Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 20.04.2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/068791/1044/17, забезпечений транспорт «jeep COMPASS», д.р.н. [NUMBER] . 29.06.2017 року в м. Києві, вул. Гайдара, 3, мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «jeep COMPASS», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Згідно Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року (справа № 752/13856/17), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України (ст. 124 КпАП України). Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу Відповідно до страхового акту № 2300169531 від 07.08.2017 року та умов Договору страхування № 06/068791/1044/17, розмір страхового відшкодування склав 26 788,46 грн. (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 46 коп.), яке Позивачем було сплачено на р/р Страхувальника згідно платіжного доручення № 0040360 від 22.08.2017 р. Відповідно до умов Договору страхування № 06/068791/1044/17 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи та відсотка зношення. Страхове відшкодування становить 26 788,46 грн. і складається із суми збитків згідно рахунку СТО. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП у [PERSON] , цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , була не застрахована. За таких обставин до Позивача (ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від Відповідача ( [PERSON] ) страхове відшкодування. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] 26 788,46 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 1 921,00 грн. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвали ти по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставіст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.ст.993,1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що 20.04.2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/068791/1044/17, забезпечений транспорт «jeep COMPASS», д.р.н. [NUMBER] . 29.06.2017 року в м. Києві, вул. Гайдара, 3, мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «jeep COMPASS», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Згідно Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року (справа № 752/13856/17), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України (ст. 124 КпАП України). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу Відповідно до страхового акту № 2300169531 від 07.08.2017 року та умов Договору страхування № 06/068791/1044/17, розмір страхового відшкодування склав 26 788,46 грн. (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 46 коп.), яке Позивачем було сплачено на р/р Страхувальника згідно платіжного доручення № 0040360 від 22.08.2017 р. Відповідно до умов Договору страхування № 06/068791/1044/17 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи та відсотка зношення. Страхове відшкодування становить 26 788,46 грн. і складається із суми збитків згідно рахунку СТО. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП у [PERSON] , цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , була не застрахована. Згідно Правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, визначено що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Отже, згідно положень Закону право регресної вимоги переходить до Відповідача, так як останній на момент ДТП керував автомобілем без страхового полісу. Таким чином судом приходить до обґрунтованості вимог позивача, оскільки відповідач згідно приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» несе відповідальність за заподіяну ним шкоду. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved