Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 липня 2015 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстіції у Закарпатській області за актовим записом № 103. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя. 3 вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між ними остаточно припинені. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб і залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Скрябін О.М. в судове засідання не з`явилися, однак надіслали до суду заяви про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи без їхньої участі та присутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з"явився, відзив на позов не подав, заяв, клопотань від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстіції у Закарпатській області за актовим записом № 103, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 жовтня 2019 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Причинами розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхніх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 768,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved