Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування першої черги спадкоємців за законом після смерті матері [PERSON], померлої 04.03.2001р. В обґрунтування позову зазначила, що після звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна покійній. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку після смерті її матері [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії паспорта позивач є [PERSON], даний факт не оспорюється у відповідності до чинного законодавства. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] її матірю є [PERSON], що відображається в наданих суду документах. [PERSON] померла 04.03.2001 року в с. Сасівка, Компаніївського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОЛ № 218515, виданим ВРАЦС Компаніївського РУЮ Кіровоградської області. Постановою нотаріуса від 30.03.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві та розбіжності в документах підтверджуючі родинні відносини. З копії Державного акту, вбачається що [PERSON] належить земельна ділянка в землях Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, № 363. Правовстановлюючий документ втрачений, про що розміщено повідомлення у місцевій газеті «Степовий край». Крім того, згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Компаніївського районного суду від 10.04.2007р. у справі за заявою Сасівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON] задоволено, рішення скасовано. Враховуючи, що при винесені вищезазначеного рішення судом встановлено, що [PERSON] Люмила Русланівна є донькою [PERSON], отже є спадкоємицею першої черги за законом, проживала на час смерті разом з спадкодавицею, надані пояснення та докази визнані судом достатніми та належними. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) чинного на час виникнення правовідносин (між [PERSON] та [PERSON]А.), визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 548 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З наданої суду інформації державним нотаріусом Компаніївської ДНК вбачається, що після смерті [PERSON], спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування: Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. " Оскільки позивач на даний час є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, то відповідно за нею можливо визнати право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved