Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" звернулося до суду з зазначеним позовом у якому просило стягнути з відповідача 324\~ 126 гривень 20 копійок заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням від 22.10.2014 позов було задоволено частково. Ухвалою суду від 12.12.2014 заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду ( а.с. 78). В ході розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги ( а.с. 125) та остаточно просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором в сумі 239067,73 грн., з яких:41896,36 грн. відсотки та 197\~171 пені. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 13.02.2008 між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] кредитним договором № 014/1847/74/129167 банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 76886,25 грн. зі строком повернення до 13.02.2028 року зі сплатою 15,5 % річних. В порушення умов кредитного договору, свої зобовязання позивач виконував лише частково, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2014 складає 239067,73 грн., з яких:41896,36 грн. відсотки та 197\~171 грн. пеня. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Додатково пояснив, що оскільки рішення суду від 07.12.2009 борг було стягнуто заборгованість, у тому числі і достроково заборгованість по тілу, стягненню підлягає різниця відсотків та пені. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, з тих підстав, що з наданих позивачем доказів не відомо на яку суми тіла кредиту нараховано відсотки, вважає, що позов в цій частині необгрунтований. Щодо стягнення пені, просить звільнити відповідача від її сплати, оскільки її довіритель вживав заходів на погашення кредиту, на даний час [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, він не працює та має захворювання, лікування якого потребує оперативного втручання. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1847/74/12167 за яким банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 76882 гривень 25 копійок зі строком повернення черговими платежами, відповідно до графіка в строк до 13.02.2028 р. зі сплатою 15,5 % річних ( а.с. 6-8). ПАТ "[PERSON] Аваль є правонаступником за всіма правами та обов'язками відкритого акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" ( \~ п.1.3. Статуту, а.с. 22). \~ Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобовязався в строк до 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту здійснювати часткове погашення кредиту, згідно з Графіком та сплачувати у цей же строк відсотки за користування кредитом. Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за прострочення будь-яких грошових зобов'язань за Договором Кредитор має право нарахувати, а Позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Додатковою угодою № 1 від 13 лютого 2008 року, з 20 травня 2009 року фактична заборгованість за кредитом збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів ( а.с. 139). Згідно пункту 1.2. Додаткової угоди заборгованість [PERSON] по тілу складає 3887,22, по відсотках 245,3 грн. На вказану обставину звернула увалу представник відповідача, заперечуючи проти правильності нарахування відсотків. Як пояснив представник позивача у додатковій угоді допущено описку. Фактично борг по відсотках складав 3887,22; по тілу - 245,3 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача, оскільки з розрахунку заборгованості ( а.с. 4) вбачається, що станом на 20 травня 2015 борг [PERSON] за кредитом складав 245,3 грн., за відсотками 3887,22 грн. Вказана обставина не спростована відповідачем. Доказів, що розрахунок в цій частині невірний, та що [PERSON]Я вносилися кошти у іншому розмірі, ніж вказано у розрахунку суду не надано. Крім того, згідно рішення Бердичівського міськрайсуду від 07.12.2009 з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість, з яких борг по тілу склав 80156,88 грн. ( а.с. 115-116). Вказане рішення набрало чинності. Обставини, встановлені даним рішенням, відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. А тому, суд вважає доведеним, що починаючи з 20 травня 2009 року, борг по тілу кредиту [PERSON] складав 80156,88 грн.. Отже у суду немає сумнівів у правильності нарахування заборгованості по відсотках. Як вбачається з розрахунку заборгованості, довідки про надходження коштів ( а.с. 74-75), квитанцій ( а.с. 98-106) [PERSON] не \~виконує належним чином умови кредитного договору, не вносить в повній мірі кошти на погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом у повному обсязі ( а.с. 4-5). Вказана обставина не спростована представником відповідача. Станом на 31.07.2014 року за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 324\~ 126 гривень 20 копійок ,яка згідно розрахунку заборгованості складає: сума кредиту - 76782 грн. 84 коп., заборгованість за відсотками - 46\~ 039 грн. 21 коп., пеня за прострочення по сплаті кредиту та відсотків 202\~ 304 грн. 15 коп. ( а.с. 4, 5). Правильність проведеного розрахунку відповідачем не оспорена. Рішенням суду від 07.12.2009 року з [PERSON]Я, на користь ВАТ „[PERSON] Аваль було стягнуто борг за кредитним договором від 13.02.2008: 80156,88 грн. боргу по тілу, 4142,85 грн. відсотків, 5132, 78 грн. пені. ( а.с.115-116). Виконавчий лист про примусове стягнення боргу за вказаним рішенням на момент розгляду справи не було предявлено до виконання, його оригінал було передано з архіву суду та оглянуто у судовому засіданні. Таким чином, позивачем доведено, що борг відповідача, за виключенням сум, які уже були стягнуті судовим рішення, складає 239067,73 грн., з яких:41896,36 грн. відсотки та 197\~171 грн. пені. Спірні правовідносини регулюються статтями 525, 526, 527, 530, 536, 611, 626, 627, 629, 1049, 1050 ЦК України. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України. Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 626, статей 627, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (стаття 1054 ЦК України). Оскільки позивачем доведено факт невиконання відповідачем умов договору, заборгованість, що виникла за кредитним договором у виді відсотків, у розмірі 4142,85 грн., станом на 31.07.2014, підлягає стягненню у повному розмірі. Вирішуючи питання про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості по тілу кредиту та прострочення відсотків по кредиту, всього на загальну сум 197\~171 грн., суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України). Представник відповідача просила звільнити відповідача від сплати пені, оскільки [PERSON] перебуває у вкрай скрутному матеріальному стані, він не працює та має незадовільний стан здоров'я. Зважаючи, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення боргу по тілу кредиту, з огляду на те, що відповідач має захворювання та потребує оперативного лікування ( а.с. 130а), проживає з престарілою матірю ( а.с.129), на обліку в центрі зайнятості не перебуває ( а.с .131), суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 500 гривень. При цьому суд виходить з таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) та враховує те, що кредитний договір є споживчим, а отже права споживача підлягають особливому захисту як слабкої сторони. Розмір збитків позивача перед судом не доведено. Вищевказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що міститься у Постанові від 03.09.2014, справа № 6-100 цс 14. На вказану обставину звернув увагу Конституційний суд у мотивувальній частині Рішення від 11 липня 2013 року, у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Таким чином, з відповідача на користь ПАТ КБ [PERSON] Аваль підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на загальну суму 42 396 гривень 36 копійок Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України та роз'яснень ВССУ, що викладені \~у п. 39 Постанови пленуму „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті банком судового збору в розмірі 2390 гривень 67 копійок.

Outcome: partial