Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому зазначає, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] разом зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] . Однак вони фактично в ньому не проживають і не приходяться родичами позивачу. З 13.12.2017 року відповідач разом з дитиною не проживають за місцем їх реєстрації. [PERSON] не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку за місцем реєстрації. Для вчинення ряду правочинів щодо будинку, для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. Реєстрація відповідача в будинку позивача не дозволяє розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує законні права власника будинку. При зверненні позивача безпосередньо до відповідача про зняття її разом з дитиною з реєстрації за вищевказаною адресою в добровільному порядку, остання постійно ухилялась від вирішення відповідного питання в позасудовому порядку. Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за дресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та пояснили, що позивач є власником вказаного будинку, однак її право як власника порушено і вона не може вільно розпоряджатися своїми правами як власник. Позивач також пояснила, що вона успадкувала житловий будинок після смерті матері [PERSON] .. У неї не було ніяких домовленостей із відповідачем щодо будинку. Раніше відповідач мала намір купити спірний житловий будинок у її матері, однак угода не відбулася. Відповідач не проживає у будинку вже три роки, її речей у ньому немає. Відповідач була виселена з будинку на підставі рішення суду про виселення. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення її права саме нею, не враховано того, що за цією адресою зареєстрована і її малолітня дитина, тому позов є безпідставним, просила в задоволенні позову відмовити. Також вказала, що вона мала намір купити даний житловий будинок та сплатила аванс за нього в сумі 13000 грн., який їй не було повернуто. В подальшому в судове засідання неодноразово не з"являлася, будучи про дату, час та місце розгляду справи повідомленою належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подала. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вважала, що відповідач втратила право користування житловим приміщення, оскільки тривалий час там не проживає та не користується ним та грошові кошти як аванс за будинок були їй повернуті. \~ \~ \~Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2020 р. зареєстровано в реєстрі № 497, що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2020 р., індексний номер витягу 209405916 (а.с.7-8). Із довідки Зарубинецької сільської ради від 12.08.2020 року № 707 видно, що в будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але за місцем реєстрації не проживають (а.с.10). Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2020 року № 706 видно, що [PERSON] та її дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак за даною адресою з 13.12.2017 року не проживають. При проживанні в житловому будинку були порушені санітарно-гігієнічні норми, в будинку був присутній різкий неприємний запах, в стіні зроблений незрозумілий отвір. Житловий будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2020 року (а.с. 9). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в Зарубинецькій сільській раді в 2014 році на посаді голови відповідач [PERSON] разом з [PERSON] , матір`ю позивача, приїхали в сільську раду реєструвати [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] згідно попереднього договору купівлі-продажу. Хоча вона просила не реєструвати [PERSON] у даному будинку, однак [PERSON] наполягала, що і було зроблено. З грудня 2017 року [PERSON] залишила житловий будинок та з того часу не проживає в даному житловому будинку. Вони разом з комісією неодноразово відвідували та були у будинку. В грудні 2017 року вони були у будинку, в 2019, 2020 року також вони були, обстежували будинок. Також вказала, що відносно відповідача [PERSON] було рішення про її виселення зі спірного будинку. В 2017 році [PERSON] виселилася та не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідача [PERSON] добре знає, так як проживає по сусідству в с.Лісівка. Раніше [PERSON] проживала в [ADDRESS] зі своєї дочкою. Потім вона забрала свої речі і залишила будинок та поїхала з донькою проживати у м.Київ. На даний час більше трьох років вони взагалі не приїздять до будинку та в ньому не проживають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він як депутат Зарубинецької сільської ради був членом комісії при проведенні огляду житлового будинку в [ADDRESS] , в серпні 2020 року. В ході обстеження будинку було виявлено, що він знаходить у занедбаному стані та в ньому ніхто не проживає. Зі слів присутніх сусідів відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку з грудня 2017 року. Також в ході судового розгляду було встановлено, що 05.06.2014 року між [PERSON] (матір`ю позивача, яка померла [INFO] (а.с. 64) та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір про укладення договору купівлі- продажу будинку з передоплатою, що знаходиться по [ADDRESS] за ціною 20000 грн. (а.с. 58). Відповідач сплатила аванс за житловий будинок в сумі 13000 грн. [PERSON] будучи власницею вищевказаного будинку після укладення попереднього договору купівлі-продажу, дозволила вселитися [PERSON] і надала їй дозвіл на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Однак в строк, зазначений в попередньому договорі, договір купівлі-продажу спірного будинку не був укладений. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансу по попередньому договору про укладення договору купівлі-продажу будинку з передоплатою від 15.06.2014 року та штрафу в розмірі авансу задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 13000 грн. авансу та вирішено питання судових витрат (а.с.80-81). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.04.2017 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року залишено без змін (а.с. 59-60). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 11.09.2017 року скасовано рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 15.05.2017 року в частині зняття [PERSON] з реєстрації та визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову [PERSON] у позові до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Змінено рішення в частині стягнення судового збору та вирішено питання про стягнення судового збору. В частині задоволення позовної вимоги про виселення рішення залишено без змін (а.с. 61). Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження від 13.12.2017 року станом на 12.12.2017 року відповідач [PERSON] виселилася із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62). Із відповідді Андрушівського РВ ДВС вбачається, що за виконавчим листом № 272/395/16-ц Андрушівського районного суду від 16.11.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на суму 13000,00 грн. сплачено борг в сумі 12258,11 грн., залишок боргу складає 741,89 грн. та 30.08.2018 року закінчено виконавче провадження у зв`язку із смертю боржника. За виконавчим листом № 272/725/17 Андрушівського районного суду від 06.07.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на суму борг 3683,40 грн., кошти не стягувались та виконавче провадження закінчено у зв`язку із смертю боржника (а.с.108-109). Відповідач заперечувала позовні вимоги, посилаючись, що змушена була залишити місце проживання у житловому будинку в с.Лісівка, так як поїхала шукати роботу до м.Києва, а потім в м.Фастів, де на даний час проживає та працює. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] працювала на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими центру жіночого здоров`я, що підтверджується довідкою Клінічної лікарні «ФЕОФАНІЯ» № 60 від 09.04.2020 року (а.с.47) та копією запису з трудової книжки про звільнення (а.с.78). Згідно довідки КНП Фастівської РД Фастівська ЦРЛ від 27.11.2020 року № 282 [PERSON] дійсно працює в даній установі на посаді молодшої сестри з догляду за хворими неврологічного відділення по теперішній час (а.с.79). також із довідок наданих відповідачем вбачається: із довідки Андрушівської міської ради від 25.11.2020 року № 3462, що [PERSON] та її дочка [PERSON] без реєстрації проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39); із довідки Андрушівського РУПСЗН від 15.10.2020 року № 464 видно, що [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу на 1 дитину як одинока мати (а.с. 40); із декларації про вибір лікаря який надає первинну медичну допомогу видно, що вона укладена [PERSON] на дитину [PERSON] з лікарем Дердою Т.А. КЗ «Центр ПМСД» Андрушівської РДА (а.с. 41-42); з копії трудової книжки [PERSON] видно, що відповідачу станом на 13.10.2019 року припинено виплати допомоги по безробіттю Андрушівським РЦЗ (а.с. 45-46). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частина 1 ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядженя своїм майном. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання. Відповідно до ст.405 ЦК України - Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вислухаши сторони, свідків, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що у відповідач втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з часу її виселення з грудня 2017 року, так як вона не є членом сім`ї позивача, підстави, які давали їй право користуватися вказаним житловим приміщенням на даний час відсутні, що підтверджується досліженими судом рішеннями судів, в тому числі про виселення відповідача зі спірного житлового будинку, оскільки відповідач проживала у житловому будинку без будь-якої правової підстави, так як договір купівлі-продажу житлового будинку не відбувся. Посилання відповідача на піставу права користування її вказаним вище житловим приміщення реєстрацію з нею її дитини не дає їй права користуватися житловим будинком, який належить на праві власності позивачу, яка не надавала їй згоди на критсування житловим приміщенням, заперечення відповідача позовних вимог через не сплату коштів за виконавчими листами не стосується даних правовідносин та має вирішуватися відповідачем в порядку передбаченому для виконання судових рішень. \~ \~ Враховуючи\~наведені вище\~обставини,\~оскільки \~відповідач \~не проживає\~в спірному\~житловому будинку\~з грудня\~2017\~року,\~так як\~була виселена\~на підставі\~рішення суду\~про виселення\~та з\~того часу\~не користується\~вказаним житловим\~приміщенням,\~ суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідач\~втратила право\~користування житловим\~приміщенням за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~тому позов\~підлягає задоволенню. На стягненні судових витрат відповідно до вимог ст.141 ЦПК України позивач не наполягала.

Outcome: approved