Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка 11.11.2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2001 року на Універсальній біржі «Південь» між нею та [PERSON] укладено договір № 2464 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а 25.09.2001 року позивачка зареєструвала право власності на вищезазначену квартиру в Березанській філії ММ БТІ. Сторонами виконано договору купівлі-продажу у повному обсязі. Укладаючи вказаний договір на товарній біржі, позивачка була впевнена в тому, що він договір є дійсним і нотаріального посвідчення не потребує, оскільки, згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. На даний час позивачка має намір розпорядитися своєю власністю, тому звернулася до нотаріуса, який пояснив, що вказаний договір купівлі-продажу, який укладено на товарній біржі, не є належним правовстановлюючим документом. Крім того, позивачка позбавлена можливості зареєструвати договір у Державному реєстрі речових прав. Оскільки вжиті позивачкою заходи щодо належного оформлення договору з відповідачкою виявились безрезультатними, тому, з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, позивачка просила визнати за нею право власності на вказаний об»єкт нерухомості. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка та представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання двічі не з"явились та не повідомили причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторонами 08 серпня 2001 року укладено на товарній біржі «Південь» договор купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 25.09.2001 року позивачка зареєструвала право власності на зазначену квартиру у Березанськй філії ММ БТІ. Рішенням виконкому Кімівської сільської ради № 6 від 11.01.2005 року адреса будинку №26 змінена на [ADDRESS](а.с.9). Рішенням виконкому Кімівської сільської ради №7 від 11.01.2005 року визнано право власності на [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.10). Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на момент одержання внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно зі ст.48 вказаного Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України (1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Суд вважає, що позивачка являється добросовісним набувачем, якою виконано всі умови договору та яка фактично набула право власності на нерухоме майно, проте за відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позбавлена права розпоряджатись своїм майном, а тому зазначене право підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved