Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому послалася на таке. [INFO] померла її бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області загальною площею 11,46га та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 15,63га. За життя 11 січня 2011 року спадкодавець склала заповіт, яким вказані земельні ділянки заповіла позивачу. У встановлений законом строк вона подала заяву про прийняття спадщини. 08 листопада 2011 року приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки земельних ділянок, оскільки син спадкодавця - відповідач у справі [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини як особа, що має право на обов`язкову частку у спадщині. [PERSON] була особою похилого віку, майже 80 років, часто хворіла, не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно самостійно пересуватися. Доглядом померлої займалася позивач та члени її сім`ї, з якими вона проживала. Відповідач навістив матір у 2007 році, поспілкувавшись з нею 3 години, та у 2009 році, не запропонувавши будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, не підтримуючи ніяких зв`язків. Оскільки, доглядом, утриманням та піклуванням за бабусею займалася позивач, відповідач не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, позивач просить суд усунути відповідача від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за законом після смерті матері. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду показала, що вона та відповідач є внучкою та сином спадкодавця відповідно. Бабуся проживала у с.Поляна Снігурівського району разом з дідом. У 2000 році дід помер. Бабуся лишилася сама. У 2004 році, коли бабусі було майже 80 років, їй зателефонували із сільської ради та повідомили, що фізичий стан бабусі такий, що вона потребує постійного стороннього догляду. При цьому, повідомили, що син даним питанням займатися не бажає. На той час вона працювала, тому була змушена перевести бабусю за своїм місцем проживання у м .Снігурівку , де вона проживала разом з її, тоді ще неповнолітніми, двома дітьми. В силу віку бабуся не могла самостійно себе обходити, майже не ходила, всі потреби у догляді забезпечувала вона та її сім`я. Відповідач не бажав піклуватися про матір. Пояснював, що так як вона доглядає його матір, то на спадщину претендувати не буде. Коли бабуся померла, організацією похорон та матеріальні витрати несла вона, відповідач участі не приймав. Незважаючи на це, оформляючи спадщину за заповітом, яким померла заповіла їй земельні ділянки, вона дізналася, що відповідач також подав заяву про прийняття частки спадщини, однак до цього часу не оформив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, одну з яких повернуто за відмови відповідача від отримання, інші повернуто за неотримання у поштовому відділенні, наступним виклик відповідача здійснено також через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. [INFO] року в с.Поляна Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON] , актовий запис про смерть №6 від 08 лютого 2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6). За життя, 11 січня 2011 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Снігурівського нотаріального округу Миколаївської області Шульгою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №8, яким заповідала належні земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 11,46, кадастрові №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , площею 15,63га, кадастровий № [NUMBER] , [PERSON] - позивачу у справі. 12 травня 2011 року [PERSON] подала до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] 08 листопада 2011 року приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки земельних ділянок, оскільки син спадкодавця - відповідач у справі [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини як особа, що має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатному спадкоємцю на час смерті спадкодавиці. Своєї частки у спадщині відповідач не оформив. Позивач ствердила про невиконання відповідачем обов`язку повнолітнього сина утримувати та доглядати свою матір за її непрацездатності через похилий вік та безпомічість. Відповідач вказаних обставин не спростував. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом с(ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ст.1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Такий обов`язок встановлено щодо повнолітніх дітей на утримання своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними ст.ст.202, 203 СК України. При цьому, за п.6 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що стороною позивача суду надано допустимі і достатні докази на підтвердження такої сукупності обставин. Суд встановив, що [PERSON] , 1923 року народження, була зареєстрована і проживала до 19 лютого 2004 року в с. Поляна Снігурівського району Миколаївської області; у зв`язку з тяжкою хворобою та потребою у сторонній допомозі в 2004 році переїхала на проживання до м.Снігурівка Миколаївської області до онуки [PERSON] - позивача у справі, про що свідчить довідка, видана виконкомом Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 21 липня 2017 року №761 (а.с.16). Допитані у суді свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що [PERSON] проживала у сім"ї позивача з 2004 року, бо самостійно обходити себе не мала змоги через похилий вік, останні роки вона трохи пересувалася за сторонньої допомоги. Догляд за нею здійснювала позивач та її сім"я. Обставини проживання спадкодавиці у сім"ї позивача більше шести років, особистої матеріальної та фізичної змоги надавати допомогу матері, якої вона потребувала в силу свого віку, відповідач не оспорив. Відповідач бездіяв умисно на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу рідній матері. Його бездіяльність є винною поведінкою за усвідомлення свого обов`язку, який він мав можливість виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Спадкодавиця потребувала допомоги саме відповідача, як від єдиного рідного сина. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог, як таких, що знайшли своє підтвердження.

Outcome: approved