Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 61405477. відкрите 28 лютого 2020 року з примусового виконання виконавчого напису №5792 від 26 грудня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД" як правонаступника ПАТ «Платинум Банк» заборгованості в розмірі 36 457,03 грн. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 20 квітня 2018 року по 29 листопада 2019 року за кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства без подання стягувачем документів, які б підтверджували безспірність вимог. Приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та у правонаступництві ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» після банку. Позивач зазначає, що не отримував жодного повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про усунення порушення виконання зобов`язання, направлення якої передбачено законодавством для вчинення виконавчого напису. Повідомлення про перехід права вимоги за договором, укладеним між ним і ПАТ «Платинум Банк» та про вчинення виконавчого напису йому також не надходило. Позивач не визнає факту наявності у нього будь-якої кредитної заборгованості перед ПАТ «Платинум Банк» та перед відповідачем. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомила. Також від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, з яких видно, що ознайомившись з надісланими приватним нотаріусом на ухвалу суду документами, нею встановлено, що документи, які свідчать про наявність та безспірність заборгованості відповідач нотаріусу не подав. Так надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису «виписка з рахунку» не відповідає вимогам законодавства щодо виписок з рахунків, не містить необхідних реквізитів цього документу. Розрахунків заборгованості нотаріусу також надано не було. Також зазначає, що нотаріус не пересвідчився у наявності виникнення підстав для звернення відповідача за вчиненням виконавчого напису як нового кредитора за договорам відступлення прав вимоги, оскільки документу, що підтверджує оплату новими кредиторами обумовленої сторонами ціни Договору №329 від 04.10.2018 та Договору №02/10/2019-ФА від 02.10.2019. Крім того, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у тому, що відповідач надіслав позивачу вимогу про погашення заборгованості. Представник позивача зазначила, що позивачв повному обсязі підтримує заявлені раніше позовні вимоги, просить позов задовольнити. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. При цьому, відповідач про причини неявки свого представника суд не повідомив, будь - яких заяв про розгляд справи за відсутності їх представника в суд не направив, відзиву на позов не надали. Представник третьої особи Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду не з?явився, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином, направили лист, відповідно до якого просять розглянути справу без участі їх представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно і належним чином, направив до суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу за його відсутності з урахуванням фактичних обставин справи та постановити рішення згідно чинного законодавства. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалами Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року відкрито провадження у данній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, а також задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5792 вчиненого 26.12.2019, який оскаржується. Ухвалою суду від 14 травня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного. 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладено договір з грейс періодами (рахунок) №884/8573DCLRG2РТ (оптимальний грейс), відповідно до якого позивач отримав грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 28429,03 грн. Дата повернення кредиту - 03 червня 2021 року. За умовами договору в період з 14.11.2016 року по 03.03.2017 року процентна ставка за кори стування кредитом складає 0,0001% щомісячний платіж - 100 грн; за період з 03.03.2017 по 03.06.2021 процентна ставка - 0,0001%, комісія за обслуговування кредиту - 412,00 грн, щомісячний платіж - 964,00 грн. Відповідно до п.3.3 Договору у разі прострочення сплати заборгованості за уцим договором, позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,3000% від простроченої суми за кожен день прострочення. (а.с.183-184). Також сторонами підписаний графік платежів до кредитного договору (а.с. 185). Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 21 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД» звернулось до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016 в сумі 36157,03 грн. В заяві зазначає, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів, останній платіж вчинений боржником 20.04.2018 року. Стягнення проводиться за період з 20.04.2018 по 29.11.2019. Згідно направленої боржнику письмової вимоги (повідомленя) останньому було надано строк для погашення заборгованості до 29 листопада 2019 року (а.с.181). Згідно додатків до вказаної заяви, нотаріусу було подано: оригінал кредитного договору, договори відступлення права вимоги, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача. У виписці з рахунка [PERSON] , яка додана до заяви про вчинення виконавчого напису зазначено, що заборгованість боржника за кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016 станом на 23 грудня 2019 року складає 36157,03 грн, яка не погашена (а.с.182). 26 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016 в розмірі 36157,03 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту -28329,03 грн, прострочена заборгованість за процентами - 7828,00 грн. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.04.2018 по 29.11.2019. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі №5742. Плата за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. (а.с. 18,77). ТОВ «ФК «АЛАНД» звернувся із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого напису, заява отримана приватним нотаріусом 26 лютого 2020 року (а.с.22). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 11 березня 2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису №5792 виданого 26.12.2019, за виконавчим провадженням ВП № 61405477 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.20-21). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ вищезазначеного Порядку передбачено умови вчинення виконавчого напису. Так, згідно з п.п.3.1. нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172 . Відповідно до п. 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Дослідженням витребуваних судом доказів, суд встановив, що надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед стягувачем на день вчинення напису. Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем у справі нотаріусу був наданий кредитний договір №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості за договором та строків її погашення. Відповідно до п.10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Дослідивши зміст наданого стягувачем нотаріусу розрахункового документу - виписки з рахунка [PERSON] , суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам до первинних документів (виписки по рахунку), оформленим у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів, визначених п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172, оскільки хоч заявник і зазначив, що надає нотаріусу «Виписку з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016», однак ця виписка не містить початку періоду виникнення заборгованості, а лише кінцеву дату - станом на 23.12.2019, не містить строків погашення заборгованості та щомісячне нарахування строкової заборгованості по процентам, на стягнення яких вчинено виконавчий напис. А тому така виписка з рахунку не може вважатися обов`язковим документом, дослідивши який нотаріус вчиняє виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Крім того, в заяві ТОВ «ФК АЛАНД» про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, яка датована 21.12.2019 зазначено, що стягнення заборгованості провадиться за період з 20.04.2018 по 29.11.2019, сума заборгованості станом на 21.12.2019 становить 36157,03. Однак, як зазначалось вище із виписки з рахунку боржника [PERSON] , період заборгованості в ній не зазначений, сума боргу в розмірі 36157,03 грн. вказана станом на 23.12.2019. Тобто, виписка з рахунку складена на 2 дні пізніше, ніж подана заява про вчинення виконавчого напису. Період стягнення заборгованості, який вказаний у виконавчому написі значиться лише в заяві про вчинення виконавчого напису та ніяким іншим документом не підтверджено. З огляду на вказане, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мала можливості з поданих стягувачем документів перевірити факт наявності заборгованості, дату її виникнення, періоду стягнення боргу. Разом з тим слід зазначити, що суд погоджується з твердженням позивача, викладеним в позові, стосовно необґрунтованості посилання нотаріуса при вчиненні виконавчого напису на п.2 Переліку № 1172 та про те, що станом на дату вчинення виконавчого напису, який оспорюється - 26 грудня 2019 року вказаний Перелік № 1172, не містив вичерпного і точного переліку документів для його вчинення. Суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного. Так, пункт 1 Переліку № 1172, який діяв до 10.12.2014 року визначав перелік документів, необхідних для стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів за нотаріально посвідченими угодами: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вказаний Перелік було доповнено пунктом 2 який встановив перелік документів необхідних для стягнення заборгованості на підставі виконавчий написів нотаріусів, та для стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, слід подати оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку № 1172 зазначеним пунктом 2. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, посилання приватного нотаріуса Кондратюка В. С. у виконавчому написі № 5792 на п. 2 Переліку № 1172 як на підставу для його вчинення, є необгрунтованим і безпідставним. Пунктом 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Так у випискі з рахунку та заяві про вчинення виконавчого напису зазначено про направлення боржнику письмової вимоги, згідно якої боржнику було надано строк для погашення заборгованості до 29 листопада 2019 року, однак самої такої вимоги та доказів надіслання її стягувачем боржнику (зокрема поштового реєстру відправлень та опису вкладення до цінного листа) представником ТОВ «ФК «АЛАНД» нотаріусу не надано, а отже відсутні докази обізнаності боржника про розмір заборгованості. Таким чином, нотаріус при вчинені виконавчого напису не мав можливості пересвідчитися в тому, що стягувач надіслав боржнику [PERSON] вимогу про погашення заборгованості та про отримання її боржником - позивачем у справі. Також встановлено, що договором відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» затверджена форма реєстру боржників в якій повинно бути зазначено: № кредитного договору, його дата, заборгованість, валюта кредиту, ІПН, ПІБ боржника, оплата права грошової вимоги (без ПДВ), смерть. В супереч цьому нотаріусу було надано витяг із зазначеного договору відступлення права вимоги, в якому відомості про боржника зазначені в значно меншому обсязі, а саме не зазначено заборгованість, валюта кредиту, оплата права грошової вимоги (без ПДВ), відсутня колонка «смерть». Відповідно нотаріус не зміг переконатися у наявності заборгованості та її розміру з первинних документів, оскільки вони не були подані. Крім того, із договору №329 про відступлення прав вимоги від 04 жовтня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» не видно що до відповідача перейшло право вимоги повернення заборгованості по кредитному договору, укладеному 14 листопада 2016 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , оскільки реєстру прав вимог, який є додатком до договору №329 приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису -подано не було, що позбавляло нотаріуса перевірити наявність у правонаступника кредитора (відповідача у справі) право вимоги до боржника [PERSON] . Пунктом 2.2. глави 16 Порядку № 296/5 визначено, що, у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Таким правом приватний нотаріус Кондратюк В.С. не скористався, належних документів на підтвердження права вимоги ТОВ «ФК «АЛАНД» до боржника [PERSON] та наявності заборгованості за кредитним договором №884/8573DCLRG2РТ від 14.11.2016 не витребував. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд враховує, що боржник (позивач у справі) не згоден з сумою заборгованості, на яку нотаріусом виданий виконавчий напис, а тому наявна заборгованість не є безспірною, подані докази свідчать про недоведеність суми заборгованості, яка не може бути розцінена, як безспірна. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17, та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Крім того суд враховує, що доказів на спростування вищезазначених обставин представником відповідача не надано, своїм правом подачі у встановлені строки відзиву на позов відповідач не скористався. З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження з підстав порушення нотаріусом вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 15 квітня 2020 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 860,80 грн, а також за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн, а всього 1281,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved