Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач, з урахуванням змінених позовних вимог, звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема і на житловий будинок розташований по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є він та відповідачка як дружина яка пережила чоловіка які спадщину прийняли, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, згодом дізнався що відповідачка оформила спадкове майно (спірний житловий будинок з господарськими спорудами) на себе за обставин що він відмовився від своєї частки на користь останньої. Вважає, що заяву про відмову від спадщини було вчинено ним під впливом помилки, оскільки її було вчинено на вимогу працівників Острицької сільської ради Герцаївського району під виглядом допомоги в оформленні спадщини. Зі змістом такої заяви його ніхто не ознайомлював, правові наслідки не були роз'яснено та й мовою якою складено дану заяву не володіє. Будь-якого наміру відмовитися від спадщини не мав, оскільки розумів що цим позбавить себе єдиного житла. Враховуючи вищевказане, просив суд визнати недійсною його заяву про відмову від спадщини та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] 21 березня 2013 року на ім'я відповідачки на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. Водночас, просив стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати в сумі 1800 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася без поважних на те причин, оскільки про їх існування суду не повідомлено на момент розгляду справи, у зв'язку із чим, ураховуючи думку позивача та його представника, в силу ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній даних й постановивши заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [INFO] року в с. Остриця Герцаївського району помер [PERSON] (а.с.6). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту після себе не лишив, а значить спадкування має місце за законом. Позивач є сином померлого спадкодавця [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8), а відповідачка згідно свідоцтва про шлюб приходилася спадкодавцю [PERSON] дружиною (а.с. 64). Отже, в контексті ст. 1261 ЦК України позивач та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шісті місяців, який починається з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Нормою ст. 1263 ЦК України якою передбачено право на відмову від прийняття спадщини, зокрема частинами 1 та 5 даної статті передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною та може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], відповідачка 10 жовтня 2012 року звернулася до приватного нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 58). 21 березня 2013 року приватним нотаріусому Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] видано [PERSON] тобто відповідачці за данною справою свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Як випливає з вказаного свідоцтва, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного нерухомого майна з урахуванням ? частки у спадщини від якої відмовився син померлого [PERSON] тобто позивач (а.с. 82). Відповідно до заяви позивача від 11 жовтня 2012 року адресованої Герцаївський державній нотаріальній конторі, посвідченої секретарем виконавчого комітету Острицької сільської ради Герцаївського району, останній відмовився від прийняття спадщини, належної йому частки що залишилася після смері його батька [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.66). Статтею 229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, тощо. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. До помилок, які мають істотне значення слід віднести помилку щодо змісту правочину, сторони правочину, предмету правочину, якості об'єкту, ціни, правової природи правочину тощо. Істотною може вважатись помилка, наслідки якої взагалі неможливо усунути або для їх усунення стороні, яка помилилась, необхідно нести значні витрати. Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають існувати або, навпаки, бути відсутніми саме на момент вчинення правочину. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину. Отже, зміст вказаної правової норми зводиться до того, що у разі коли воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються між собою, це свідчить про помилку особи, зокрема щодо природи правочину. Звертаючись до суду із вказаним позовом та пояснюючи в судовому засіданні, позивач послався на те, що до сільської ради його було викликано працівником Ради [PERSON] яка приходиться йому тіткою за для оформлення ним спадщини після смерті батька, де він проживав як до смерті батька, так і після цього. В силу своєї необізнаності, думаючи що підписує документи пов'язані з оформленням спадщини, підписав заяву про відмову від неї. Намір позивача оформити право власності на спірний житловий будинок підтвердила в судовому засіданні й свідок [PERSON], яка показала, що померлий [PERSON] приходився їй дядею. Після смерті останнього до неї як працівника сільської ради звернувся позивач із вищевказаних питань. Оскільки до її службових обов'язків не входить розгляд такого роду питань, нею було запропоновано йому звернутися до секретаря Ради [PERSON] Згодом, позивач їй приніс заяву за змістом якої він відмовився від спадщини на користь відповідачки, котру вона разом із відповідачкою через декілька днів віднесла до нотаріальної контори. Наскільки їй відомо, між позивачем та відповідачкою було домовленості щодо оформлення документів на спірне домоволодіння на відповідачку, а тому на таку заяву позивача не звернула увагу. Свідок [PERSON] суду показала, що до неї, як до секретаря сільської ради звернувся позивач з питання оформлення спадщини, тобто відмови від своєї часки на користь відповідачки. За наслідками попередньої розмови із останнім, нею було підготовлено таку заяву та надано позивачеві, яку він підписав. Така заява була надана на руки позивачу і про подальший її рух їй не відомо. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд вважає встановленим що позивачем заяву про відмову від спадщину яка відкрилася внаслідок смерті його батька [PERSON] було виконано помилково так як його воля була спрямована на оформлення права власності на спадкове майно яке залишилося після смерті його батька, тобто на набуття прав та обов'язків, а не на їх припинення, про що суду було також підтверджено й свідком [PERSON] За наведених обставин вимоги позивача підлягають задоволенню й таку заяу позивача про відмову від прийняття спадщини слід визнати недійсним. Показам свідка [PERSON] суд надає критичну оцінку розцінивши їх як спосіб захисту службових інтересів ов'язаних із займаною посадою та вчиненими нотаріальних дій в розрізі даної справи. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами що знаходиться в [ADDRESS] було видано приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] 21 березня 2013 року на ім'я відповідачки на підставі недійсного правочину, то таке свідоцтво не може посвідчувати право власності [PERSON], а тому його слід визнати частково недійсною в частині ? частки щодо спадщини від якої відмовився позивач. Приходячи до висновку про визнання недійсним вказаного свідоцтво про право на спадщину за законом, суд виходить із засад застосування аналогії закону та положень ЦК України про визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 245 грн. та 1750 грн. витрат на правову допомогу за участь представника в судовому засіданні, що не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі наведеного,

Outcome: partial