Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2010 року по 31.05.2013 року по квартирі [ADDRESS] у розмірі 22261 гривню 25 копійок; стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2010 року по 31.05.2013 року по квартирі [ADDRESS] у розмірі 21104 гривні 60 копійок; стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з утримання машиномісця № 33 за період з 01.01.2010 року по 31.05.2013 року по квартирі [ADDRESS] у розмірі 5982 гривні 69 копійок, а також судові витрати. В подальшому позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість з [PERSON] по оплаті житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року - 50100 гривень 79 копійок. , а також інфляційне збільшення та 3-х % річних за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року - 27399 гривень 79 копійок, по квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року - 50144 гривні 38 копійок, а також інфляційне збільшення та 3-х % річних за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року - 28078 гривень 11 копійок, по оплаті послуг з утримання машиномісця № 33 у будинку [ADDRESS] за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року - 17132 гривні 46 копійок, а також інфляційне збільшення та 3-х % річних за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року - 9066 гривень 27 копійок, а також судові витрати. [PERSON] не погоджуючись з позовом ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості», звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості», в якому просив визнати недійсним договір № 35 від 23 грудня 2005 року про передачу новозбудованого житлового будинку з вбудовано-прибудованими житловими приміщеннями та підземним паркінгом по [ADDRESS] експлуатуючій організації, укладений між Спільним підприємством фірмою «Київ-Донбас» та ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» з моменту його підписання; визнати недійсним договір від 17 липня 2012 року про надання послуг з управління будинком [ADDRESS] та його експлуатацію, укладений між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Кондомініум Дипломат Хол» та ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» з моменту його підписання; визнати недійсним договори № ДХ 401 Ж-04/06 від 01 квітня 2006 року та ДХ 520 Ж-04/06 від 01 квітня 2006 року, укладені між ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» та [PERSON]; стягнути з ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 66 501 гривню 21 копійки та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені у позові обставини та з викладених у ньому підстав просила задовольнити позов в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, пославшись на його безпідставність викладених у письмових запереченнях, просила в зустрічному позові відмовити. Представник відповідача первісний позов не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову, а зустрічний позов задовольнити на підставах, викладених в зустрічній позовній заяві. Треті особи Спільне підприємство фірма «Київ-Донбас», ОСББ «Дипломат Хол» повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, участь своїх представників в судове засідання не забезпечили, а відтак суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, при вирішенні спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з"ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З обставин, наведених у позовних заявах, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що відповідач є власником житлових приміщень [ADDRESS] ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку [ADDRESS] за Договором № 35 про передачу новозбудованого житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом експлуатуючій організації від 23.12.2005 р.. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач забезпечує надання послуг зокрема з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, з холодного водопостачання та водовідведення, з гарячого водопостачання та водовідведення, з опалення, відповідно до чинного законодавства за тарифами, затвердженими органом місцевого самоврядування, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними розпорядженнями КМДА. Також ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» надає додаткові послуги і здійснює нарахування до резервного фонду за тарифами відповідно до рішень (Протокол № 6/11.10.2012 від 11.10.2012р.) загальних зборів членів ОСББ «Дипломат Хол», яке створене та діє в будинку. Згідно розрахунку заборгованості у період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року по житловому приміщенню № 401 у будинку [ADDRESS] наявна заборгованість - 50100 гривень 79 копійок, на яку позивачем у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано інфляційне збільшення та 3 % річних у сумі 27399 гривень 79 копійок, по житловому приміщенню № 520 наявна заборгованість по квартирі у будинку [ADDRESS] за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року - 50144 гривні 38 копійок, а також інфляційне збільшення та 3-х % річних у сумі 28078 гривень 11 копійок, по оплаті послуг з утримання машиномісця № 33 у будинку [ADDRESS] за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року - 17132 гривні 46 копійок, а також інфляційне збільшення та 3-х % річних у сумі 9066 гривень 27 копійок, (а.с. 160-166 т.2). Відповідність вказаних нарахувань тарифам КМДА та рішенням загальних зборів членів ОСББ перевірена в ході судового розгляду справи. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Обов'язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст.322 ЦК України, ст.ст. 12,13,20,29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача відносно того, що ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» не є виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку [ADDRESS], оскільки такі обставини вже встановлювались судами, і цього приводу постановлені вказані вище судові рішення. Також безпідставне посилання відповідача стосовно того, що враховуючи положення ч. 2 ст. 144 Конституції України, дія Розпорядження КМДА №579 від 10.04.2012р., яким встановлено тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території зокрема і для будинку [ADDRESS] зупинена з одночасним зверненням до суду ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол» у справі щодо визнання недійсним зазначеного розпорядження. У відповідності до ч. 5 ст. 144 Конституції України, рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), у п. 5 надав вичерпне роз'яснення ст. 144 Конституції України і зазначив за яких умов та у якому порядку рішення органу місцевого самоврядування зупиняє свою дію. Конституційний Суд України дійшов висновку, що за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України «Про прокуратуру» порядку з одночасним зверненням до суду. При цьому Конституційний Суд України зазначає, що право прокурора оскаржувати до суду рішення органів місцевого самоврядування не є абсолютним, оскільки у Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії, а отже, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, як і право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55). Таким чином, звернення ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол» до суду про визнання недійсним Розпорядження КМДА № 579 від 10.04.2012 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» не є підставою для зупинення дії зазначеного розпорядження. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача щодо відсутності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифів на опалення та водопостачання відповідно до яких позивач нараховує плату відповідачеві. В матеріалах справи наявні відповідні розпорядження КМДА про встановлення тарифів на опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. В даному випадку такими діями є фактичне надання житлово-комунальних та інших послуг позивачем та їх отримання відповідачем, що породжує для останнього обов'язок оплати отриманих послуг. Всі інші доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються справи та не спростовують позовні вимоги позивача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» та необхідність їх задоволення у повному обсязі. З приводу зустрічних позовних вимог, то суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Так, у зустрічному позові відповідач просить визнати Договір № 35 від 23 грудня 2005 року про передачу новозбудованого житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по [ADDRESS] у експлуатуючій організації недійсним. В обгрунтування своїх вимог посилається на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 вересня 2009 року, якою визнано протиправним та скасовано п. 2 Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 1360 від 23 грудня 2005 року, яким було визначено балансоутримувачем вказаного будинку ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості», і яка на думку відповідача стала підставою для укладання оспорюваного договору. Представник позивача в судовому засіданні заперечувала щодо визнання вказаного договору недійсним, вказавши, що оспорюваний договір укладений на підставі Наказу № 3 СП «Київ-Донбас» від 11.07.2005 року про призначення експлуатуючої організації, а не на підставі Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 1360 від 23.12.2005 року, як помилково вважає відповідач. Згідно ст. 876 Цивільного кодексу України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно п. 1.4. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженому Наказом Держжитлокомунгоспу №60 від 25.04.2005р., виконавець таких послуг визначається відповідним органом місцевого самоврядування, в разі якщо власники не визначили виконавця послуг самостійно. Оскільки, на момент видання наказу № 3 від 11.07.2005р. та укладання договору № 35 від 23.12.2005 року про передачу новозбудованого житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом експлуатуючій організації, власником будинку було СП «Київ-Донбас» (замовник), то суд не знаходить підстав вважати укладання оспорюваного договору таким, що не відповідає вимогам закону та порушує права та інтереси відповідача. На момент укладення Договору № 35 про передачу новозбудованого житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом експлуатуючій організації від 23.12.2005року відповідач не набув статусу власника нерухомості у будинку, тому вимоги щодо визнання договору недійсним з моменту укладання є безпідставними. У відповідності до Постанови КМ України від 11 жовтня 2002 р. № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» якою затверджений порядок передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі (п. 5 Порядку). Таким чином твердження відповідача про зміну балансоутримувача будинку є помилковим, оскільки відсутній належним чином оформлений акт приймання-передачі будинку [ADDRESS] з балансу позивача на баланс іншої організації. Також, відповідач [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві просить визнати недійсним Договір від 17.07.2012 року про надання послуг з управління будинком [ADDRESS] та його експлуатацію, укладений між ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості» та ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол» з моменту його підписання у зв'язку з тим, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-11160/12/2670 від 12.02.2013 року скасовані реєстраційні дії проведені за протоколом № 2/12.03.2012 від 12.03.2012 року, і відтак зазначає про незаконність підписання [PERSON] вказаного Договору від 17.07.2012р. Суд дослідив Постанову Київського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-11160/12/2670 від 12.02.2013 року, якою скасовано низку реєстраційних дій. Вказане судове рішення за своїм змістом не зазначає про незаконність проведення загальних зборів членів ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол» та прийнятих на них рішень, в тому числі відносно укладання оспорюваного договору між ОСББ та ТОВ «ПОРЯД.ОК.