Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою і вказав, що вона з відповідачем уклала шлюб 21 серпня 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 141. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однією сім'єю проживали до початку 2016 року. Підставою розлучення стало те, що між ними не склались сімейні відносини, мають різні погляди на життя. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Сумісно з відповідачем проживати не бажає, на примирення не згодна. Вважає, що сім'я розпалась остаточно. Майнові питання сторони вирішать окремо. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб категорично не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 серпня 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 141. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дівоче «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати в її відсутність, позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали 21 серпня 2013 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 141. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однією сім'єю проживали до початку 2016 року. Підставою розлучення стало те, що між ними не склались сімейні відносини, мають різні погляди на життя. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Сумісно з відповідачем проживати не бажає, на примирення не згодна. Вважає, що сім'я розпалась остаточно. Майнові питання сторони вирішать окремо. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб категорично не бажає. Статтею 24 СК України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем , внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, позивач в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу та просить після розірвання змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Викладене підтверджується заявами сторін, довідкою Голованівської селищної ради, а/с-3, свідоцтвом про шлюб, а/с- 4, копією паспорта, а/с-5, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved