Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила розірвати укладений 13 червня 2009 року з відповідачем [PERSON] шлюб, стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], 15 квітня 2014 року в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину окремо, щомісячно. В обгрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому 13 червня 2009 року з відповідачем шлюбі, та вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок чого подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, примирення не можливе. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які проживають з нею, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання відповідач не надає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 січня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2018 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позов визнав. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №346, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КГ №045485 від 13.06.2009 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], яка народилась 15 квітня 2014 року, та сина [PERSON], який народився 23 жовтня 2010 року, що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, та визнання відповідачем позову, тому суд приходить до висновку, що позов, в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно вимог про стягнення аліментів. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилась 13 грудня 2003 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-КГ №117828 від 23.09.2004 р. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 24.05.2018 р. №19079 виданої Дніпровським РВ ДВС м. Херсона, [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] Станом на 01.06.2018 року борг по аліментам становить 2870,77 грн. Відповідач є людиною працездатного віку, відповідачем суду не надано відомостей про його стан здоровя, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.\~3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Врховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 03 серпня 2017 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. за вимоги про стягнення аліментів. На підставі ст. 430 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved