Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив і просить стягнути 80000 грн. моральної шкоди, спричиненої йому: - незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1, 212ч.1, 126ч.1 КУпАП; - незаконним затриманням та застосування спеціальних засобів-наручників при складанні протоколів про адміністративні правопорушення; -незаконним скеруванням постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.121ч.1, 126ч.1 КУпАП та стягнення штрафу на користь держави в розмірі 425 грн. до виконавчої служби під час оскарження даних постанов в суді. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.10.2015 року біля 23-00 години він знаходився в салоні належного йому автомобіля Шкода за адресою м.Харків. пр..Московський, 297-б. Автомобіль не рухався. До нього підійшли співробітники поліції та запропонували надати документи на автомобіль та документи, що посвідчують особу та звинуватили в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп*яніння. Документи , що посвідчують його особу він надати відмовився, в результаті чого його відвезли до районного відділку поліції, застосували наручники, де він знаходився до 3 год 15 хв. до того часу, як його сини привезли паспорт та було складено три протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності. В подальшому були розглянуті матеріали адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП за керування автомобілем у стані алкогольного сп*яніння та постановою Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 25.11.2015 року провадження по справі було закрио у зв*язку з відсутністю події цього правопорушення. Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 24.10.2015 року за ч.1ст121,ч.1ст.126 КУпА, винесену інспектором патрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові Гаймуром Д.С., про накладення штрафу у розмірі 425 грн. було скасовано постановою Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 21.01.2016 року і провадження по справі було закрито у зв*язку з відсутністю складу правопорушення. Вважає, що у зв*язку з цим, всі дії, які були проведені працівниками поліції в рамках складання протоколів про адміністративні правопорушення є незаконними. Стверджує, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, затриманням, застосуванням наручників йому спричинена моральна шкода. Під час розгляду в Орджонікідзевському районному суді м.Харкова його скарги про скасування постанови зач.1ст121,ч.1ст.126 КУпА, винесену інспектором патрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові Гаймуром Д.С., про накладення штрафу у розмірі 425 грн., відповідач- Управління патрульної служби МВС в м.Харкові. достовірно знаючи про ці обставини, направив вказану постанову для виконання до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ в Харківській області, в результаті чого було відкрито виконавче провадження, постановою державного виконавця накладений арешт на його майно, що призвело до того, що на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту, 07.10.2016 року його автомобіль було затримано т передано на зберігання на охоронюваний майданчик. В результаті чого, його привичний ритм життя був змінений та вказані дії призвели до моральних страждань та здійснення додаткових зусиль для відновлення становища, що було до порушення його прав. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представники відповідача- Управління патрульної служби МВС в м.Харкові- проти позову заперечували та пояснили, що водій [PERSON] керував транспортним засобом в темну пору доби з вимкненими освітлювальними приборами та перебував за кермом з явними ознаками алкогольного сп8яніння. На прохання патрульних пред*явити документи відмовився, в результаті чого він був доставлений до Орджонікідзевського райвідділку поліції для встановлення особи та складання відповідних протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності. Адміністративне затримання [PERSON] не проводилося. У зв*язку з тим, що [PERSON] поводив себе агресивно, розмахував руками в бік водія службового авто, у відповідності до ст.14 закону України «Про міліцію» до нього були застосовані спецзасоби- наручники. Вказані дії поліцейських є цілком протиправними, оскільки іншого не встановлено. Закриття провадження по справам про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у зв*язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення не свідчить про те, що дії поліцейських при складанні та оформленні цих матеріалів були протиправними. Представник відповідача- Державної казначейської служби України проти позову заперечував з тих підстав, що позивач не довів, що дії співробітників поліції відносно нього були протиправними, що саме цими діями та притягненням його до адміністративної відповідальності йому була спричинена моральна шкода та її розмір. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Як встановлено судом, 24.10.2015 року інспектором патрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові Гаймуром Д.С була винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відідальності за ст.121ч.1,126ч.1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн. за те, що [PERSON] 23.10.2015 року о 23-45 год керував автомобілем Шкода Октавия. Держномер [NUMBER] по пр..Московському, біля будинку №301 в м.Харкові в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар та не мав при собі посвідчення водія. Також, ним же був складений протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП за те, що останній 23.10.2015 року о 23-50 год керував автомобілем Шкода Октавия. Держномер [NUMBER] по пр..Московському, біля будинку №301 в м.