Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та надання Державного акта на землю для оформлення спадщини, в судовому засіданні вимоги конкретизувала, остаточно просила зобовязати [PERSON] не чинити перешкод їй у доступі до будинку №4 по вул.Січова у м.Львові та користуванні ним; зобовязати [PERSON] передати їй ключі від хвіртки та вїзних воріт будинковолодіння №4 по вул.Січова у м.Львові, забезпечити їй доступ до користування господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, належною до будинку №4 по вул.Січова у м.Львові, позначеному на плані "А-1, а також надати їй Державний акт на землю, який зберігається в [PERSON], для оформлення спадщини. Позов мотивує тим, що разом з відповідачем є власниками 3/20 (кожен) будинковолодіння №4 по вул.Січова у м.Львові (позначений на плані літерою А-1) в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON]. До травня 2015 року позивач відвідувала свій будинок без перешкод зі сторони відповідача [PERSON] Однак, приїхавши 14.05.2015 року вчергове навідати власний будинок, не змогла туди потрапити, оскільки вхідні ворота були зачинені на колодку, а відповідач вживаючи нецензурну лайку та образи відмовся пускати її на подвіря. У звязку з чим позивач 14.05.2015 року звернулася до Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області із заявою про перешкоджання у користуванні майном. Стверджує, що не може оформити право власності на земельну ділянку у зв'язку з тим, що відповідач відмовляється надати їй Державний акт про право власності на землю, виданий на ім'я її матері [PERSON]. \~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Додатково пояснила, що перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном зі сторони відповідча [PERSON] полягають у відсутності у неї доступу до подвіря, на якому розташований будинок та відповідних господарських будівель, а також у відсутності ключів від хвіртки та вїзних воріт будинковолодіння №4 по вул.Січова у м.Львові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав його необґрунтованості та незаконності, а також відсутності належних та допустимих доказів на обґрунтування вимог позивача. Додатково пояснив, що житловий будинок №4 по вул.Січова у м.Львові де-факто є двома житловими будинками, позначеними на схемі в технічному паспорті як А-1 (3/10) та А-2 (7/10). Будинок А-2 перебуває в приватній власності відповідача [PERSON] згідно договору дарування, а будинок А-1 перебуває у власності, по ? частини відповідно, позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Позивачка у своїй частині будинку не проживає, оскільки постійно проживає в [INFO]. Щодо покликань позивача на створення відповідачем перешкод у користуванні належною їй частиною будинку, вважає такі надуманими та безпідставними. Оскільки, відповідач жодного разу не здійснював позивачу перешкод у користуванні майном, а навпаки щоразу [PERSON] надається доступ до її майна. Стверджує, що позивач сама щоразу приїжджаючи провокує відповідача та його рідних, влаштовує сварки, нецензурно ляється, погрожує насильством та знищенням майна. Що стосується вимоги про надання Державний акт на землю, який зберігається у відповідача, вважає такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. На сьогоднішній день відповідач втратив свій примірник державного акту на землю, однак інший його примірник знаходиться у відповідній державній установі, звернувшись до якої, позивач [PERSON] може отримати його дублікат. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини будинку (розмір якого 3/10) з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Січова, 4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.02.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8,14). Інша частина, а саме 3/20, будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул..Січова, 4, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21.11.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.37,38). Статтею 319 ЦК України встановлено загальні засади здійснення права власності, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно немає ключів від хвіртки та вхідних воріт, що підтвердив представник позивача. Оглянувши представлені позивачкою фотографічні матеріали будинковолодіння та земельної ділянки, видним є те, що відповідачем перекрито позивачці доступ до користування всією земельною ділянкою та господарськими будівлями. Представник відповідача не заперечив, що дійсно дане будинковолодіння перебуває в даний час в такому стані, як видно з фотографій. Крім цього, факт вчинення перешкод підтверджується, наданими позивачем, відповідями Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (а.с.16-17). Тому суд вважає, що факт вчинення перешкод з боку відповідача доведено. Згідно положень ч.1 ст.377 ЦКУкраїни, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Зважаючи на те, що позивач набула права власності на частину будинковолодіння, то відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦК України, до неї переходить право користування на відповідну земельну ділянку, на якій знаходиться такий житловий будинок. Оскільки порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначений, тому кожен з них має рівні права на користування нею, а тому будь-який поділ з ініціативи іншої сторони, тим більше перекриття доступу до неї, є недопустимим. Щодо вимоги про надання позивачу [PERSON] державного акту про право власності на землю для відповідного оформлення спадщини, то суд вважає таку неправомірною, бо як пояснив в судовому засіданні представник відповідача перший примірник державного акту, який зберігався у [PERSON] втрачений, однак інший примірник такого можна отримати в Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, що, на думку суду, є правильним.

Outcome: dismissed