Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідачів, про визнання втратившим [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], правом користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. Позовну заяву мотивує тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] від 18 березня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького нотарільного округу Чернівецької області Сирбу Л.Б. і зареєстрованого в реєстрі за №489, став його власником. У вказаному будинку зареєстровані, але не проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з 2016 року фактичне їх місце проживання [ADDRESS]. Представник позивача вважає, що реєстрація відповідачів в житловому будинку позивача створює йому незручності та обмежує його права власника вільно розпоряджатися та користуватися житловим будинком. Ухвалою судді від 28 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи за місцем реєстрації та за фактичним місцем проживання в судовому засіданні не з'явились, і не повідомили суд про причину своєї неявки. На стадії підготовчого судового засідання з'явилась [PERSON] мати [PERSON], повідомивши суд, що відповідачам відомо про спір з'явитися в судовому засіданні не мають можливість, оскільки перебувають за кордоном. Вона не уповноважена представляти їх інтереси в суді. Представник органу опіки та піклування Ванчиковецької сільради Новоселицького району подав до суду відзив в якому зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі не заперечують проти їх задоволення. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року закрито підготовче засідання та справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача не з'явився але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Ванчиковецької сільради Новоселицького району не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі в судовому засіданні не з'явились повторно і не повідомили суд про причину своєї неявки. У відповідності до вимог ст..223 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов наступних висновків. Відповідно до договору купівлі продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 18 березня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за №489 [PERSON] продав [PERSON] незавершене будівництвом житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,1612 га. Право власності [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 18.03.2015 року за №35079641. Відповідно до рішення Ванчиковецької сільради, Новоселицького району від 11 вересня 2015 року за №02-44/15 [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Заочним рішенням Новоселицького районного суду від 13 липня 2016 року по справі №720/1029/16-ц розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Сільрада с. Ванчиківці Новоселицького району довідкою від 08 лютого 2018 року за №216 констатує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою [ADDRESS] райну, Чернівецької області, але [PERSON] на даний час перебуває за межами села, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають в [ADDRESS]. Актом опитування сусідів від 08 лютого 2018 року затвердженого комісією сільради с. Ванчиківці Новоселицького району з виїздом на місце встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 2016 року проживають по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст..47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Об'єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово. Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що з дня набуття та реєстрації позивачем права власності на житловий будинок по [ADDRESS] між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідачі за даним позовом підлягають виселенню оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживають за вказаною адресою та вони не відносяться до категорії осіб за якими зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців. Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 12 червня 2018 року, який має бути стягнутий пропорційно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: approved