Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким змінити розмір\~аліментів,\~які\~стягуються\~з відповідача\~на\~її\~користь на\~утримання\~\~неповнолітніх дітей:\~дочки [PERSON],\~[INFO], та сина [PERSON], [INFO], за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 0602/973/2012 від 11.06.2012 року, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей:\~дочки [PERSON],\~[INFO],\~та сина\~[PERSON],\~[INFO],\~ в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, тобто: до повноліття дочки [PERSON] - до 19 січня 2021 року та до повноліття сина [PERSON] - до 09 серпня 2026 року. [PERSON] вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 0602/973/2012 від 11.06.2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей:\~дочки [PERSON],\~[INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 100,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.05.2012 року і до досягнення повноліття кожною дитиною , а саме: до повноліття дочки [PERSON] - до 19.01.2021 року і до повноліття сина [PERSON] - до 09.08.2026 року. Розмір аліментів визначений рішенням суду не відповідає інтересам дітей. Відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому змушена звертатися до суду із вказаним позовом для захисту сімейних прав дітей. Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він погоджується сплачувати аліменти на утримання кожної дитини по 300,00 грн. щомісячно. Свої заперечення обґрунтовує тим, що є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, щомісячно отримує пенсію по інвалідністю у розмірі 1497,00 грн., у звязку з хворобою має обмеження щодо вибору професії, тому не працює, оскільки за місцем проживання не може знайти підходящої роботи. Оскільки, з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, його матеріальне становище та стан здоровя не покращилися, позивач є його співвласником по будинку та земельній ділянці, фактично створила нову сімю, отримуєю від цивільного чоловіка забезпечення та державну соціальну допомогу у звязку з народженням їх спільної дитини, тому просить її позов задовільнити частково - у розмірі, який він визнає. В іншій частині позову просив відмовити. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено,\~що у\~свідоцтвах про\~народження [PERSON],\~[INFO], та [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 3,4). Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 0602/973/2012 від 11.06.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей:\~дочки [PERSON],\~[INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 100,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.05.2012 року і до досягнення повноліття кожною дитиною , а саме: до повноліття дочки [PERSON] - до 19.01.2021 року і до повноліття сина [PERSON] - до 09.08.2026 року. (а.с.6) Відповідач [PERSON] з 2015 року є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, йому протипоказана тяжка фізична праця, щомісячно отримує державну соціальну допомогу в сумі 1497,00 грн. , що підтверджується даними копії пенсійного посвідчення серія ААГ№171036 від 27.02.2019 року, даними довідки про розмір державної соціальної допомоги за серпень 2018 року січень 2019 року №404 від 27.02.2019 року, даними Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1694 до акту від 06.09.2017 року. (а.с.14,15,16) Сторони є свівласниками житлового будинку №20 по вул. Баранівська в с. Жарі Баранівського району Житомирської області. За позивачем [PERSON] визнано право власності на половину житлового будинку №20 по вул. Баранівська в с. Жарі Баранівського району Житомирської області, на половину земельної ділянки кадастровий номер 1820682000:03:002:0055, загальною площею 0,1429 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та на половину земельної ділянки кадастровий номер 1820682000:03:001:0052, загальною площею 0,4519 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , які розташовані за цією ж адресою, що підтверджується даними копії заочного рішення суду від 09.09.2015 року № 273/808/15-ц (а.с.17). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) право вибору способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та право зміни способу стягнення аліментів належить отримувачу аліментів, тобто тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину 3 ст. 181 СК України викладено в новій редакції: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів». Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором їх одержувача та може бути змінений за його позовом. Верховний Суд України в своїх розясненнях, викладених у правовій позиції у справі за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання кожної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1014 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до їх повноліття. Своє рішення суд обґрунтовує тим, що діти перебувають на утриманні позивача, розмір аліментів, визначений раніше рішенням суду, не відповідає інтересам дітей, рівню достойного їх забезпечення, порушує право дітей на гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини, визначений Законом. Відповідач хоч і є особою з інвалідністю третьої групи, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату, на утриманні інших непрацездатних неповнолітніх (повнолітніх) осіб не має. Дані обставини не спростовані та не заперечуються учасниками справи. Інші докази про доходи відповідача суду не надано. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 518,92 гривень. На підставі\~вищенаведеного,\~відповідно до\~ст.\~3\~Конвенції про\~права дитини,\~ст.ст.\~180,\~181,\~182,\~184,\~192\~Сімейного кодексу\~України,\~ст.\~1,\~2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~

Outcome: partial