Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 03 квітня 2021 року в м. Немирові вона уклала із відповідачкою [PERSON] договір позики, відповідно до умов якого я передала їй грошові кошти у сумі 100 000 ( сто тисяч ) гривень на її особисті потреби, а вона зобов`язувалась повернути вказану суму на першу її вимогу у термін три дні з дня пред`явлення вимоги. У разі неповернення позивачці, відповідачкою вказаної суми коштів, вона зобов`язувалась здійснити відчуження на користь [PERSON] належну їй земельну ділянку, загальним розміром 1.5340 га., яка розташована на території колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району Вінницької області. На підтвердження здійснення вказаного правочину відповідачка власноручно написала письмову розписку, згідно змісту якої вона дійсно зобов`язується повернути позивачці вказану суму грошей на першу вимогу або здійснити відчуження зазначеної вище земельної ділянки. 15 травня 2021 року позивачка звернулась до відповідачки із вимогою повернути її надані їй кошти до 19 травня 2021 року або нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу належної їй земельної ділянки, яка зазначена в розписці. 19 травня 2021 року відповідачка при зустрічі повідомила позивачку про те, що коштів на повернення боргу у неї немає і що вона готова відчужити на користь позивачки земельну ділянку. Однак, коштів на нотаріальне посвідчення договору у неї також немає, а також бажання здійснювати візит у нотаріальну контору у неї також відсутнє. Позивачці було передано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 квітня 2021 року, відповідно до якого дійсно відповідачка являється власником земельної ділянки, загальним розміром 1.5340 га., кадастровий номер - 0523087800:04:001:1371, яка розміщена на території Немирівської міської ради (колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району) Вінницького району, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 травня 2021 року її вартість становить 19 719.28 гривень. Таким чином, враховуючи наявність відмови відповідачки від повернення заборгованих коштів позивачці, а також відсутність можливості нотаріально посвідчити договір відчуження земельної ділянки, яка належить відповідачці, позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вимоги позовної заяви підтримує, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надіслала в суд заяву, у якій вимоги позовної заяви визнає, не заперечує проти їх задоволення, розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 03 квітня 2021 року в м. Немирові сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого я передала їй грошові кошти у сумі 100 000 ( сто тисяч ) гривень на її особисті потреби, а вона зобов`язувалась повернути вказану суму на першу її вимогу у термін три дні з дня пред`явлення вимоги. У разі неповернення позивачці, відповідачкою вказаної суми коштів, вона зобов`язувалась здійснити відчуження на користь [PERSON] належну їй земельну ділянку, загальним розміром 1.5340 га., яка розташована на території колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району Вінницької області. На підтвердження здійснення вказаного правочину відповідачка власноручно написала письмову розписку, згідно змісту якої вона дійсно зобов`язується повернути позивачці вказану суму грошей на першу вимогу або здійснити відчуження зазначеної вище земельної ділянки. 15 травня 2021 року позивачка звернулась до відповідачки із вимогою повернути її надані їй кошти до 19 травня 2021 року або нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу належної їй земельної ділянки, яка зазначена в розписці. 19 травня 2021 року відповідачка при зустрічі повідомила позивачку про те, що коштів на повернення боргу у неї немає і що вона готова відчужити на користь позивачки земельну ділянку. Однак, коштів на нотаріальне посвідчення договору у неї також немає, а також бажання здійснювати візит у нотаріальну контору у неї також відсутнє. Позивачці було передано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 квітня 2021 року, відповідно до якого дійсно відповідачка являється власником земельної ділянки, загальним розміром 1.5340 га., кадастровий номер - 0523087800:04:001:1371, яка розміщена на території Немирівської міської ради (колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району) Вінницького району, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 травня 2021 року її вартість становить 19 719.28 гривень. Таким чином, враховуючи наявність відмови відповідачки від повернення заборгованих коштів позивачці, а також відсутність можливості нотаріально посвідчити договір відчуження земельної ділянки, яка належить відповідачці, позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до положень ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 530 ЦК України говорить що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved