Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять суд усунути їм перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації без поважних причин. Свої вимоги мотивували тим, що є власниками будинку [ADDRESS] ; 15.07.2014 року на прохання матері відповідача [PERSON] - [PERSON] , останнього було зареєстровано в зазначеному будинку, однак за зазначеною адресою з дня реєстрації і до теперішнього часу він не проживав і не проживає; наразі, місце проживання відповідача їм не відоме. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачам у праві розпорядження ним, оскільки вони мають намір на відчуження будинку, а реєстрація в ньому відповідача стає цьому на заваді. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином; заяви про розгляд справи без їхньої участі надійшли разом з позовною заявою. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому частинами 7, 11 статті 128 ЦПК України, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено судом, позивачі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 26.12.2000 року, є власниками будинку [ADDRESS] (а.с. 11). У вказаному будинку, згідно копії домової книги, зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-18), який, за даними довідки Мар`янівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, не проживає. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважної причини з дня реєстрації в ньому, тобто з 15.07.2014 року і по теперішній час, у позивачів виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved