Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач ПАТ „ Запорізький автомобілебудівний завод " звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Запорізька митниця Міндоходів про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № 41/861/2012 від 06.03.2012 року Публічним Акціонерним Товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» виступає виконавцем, а [PERSON] - замовником. Відповідно до умов цього договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню вантажів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Запорізькій митниці, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги. Умови оплати наданих послуг встановлювались п. 5.3 Договору, згідно з якими повна оплата послуг виконавця проводилась згідно з прейскурантом послуг та не пізніше 2-х банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату. За період з 06.03.2012 р. по 02.04.2013 р. позивач надав відповідачу послуги по диспетчеризації та знаходженню в зоні митного контролю ПАТ «ЗАЗ» транспортного засобу Renault Rangoo Rapid. По закінченню надання позивачем послуг 02.04.2013 р. сторони підписали акт виконання робіт (послуг) № 48697. Послуги надані позивачем прийняті відповідачем без зауважень. Разом з актом виконаних робот (послуг) позивач надав відповідачу рахунок-фактуру № 48697 від 02.04.2013 р. на суму 53 430,00 грн. Але в строки передбачені договором, послуги відповідачем не були оплачені. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 54П/ОТС-юр від 06.06.2013 р. з вимогою оплатити надані послуги. Але до теперішнього часу вимоги позивача залишились без задоволення, послуги не оплачені. На теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем становить 68 125,62 грн. та складається з наступного: 53 430,00 грн. - сума заборгованості; 3 312,15 грн. - сума пені; 10 686,00 грн. - сума штрафу; 697,47 грн. - сума 3% річних від простроченої суми; У зв'язку з тим, що відповідачем заборгованість не погашена, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 06.03.2012 р. між виконавцем - Публічним Акціонерним Товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» та замовником - [PERSON] укладено договір № 41/861/2012. За період з 06.03.2012 р. по 02.04.2013 р. позивач надав відповідачу послуги по диспетчеризації та знаходженню в зоні митного контролю ПАТ «ЗАЗ» транспортного засобу Renault Rangoo Rapid. Факт надання послуг підтверджується перепусткою № 1/060312/834 на в'їзд транспортного засобу відповідача до зони митного контролю позивача з відмітками про дату в'їзду та виїзду транспортного засобу та відтиском штампу Запорізької митниці. Відповідач був ознайомлений з умовами даного договору. По закінченню надання позивачем послуг, сторони підписали акт виконання робіт. Послуги надані позивачем прийняті відповідачем без зауважень. Однак послуги відповідачем не були оплачені в строки передбачені договором. Тому відповідно до п. 6.7 договору за прострочення термінів оплати, визначених ст. 5 договору, замовник повинен сплатити виконавцю пеню в розмірі 1 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. В разі якщо строк заборгованості перевищує 3 календарних місяці, замовник повинен додатково сплатити виконавцю штраф в розмірі 20 % від суми заборгованості. На теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем становить у сумі 68 125,62 грн. та складається з наступного: 53 430,00 грн. - сума заборгованості; 3 312,15 грн. - сума пені; 10 686,00 грн. - сума штрафу; 697,47 грн. - сума 3% річних від простроченої суми; В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з наступним. Представник відповідача пояснив, що в період з 06.03.2012 р. по 02.04.2013 р. автомобіль марки Renault Rangoo Rapid перебував у зоні митного ліцензійного комплексу ПАТ «ЗАЗ», але час простою стався з вини Запорізької митниці. Представник відповідача зазначив, що 26.02.2012 р. відповідачем, був ввезений на митну територію України з метою оформлення у вільний обіг для особистого користування вантажний автомобіль марки Renault Rangoo Rapid, ідентифікаційний номер [NUMBER]. 12.04.2012 р. зазначений автомобіль був заявлений за встановлено формою Запорізькій митниці до оформлення у митний режим ІМ 40 за вантажною митною декларацією № 112050001/2012/000202 за кодом УКТ ЗЕД 8704219900 як «вантажний автомобіль, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального призначення». Під час проведення митних процедур виникло спірне питання щодо класифікації транспортного засобу як вантажного. 03.05.2012 р. Запорізькою митницею винесено рішення № КТ-112-0131-2012 про визначення коду товару відповідно до якого зазначений автомобіль визнавався як вантажопасажирський і йому був присвоєний код товару згідно з УКТ ЗЕД 8703319030. 13.05.2012 р. [PERSON] подано позов до Запорізького окружного адміністративного суду з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці від 03.05.2012 р. № КТ-112-0131-2012. Вказаний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі про що, ухвалено постанову від 18.09.2012 р. по справі № 0870/7783/12. В резолютивній частині вказаної постанови зазначено: «Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці від 03.05.2012 р. № КТ-112-0131-2012 про визначення коду товару». Таким чином протиправність дій Запорізької митниці не підлягає доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК. Простій транспортного засобу стався саме з вини Запорізької митниці, адже через тривалий судовий розгляд [PERSON], фактично нічого не міг вдіяти з автомобілем. Окрім того, Запорізька митниця, листом від 14.03.2013 р. повідомила [PERSON] про те, що рішення про визначення коду товару від 03.05.2012 р. відкликано та саме з цього часу [PERSON] зміг фактично користуватись автомобілем та відігнати його з зони митного ліцензійного комплексу ПАТ «ЗАЗ». Окрім того представник відповідача зазначає, що договором про надання послуг № 41/861/2012 від 06.03.2012 р. передбачено одночасне стягнення штрафу та пені, і є санкціями за одне і те саме порушення договору (несвоєчасна сплата грошових коштів за надані послуги), що є порушенням в розумінні ст. 61 Конституції України: «ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Штраф та пеня є різновидами неустойки, а тому, одночасне стягнення штрафу та пені за одне й те саме правопорушення є неможливим. Представник третьої особи Запорізька митниця Міндоходів у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № 41/861/2012 від 06.03.2012 року виконавцем - Публічним Акціонерним Товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» та замовником - [PERSON] Відповідно до умов цього договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню вантажів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Запорізькій митниці, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги. Умови оплати наданих послуг встановлювались п. 5.3 Договору, згідно з якими повна оплата послуг виконавця проводилась згідно прейскуранту послуг та не пізніше 2-х банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату. За період з 06.03.2012 р. по 02.04.2013 р. позивач надав відповідачу послуги по диспетчеризації та знаходженню в зоні митного контролю ПАТ «ЗАЗ» транспортного засобу Renault Rangoo Rapid. Це підтверджується перепусткою № 1/060312/834 на в'їзд транспортного засобу відповідача до зони митного контролю позивача з відмітками про дату в'їзду та виїзду транспортного засобу та відтиском штампу Запорізької митниці. По закінченню надання позивачем послуг 02.04.2013 р. сторони підписали акт виконання робіт (послуг) № 48697. Послуги надані позивачем прийняті відповідачем без зауважень. Разом з актом виконаних робот (послуг) позивач надав відповідачу рахунок-фактуру № 48697 від 02.04.2013 р. на суму 53 430,00 грн. Але в строки передбачені договором, послуги відповідачем не були оплачені. Відповідно до п. 6.7 договору за прострочення термінів оплати, визначених ст. 5 договору, замовник повинен сплатити виконавцю пеню в розмірі 1 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. В разі якщо строк заборгованості перевищує 3 календарних місяці, замовник повинен додатково сплатити виконавцю штраф в розмірі 20 % від суми заборгованості. Розмір пені обчисленої відповідно до п. 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» за період з 05.04.2013 р. по 10.09.2013 р. згідно з розрахунком, який міститься в матеріалах справи. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, прострочивший виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами та договором. Заперечення відповідача, про те що позивач нарахував одночасне стягнення штрафу та пені, що є санкціями за одне і те саме порушення, суд до уваги не бере, тому як це передбачено договором, який підписано відповідачем без заперечень. У зв'язку з тим, що договір № 41/861/2012 від 06.03.2012 року укладено з [PERSON], тому стягнення суми повинно здійснюватися саме з [PERSON], в він відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України може звернути стягнення з Запорізької митниці Міндоходів. Таким чином, розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з постановленням заочного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved