Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 4 749,46 грн., посилаючись при цьому на ті обставини, що згідно з\~ п. 42 Правил користування електричною енергією\~для населення (далі - Правила), затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Відповідач вказані обов'язки не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка за період з 09.12.2013 року по 08.04.2014 року становить 4 749 грн. 46 коп. У звязку зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги за спожиту електроенергію у розмірі 4 749,46 грн., суму 3% річних від простроченої суми в розмірі 47,23 грн., суму індексу інфляції 166,23 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації. Відповідно до\~ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З урахуванням ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач є основним квартиронаймачем, зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: м.Сіверськ, вул. К.Лібкнехта б.54, за якою у публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача № 040120155. Разом з тим, 08.09.2013 року між сторонами укладено договір № 040120155 (далі Договір) про користування електричною енергією, згідно умов якого електропостачальник (позивач) зобовязався надійно постачати споживачеві (відповідач) електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3,0кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем, надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно п. 29 Договору, він укладається строком на три роки, діє з моменту підписання його сторонам. Договір підписаний сторонами, доказів його припинення до матеріалів справи не надано. Умовами п. 16 Договору сторони встановили, що оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку за діючими тарифами для населення згідно виставлених рахунків не пізніше 10-го числа наступного місяця. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 09.12.2013 року по 08.04.2014 року по особовому рахунку № 040120155 існує заборгованість в розмірі 4 962,80 грн., з яких: заборгованість за спожиту електричну елегію в сумі 4749, 46 грн., сума 3% річних від простроченої суми в розмірі 47,23 грн., суму індексу інфляції 166,23 грн. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених\~Законом України «Про електроенергетику»\~та\~Правилами (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 4 червня 2008 року). Відповідно до діючого законодавства тарифи на електричну енергію для споживачів категорії «Населення» встановлюються Постановами Національної комісії з регулювання електроенергетики України. Так, зокрема, постановою НКРЕ України Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам" від 10.03.1999 р. №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.03.1999 р. за №151/3444) встановлені тарифи на електричну енергію, які почали діяти з 01.04.1999 р. В подальшому вказані тарифи змінювались постановами НКРЕ України №401\~від 30.03.2006 р., №926 від 20.07.2006 р. (з подальшими змінами та доповненнями). Згідно з\~ п. 42 Правил, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг (постанови Верховного Суду України, від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14). Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені\~ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Користування електричною енергією споживачами, регламентоване Правилами. Пунктом 48\~Правил\~передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» надавало відповідачу послуги з постачання електроенергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 09.12.2013 року по 08.04.2014 року по особовому рахунку № 040120155 існує заборгованість в розмірі 4 962,80 грн., з яких: сума 3% річних від простроченої суми в розмірі 47,23 грн., суму індексу інфляції 166,23 грн. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг за спожиту електричну енергію відповідач не надав. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не здійснив оплату за послуги з постачання електроенергії, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за електроенергію в період з 09.12.2013року по 08.04.2015 року в розмірі 4 749,46 грн. підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до\~ст.88 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене,

Outcome: approved