Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі рішення адміністрації та профкому ПАТ Одеського припортового заводу № 57 від 24.03.2010 року та видано йому ордер № 1 17 від 25.03.2010 року на право отримання жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку, він отримав однокімнатну квартиру житловою площею 23, 5 кв. метрів за адресою [ADDRESS]. В даній квартирі позивач проживає по цей час, що підтверджується довідкою з місця мого проживання. Квартира не приватизована. З його згоди в зазначену квартиру вселився відповідач, його син [PERSON], який проживав в даній квартирі до жовтня 2010 року. В жовтні 2010 року його син вирішив виїхати на постійне проживання в іншу державу. В цей же період, в жовтні 2010 року, відповідач забрав всі свої речі та виїхав добровільно за межі України на постійне проживання в іншу державу та з цього періоду ні разу не приїжджав, в квартирі не з'являвся. Його місце перебування, проживання та засоби зв'язку з ним позивачу не відомі, так як він з ним зв'язок не підтримує. Будь яких перешкод в проживанні відповідачу в спірній квартирі він не створював та не створює. Дана обставина підтверджується Актом про не проживання [PERSON] в спірній квартирі від 22.03.2017 року, який складений адміністрацією Житлового комплексу ПАТ Одеський припортовий завод. Згідно Акту про не проживання від 22.03.2017 року [PERSON] не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS], з жовтня 2010 року. Особисті речі [PERSON] у квартирі відсутні. Комунальні платежі по квартирі не сплачує. Всі комунальні платежі по квартирі сплачую позивач. Скасувати свою реєстрацію по квартирі відповідач добровільно не бажає, за місцем своєї реєстрації майже сім років не з'являється. Оскільки відповідач не скасував свою реєстрацію по спірній квартирі та на з'являється за місцем своєї реєстрації, не надав позивачу адреси свого перебування, він не може на цей час у його відсутність приватизувати зазначену квартиру, що порушує права позивача на приватизацію житла. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся належним чином про дату і місце судового засідання, причини неявки до суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2010 року виданий ордер [NUMBER], на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ОПЗ від 24.03.2010 року №57 [PERSON], з яким спільно мешкає син [PERSON] на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 17). Факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою ЖК ПАТ «ОПЗ» від 21.03.2017 року (а.с.7) та актами ЖК ПАТ «ОПЗ» від 22.03.2017 року, згідно якого відповідач з жовтня 2010 року по теперішній час не проживає за вказаною адресою, особистих речей не виявлено (а.с.8,9). Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою вже майже 8 років, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат та порушує його права на приватизацію житла. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] 2010 року, жодного разу його не бачили за вказаною адресою, речі відповідача за даною адресою відсутні, були присутні при складанні акту про не проживання відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідно задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved