Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що з 2004 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року сторони припинили сумісне проживання, відповідач не цікавиться вихованням доньки, станом її здоров'я, не відвідує доньку, не спілкується з нею. Вважає, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти батьківську увагу та турботу. Висновком від 22.09.2014 року органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки: [PERSON], [INFO] З урахуванням наведеного, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] пред'явив зазначений зустрічний позов, посилаючись на те, що він є батьком дитини, [PERSON], [INFO]і відповідно до закону має право спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, проте [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, а тому просить суд способом участі у вихованні доньки визначити систематичні зустрічі з дитиною, які повинні відбуватися щомісяця з п'ятниці по понеділок (в залежності від його вихідних) за адресою його реєстрації: [ADDRESS] без присутності матері; на Різдво Христове з 06 на 07 січня; проводити частину своєї відпустки та у вільний від роботи час зустрічатися з донькою за місцем проживання: [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] заздалегідь повідомити про зміну постійного проживання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали первісний позов, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали. При цьому пояснили, що [PERSON] не чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою та зазначили, що він сам не проявляє особливої ініціативи та бажання брати участь у вихованні доньки [PERSON], а тому просили відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача, [PERSON], первісний позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, та підтримала зустрічний позов, пояснивши, що [PERSON] матеріально утримує дитину. Після припинення сумісного проживання між сторонами склалися досить напружені відносини, [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з донькою. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника, підтримує позицію, викладену у висновку №57 від 22.09.2014 року. Суд, заслухавши позивача за первісним позовом, представників сторін, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення первісних та зустрічних позовних вимог, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, та зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 2004 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року сторони припинили сумісне проживання. Неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем у [ADDRESS], відвідує Сквирський дошкільний навчальний заклад №6 «Ромашка». Висновком від 22.09.2014 року органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки: [PERSON], [INFO] [PERSON] працює у ПАТ «Концерн Галнафтогаз» на посаді провідного водія автотранспортних засобів сектору господарського забезпечення та легкового транспорту центрального регіону відділу господарського забезпечення та легкового транспорту, з робочим місцем у м. Києві. Відповідач проживає [ADDRESS] зареєстрований у [ADDRESS], матеріально забезпечений. За місцем реєстрації є окрема кімната для дитини, в якій є всі умови для перебування дитини. За місцем проживання, роботи відповідач характеризується позитивно. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Посилання позивача, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, як на підставу позбавлення його батьківських прав, позивач не довела, чим не виконала вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкодити тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.15 Закону України „Про охорону дитинства " дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. У зв'язку з наведеним вище, беручи до уваги, що позивач проживає окремо від доньки [PERSON], [INFO] і має право на участь у її вихованні та на особисте спілкування з нею, позитивно характеризується, що матиме позитивне виховання, буде достатньо різнобічним, регулярним, враховуючи вік дитини, графік роботи та житлові умови позивача, вважає визначити способом участі у спілкуванні та вихованні з малолітньою донькою, [PERSON], [INFO], шляхом побачення без присутності матері: один раз на місяць у вихідні дні (з урахуванням робочого графіка) з 12.00 год. до 15.00 год. та на Різдво Христове з 13.00 год. до 16.00 год. у [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки їй в позові відмовлено.

Outcome: partial