Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суду з позовом до [PERSON], Чернігівської філії №1 Малого приватного підприємства «Експрес», фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 150130 грн. 98 коп., посилаючись на невиконання боржником умов вищевказаного договору. Позивач також просив стягнути з відповідачів судові витрати. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з трьох відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» 150130 грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором № 11327941000 від 04.04.2008 року і судові витрати з кожного з відповідачів. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що дійсно за кредитним договором № 11327941000 існувала заборгованість, яка була стягнута рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.02.2010 року, яке виконане в повному обсязі, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.09.2011 року. Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутній розрахунок, а тому неможливо визначити на яку саме заборгованість нараховані відсотки та пеня. [PERSON] також вказує на те, що в судовому рішенні не вказано, за який період нарахована пеня, і судом не застосовано ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо однорічного строку позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення неустойки, оскільки представник позивача пояснював, що дана пеня нарахована за період з 09.02.2010 року по 02.09.2011 року, хоча позов подано в вересні 2014 року. Також відповідач стверджує, що при зверненні до ПАТ «Дельта Банк» в березні та квітні 2013 року про наявність в неї заборгованості за кредитами, останній надав інформацію про існування боргу по інших кредитах, щодо боргу по кредитному договору №11327941000 не згадувалось взагалі. Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові через його недоведеність. Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір № 11327941000, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 500000 грн. на поповнення обігових коштів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, з остаточним терміном повернення не пізніше 03 квітня 2019 року. 04 квітня 2008 року в забезпечення виконання кредитного зобов'язання укладено договори поруки № 30008Р36 та № 30008Р35 з Чернігівською філією № 1 Малого приватного підприємства «Експрес» та [PERSON] Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.02.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], Чернігівської філії № 1 Малого приватного підприємства «Експрес» та ФОП [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 523378 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором № 11327941000 від 04.04.2008 року. Дане рішення суду виконано, що вбачається з постанови старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Бабенко В. М. від 02.09.2011 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням. 08.12.2011 року між позикодавцем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Тобто до ПАТ «Дельта Банк"» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовував тим, що в період після ухвалення рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2010 року і до часу його виконання, тобто до 02 вересня 2011 року, відповідач фактично користувалась кредитними коштами, а відтак зобов'язана сплатити проценти за користування та неустойку за несвоєчасну сплату відсотків. Однак, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, не надано достовірних доказів. Виписка по кредитному договору (а.с. 57-63) не містить чіткої інформації за період з 09 лютого 2010 р. по 02 вересня 2011 р. про те які суми вносились боржником чи виконавчою службою на виконання рішення суду і в погашення яких саме складових боргу вони зараховувались. З документів, які надані позивачем неможливо встановити коли саме погашена заборгованість власне по кредиту, а коли по відсотках за користування кредитом та інших платежах, за який час нараховані відсотки і прострочені відсотки. Крім того, з відповіді ПАТ «Дельта Банк» від 14 травня 2013 р. № 05 1263725/1 на звернення відповідача [PERSON] вбачається, що вона має заборгованість лише за договорами кредиту від 20 грудня 2007 р. і від 11 грудня 2007 р., а позов пред'явлено за договором від 04 квітня 2008 р. Крім того, судом першої інстанції допущені порушення процесуального закону, зокрема ч.2 ст. 30 ЦПК України, якою встановлено, що позивачем і відповідачем за цивільним позовом може бути фізична або юридична особа. Чернігівська філії № 1 Малого приватного підприємства «Експрес» не є юридичною особою і не може бути відповідачем. Суд першої інстанції також допустив порушення норм ст. 553 ЦК України і не врахував зміст договорів поруки та стягнув суму коштів, яку вважав заборгованістю, солідарно з усіх трьох відповідачів. Відповідно до умов договорів поруки між ПАТ «Дельта Банк» і Чернігівською філією № 1 Малого приватного підприємства «Експрес» та між ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] кожний із поручителів відповідає за зобов'язаннями позичальника окремо, поручителі не є солідарними боржниками між собою. За наведених вище обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по відмову у позові за його недоведеністю.

Outcome: approved