Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 01.12.2015 року звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому, з врахуванням уточнень, викладених у позовній заяві у новій редакції (а.с.25-28), зазначив, що між ним та відповідачем було укладено Кредитний договір №б/н від 20.10.2009 року, відповідно до умов якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «http:/privatbank.ua/terms/pages/70/» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Проте, у порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. В звязку з цим, станом на 31.10.2015 року має місце заборгованість відповідача перед позивачем по вказаному Кредитному договору в розмірі 20650,36 гривень, з яких: - 3335,40 грн. заборгованість за кредитом; - 13156,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2699,01 грн. заборгованість за пенею, за несвоєчасне погашення заборгованості. - 1459,54 грн. сума штрафу, нарахованого за порушення строків платежів: фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова 959,54 грн. В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 20650,36 гривень. В судове засідання представник позивача, повідомленого належним чином про місце, день і час судового засідання, не зявився (а.с.96). У позовній заяві позивач зазначив, що в разі неявки у судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника та ухвалення судом заочного рішення. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень абз.4, 5 ч.5. ст.74 ЦПК України, повторно не зявився (а.с.81, 84, 107). У поданих до суду письмових запереченнях від 03.02.2016 року (а.с.57-58) відповідач зазначив, що позов не визнає з тих підстав, що Умови та правила надання банківських послуг він не підписував. Також вказав, що, на його думку, позивачем пропущений встановлений законодавством строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, в звязку з чим, просив суд відмовити у позові у повному обсязі. За таких обставин, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про місце, дату і час судового засідання, за згоди позивача з таким порядком вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2009 року між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.ст. 634, 1054, 1055 ЦК України на підставі Заяви відповідача від 20.10.2009 року (а.с.7), у якій він підтвердив, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, укладено Кредитний договір №б/н (а.с.7, 8-13, 99-100), згідно якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом, на умовах погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.7, 99-100). Згідно Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше (а.с.46). Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-13) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.11). Свої договірні зобовязання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, що підтверджується підписаною відповідачем [PERSON] від 20.10.2009 року (а.с.7), а також Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 23.09.2009 року станом на 31.10.2015 року (а.с.29-31). Разом з тим, свої договірні зобовязання за укладеним кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує, оскільки, станом на 31.10.2015 року має місце заборгованість відповідача перед позивачем по вказаному Кредитному договору, а саме: - 3335,40 грн. заборгованість за кредитом; - 13156,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. В звязку з цим, відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-13) відповідачу позивачем нараховано штраф за порушення строків платежів у розмірі 1459,54 грн., а саме: фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова 959,54 грн. Також відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачу нараховано пеню, за несвоєчасне погашення заборгованості, у розмірі 2699,01 грн. Зазначені обставини підтверджуються Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 23.09.2009 року станом на 31.10.2015 року (а.с.29-31). Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею, за несвоєчасне погашення заборгованості, наявні правові підстави, передбачені законом та договором. Разом з тим, вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають з таких підстав. Як встановлено судом, відповідно до Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку пеню (а.с.46). Також, відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-13) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином, за\~\~вказаних умов договору,\~\~підставою для відповідальності у виді сплати пені та штрафу є\~несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України\~\~у справі за № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року,\~\~цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі\~ невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання\~\~обовязку новим, або у приєднані до\~\~невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника\~\~нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема,\~\~у випадках стягнення\~\~неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного\~\~зобовязання (частина друга\~ст. 549 ЦК України). Згідно положень\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності\~\~одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчать про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, за висновком Верховного Суду України, стягнення\~\~з відповідача нарахованої банком\~\~пені за кредитним договором, через застосування кредитором\~\~подвійної відповідальності за одне й теж порушення, є безпідставним, і таким, що суперечить положенням\~Конституції України. Приймаючи до уваги зазначену правову позицію Верховного Суду України щодо можливості застосування кредитором\~\~подвійної відповідальності за одне й теж порушення, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача штрафу за порушення строків платежів у розмірі 1459,54 грн. відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг, і вважає, що у задоволенні цієї частини позовних вимог, слід відмовити. Приймаючи рішення у даній справі, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову щодо непідписання ним Умов та правила надання банківських послуг, як підставу відмови у позові, оскільки у підписаній ним [PERSON] від 20.10.2009 року (а.с.6), він підтвердив, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. В звязку з цим, враховуючи, що зазначені «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», викладені на банківському сайті «http:/privatbank.ua/terms/pages/70/» і знаходяться у відкритому доступі, суд вважає, що між сторонами було укладено договір приєднання у відповідності з положеннями ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Не заслуговують на увагу також, на думку суду, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до положень ч.3 зазначеної статті ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з дослідженого судом Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.09.2009 року станом на 31.10.2015 року (а.с.29-31), останній платіж за укладеним кредитним договором відповідачем було здійснено 17.04.2013 року (а.с.30). Таким чином, з огляду на дану обставину, встановлений ст.257 ЦК України загальний трьохрічний строк позовної давності не є пропущеним, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 01.12.2015 року, тобто в межах зазначеного строку. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, понесені позивачем за сплату держмита при подачі позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial