Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу. Позов мотивує тим, що 27.11.1997р. між ними з відповідачем було укладено договір купівлі - продажу нерухомості №292 на Бердянській регіональні товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», за умовами якого він придбав у відповідача за 18 192,00 грн. житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] Договір купівлі - продажу було зареєстровано в Бердянському державному підприємстві з технічної інвентаризації та зроблено відмітки про перехід права власності в технічному паспорті на будинок на ім'я позивача. Позивач вказав, що на теперішній час, приватний нотаріус, до якого звернувся позивач з метою відчуження зазначеного будинку заявив, що вказаний договір недійсний, оскільки не засвідчений нотаріально. В єдиному реєстрі прав на нерухоме майно відомості про позивача відносно житлового будинку відсутні. [PERSON] зазначив, що вказаний житловий будинок належить йому на підставі договору купівлі -продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі у 1997 році та те, що цей договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом, але з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснював право користування та володіння даним житловим будинком у повному обсязі, тому як мешкав у будинку, сплачував всі комунальні послуги, здійснював капітальний та поточний ремонт. Разом з тим позивач вказав, що реєстрація комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 27.11.1997р. не суперечила чинному на той час законодавству та зазначив, що реєстрація за позивачем права власності на житловий будинок на підставі даного договору є законною та ніким не оспорювалась. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність і підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно договору купівлі - продажу нерухомості №292, укладеного між сторонами на Бердянській регіональні товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», позивач придбав у відповідача за 18 192,00 грн. житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Договір засвідчено керуючим реєстрацією біржі Ларіним О.С. З»ясовано, що договір купівлі - продажу було зареєстровано в Бердянському державному підприємстві з технічної інвентаризації та зроблено відмітки про перехід права власності в технічному паспорті на будинок на ім'я позивача. Встановлено, що при зверненні позивача до нотаріуса, було з»ясовано, що вказаний договір не засвідчений нотаріально, тому нотаріус не може вязти його до уваги В єдиному реєстрі прав на нерухоме майно відомості про позивача відносно житлового будинку також відсутні. Судом встановлено, що позивачу житловий будинок належить на підставі договору купівлі -продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі у 1997 році та те, що зазначений договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом. В ході судового розгляду з"ясовано, що з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснював право користування та володіння даним житловим будинком у повному обсязі, тому як мешкав у будинку, сплачував всі комунальні послуги, здійснював капітальний та поточний ремонт. Згідно ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності із ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі. Таким чином, реєстрація комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 27.11.1997р. не суперечила чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. №121, передбачала серед правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, договори купівлі - продажу, зареєстровані біржею. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р., зі змінами №15 від 15.05.1998р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Встановлено, що на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved