Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 22.02.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 22 січня 2005 р. по 17 лютого 2011 р. перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], яка на даний час проживає з матір'ю. Всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 5 000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що, не зважаючи на значні доходи, починаючи з 2017 року батько не надає регулярної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак заперечив проти заявленого позивачем розміру аліментів. [PERSON] зазначив, що сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі він не має змоги, однак не відмовляється від надання допомоги на утримання доньки. Розмір цієї допомоги не може перевищувати 2 000 гривень з огляду на його середньомісячні доходи. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 22 січня 2005 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17 лютого 2011 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача та його згоду сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно, в розмірі 2 000 гривень. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та її представника на значні доходи відповідача від продажу автомобілів, оскільки на підтвердження викладених обставин належних доказів суду надано не було. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5 000 гривень щомісячно. Оскільки суду з боку позивача не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе на утримання неповнолітньої дитини, а також зважаючи на розмір доходу, який отримує відповідач суд вважає, що розмір аліментів, пред»явлений до стягнення з відповідача, є необгрунтований і недоведений позивачем та її представником , в зв»язку з чим в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial