Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №45 по вул. Набережна в с. Триліси Олександрівського району Кіровоградської області. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що позивач, на прохання своєї племінниці, в 2015 році надав їй дозвіл разом з її чоловіком зареєструватися в будинку. В будинку фактично проживали з 2014 року лише племінниця позивача разом з дитиною. Відповідач в 2014 році вибрався з будинку після розлучення з племінницею. Ніяких речей відповідача в будинку не залишилося і він більше не приїздив. Розшукати відповідача позивач не зміг, так як невідоме місце його проживання. Племінниця позивача знялася з обліку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №45 по вул. Набережна в с. Триліси Олександрівського району Кіровоградської області. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.62). Заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень до суду не подав. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. По справі також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач проживав в будинку позивача в 2014 році. Позивач зареєстрував відповідача в своєму будинку в 2015 році, так як в нього не було реєстрації. Відповідача зареєстрували в будинку і він десь виїхав. З жовтня 2014 року вона не бачила відповідача, його ніхто не виганяв з будинку. Він сказав, що їде на заробітки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає через одну хату від позивача. Позивач впустив проживати в свій будинок племінницю [PERSON] з чоловіком [PERSON]. У останнього не було реєстрації і він не міг поїхати на заробітки. Його зареєстрували в будинку позивача і він поїхав на заробітки. Близько двох років він не бачив відповідача в будинку позивача та в селі. Відповідача ніхто не виганяв та не виселяв з будинку. Племінниця позивача розлучилася з відповідачем. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником будинку №45 по вул. Набережна в с. Триліси Олександрівського району Кіровоградської області, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.11), довідкою про належність нерухомого майна та архівною довідкою ОКП "Кіровоградське ООБТІ" (а.с.10, 63), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.64-65). Довідкою Триліської сільської ради підтверджується, що в будинку №45 по вул. Набережна в с. Триліси Олександрівського району Кіровоградської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]М.(а.с.9). Згідно довідки Олександрівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 08.06.2015 року (а.с.8). Актом підтверджується, що [PERSON] вибрався з будинку по вул. Набережна,45 в с. Триліси і не проживає в ньому з 2014 року (а.с.12). Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР "члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом... До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням". Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 405 ЦК України. Коло членів сім'ї власника житла, правовий статус яких визначається ст. 156 ЖК УРСР, є аналогічним членам сім'ї наймача, які визначені ч.2 ст. 64 ЖК. До них належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.155 ЖК УРСР "жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше на встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.3.1. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 N 1077 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач, перебуваючи в шлюбних відносинах з племінницею позивача, 08.06.2015 року був фактично зареєстрований у будинку позивача. З 2014 року по даний час відповідач в будинку позивача не проживає та на даний час не є членом його сім'ї, оскільки розірвав шлюб з племінницею позивача, що підтверджено показами свідка. Стронами не було укладено будь-яких угод щодо права користування житловим будинком. Судом не встановлено, що відповідач був відсутній в будинку позивача весь цей час з будь-яких поважних причин. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися даним майном. За таких підстав відповідач вважається таким, що втратив право користування будинком позивача, так як не проживає в ньому більше 2 років.

Outcome: approved