Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій вказала наступне. Позивач перебувала з Відповідачем [PERSON] у шлюбі, який 05.08.1999 року розірвано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Неповнолітній [PERSON] отримав запрошення на навчання за кордоном, однак отримати згоду батька дитини на виїзд сина за кордон позивач не має можливості, оскільки останнім часом не підтримує відносини з Відповідачем. У зв'язку з цим, позивач звернулась до суду та просить надати дозвіл на виїзд за межі України [PERSON], [INFO], без дозволу та супроводу батька [PERSON] на період навчання. У судове засідання позивач не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з цим, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У статті 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з частиною 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої ВРУ України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 24.04.2012 року. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації 05.08.1999 року. Згідно довідки МКП „Основаніє" № 584 від 12.06.2014 року, неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], та як встановлено судом, повністю знаходиться на її утриманні, батько не приймає участі у вихованні сина, та позивач не має можливості отримати дозвіл батька на виїзд дитини за кордон. Згідно запрошення Освітньої релігійної організації ортодоксального іудаїзму вищої освіти - Раввінський інститут "Опора цільним (Ешива Тохма Тмімім) Любавич", яка розташована за адресою: Московська область, Пушкінський район, д. Введенскоє, стр. 7, від 07.08.2014 року, неповнолітній [PERSON] обраний для проходження навчання у даному навчальному закладі на території Російської Федерації у період з 14.08.2014 року по 01.06.2015 року. З огляду на вищевикладене та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка повністю перебуває на утриманні і вихованні матері, суд вважає, що для забезпечення належного навчання дитини, є доцільним надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітнього [PERSON] без згоди батька, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved