overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 17 листопада 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №196). Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Крім того, відповідач не цікавився проблемами сім'ї, що призводило до виникнення суперечок між ними. Після реєстрації шлюбу вони прожили спільно протягом двох місяців, після чого припинили шлюбно-сімейні відносини й з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Оскільки відповідач ухиляється від явки до органу ДРАЦС, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов та наполягає на розірванні шлюбу, строк на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечує проти розірвання даного шлюбу, строк на примирення просить не надавати. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON]. зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №196.) Від шлюбу у сторін дітей не має. Протягом двох останніх років сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи визнання відповідачем даного позову, що свідчить про небажання зберегти сім"ю, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу й заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 07 липня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2010 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з жовтня 2010 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 29 травня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з квітня 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 29 травня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 29 травня 2007 року актовий запис № 08 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з квітня 2013 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на її виховання не надає. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовільнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засіданя не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. У судовому засіданні встановлено, що з відповідачем знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року. (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.2). Донька мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. (а.с.4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], право власності на яку набула відповідно до договору купівлі-продажу від 17.10.1997 року. 15.01.2010 року відділом РАЦС Червоноармійського РУЮ зареєстровано розірвання шлюбу між нею та відповідачем і з цього часу він фактично не проживає в її квартирі, хоча зареєстрований, участі у витратах пов"язаних з обслуговуванням даного житла (комунальні послуги, ремонт) не бере. На даний час [PERSON] проживає без реєстрації [ADDRESS]. Реєстрація місця проживання на її житловій площі відповідача перешкоджає їй, як власнику, користуватися своїми правами щодо розпорядження квартирою. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в ній більш ніж один рік, тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений. Будь-яких повідомлень про причини неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. При таких обставинах, суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.10.1997 року, позивачка [PERSON] купила в [PERSON] 30/100/ частки житлового будинку, з належними господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] До січня 2011 року, тобто до дня розірвання шлюбу, сторони спільно проживали в квартирі [ADDRESS]. Після чого [PERSON] переїхав проживати в м. Житомир, де і мешкає до теперішнього часу. Відповідно до довідок виданих виконкомом Червоноармійської селищної ради № 3081, 3082 від 07.11.2014 року [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але фактично там не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона із серпня 2013 року проживає по сусідству з позивачкою і з того часу ні разу не бачила [PERSON] і навіть не уявляє хто він такий. Таким чином в суді доведено, що відповідач протягом 5 років не проживає в квартирі позивачки, яка належить їй на праві власності, плату за комунальні послуги не здійснював, обрав для себе інше житло, тому втратив право на його користування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано в Малодорогостаївській сільській раді Млинівського району Рівненської області 15 листопада 1981 року, актовий запис №21. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери, різні життєві погляди на сім'ю, також постійні конфлікти та суперечки на побутовому грунті. Розлад у сім»ї носить систематичний, тривалий характер. На протязі останніх шести років не підтримують шлюбних відносин. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.6) Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленй належним чином. (а.с.12,14) Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує на протязі останніх шести років. Заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано в Ярославицькій сільській радіМлинівського районну Рівненської області 08 серпня 2000 року, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]та [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери та різні життєві погляди на сім'ю та шлюб, а також постійні конфлікти, які виникають в зв»язку із вживанням відповідачем спиртних напоїв. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Дітей залишити проживати разом із нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що збереження сім'ї, на його думку, неможливе. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Протягом призначеного судом строку для примирення, заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 16 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції, актовий запис № 481. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змоги створити гарне подружжя, тому що мають різні погляди на життя, що призвело до взаємного відчуження та не бажання далі підтримувати шлюбні відносини. Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2010 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У кожного з них фактично склалися інші родини. Як зазначив позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач з'явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої вона просить слухати справу у її відсутність, позов визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 16 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції, актовий запис № 481, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2010 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У кожного із сторін фактично склалися інші родини. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, пояснення сторін свідчать про те, що вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягнення згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище відповідача [PERSON] після розірвання шлюбу залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 18 лютого 1995 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 61. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Пояснила, що на протязі останніх років сімейне життя погіршувалось, відсутнє порозуміння і повага, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення подружжям спільного господарства припинено. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились. Надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, заяви позивача та відповідача вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 18 лютого 1976 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 61. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З грудня 2014 року з відповідачем не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 18 лютого 1976 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 61. (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого від 22 липня 1999 року (а.с. 5), від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого від 26 лютого 2008 року [NUMBER] (а.с. 6), від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 27.09.2011 року (а.с. 7). Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи щодо можливості збереження сім"ї у подальшому, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо з грудня 2014 року. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Західного регіонального Департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18286грн. 74 коп., посилаючись на те, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 03 грудня 2012 року укладено договір №002-Z/021785 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. Відповідач скористалася кредитними коштами, але не виконує свої зобов»язання в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем станом на 06 жовтня 2014 року рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. 03 грудня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Західного регіонального Департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір №002-Z/021785 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску. Відповідно до договору №015-036415/12-00938-вкл-к від 03 грудня 2013 року про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту банк виконав зобов»язання за договором, відкривши на платіжну картку Visa Elektron Instant Issue [NUMBER] ліміт у сумі 6 714грн. 46 коп. Із довідки розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» станом на 06 жовтня 2014 року становить 18 286грн. 74коп. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят шість гривень сімдесят чотири копійки ), з яких: 2 797грн. 75коп. - заборгованість по кредиту. 3 554грн. 68коп - прострочена заборгованість. 7 933 грн. 66коп. - нараховані відсотки. 4 000грн. 65коп. - пеня за порушення сплати кредиту. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved