Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини, а також стягнення аліментів. Посилається на те, що відповідач не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї неповнолітньої дитини, не виконує батьківських обов'язків в повній мірі. З 25 вересня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був розірваний на підставі заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року, що набрало законної сили 11 червня 2013 року. За час їх шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. В 2007 році відповідач був засуджений Славутицьким міським судом Київської області до позбавлення волі за вчинення ним злочину, передбаченого ст.115 КК України. До цього періоду часу вони були з ним знайомі. Після того, як він потрапив до місць позбавлення волі вони з ним зустрічалися і вона сподівалася, що у нього є певні почуття до неї і у них в майбутньому буде нормальна сім"я. Вони з ним розписалися, коли він відбував покарання у місцях позбавлення волі. Після відбуття покарання та його повернення у 2012 році, вони з ним фактично прожили разом декілька місяців, з липня по вересень 2012 року. Враховуючи негативне ставлення відповідача до неї та їх дитини, його небажання приймати участь у вихованні сина, вона разом з дитиною у жовтні 2012 року змушена була виїхати до своїх рідних у м. Городня, де вони і мешкають разом з сином по цей час. Вони з [PERSON], повністю припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, і вона самостійно утримує їх дитину. Відповідач за минулий час тільки двічі приїздив до них, на Новий 2013 рік, та на день народження дитини, коли сину виповнився один рік. Після цього [PERSON], ні з нею, ні з дитиною більше не спілкувався та не виявляв будь - якого бажання налагодити між ними стосунки та прийняти участь у вихованні та забезпеченні їх сина. Він ніколи не дзвонив до них та не цікавився їх дитиною. За рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року одночасно з їх розлученням було вирішено питання про стягнення з відповідача на її користь на утримання їх спільної дитини, сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2013 року і до повноліття дитини. Фактично з моменту присудження і по цей час вона так і не отримувала ніякої допомоги від свого колишнього чоловіка на утримання їх сина, внаслідок чого станом на 11 серпня 2014 року накопичилася заборгованість по аліментах в сумі 13 437 гривень 90 копійок, що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості по аліментах з ВДВС Славутицького міського управління юстиції Київської області від 20.08.2014 року. Тому вона за допомогою своїх рідних сама утримує свою дитину, дбає за створення для неї нормальних умов для проживання і виховання, за її стан здоров'я. Вищенаведені обставини свідчать, що з 5 - 6 місячного віку дитини відповідач взагалі перестав приймати будь - яку участь у її виховані, піклуватися за сина та цікавитися його проблемами і успіхами, розвитком і станом здоров'я, тобто фактично повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, і тому вона вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Оскільки він зовсім не цікавиться долею сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток і взагалі не спілкується з ним. В судовому засіданні позивач і її представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, дали покази аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав, що позовні вимоги позивача безпідставні, оскільки він ніде не працює, тому і виникла заборгованість по аліментам. Представник третьої особи Органу Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, позовні вимоги підтримала частково, вважає, що батьку необхідно дати шанс. Представник третьої особи Орган Опіки та Піклування Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області в судове засідання не з,явилися, до суду надали письмову заяву про розгляд справи без їх представника, позовні вимоги підтримали, вважають, що в інтересах дитини необхідно відповідача позбавити батьківських прав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з відповідачем перебувала у шлюбі, з 25 вересня 2009 року, який був розірваний на підставі заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року, що набрало законної сили 11 червня 2013 року. За час їх шлюбу, у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно свідоцтва про народження дитини записаний відповідач. Відповідно до вимог ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 5 ст. 150 СК України передбачено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Допитані у суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду повідомили, що відповідач не переймається проблемами своєї дитини. Батько жодного разу не відвідав дитину за місцем проживання. Відповідач не надає матеріальної допомоги, не приймає ніякої участі у його вихованні, тобто ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, не переймається проблемами неповнолітнього сина, не проявляє уваги до його здоров'я, фізичного духовного та морального розвитку. Відповідач з 5 - 6 місячного віку дитини взагалі перестав приймати будь - яку участь у її виховані, піклуватися за сина та цікавитися його проблемами і успіхами, розвитком і станом здоров'я, тобто фактично повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її здоров'я, здобуття дитиною освіти, фізичний, моральний та духовний розвиток, тому у відповідності до вимог ст.ст.164,170 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина є доцільним та відповідає інтересам дитини. Оскільки проаналізувавши покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх обов'язків, покладених на нього ст.150 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З наданих документів вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, жодного разу не цікавився життям та проблемами сина, ніколи не відвідував і не відвідує його вдома, на підтвердження даних обставин до матеріалів справи долучені характеристики з місця проживання позивача та довідка виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області, де вказано про негативну характеристику відповідача, його неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. За рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2013 року (справа № 732/700/13-ц) одночасно з розлученням сторін, було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2013 року і до повноліття дитини. З моменту присудження і по цей час позивач отримала 300 гривень більше не отримувала ніякої допомоги від свого колишнього чоловіка на утримання їх сина, внаслідок чого станом на 11 серпня 2014 року накопичилася заборгованість по аліментах в сумі 13 437 гривень 90 копійок, що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості по аліментах з ВДВС Славутицького міського управління юстиції Київської області від 20.08.2014 року. Також це підтверджується оглянутим в судовому засіданні виконавчим провадженням №306-2/2014 по виконавчому листу №732/700/13-ц з якого вбачається, що борг по аліментам у відповідача складає 13437,90 гривень, при цьому відповідач ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку як безробітний не стоїть. В той же час з показів свідків і наданих документів вбачається, що позивач за допомогою своїх рідних сама утримує свою дитину, дбає за створення для неї нормальних умов для проживання і виховання, за її стан здоров'я. Про що свідчить акт обстеження житлово - побутових умов від 03 липня 2014 року, який був складений представниками Служби у справах дітей Городнянської райдержадміністрації, з якого слідує, що позивач разом з дитиною, дідусем [PERSON], бабусею [PERSON] та цивільним чоловіком [PERSON], проживають у будинку [ADDRESS], належному на праві власності діду та бабі, де для дитини створені належні умови для її проживання, розвитку і навчання. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, від 14 липня 2014 року позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], по відношенню до сина [PERSON] визнано позбавлення батьківських прав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки знайшло підтвердження злісного ухилення батька дитини від виконання своїх батьківських обов'язків. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів прокурор висловив думку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON], батьківських прав щодо його сина [PERSON]. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач в добровільному порядку ніякої матеріально допомоги дитині не надає, це підтвердили допитані у суді свідки, а також надані до суду письмові докази. Дані обставини вказують на те, що відповідач зовсім не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». На підставі наведеного судом зроблено висновок, що відповідач не виконував і не виконує по цей час в повному обсязі своїх батьківських обов'язків. На даний час у суді відсутні відомості про те, що відповідач піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і що йому чинять перепони в цьому. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що в даному випадку є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] і це позбавлення буде відповідати інтересам дитини. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та надавши їм правову оцінку суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно не дбає про свою дитину, її фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток і позбавлення його батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved