Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що 04.11.2011 року позичив відповідачу 47500 грн., які той зобов'язався повернути у строк до 04.03.2012 року. 16.12.2011 року позивач позичив відповідачу 57500 грн., які той зобов'язався повернути у строк до 16.12.2012 року. Таким чином, загальна заборгованість складає 105000 грн. Відповідач прийнятих на себе зобов'язань не виконав і гроші до встановленого строку не повернув Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу 105000, а також 3% річних за весь період прострочення виконання зобов'язання та суму інфляційних витрат за час прострочення виконання договорів позики, грн., а також стягнути на його користь понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1175,91 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з"явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд в справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивача на підставі ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази і матеріали справи суд, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що 04.11.2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив відповідачу 47500 грн., які той зобов'язався повернути у строк до 04.03.2012 року. 16.12.2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив відповідачу 57500 грн., які той зобов'язався повернути у строк до 16.12.2012 року. Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст.. 525, 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом установлено, що позичальник належним чином не виконав прийнятих на себе зобов"язань і не повернув позивачу позичені кошти у встановлені терміни. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки. Пунктом 4 договорів позики від 04.11.2011 року і 16.12.2012 року встановлено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне с уму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме, боржник. Який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процент не встановлений договором або законом. Так, по договору позики від 04.11.2011 року 3% річних від суми боргу за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання складають 3154,52 грн., а за договором позики від 16.12.2011 року - 2462.26 грн. Сума інфляційних витрат за весь час прострочення виконання зобов'язання за договорам позики від 04.11.2011 року становить 2987,69 грн,, а за договором позики від 16.12.2011 року - 3985,90 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить: - за договором позики від 04.11.2011 року: 47500 грн. - сума основного боргу ; 3154,52 грн. - 3% річних з простроченої суми; 2987,69 грн. - сума інфляційних витрат , а всього 53642,48 грн.; - за договором позики від 16.12.2011 року: 57500 грн. - сума основного боргу ; 2462,26 грн. - 3% річних з простроченої суми; 3985,90 грн. - сума інфляційних витрат, а всього 63948,16 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на оплату судового збору у сумі 1175,91 грн.

Outcome: approved