Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2016 року належить квартира № 38, що розташована у будинку № 10 по вулиці Юності смт Північне міста Торецька Донецької області. Відповідно до пункту 7 даного договору, продавець свідчить, що особи, які проживають і зареєстровані в квартирі на момент укладання вказаного договору, не заперечують проти виселення (зняття з реєстрації) з квартири. Однак, на даний час відповідач зареєстрований у вказаній квартирі і добровільно знятись з реєстрації в ній не бажає, чим перешкоджає позивачу належним чином користуватись вказаною квартирою. Також позивач зазначив, що відповідач не проживає за місцем реєстрації близько десяти років, його будь-яких речей в квартирі не має, комунальні послу не сплачує. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги та не заперечує заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2016 року на праві приватної власності належить квартира № 38, що розташована в будинку № 10 по вулиці Юності в смт. Північне м. Торецька Донецької області. Разом з тим, згідно довідки від 01.08.2017 року, виданої Комунальним підприємством «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради, у вказаній квартирі залишився зареєстрованим [PERSON], який родинних звязків з позивачем не має. Згідно наданого акту вуличного комітету від 31.07.2017 року відповідач в спірній квартирі не проживає з 27.11.2007 року, будь-яких його речей в квартирі не має. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.\~379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрований, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що позов є підставним, ґрунтується на законі, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 грн.\~ На підставі ст.ст.\~\~319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved