Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.12. 2016 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, залучивши в якості третіх осіб: [PERSON], Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кіщак Людмилу Яківну про визнання права на спадкування за законом всього майна, про визнання права на спадкування за законом частини квартири, про зобов"язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири номер [ADDRESS], яка залишилась від спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє за довіреністю НАР 301955 від 21.10. 2015 року ( а.с. 20) уточнили позовні вимоги підтримали та просили визнати за [PERSON] право спадкування за законом 1/6 ( однієї шостої) частини квартири номер [ADDRESS], яка залишилась від спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. Відповідач Київська міська рада не направила у судове засідання свого представника, проте через загальну канцелярію за вх. № 23931 від 17.05. 2017 року надіслала свої письмові заперечення, просила розглядати справу за відсутності їх представника та про прийняте рішення повідомити у порядку, встановленому ст. 222 ЦПК України. Третя особа : [PERSON], належним чином повідомлена, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення судової повістки ( а.с. 128) у судове засідання не прибула про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв від останньої через загальну канцелярію до суду не надходило. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кіщак Людмила Яківна, належним чином повідомлена у судове засідання не прибула , проте у своєму клопотанні за вх. № 13420 від 20.03. 2017 року ( а.с. 34) просила розглядати справу за її відсутності проти позову не заперечує. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Принагідно також зауважити, що розділом 5 листа Апеляційного суду міста Києва від 01.09.2013 року «Узагальнення практики судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства при розгляді цивільних справ у порядку заочного розгляду» звернуто увагу судів, що у випадку наявності клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності відсутні підстави для ухвалення заочного рішення. У такому випадку відповідач вважається присутнім і причини його неявки не з'ясовуються. З огляду на зазначені положення законодавства, суд прийшов до висновку про проведення розгляду справи в звичайному порядку, передбаченому ЦПК України, без ухвалення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника [PERSON], розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до статті 1218Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема,поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кіщак Людмили Яківни, видати позивачу, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] неможливо. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні після смерті батька позивачка звернулась до Кіщак Людмили Яківни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Номер свідоцтва [NUMBER], для оформлення права власності на спадкове майно від померлих батьків. Позивачка в заяві повідомила нотаріуса про рідну сестру - [PERSON] [INFO] року частину спадкового майна, (а саме 1/6 частину квартири яка належала матері ), нотаріусом було оформлено на позивачку, а на 1/6 частину квартири, яка належала матері, - нотаріус позивачці не видав свідоцтво про право на спадщину та рекомендував звернутись до суду. На даний час власником 5/6 частин квартири є позивачка, як вбачається із копії спадкової справи (а.с. 35- 112), а лише 1/6 спірна частина квартири на позивачку нотаріусом не оформлена. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.12. 2015 року третій особі [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року вищезазначене рішення залишено без змін та набрало чинності. Тому позивачка має законне право на отримання відповідного свідоцтва на право спадщини за законом на 1/6 спірну квартири номер [ADDRESS], яка залишилась від спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved