині позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованості суд встановив наступне. Стороною позивача надано суду розрахунок про те, що за період з 01.05.2015 року по 31.01.2018 року борг відповідачів перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» становить 1116,95 грн., з них: сума основної заборгованості - 860,42 грн., інфляційні нарахування - 204,20 грн., 3% річних - 52,33 грн. Однак, стороною відповідачів надано суду копії квитанцій, відповідно до яких судом було встановлено, що відповідачами здійснювалась оплата за комунальні послуги (а.с.47-49), однак, вказані платежі в розрахунках позивача про заборгованість, - відсутні. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідачів, стороною позивача в ході розгляду справи суду надано не було. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд вважає, що стороною відповідача спростовано розмір нарахованої суми заборгованості та подано суду копії квитанцій, відповідно до яких нарахована плата за житлово-комунальні послуги відповідачами вносилась, та стороною позивача доводи відповідача не спростовані. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідачів спростовано доводи позивача в частині наявності та розміру заборгованості перед позивачем Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.05.2015 р. по 31.01.2018 р., суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, в зв»язку з її необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed