Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач ТОВ "Кредитні ініциативи" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в сумі 1 100 343,57 грн., а саме: за кредитом - 541196,37 грн., по відсотках - 559 147,20 грн.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 16505,15 грн. В обґрунтування свого позову вказали, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам , включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 865-22/07 від 08.09.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - громадянином(кою) України яким є - [PERSON] , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором про іпотечний кредит належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 р. № 231 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг". Зазначають, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 р. № 2а-12909/12/2670 було скасовано п.1 вказаного Розпорядження, згідно якого до фінансових послуг факторингу було віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників суб'єктів господарювання зд- договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. На підставі цієї Постанови Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352, пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2009 за № 373/16389, яким передбачалося, що до фінансової^ послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі прав, вимоги, яке виникне в майбутньому до боржників - субєктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення, виключено. Слід відмітити, що ні Цивільний кодекс України, ні Закон «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Іншими словами, законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу. ВИСНОВОК: Посилання Відповідачів на вищевказане Розпорядження щодо відсутності у ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги є безпідставним з огляду на скасування п.1 Розпорядження. 08.09.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , та фізична особа - громадянин України яким є - [PERSON] , уклали Кредитний договір № 865-22/07, з подальшим внесення змін та доповнень . Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобовязується надати Боржнику кредит у сумі 22000,00 USD, а Відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Окрім цього, ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна тільки при укладенні кредитного договору. З цього приводу звертаємо увагу суду на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015 р., відповідно до якої ВССУ розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА З про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року, встановив, що «ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги (цесїї), а тому дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором». Також в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 р. при розгляді справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА6 на рішення Деснянського апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 1703/0808/45-032 у розмірі 1 675 900 грн 17 коп. було зазначено: «Крім того, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги (цесії)». ВИСНОВОК: Для проведення діяльності щодо задоволення вимог по валютним зобовязанням своїх клієнтів ТОВ «Кредитні ініціативи» не потребує будь-яких ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями. Окремої ліцензії на здійснення факторингових операцій не потрібно. Відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника , Позивач придбав фінансовий актив у юридичної особи. Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій. З цього приводу звертають увагу суду на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 р. в справі № 6-2044Ісв 14, відповідно до якої ВССУ розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON], відкритого акціонерного товариства «Племінний завод Закарпатський» про стягнення заборгованості за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року, встановив, що «відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене, позивач, отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника - ОСОБА1, придбав фінансовий актив у юридичної особи. Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 17 грудня 2012року - ТОВ «Кредитні ініціативи», існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що для здійснення факторингових операцій необхідна наявність відповідної ліцензії». Відмічають, що ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року № 1121 за реєстраційним номером 13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року (копія до дається).У Додатку до вказаного вище Свідоцтва зазначено види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія (ТОВ «Кредитні ініціативи») без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, такі як фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг (копія додатку" прикладається). ВИСНОВОК: ТОВ «Кредитні ініціативи» не потребує будь-яких окремих ліцензій на здійснення факторингових операцій. З огляду на зазначені тезиси та приведену вище судову практику,

Outcome: dismissed