Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06.10.2008 р. по 27.04.2010 р. вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем, на момент звільнення відповідач не провів з нею остаточний розрахунок, а саме: не погасив заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, не провів нарахування і виплату компенсації за порушення термінів виплати заробітної плати. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду, яке набрало чинності 24.01.2011 р., за її позовом до відповідача стягнуто на її користь з відповідача 78 208, 20 грн., повністю вся заборгованість по рішенню суду була виплачена 04.09.2013 р. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен їй виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.01.2011 р. по день ухвалення рішення суду, що складає 1046 днів, середній заробіток нею розрахований, відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середнього заробітку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08. 02. 1995 р., згідно довідки відповідача та як встановлено рішенням суду щоденний заробіток складає 125,00 грн., таким чином сума середнього заробітку складає 130 750 грн. Крім того, позивачка вважає, що їй спричинена моральна шкода у зв'язку з порушенням відповідачем її законних трудових прав, оскільки вона тривалий час не отримувала всі суми, які належать їй як звільненому працівнику, які були джерелом прибутку для неї, вона відчувала матеріальний тягар через нестачу коштів, вимушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя, вона відчувала почуття незручності, пов'язане з неповагою відповідачем її прав на отримання остаточного розрахунку в день звільнення, тому моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн. Просить стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 21.01.2011 р. по день ухвалення рішення суду в розмірі 130 750 грн., а також у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн. В ході судового засідання позивачка уточнила позовні вимоги в частині розрахунку суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, вказуючи, що відповідачем повністю виплачена їй заборгованість 04.09.2013 р. за період з 27.04.2010 р. по 24.01.2011 р., таким чином час затримки розрахунку при звільненні складає період з 24.01.2011 р. по 04.09.2013 р. - 953 дні, тобто сума середнього заробітку складає 119 125 грн. На підставі викладено просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2011 р . по 04.09.2013 р. в розмірі 119 125 грн. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала аналогічні пояснення викладені в позовній заяві, також пояснила, що при розрахунку середньомісячного заробітку вона брала середньоденний заробіток в розмірі 125 грн., який був встановлений рішенням суду на підставі довідки підприємства, розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн. вона обґрунтовує, тим, що на день звільнення вона була вагітна, розраховувала на отримання заробітної плати, тривалий час підприємство не виплачувало їй заробітну плату. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Литвиненко О.М. (довіреність від 15.11.2013 р.) - у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що заочне рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2011 р. про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, компенсації за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди в розмірі 78 208, 20 грн. виконано 04.09.2013 р., але копію заочного рішення ТОВ «Амарант-Агро» отримало 10.03.2011 р., ухвалою Шахтарського міськрайоного суду від 15.08.2013 р. ухвалу ТОВ «Амарант-Агро» про перегляд заочного рішення від 24.01.2011 р. було залишено без задоволення, згідно до ст. 231 ЦПК України, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, таким чином заочне рішення Шахтарського міськрайонного суду від 24.01.2011 р. набрало чинності після спливу строку на апеляційне оскарження, який відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення від 24.01.2011р. без задоволення, тобто 25.08.2013 р., таким чином строк порушення прав позивача слід відраховувати з 25.08.2013 р. по 04.09.2013р. Також розмір середньоденного заробітку повинен розраховуватись на підставі довідки УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, відповідно якої позивачка отримувала заробітну мінімальну плату у 2009 році в розмірі 7 718 грн., тобто її середньоденний заробіток складає 21,15 грн., а не 125, 00 грн., як зазначає позивачка. Також, просить суд не враховувати довідку, яка надавалась позивачці для отримання кредиту, оскільки в ній її заробітна плата була зазначена в більшому розмірі, ніж вона фактично отримувала. Також, зазначила, позивачка жодним доказом не підтверджує, що ТОВ «Амарант-Агро» своїми діями спричинило їй моральну шкоду. На підставі вищевикладеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріалами справи, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносити. Судом встановлено, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області № 2-172/2011 від 24 січня 2011 року з ТОВ «Амарант-Агро» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітні платі в сумі 26967,21 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 6623, 75 грн., заборгованість по оплаті періоду тимчасової непрацездатності в розмірі 12907, 79 грн., середній заробіток з затримку розрахунку в розмірі 22250 грн., компенсацію утрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати 4727, 35 грн., середній заробіток за затримку видачі трудової книжки 3732, 10 грн., компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., а всього 78 208, 20 грн. Відповідно видаткового касового ордеру від 04.09.2013 р., ТОВ «Амарант-Агро» видало [PERSON] на підставі рішення Шахтарського міськрайонного суду від 24.01.2011 р. - 78 208, 20 грн., тобто вищезазначене рішення від 24.01.2011 р. відповідачем виконано в повному обсязі 24.09.2013 р. Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплати праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійне суд, що розглядає справу. Вислухавши пояснення сторін, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо строку порушення прав позивачки, оскільки відповідач знав що існує заборгованість перед позивачкою по заробітній платі, також відповідач знав, що винесене рішення про стягнення з нього на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, але всупереч цього затримав розрахунок з позивачкою належних їй сум з моменту винесення рішення Шахтарським міськрайонним судом від 24.01.2011 р. по 04.09.2013 р., тобто день фактичного розрахунку. Також суд не приймає доводи представника відповідача щодо розміру середньоденного заробітку у сумі 21,15 грн. відповідно до довідки УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, оскільки ці доводи спростовуються довідкою ТОВ „Амарант-Агро" № 01-02/344 від 10.12.04р. (а.с.30) та рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області № 2-172/2011 від 24 січня 2011 року, яке набрало чинності. Тобто, розраховуючи середньоденний заробіток позивачки, суд виходить із положень ч.3 ст.61 ЦПК України, відповідно яких, обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області № 2-172/2011 від 24.01.2011 р., встановлений середньоденний розмір заробітку позивачки - 125, 00 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня винесення рішення Шахтарським міськрайонним судом Донецької області, тобто з 24.01.2011 р. по день фактичного розрахунку, тобто з 04.09.2013 р., складає 119 625, 00 грн. (125, 00 грн. (розмір середньоденної заробітної плати) х 953 дня (кількість днів затримки)). Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивачці завдано моральної шкоди, оскільки вона тривалий час (з з 24.01.2011 р. до 04.09.2013 р.) не отримувала суми, належні їй, як звільненому працівникові в день звільнення, змушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя. З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає, що її позовні вимоги в цій частині можуть бути задоволені частково - у сумі 500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 117 КЗпП України, та

Outcome: partial