Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем, яка має право на спадкування за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадщину прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 18 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 25 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Букачівська селищна рада Рогатинського району Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до довідки виконавчого комітету Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 02 червня 2020 року № 291, домоволодіння, яке розташоване по адресі: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспний двір, в якому була зареєстрована та проживала [PERSON] . Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, станом на 15 квітня 1991 року спірне домоволодіння належало на праві власності [PERSON] , як майно колгоспного двору. [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 16 квітня 2000 року Вишнівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно з копією заповіту від 24 травня 1994 року [PERSON] все своє майно заповіла своїй онуці [PERSON] . Заповіт не змінено і не скасовано. У зв`язку із реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Даний факт підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 19 листопада 2004 року Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки в порядку ст.549 ЦК УРСР вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно постанови приватного нотаріуса Рогатинської районного нотаріального округу Клід О.Я. від 21 квітня 2020 року № 104/02-31 спадкоєцем померлої є її онука [PERSON] . Однак, даною постановою відмовлено спадкоємцеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті бабусі [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване по адресі:[ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння. Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 04 листопада 2019 року №231 вбачається, що до складу спірного домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м, криниця площею 7,0 м/п, реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 29 грудня 2020 року становить 33 900 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивач набула право власності на спірне домоволодіння, як спадкоємець за заповітом, після смерті бабусі [PERSON] , однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved