Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди в користуванні квартирою №8 по вул. В.Трудова, 8, м. Жмеринка, шляхом вселення [PERSON] в дану квартиру; усунути перешкоди в користуванні квартирою №8 по вул. В.Трудова, 8, м. Жмеринка, шляхом виселення [PERSON] з даної квартири; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками даної квартири являлись [PERSON] та [PERSON], які померли. Станом на день подачі позову трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 74,4 м2 належить їй на праві спільної часткової власності та відповідачу [PERSON] В даній квартирі її часка складає 9/15, частка відповідача [PERSON] 1/15. Домовленості між ними про порядок володіння та користування зазначеною квартирою не досягнуто. Починаючи з 1995 року відповідач по справі [PERSON] проживала зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. 13.10.199 року [PERSON] офіційно зареєстрована в даній квартирі, а її неповнолітня донька зареєстрована в ній після досягнення повноліття, а саме 3.12.2007 року. Вказані особи постійно проживали в [INFO] по 2013 рік. Зазначені обставини щодо періоду, факту проживання та реєстрації відповідачів за адресою м. Жмеринка, вул. Барляєва,41/2 встановлені рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 6.12.2012 року. В 2013 році відповідачі вселились в квартиру [ADDRESS], в якій до цього часу проживала вона з батьком [PERSON], який помер 18.06.2015 року. Станом на 18.06.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи позивач [PERSON] та її малолітній син [PERSON]. При цьому відповідач [PERSON] вселилась в дану квартиру незаконно, з огляду на таке: позивач, як співвласник квартири, згоди на вселення [PERSON] не надавала; відповідач [PERSON] не сплачувала за комунальні послуги; між батьком - співвласником [PERSON] та позивачем був встановлений порядок користування даною квартирою, при якому батько займав приміщення площею 11,7 м2, позивач займав приміщення площею 16,7 м2, інші приміщення знаходились в спільному користуванні. Відповідачі вселившись в дану квартиру порушили даний порядок користування, зайнявши житлове приміщення, яке знаходилось в спільному користуванні співвласників площею 24,1 м2. Крім того, в листопаді 2014 року відповідачі самоправно зайняли приміщення площею16,7 м2, припинивши доступ позивача до належної їй власності і на свій розсуд розпорядившись рухомими речами, які знаходились в кімнаті позивача та являлись його власністю. Після смерті співвласника [PERSON] відповідачі зайняли всі приміщення даної квартири. Такими протиправними діями відповідачі створили перешкоди позивачу в користуванні своєю власністю. Більш того, відповідач [PERSON] не тільки незаконно вселилась в квартиру №8 по вул. В.Трудова м. Жмеринка, але й систематично порушує правила співжиття, що підтверджується самоправними діями [PERSON] щодо заміни замків на вхідних дверях квартири, проникненням в зачинену позивачем кімнату площею 16,7 м2 шляхом пошкодження дверей та розпорядженням рухомими речами які знаходились в ній і належали позивачу, шляхом перенесення їх з кімнати, яку займав позивач в інше приміщення та самоправним вселенням [PERSON] в кімнату площею 16,7м2, якою з 2000 року користувався позивач, як співвласник. Відповідачі в березні 2015 року в відсутність позивача змінили вхідні замки на дверях квартири [ADDRESS], чим створили йому перешкоди, як співвласнику даної квартири, в доступі до своєї власності та розпорядились на власний розсуд належними мені на праві власності речами, в тому числі речами, які позивач постійно використовувала в побуті, зокрема швейною машинкою, люстрою, іншими речами побутового вжитку, а також двома дитячими велосипедами. Така протиправна поведінка відповідачів завдає позивачу моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, оскільки, не маючи доступу до приміщення, яке належить йому на праві власності, не тільки не може користуватись своїм майном, але й був позбавлений можливості надавати допомогу непрацездатному хворому батькові, піклуватись про нього, спілкуватись з ним та дати можливість поспілкуватись з ним його внуку - [PERSON]. За таких обставин, позивач, який є інвалідом третьої групи, постійно знаходиться в стресовому стані, що небезпечно для його здоров'я, оскільки всі намагання потрапити в належну йому на праві спільної часткової власності квартиру, викликають протиправні дії з боку відповідачів у вигляді погроз з застосуванням нецензурної лайки та фізичної сили, що ставало підставою для неодноразових звернень до правоохоронних органів, зокрема у жовтні 2013року та березні 2015 року. Приймаючи до уваги, що протиправні дії відповідачів є спільними і вчиняються з однією метою позбавлення позивача в такий спосіб права власності на майно, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду відповідачем [PERSON] в сумі 5000грн., відповідачем [PERSON] в сумі 5000грн. Ухвалою суду від 23.11.2015 року дану позовну заяву в частині усунення перешкод в користуванні квартирою №8 по вул. Трудова,8 в м. Жмеринка шляхом виселення [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] просив відмовити задоволенні позову. Пояснив, що зазначені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, не доведені позивачем належними та допустимими доказами. Позивач [PERSON] постійно проживає у [INFO] разом із сином, що було встановлено під час розгляду цивільної справи №130/3305/13-ц і відображено у рішенні Жмеринського міськрайонного суду по даній справі від 25.06.2014 року. У спірній квартирі тривалий час не проживала. Позивач на даний час забезпечена житлом. Із позовної заяви не вбачається обґрунтування необхідності щодо вселення її до квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю у неї відповідного житла. Батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] протягом останнього року до дня смерті 18.06.2015 року проживав у спірній квартирі, однак будь-якої допомоги позивачка в його утриманні відповідачці не надавала. Такої допомоги позивачка не надавала, оскільки перебувала у неприязних відносинах із батьком. Покійний [PERSON] до своєї смерті зробив розпорядження щодо належного йому майна та склав заповіт на доньку [PERSON], до якого було включено належну йому частину спірної житлової квартири (копія заповіту додається.) Заяву про прийняття спадщини [PERSON] подала до Жмеринської районної держаної нотаріальної контори у шестимісячний термін. Позивач не надала суду жодного допустимого доказу у підтвердження обставин вчинення їй перешкод у користуванні квартирою №8 у будинку №8 по вулиці Верхній Трудовій у місті Жмеринка в період, про який вона зазначає. Оскільки відповідачі не чинили та не чинять до сьогодні будь- яких перешкод у користуванні спірною квартирою громадянці [PERSON], замки у вхідних дверях квартири №8 з метою вчинення перешкод у користуванні нерухомим майном не змінювали, то і підстав для покладення відповідальності за заподіяння моральної або ж іншої шкоди на відповідачів немає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що від цивільного шлюбу з позивачем [PERSON] у них є спільний син [PERSON] З померлим батьком позивача він перебував у дружніх відносинах. До лютого 2015 року [PERSON] готувала їжу для батька та носила батьку, майже щодня ходили до нього додому. У позивача був ключ від квартири. Після лютого, коли вони прийшли, квартира була закрита та ключ позивача до вхідних дверей не підходив, тому що був змінений замок. [PERSON] бачив, що саме відповідачі змінили замок. За батьком доглядала позивач, сплачувала комунальні платежі. Останні місяці позивач не могла доглядати за батьком через те, що не могла потратити до квартири, приходила комісія та складався акт. Без дозволу квартира була зайнята відповідачами [PERSON] та її дочкою [PERSON], та частиною квартири належній позивачу останні користувалися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою відповідачів [PERSON] та [PERSON] В лютому 2015 року до неї прибігла [PERSON] заплакана та попросилася викликати міліцію, та як [PERSON] та її брат [PERSON] її били. Двері в квартиру та замок не мінялися, [PERSON] та [PERSON] не перешкоджали у праві користування квартирою [PERSON] [PERSON] та [PERSON] доглядали за батьком, а остання навіть звільнилася з роботи, щоб доглядати за дідусем, який забувався та блудив, тобто йому потрібна була стороння допомога. Коли приходила комісія та складався акт [PERSON] та [PERSON] вдома не було. [PERSON] після смерті матері не проживала з батьком та три рази бачила позивачку, щоб вона приходила до батька, в березні 2015 року через неї передала батьку їжу. Їй відомо, що [PERSON] проживала [INFO], де мала своє власне житло. На даний час в квартирі проживає [PERSON], а її донька [PERSON] поїхала на заробітки. В квартирі проводиться ремонт. Позивач [PERSON], допитана як свідок, суду пояснила, що родилася та на даний час проживає [INFO]. Відповідачі проживали та були прописані по вул. Барляєва,41/2. Від участі у приватизації квартири по вул. В.Трудова,8/8 в м. Жмеринці [PERSON] відмовилася. Між нею, батьком та матірю була встановлена домовленість про порядок користування квартирою. [PERSON] просилась ночувати у квартирі, а згодом почали залишатися та приводи до квартири незнайомих людей. Через постійні скандали з [PERSON] та після народження дитини вона переїхала проживати в квартиру [INFO]. [PERSON] кожну ніч приводила до квартири чужих людей, пиячили, скандалили, погрожували, нецензурно виражалися, через шум батько не міг дивитися телевізор, батько постійно знаходився в стресі. Після смерті матері вона приносила їжу батьку, який постійно жалівся на сестру. Після суду в листопаді 2014 року [PERSON] переїхала приживати до батька в квартиру по вул. В.Трудова,8/8 в м. Жмеринці. В січні 2015 року останній раз бачила батька. Тривалий час перебувала у лікарні. В лютому коли прийшла до батька, то не змогла відкрити двері ключем від квартири який був у неї, з батьком говорила через двері та допомогти нічим не могла, так як у батька теж не було ключа від квартири. Таким чином, не мала доступу зайти до власного помешкання. В березні 2015 року було складено чотири акти, про те що вона не може потрапити в квартиру. Про те, що вона буде записувати телефонну розмову з [PERSON] не повідомляла. Стресовий стан, нервові переживання через батька та неправомірна поведінка сестри стало поштовхом для хвороб та тривалих перебувань у лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий [PERSON] з січня 2014 року. Після знайомства [PERSON] попросила допомогти полагодити крани в квартирі, де він і познайомився її батьком, з яким підписали договір про безкоштовну допомогу. З вересня 2014 року [PERSON] стало гірше. На протязі року ніхто до [PERSON] не приходив, замок у вхідних дверях не мінявся. [PERSON] було перешкод у користуванні квартирою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є рідною сестрою позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] З лютого 2015 року позивач [PERSON], її син та вона, коли прийшли до батька не змогли зайти до квартири. [PERSON] після того неодноразово приходила до батька, але зайти до квартири не змогла, про що їй позивач повідомляла по телефону. На протязі останнього року потрапили в квартиру ніхто з них не міг. [PERSON] тривалий час жила з батьками, після народження сина пішла проживати на [INFO], так як жити з [PERSON] у квартирі з батьками вона не хотіла через постійні скандали. [PERSON] економила для того, щоб допомогти батьку, сину та собі. Відомо, що позивачка хворіє та часто потребує лікування на що потрібні кошти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом [PERSON] та відповідачки [PERSON] Відомо, що [PERSON] жила з батьками, а потім квартиру приватизували на батька, мати та позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] з чоловіком проживали в [INFO]. [PERSON] все частіше почала приходили до батьків на квартиру та залишатися ночувати. У [PERSON] в квартирі була кімната , де знаходились її особисті речі та швейна машинка. Після народження сина [PERSON] перейшла проживати в квартиру [INFO]. Після смерті матері, позивачка ходила до батька. В лютому 2015 року [PERSON] повідомила, що не може потрапити в квартиру до батька. Перешкоджали користуватися квартирою як [PERSON] так як [PERSON], остання перешкоджала до вересня, так як у вересні виїхала в м. Харків. Після того, як вона в черговий раз не могла потрапити до батька в квартиру, [PERSON] хвилювалася та через погане самопочуття зверталася до лікарні за допомогою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому відомо про те що сторони по справі перебувають у неприязних відносинах. Відомо, що [PERSON] доглядала за батьком. В [PERSON] є своя квартира. Про те, що змінювалися замки в квартирі йому нічого не відомо. За рік він у квартирі був біля 10 раз. Коли [PERSON] потрібна була допомога, вона дзвонила до нього, і він приїжджав та допомагав й підняти батька, він разом з [PERSON] заносили його у ванну, возили у Вінницю в лікарню Ющенка. [PERSON] в квартирі не бачив, знає про те, що у трьохкімнатній квартирі є її кімната, яка була закрита. Скільки він приходив, двері в квартиру можна було вільно відкривати та заходити. Підтвердити будь які обставини неприязних стосунків між сестрами не може. [PERSON] жалілася йому, що [PERSON] не допомагає доглядати батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що приходила зі своєю тіткою [PERSON] в квартиру до її батька. [PERSON] перешкоджала їм зайти в квартиру, а саме не могли відкрити двері, так як був встановлений ключ в замок або на дверях стоїть [PERSON] Завжди, коли вони приходили, [PERSON] говорила, що це її квартира. В квартирі холодно, в кімнату до батька [PERSON] не пускала, не давала змоги користуватися туалетом, стояла в коридорі та виключала світло, щоб вони не могли пройти. Через постійні хвилювання, сварки через перешкоджання у праві користування квартирою в [PERSON] погіршувалося самопочуття, підвищувався тиск, тому змушена була звертатися до лікарні за медичною допомогою. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить частково задовольнити враховуючи таке. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правиламист.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно дост.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є частковою власністю. Відповідно де ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом. Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири (будинку) не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник квартири (будинку) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.12.2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради народних депутатів №4440 від 21.12.2000 року, позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири №8 по вул. В.Трудова м. Жмеринка (а.с.10). Іншими співвласниками даної квартири являлись [PERSON], який помер 18 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 324968 (а.с.14) та [PERSON], яка померла 17.09.2009 року. Трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 74,4 м2 належить позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності та відповідачу [PERSON] В даній квартирі частка [PERSON] складає 9/15, частка відповідача [PERSON] 1/15 (а.с.10). Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» №1957 від 22.06.2015 року (а.с.12) з 18.06.2015 року в квартирі по вул. В.Трудова, 8/8 в м. Жмеринка зареєстровані дві особи: [PERSON], [INFO] та її син позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO] (а.с.13). Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.12.2012 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/2 частині за кожним право власності на нерухоме майно, а саме: на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,5 кв. м, житловою площею 20,5 кв. м, в тому числі 1-а кімната 12,3 кв. м, 2-а кімната 8,2 кв. м, кухня 6,7 кв. м, коридор 3,3 кв. м. В задоволенні зустрічного позову Жмеринської міської ради до [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири відмовлено (а.с.18-19). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 17.01.2013 року рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.12.2012 року скасоване в частині задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до Жмеринської міської ради про визнання права власності на жиле приміщення за набувальною давністю. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в позові [PERSON], [PERSON] до Жмеринської міської ради про визнання права власності на жиле приміщення за набувальною давністю. В решті рішення залишено без змін (а.с.20-21). Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], про припинення права власності на 1/15 частини квартири, визнання права власності на 1/15 частину зазначеної квартири та усунення перешкод у володінні і користуванні майном, відмовлено (а.с.15-17). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2014 року залишено без змін (а.с.25-26). Згідно копії довідки Жмеринської міжрай МСЕК до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 049146 [PERSON], [INFO] є інвалідом третьої групи загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 1 липня 2016 року (а.с.27). Згідно копії заповіту від 28.04.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буд належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповідав своїй дочці [PERSON] (а.с. 96). Відповідно до копії витягу з Державного реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2013 року частка відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає 1/15 (а.с.97). Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» №3137 від 03.11.2015 року (а.с. 98) в квартирі по вул. В.Трудова, 8/8 в м. Жмеринка зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але по даній адресі не проживають. [PERSON] проживає по даній адресі без реєстрації зі слів сусідів. Зазначене також підтверджується актом комісії в складі паспортиста [PERSON] та майстра участка [PERSON] за заявою [PERSON] від 03.11.2015 року (а.с.100). Відповідно до копії заяви [PERSON] до Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області від 13.03.2014 року заявник просив прийняти міри до його доньки [PERSON], яка самовільно забрала його документи, а саме свідоцтво на право власності на житло та не повертає (а.с.105). Згідно листа Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області від 24.03.2014 року [PERSON] розяснено, що [PERSON] являється частковим власником житла вказаного у свідоцтві про право власності, тому має безпосереднє право на користування даними документами (а.с.106). Відповідач [PERSON] здійснювала оплату за житлово комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій про їх сплату (а.с.107-119). Згідно копії акту від 08.10.2015 року (а.с.126) встановлено, що 08.10.2015 року о 13 год. коли [PERSON] в двері квартири [ADDRESS], то двері квартири були зачинені, та не змогла зайти до квартири, оскільки в неї відсутні ключі від вхідних дверей квартири ([PERSON] та [PERSON] поміняли замки, ключ не підходив), з квартири ніхто не відгукнувся, що також підтверджується актами від 18.09.2015 року (а.с.125) від 05.10.2015 року (а.с.122-123), від 20.11.2015 року (а.с.124). Позивач [PERSON], [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні в Жмеринській ЦРЛ з 28.04.2015 року по 06.05.2015 року (а.с.134), з 19.05.2015 року по 26.05.2015 року (а.с. 135), та науково дослідному інституті реабілітації інвалідів ВНМУ ім. М.І. Пирогова з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року (а.с. 127) з 27.01.2015 року по 12.02.2015 року (а.с.133), з 21.09.2015 року по 07.01.2015 року (а.с.136). Відповідно до договору від 17.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] укладали договір за яким [PERSON] дозволяє, а [PERSON] бере на себе обовязки про надання послуг (купання, переодягання, прогулки, прибирання в квартирі, приготування їжі, доставка харчових продуктів, ліків та всіх необхідних послуг які потребують для потреб нормального життя людини) по уходу за [PERSON] у звязку з його похилим віком та хворобою як таким, що потребує постійного стороннього догляду (а.с.148). Суд за клопотанням учасникам процесу надавав термін для їх примирення, якого сторони не досягли та факт подальшого перешкоджання [PERSON] [PERSON] увійти до квартири [ADDRESS] позивач підтвердила актами від 09.01.2016 року (а.с. 190), від 19.12.2015 року (а.с.191 -192), від 17.12.2015 року (а.с.193-196) від 20.12.2015 року (а.с.198-199), від 24.12.2015 року (а.с.200). Відповідно до акта від 17.12.2015 року (а.с. 201-203) та розписки [PERSON] остання 17.12.2015 року отримала від [PERSON] ключ від нижнього замка вхідних дверей квартири [ADDRESS] (а.с.204). Відповідно до актів від 09.01.2016 року, 17.12.2015 року та пояснень [PERSON] даним ключем вона не може відкрити двері в звязку із наявністю ключа з внутрішньої сторони та верхній замок з внутрішньої сторони мав защіпку,яка не давала змогу відкрити верхній замок дверей. Суд не приймає заперечення представника відповідачів [PERSON] про те, що позивач [PERSON] має іншу квартиру в якій проживає та не має реального наміру вселитися в спірну квартиру враховуючи таке. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд зауважує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, позивач пояснила, що вона шляхом перешкоджання відповідачами у користуванні її власністю, а саме спірною квартирою вона позбавлена також можливості займатися пошиттям одягу на швейній машинці, яка знаходиться в даній квартирі та про її знаходження не заперечував відповідач. Статтею 150 ЖК України передбачено, що власника житла має право використовувати це житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки позивач має беззаперечне право на користування 9/15 частиною спірного квартири на відповідній правовій підставі, не позбавлений цього права в законний спосіб, як власник цієї частини майна, має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема використовувати свою частину квартири для власного проживання та вселитися у неї, тому суд вважає що позовні вимоги позивача про вселення слід задовольнити Суд не приймає заперечення представника відповідача про те ,що відповідачі не чинили та не чинять до сьогодні будь- яких перешкод у користуванні спірною квартирою [PERSON],так як це спростовується вищевстановленими обставинами справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд з урахуванням принципу справедливості та співмірності, усіх обставин справи у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідачів, які полягали у постійному та тривалому перешкоджанні у доступі до спірної квартири, користуванні нею, змушенні змінити звичний спосіб життя позивача, додавати зусиль для відновлення попереднього стану, організації своєї життєдіяльності, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду для відновлення своїх прав та розмір моральної шкоди, завданої кожним відповідачем, суд вважає, складає - 1000грн . Враховуючи вищезазначене суд не приймає заперечення представника відповідача про не завдання моральної шкоди Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною й особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", у відповідності з ст. 1 цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору і витрат, пов'язаних із розглядом справи. Враховуючи фактичну кількість затраченого часу представником позивача на ознайомлення з матеріалами справи, на підготовку та на представництво у судовому процесі, задоволенню підлягає сума 5000 грн. Документально підтвердженим доказом надання правової допомоги у даній справі є участь представника позивача адвоката [PERSON] у судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання. Оскільки , згідно з журналами судового засідання тривалість судових засідань проведених з вересня 2015 року по лютий 2016 року становила 9 год. 33 хв., граничний розмір компенсації витрат на участь представника в судовому засіданні визначається в розмірі 5263,96 грн. ( 1378 грн. х 40%/60 хв. х 573 хв.) На підставі викладеного, відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені нею на правову допомогу, які просить стягнути з відповідачів, а саме в розмірі 5000 грн. (а.с.60), тобто по 2500 грн. з кожного відповідача. Згідност.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог. З [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 730,80 грн. (а.с.1). Щодо вирішення питання про повернення позивачу безпідставно сплаченої суми судового збору в сумі 243,60 грн. суд вважає, що дана сума судового збору не підлягає поверненню, тому що сплачені відповідно до Закону України «Про судовий збір» щодо окремої самостійної вимоги, які суд вважає не повязані між собою, так як ставились позовні вимоги щодо стягнення не солідарно моральної шкоди, а щодо кожного відповідача із визначенням окремої суми та з обґрунтуванням завдання цієї шкоди кожної із сторін, яка в подальшому підлягає стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial