Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 листопада 2013 року сталась ДТП. Внаслідок аварійної обстановки, що склалася на дорозі, відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої стали водії п'ятьох автомобілів. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження різного ступеню. Автомобіль, що належить їй на праві власності Skoda Rapid, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження від взаємодії з автомобілем Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], який застрахований у страховій компанії ПАТ СК «Українська страхова група» згідно полісу АЕ 2228402 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності страховика встановлено у розмірі 50000 грн. за шкоду майну, франшиза - нульова. Києво-Святошинським районним судом Київської області винним у вчиненні ДТП з участю її транспортного засобу було визначено [PERSON], відповідальність якого застрахована ПАТ СК «Українська страхова група». Відповідно до вимог чинного законодавства та полісу, страховику було вчасно повідомлено про страховий випадок, а також надано докази про вартість ремонту і квитанцію про його оплату. Однак, їй було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування і зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], за шкоду заподіяну її автомобілю, в даному випадку не виникла. Після подання додаткових доказів відповідачу, їй знову було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вважає відмову необґрунтованою та такою, що порушує її права. Зазначила, що за ремонт автомобіля нею сплачено 26 514 грн. 93 коп. Також їй було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у порушенні її прав, яка оцінена нею в розмірі страхового відшкодування в розмірі 26 514,93 грн. Просила суд стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на її користь страхове відшкодування в розмірі 26 514 грн. 93 коп. та на відшкодування моральної шкоди 26 514 грн. 93 коп. При розгляді справи судом до участі в справі були залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] та [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не заявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суду надано заяву, в якій представник позивача просив справу розглянути у відсутності позивача та її представника, позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. У судове засідання треті особи [PERSON] і [PERSON] не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При розгляді справи судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. При розгляді даної справи судом було встановлено, що 24 листопада 2013 року о 15 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], на 22 км автодороги Київ-Чоп, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2014 року встановлено, що 24 листопада 2013 року близько 15 год. 20 хв. на 22 км автодороги Київ-Чоп [PERSON], керуючи автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], що також призвело до зіткнення з автомобілем марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER], який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від накладання адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно виданої довідки Відділу ДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що 24 листопада 2013 року о 15 год. 20 хв. на 22 км. автодороги Київ-Чоп в с. Стоянка, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано передній капот, переднє ліве крило, передні ліві дверцята; розбито передній бампер, передня ліва блок-фара, передня ліва протитуманна фара. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового та відшкодування шкоди, завданої їй, як власнику автомобіля «Skoda Rapid», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Листом від 05 лютого 2014 року за № 03/0756 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] забезпеченого транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], за шкоду заподіяну власнику автомобіля «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER], не виникає. Підстави для виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2228402 відсутні, у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу не виникає. 20 червня 2014 року позивач [PERSON] повторно звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. З листа від 03 липня 2014 року за № 03/4447 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вбачається, що підстави для перегляду рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відсутні, посилаючись на те, що при визнанні [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення п. 13.1 ПДР України) у постанові відсутні висновки про те, що [PERSON] несе цивільно-правову відповідальність перед [PERSON] за шкоду, яка була спричинена в результаті зіткнення її автомобіля з автомобілем [PERSON], який не рухався. Судом визнано [PERSON] винним у порушенні ним пункту 13.1 ПДР України, тому у нього виникає цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну виключно автомобілю, що рухався попереду, оскільки [PERSON] не було дотримано безпечної дистанції. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, погодні умови та не врахувавши безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився попереду. При цьому [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, постановою апеляційного суду Київської області від 20 січня 2014 року постанову районного суду від 02 грудня 2013 року відносно [PERSON] скасовано, а провадження відносно нього закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Оскільки відносно водія [PERSON], який керував автомобілем «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER], закрито провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а водія [PERSON], який здійснював керування автомобілем Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при зіткненні з автомобілем [NUMBER], який рухався позаду нього в попутному напрямку, то суд приходить до висновку, що при зіткненні автомобіля Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] настала дорожньо-транспортна пригода, яка є підставою для здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У відповідності до вимог п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] у визначені законом строки звернулась до страховика з відповідною заявою для отримання страхового відшкодування. Однак ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» неправомірно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу не виникла. Згідно наданого Акту виконаних робіт № ТО13-38459 від 16 січня 2014 року вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] склала 26 514 грн. 93 коп.. Оплата вартості проведених робіт автомобіля підтверджується копією квитанції № 6764379 від 16 січня 2014 року, яка міститься в матеріалах справи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2228402 від 24 грудня 2012 року в страховій компанії ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Згідно п. п. 17, 19 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Враховуючи, що внаслідок дій [PERSON] майну [PERSON] було завдано фактичну шкоду на суму 26 514 грн. 93 коп., а цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», тому з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 26 514 грн. 93 коп.. Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON], то суд вважає недоведеним факт заподіяння їй моральної шкоди. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Оскільки між сторонами виникли договірні відносини, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення на її користь моральної шкоди слід відмовити. Понесені позивачем витрати по сплаті судових витрат в розмірі 265 грн. 15 коп. слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: partial