Харкові з ознаками алкогольного сп*яніння. З наданих відповідей відповідача та пояснень позивача встановлено, що він не пред*явив документа, що встановлює його особу співробітникам поліції, внаслідок чого його було доставлено до Орджонікідзевського відділу міліції для встановлення особи та складання цих протоколів та оформлення матеріалів. Відповідач не спростовує той факт, що відносно [PERSON] були застосовані спецзасоби- наручники у зв8язку з тим, що він та його поведінка була небезпечною для себе та оточуючих. Даних за те, що відносно [PERSON] проводилось адміністративне затримання відсутні. Постанову від 24.10.2015 року, винесену інспектором патрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові Гаймуром Д.С. про притягнення [PERSON] до адміністративної відідальності за ст.121ч.1,126ч.1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн. в порядку та строки, передбачені ст.307,308 КУпАП після закінчення 15-тиденного строку було направлено до Орджонікідзевського ВДВС м.Харкова ГТУЮ в Харківській області для виконання (а.с.45). Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 24.10.2015 року за ч.1ст121,ч.1ст.126 КУпА, винесену інспектором патрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові Гаймуром Д.С., про накладення штрафу у розмірі 425 грн. було скасовано постановою Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 21.01.2016 року і провадження по справі було закрито у зв*язку з відсутністю складу правопорушення.(а.с.8-9). Постановою Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 25.11.2015 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП було закрито у зв*язку з відсутністю події цього правопорушення.(а.с.4-5). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на свій власний розсуд. Згідно ст.ст. 1, 5 Закону України "Про міліцію", який діяв до 07.11.2015 року, міліція в Україні захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. У разі невиконання працівниками міліції вимог, встановлених цією статтею, особа, права якої були порушені, може звернутися до суду із заявою про відшкодування шкоди у встановленому законом порядку. При цьому такі особи звільняються від сплати державного мита. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії або бездіяльність працівників міліції завдали моральної втрати громадянинові, моральних страждань, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснюється за правилами ст. 1167 ЦК України з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України та роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно із ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Із змісту позовної заяви, з пояснень позивача вбачається, що моральна шкода заподіяна йому унаслідок неправомірних дій працівника поліції та незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з чинним законодавством, відшкодування шкоди з Державного бюджету проводиться лише у випадках, що прямо передбачені у законі, а саме: статтями 1175, 1176 ЦК України, Законом "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (далі-Закон) та Положенням про застосування цього закону, затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 року за № 106/1131 (далі - Положення). Із системного аналізу положень ст.1176 ЦК України , на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, Закону та Положення вбачається, що цей закон є спеціальним, тому право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з незаконним накладенням штрафу і закриття справи про адміністративне правопорушення виникає у разі, якщо рішення про накладення штрафу, а відтак - подальше його скасування і закриття провадження у справі прийняте судом. У даному випадку таке рішення прийнято інспекторомпатрульної служби Управління патрульної служби МВС в м.Харкові., а тому правових підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок держави на підставі вказаного позивачем ст.1176 ЦК України не має. А заходи адміністративного стягнення за протоколом про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП до нього взагалі не застосовувались, оскільки провадження по справі було закрито. Виходячи з викладеного, правових та законних підстав для відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності , як зазначив позивач, за ст.130ч.1.121ч.1,126ч.1 КУпАП , немає. Доказів того, що дії працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення [PERSON] були неправомірними, що до нього незаконно застосовувались спеціальні засоби-наручники, що мав місце факт адміністративного затримання чи незаконного доставлення до райвідділку міліції суду не надано. Так само, позивач не надав суду доказів того, що дії відповідача- управління патрульної служби МВС у м.Харкові щодо направлення до Орджонікідзевського ВДВС м.Хркова ГТУЮ в Харківській області для примусового виконання постанови від 24.10.2015 року при накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. з порушенням вимог, передбачених ст.307 КУпАП, тобто в період, коли відповідач знав про те, що дана постанова оскаржується в суді- є неправомірними. Наразі в цьому суді він не надав докази тго, що відповідач був повідомлений та обізнаний про те, що спірна постанова оскаржується в суді. Крім того, позивач не довів в суді про те, що саме з приводу цих дій відповідача належний йому автомобіль було арештовано та затримано 07.10.2016 року, оскільки виконавче провадження підлягає обов*язковому зупиненню в разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; А скасування судом рішення про накладення штрафу ще в січні 2016 року, яке набрало чинності 18.05.2016 року є безумовною підставою для закриття виконавчого провадження. Крім того, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що йому зазначеними вище діями співробітників поліції була спричинена моральна шкода, як і не довів розмір шкоди. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, не обгрунтовані та не доведені доказами, а тому в їх задоволенні відмовляє.

Outcome: dismissed