Управління та експлуатація нерухомості», а лише вказує про порушення, які допущені при вчиненні реєстраційних дій в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол». Жодною стороною по справі не надано доказів того, що рішення загальних зборів членів ОСББ «Кондомініум Дипломат Хол», які оформлені протоколом № 2/12.03.2012 від 12.03.2012 року визнані нечинними. Тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для визнання Договору про надання послуг з управління будинком [ADDRESS] та його експлуатацію від 17.07.2012 року недійсним. Що стосується позовних вимог відповідача [PERSON] про визнання недійсними Договору № ДХ 520 Ж-04/06 відносин власника приміщення житлового комплексу та управителя від 01.04.2006 року та Договору № ДХ 520 Ж-04/06 відносин власника приміщень житлового комплексу та управителя від 01.04.2006 року суд приходить до наступних висновків. У відповідності до поданого зустрічного позову, відповідач [PERSON] зазначає, що підписи на вказаних договорах виконані не ним, і на цій підставі просить визнати їх недійсними. З метою всебічного і повного розгляду справи, за клопотанням представника відповідача, у відповідності до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2015 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза на вирішення якої поставлено питання зокрема щодо виконання підписів на вказаних договорах відповідачем [PERSON], чи сторонньою особою. Проте, на виконання вимог експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ( адреса: 03680, м. Київ, вул. В. Окружна, 4) оригінали досліджуваних договорів не були надані у зв'язку з їх відсутністю, що в свою чергу унеможливило проведення даного виду експертизи. З урахуванням викладеного, враховуючи, що суд не має спеціальних знань і позбавлений можливості визначити справжність підпису на вказаних договорах відповідачем, а останній не надав інших доказів того, що підписи на Договорі № ДХ 520 Ж-04/06 відносин власника приміщення житлового комплексу та управителя від 01.04.2006 року та Договорі № ДХ 520 Ж-04/06 відносин власника приміщень житлового комплексу та управителя від 01.04.2006 року виконані не ним, суд не знаходить підстав для визнання вказаних договорів недійсними. Відносно позовних вимог зустрічного позову про стягнення з позивача коштів, які були безпідставно отримані останнім, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленої вимоги та відсутність підстав для її задоволення. В зустрічному позові, відповідач [PERSON] зазначає, що розпорядження КМДА якими встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги і у відповідності до яких позивач здійснює нарахування плати за такі послуги не зареєстровані органами юстиції і тому не є чинними. Проте, така позиція відповідача є помилковою і не ґрунтується на законі. Згідно ст. 7, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг віднесено встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ч. «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчого органу Київської міської ради віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Конституційний Суд України (Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2003 N 21-рп/2003 (справа про особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті Києві)), надав тлумачення закону, у відповідності до якого Київська міська державна адміністрація є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань віднесених, до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міські раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету міністрів України. Враховуючи викладене виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), приймаючи рішення у формі розпоряджень, діяв у відповідності до положень та в межах повноважень встановлених ч. 2. ст. 19 Конституції України, оскільки іншої форми рішень, в тому числі і при реалізацій функцій виконавчого органу ради, законом для виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)не передбачено. При цьому, в силу положень норм Закону "Про столицю України - місто-герой Київ" виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві. Тобто виконавчий орган ради в місті Києві створений на базі постійно діючого суб'єкта владних повноважень, який паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві в силу закону. Указ Президента України №493 «Про державну реєстрацію нормативно правових актів міністерств, інших органі виконавчої влади» від 28.12.1992 р., ст. 6 зобов'язав Кабінет Міністрів України затвердити до 1 грудня 1992 року Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи та інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» тільки з 01.08.2011 року, у відповідності до внесених змін згідно Постанови КМУ від 1 серпня 2011 р. доповнивши постанову п. 22 2 наступним змістом: Київській міській державній адміністрації забезпечити подання на державну реєстрацію нормативно-правових актів, які зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, виданих нею як місцевим органом виконавчої влади та як виконавчим органом Київської міської ради; відповідно зобов'язав КМДА подавати на держреєстрацію видані нею нормативно-правові акти. Оскільки вищевказані Розпорядження КМДА, якими затверджені тарифи для позивача, як для виконавця житлово-комунальних послуг були прийняті до 01.08.2011 року то такі вимоги щодо держреєстрації не ставились, а відповідно не потребували такої реєстрації. За змістом положень ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. В даному випадку такими діями є фактичне надання житлово-комунальних та інших послуг позивачем та їх отримання відповідачем, що породжує для останнього обов'язок оплати отриманих послуг. Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, і відповідно такий характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК, у тому числі й щодо вимоги повернути кошти, сплачені ним на виконання зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд приходить до висновку про відмовлено, оскільки позов є недоведеним та безпідставним. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог статті 99 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2 517,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved