Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2006 року серії ВСХ №163316, вона являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку з 30 березня 1999 року зареєстрований [PERSON], 1977 року народження, який з грудня 2002 року у вказаному будинку не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача пояснив, що [PERSON] являвся чоловіком сестри позивачки - [PERSON]. Після їх одруження вони були прописані у будинку батька та деякий час жили в ньому. У 2002 році батько помер, позивачка успадкувала батьківський будинок. Після смерті батька позивача відповідач залишив будинок, у ньому ніколи не з"являвся, його місцезнаходження невідоме. На даний час позивач має намір продати будинок, але не має змоги це зробити із-за реєстрації у ньому відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений за останньою відомою адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2006 року серії ВСХ №163316, позивач являється власником будинку № [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с.4-5). У вказаному будинку з 30 березня 1999 року зареєстрований відповідач у справі [PERSON], що підтверджується довідкою Пустовітської сільської ради № 76 від 14 лютого 2017 року (а.с.31). Відповідач з 2002 року у вказаному будинку не проживає, місце його проживання невідоме. Вказане підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Згідно актів обстеження від 22 січня 2016 року; 24 лютого 2016 року; 23 березня 2016 року; 21 квітня 2016 року, 20 травня 2016 року; 23 червня 2016 року; 28 липня 2016 року; 26 серпня 2016 року; 23 вересня 2016 року; 28 жовтня 2016 року; 25 листопада 2016 року; 23 грудня 2016 року; 13 січня 2017 року, складених комісією за участю сільського голови Чалого Д.М., депутатів сільської ради Залізної Н.С. та Гуленко І.М., відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає, будь-які належні йому речі у будинку, відсутні (а.с.7 -19). Враховуючи те, що відповідач з 2002 року не проживає у будинку, при виїзді на інше місце проживання добровільно з реєстрації не знявся, чим перешкоджає власникові розпоряджатись ним, суд дійшов висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про втрату права користування житловим приміщенням є підставою до зняття відповідача з реєстрації. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно поданої квитанції, позивач сплатила адвокату 1500 грн. за надані послуги, а тому з відповідача на її користь слід стягнути вказані витрати. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved