Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 124 358,12 грн., завдану ним юридичній особі. Свої вимоги мотивує тим, що 10 червня 2016 року між ТОВ «ГОТЕЛЬ «СТАРО» та [PERSON] було укладено Договір про надання готельних послуг, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити оплату за надання позивачем готельних послуг згідно зазначених тарифів, а також нести матеріальну відповідальність за матеріальну шкоду у випадку заподіяння її майну Позивача. Відповідач з 10 червня 2016 року по 29 червня 2016 року користувався послугами, наданими позивачем. 22.06.2016 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, внаслідок хуліганських дій заподіяв позивачу майнову шкоду. З приводу злочинних дій відповідача позивач звертався до поліції. Позивачем було проведено списання пошкодженого майна, оскільки воно відновленню не підлягає. Вартість, після вирахування амортизації становить: комп'ютер моноблок iMacApple MA 590RS\model №A1208-23 237,50грн., камера відеоспостереження InfinityModel №SRD-DDN540SL 4-9-852,06грн., 2 махрові рушники 50Х90 -71,16грн., 2 махрові рушники 70Х140-156,36грн., мінеральна вода 12шт.-41.04грн. Згідно з Правилами прийому та розміщення в готелі «СТАРО», які затверджені Директором ТОВ «Готель «Старо» від 01.01.2014р., Гість зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 100000,00грн. Загальна вартість матеріальної шкоди, яка завдана Відповідачем становить 124 358,12грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з*явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем проживав в готелі «СТАРРО» в період з 10.06.2016 р. по 29.06.2016 р. Як вбачається з наданих позивачем документів, при поселенні, відповідача було ознайомлено з "Правилами прийому та розміщення в готелі «СТАРО», що підтверджується наявним підписом відповідача в реєстраційній карті від 10.06.2016 р. т Судом встановлено, що 23.06.2016 року за вих.№ 5-23 позивач звернувся до Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві, із заявою про кримінальне правопорушення, що сталося 22.06.2016року в приміщенні готелю «СТАРО», де відповідач, в стані алкогольного сп'яніння, нецензурно лаявся, погрожував працівникам готелю фізичною розправою, а також погрожував розгромити та підірвати готель, почав чинити протиправні дії та нищити майно, що належить позивачеві. 01.07.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань будо внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України та надано витяг з кримінального провадження № 12016100070004274, з якого вбачається, що в період часу з 23:00 год. 22.06.2016року по 02:00год. 23.06.2016року по вул. Костянтинівській, 34Б в м. Києві в приміщенні готелю «Старо» [PERSON], [INFO]. з хуліганських спонукань грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства зірвав режим роботи закладу та умисно пошкодив майно. Внаслідок неправомірних дій відповідача, нанесені матеріальні збитки майну, що належить позивачу, а саме: згідно з договору купівлі-продажу №3 від 04.04.2016р., специфікації від 04.04.2016р. та видатковою накладною №1 від 04.04.2016р. вартість розбитого комп'ютер моноблок iMacApple MA 590RS\model №A1208 становить 25 350,00грн.; згідно з договором поставки №2305/34 від 23.05.2012р., специфікації №1 від 23.05.2012р. та видатковою накладною №/Г-00030 від 25.05.2012р. вартість розбитої камери відеоспостереження InfinityModel №SRD-DDN540SL 4-9 становить 1420,00грн.; згідно з Накладною №524 від 01.04.2016року загальна вартість 4 рушників, становить 227, 52 грн. (2 махрових рушника розміром 70Х140,вартістю 156,36грн. та 2 махрових рушника розміром 50Х90, вартістю 71,16 грн.); згідно з ТТН № РСК-011765 від 08.06.2016року загальна вартість 12 пляшок води М/В Природне джерело н/газ 0,5л, які відповідач викрав у позивача становить 41,04грн. (1 пляшка води М/В Природне джерело н/газ 0,5л Готелі -3,42грн.). Згідно актів на списання основних засобів від 01.07.2016р. та актом списання товарів №57 від 01.07.2016року, позивачем було проведено списання вище зазначеного майна, оскільки вказане майно відновленню не підлягає. Згідно Довідки від 19.09.2016р. за вих. № 4-31, станом на 01.07.2016р. (дата списання вище зазначеного майна), його остаточна вартість, після вирахування амортизації становить: комп'ютер моноблок iMacApple MA 590RS\model №A1208-23 237,50грн., камера відеоспостереження InfinityModel №SRD-DDN540SL 4-9-852,06грн., 2 махрові рушники 50Х90 -71,16грн., 2 махрові рушники 70Х140-156,36грн., мінеральна вода 12шт.-41.04грн., а всього - на суму 24 358,12 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються: 1) втрати, яких особа зазнала у зв*язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайні обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз*яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що внаслідок протиправних хуліганських дій відповідача було пошкоджено майно позивача на суму 24 358,12 грн., що майнової шкодою, є а відтак підлягає відшкодуванню відповідачем. Тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та заснованими на законі, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 100 000,0 грн., яку позивач просить стягнути як матеріальну шкоду, суд виходить з такого. Дана сума зазначається позивачем як штраф, що передбачений Правилами прийому та розміщення в готелі «СТАРО», які затверджені директором ТОВ «Готель «Старо» від 01.01.2014 р., згідно яких гість зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 100 000,0 грн. у випадку несанкціонованого втручання в прилади пожежної сигналізації Готелю, а саме втручання в роботу пожежних датчиків, ручних оповіщувачів, використання вогнегасників не за призначенням, відкриття вентелів гідравлічної системи пожежогасіння, пошкодження елементів системи пожогасіння і системи пожежної сигналізації, які призведуть до спрацювання або виведення з ладу елементів або системи пожежної сигналізації і оповіщення. Вказана сума не є матеріальною шкодою в сенсі статті 22 ЦК України, оскільки не є ані реальними збитками, ані упущеною вигодою. Посилання позивача на ст.610 ЦК України як на правову підставу стягнення даної суми не заслуговують на увагу, оскільки вказана правова норма регулює правовідносини щодо зобов'язання, а позивачем заявлені вимоги по відшкодуванню матеріальної шкоди та дана сума заявлена позивачем саме як розмір матеріальної шкоди зі включенням її до загальної суми. Тому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, встановленого ст.11 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідним відмовити у стягненні даної суму як суми матеріальної шкоди. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, але виходячи з мінімального розміру, встановленого на час звернення позивача до суду для юридичних осіб - 1 378,0 грн., по оплаті судового збору за заявою про забезпечення позову - в розмірі 689,0 грн., судові витрати у вигляді витрат на публікацію в пресі оголошення - в розмірі 420,0 грн., а всього - загальний розмір судових витрат становить 2 487,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial