Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

У березні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив стягнути із відповідача борг за послуги теплопостачання у сумі 53 057,47 грн., 3 річних в розмірі 3 697,90 грн., індекс інфляції у розмірі 9 030,52 грн., пеню у розмірі 1 936,60 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 16-17/. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Статтею 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 16.07.1986 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 26.03.2014 року між КП «Теплоенергетик» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення №630000770 від 26.03.2014 року та відкрито відповідачу особовий рахунок № [NUMBER] та видано абонентську книжку. У відповідності до ст.162 Житлового Кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. На адресу відповідача підприємством було надано послугу з централізованого теплопостачання за період з січня 2010 року по січень 2020 року, за яку було сплачено лише частково. Заборгованість відповідача за надані послуги централізованого теплопостачання станом на лютий 2020 року становить 53 057,47 грн. Правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з фактичними договірними відносинами щодо надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. 18.05.2020 року відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для ;відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Представник КП «Теплоенергетик» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за період з січня 2010 року по січень 2020 року, 11.03.2020 року. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з січня 2010 року по лютий 2017 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем. За вказаного, до задоволення підлягають позовні вимоги за період з березня 2017 року по січень 2020 року у розмірі 38 943,08 грн. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат за період з березня 2017 року по січень 2020 року у розмірі 1 647,54 грн. - 3% річних та 3 278,17 грн. - інфляційних втрат, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 936,60 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач повинен сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Проте, вказаним актом законодавства розмір пені не встановлений, а сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру такої відповідальності. За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: partial