Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач МТСБУ 26.12.2016 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 39 046,63 грн., посилаючись на те, що 18.03.2014 р. з вини відповідача, яка керувала автомобілем марки «Тойота», номерний знак [NUMBER] була скоєна дорожньо - транспортна пригода. В результаті вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2014 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №АС/6123063, терміном дії з 27.08.2013 р. по 26.08.2014 р. Відповідно до Звіту №С14-194 від 15.04.2014 р. про оцінку автомобіля «Опель», номерний знак [NUMBER], складеного ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 855,95 грн. в тому числі ПДВ - 7808,32 грн. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в сумі 39 046,63 грн. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу розмір виплаченого страхового відшкодування та сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, враховуючи заяву представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що [PERSON] 18.03.2014 р. о 13 год. 30 хв., в м. Києві по пр. Палладіна - вул. Наумова, керуючи автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], не обрала безпечну швидкість для руху, не врахувала дорожньої обстановки і технічного стану транспортного засобу, при виникненні перешкоди не вжила всіх заходів щодо зменшення швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON].), який знаходився попереду та після зіткнення вказаний автомобіль вдарив автомобіль, марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON].), чим порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2014 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 (двадцяти п'яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, в якій був пошкоджений автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER], за наявності вище приведеної постанови суду доказуванню не підлягає. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту № С14-194 від 15.04.2014 р. про оцінку автомобіля «Opel Astra G», державний номерний знак [NUMBER], складеного ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «Opel Astra G», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 855,95 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У заяві, зокрема, має міститися зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданої шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Цивільно-правова відповідальність потерпілого - [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування», згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6123063. Строк дії полісу з 27.08.2013 р. до 26.08.2014 р. включно. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом також встановлено, що власник пошкодженого автомобіля [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.08.2014 р. подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 19.09.2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій стороні в розмірі 39 046,63 грн., на підставі Наказу МТСБУ №4837 від 16.09.2014р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується копією платіжного доручення №1/23588 від 19.09.2014 р. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 39 046,63 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 1378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved