Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» 26 серпня 2015 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №231/06ф від 18.10.2006 року в сумі 2202357 гривень 65 копійок та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» у судове засідання не з'явився,\~\~надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача просив постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.18) [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], та саме за цією адресою направлялися судові повістки на імя [PERSON]. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (на цей час Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]») та [PERSON] було укладено кредитний договір №231/06ф, за умовами якого: Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - "Кредит", на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід'ємну частину цього Договору. Кредит надається в сумі 48300,00 доларів США. Термін користування Кредитом: до 16 години 00 хвилин 17 жовтня 2008 року. Плата за користування Кредитом: 14 процентів річних. Кредит надається Позичальнику на ремонт квартири. Забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісій, нейустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, а також інших витрат Кредитодавця, виступає п'яти кімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором в 5 (п'ятиденний) строк з моменту підписання цього Договору укладається договір (договори) застави/поруки між Кредитодавцем та Позичальником та/або його майновим поручителем. Умови передачі майна в заставу та звернення стягнення на заставлене майно регулюються нормами чинного законодавства України і відповідним договором застави. Позичальник свідчить, що на момент підписання цього Договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього Договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив Кредитодавця. Відповідно до п.3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний: на момент укладення цього Договору надати Кредитодавцю всі документи, необхідні для відкриття позичкового рахунку згідно з вимогами Національного банку та Кредитодавця; використати Кредит за цільовим призначенням; забезпечити повернення Кредиту в строки та на умовах, що визначені цим Договором; сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим Договором; на вимогу Кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за Кредитом, сплатити проценти за фактичний термін користування Кредитом та штрафні санкції; протягом дії цього Договору, без попереднього письмового погодження з Кредитодавцем, не отримувати кредитів в інших установах; протягом 2 (двох) банківських днів від дати отримання відповідної вимоги Кредитодавця, надати представникам Кредитодавця можливість ознайомитися з наявністю та станом збереження заставленого майна, а у разі необхідності - проінформувати про цільове використання Кредиту і надати відповідні документи. Згідно з п.4 кредитного договору, у разі порушення Позичальником умов цільового використання Кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 25 процентів від суми Кредиту, використаного не за цільовим призначенням, за реквізитами, зазначеними Кредитодавцем. У разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами зазначеними Кредитодавцем. У разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.3.-3.3.7., 5.2. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 5 процентів від суми Кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення за реквізитами, зазначеними Кредитодавцем. Штрафні санкції підлягають сплаті за письмовою вимогою Кредитодавця. При розрахунку штрафних санкцій приймаються рік - рівний 360 дням, місяць - рівний календарній кількості днів. Відповідно до п. 7.5 кредитного договору №231/06ф від 18.10.2006 року, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобовязань. 05 серпня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (на цей час Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]») та [PERSON] було укладено додаткову угоду №09 до кредитного договору №231/06ф від 18.10.2006 року, за умовами якої сторони домовилися викласти пункт 1.1.3. договору в наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 16 відсотків річних». Сторони домовилися доповнити розділ 1. Договору новим пунктом 1.5 наступного змісту: «Сторони встановили, що на протязі дії Кредитного договору №231/06ф від 18 жовтня 2006р. у випадку зміни (збільшення/зменьшення) розміру зобов'язань (в тому числі, але не обмежуючись цим, відсоткової ставки, комісії, і т.п.) та/або зміни строків виконання зобов'язань, якщо такі зміни здійсненні згідно умов Кредитного договору, в забезпечення по якому оформлене це зобов'язання, відповідні зміни будуть вноситися тільки в Кредитний договір та не потребують їх внесення в Договір іпотеки від 20 жовтня 2006року, зареєстрований за №8766 та Договір іпотеки від 16 лютого 2007 року, зареєстрований за №1289. При цьому іпотека/поручительство, які встановлені цим Кредитним договором, в повному обсязі буде забезпечувати новий розмір зобов'язань іпотекодавця по Кредитному договору». Сторони зобов'язуються протягом двох робочих днів з дати підписання цього Договору забезпечити внесення відповідних змін до Договору іпотеки від 20 жовтня 2006 року, зареєстрований за №8766 та Договору іпотеки від 16 лютого 2007 року, зареєстрований за №1289 (у зв'язку зі збільшенням розміру основного зобов'язання). Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами. Всі інші положення Договору залишаються без змін та Сторони підтверджують за ними свої зобов'язання. Цю Додаткову угоду складено в двох оригінальних примірниках українською мовою, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін». Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальнику кредитних коштів. Як вбачається із наданих представником позивача розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 21.08.2015 року (а.с.3-4), у відповідача [PERSON]. наявна заборгованість за кредитним договором №231/06ф від 18.10.2006 року, у розмірі 2202357 гривень 65 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом та відсотками по кредиту - 98387 доларів 28 центів США, що за курсом НБУ станом на 29.07.2015 року еквівалентна 2168415 гривень 41 копійка; заборгованості за комісіями 33942 гривні 24 копійки. Доказів сплати зазначених сум відповідачем, в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» підлягають задоволенню, стягненню з відповідача [PERSON], у звязку з невиконанням умов кредитного договору №231/06ф від 18.10.2006 року, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 2202357 гривень 65 копійок. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позивача станом на дату подання позовної заяви до суду, а саме 26.08.2015 року, було звільнено від сплати судового збору відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у редакції яка діяла на час подання позовної заяви, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 3654 гривні 00 копійок.

Outcome: approved