Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є її сусідом та проживає в житловому будинку по [ADDRESS] . Позивачка зазначила, що на протязі близько останніх трьох років між нею та відповідачем склалися неприязні відносини. В березні 2013 року відповідач спричинив позивачці тілесні ушкодження, за що він був засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.09.2013 року за ст. 122 ч. 1 КК України, і до нього було застосовано покарання у вигляді 850 грн. штрафу, та стягнуто на користь позивачки моральну шкоду. В період з березня по червень 2014 року на грунті неприязних відносин, відповідач неодноразово здійснював пошкодження майна позивачки, і зокрема: 28.03.2014 року він пошкодив фасад її будинку, чим завдав їй збитків на суму 5\~000 грн.; у ніч з 10.05.2014 р. на 11.05.2014 р. він повторно пошкодив фасад її будинку, чим спричинив шкоду на суму 30\~000 грн.; та 13.06.2014 року він пошкодив два вікна та двері у будинку позивачки, чим спричинив їй збитки на 4\~700 грн. Для проведення ремонту свого будинку позивачка витратила на будівельні матеріали та на оплату відповідних ремонтних робіт 45\~501,25 грн. Крім цього, їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась у її душевних стражданнях через пошкодження її майна, і розмір якої позивач визначила у 10\~000 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь: ? 45\~501,25 грн. матеріальної шкоди; ? 10\~000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та пред`явив до позивачки зустрічний позов, який обґрунтував тим, що між сторонами по справі починаючи з 2008 року склалися неприязні відносини через те, що позивачка постійно звинувачує відповідача та його дружину у пошкодженні її майна та крадіжках, яких вони ніколи не скоювали. Разом із цим, позивачка сама неодноразово псувала його майно, зокрема: 13.02.2013 року вона пошкодила його огорожу, чим спричинила збитки на суму 250 грн.; 26.11.2013 року вона знову побила огорожу між їхніми будинками, чим спричинила йому збитки на суму 1\~000 грн. Також позивачка спричинила йому моральну шкоду, яка виразилась у його душевних стражданнях через поширення позивачкою неправдивої інформації. Посилаючись на викладене, відповідач просить стягнути з позивачки на його користь: ? 1 250 грн. матеріальної шкоди; ? 10\~000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні 04.11.2014 року зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до такого. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина третя статті 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач є сусідами, та проживають у [ADDRESS] відповідно. Із наявного у матеріалах справи вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.09.2013 року вбачається, що [PERSON] був засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України, і до нього було застосовано покарання у вигляді 850 грн. штрафу, та стягнуто на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн.. а у задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 19.11.2013 року вищевказаний вирок був змінений, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3\~969 грн. Із мотивувальної частини вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.09.2013 року вбачається, що 19.03.2013 року близько 11 год. 30 хв. [PERSON] , знаходячись на перехресті вулиць Таврійської та Красносельської в м. Миколаєві, в ході сварки, що виникла на грунті неприязних стосунків, діючи умисно, наніс [PERSON] один удар поліетиленовим пакетом, в якому знаходився металевий предмет, по правій руці в область правого плеча, спричинивши їй тілесні ушкодження середньої тяжкості. \~ \~ \~ \~Частина перша статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи зі змісту вищевказаних норм закону вбачається, що для відшкодування матеріальної чи моральної шкоди сторона повинна довести: ?протиправну поведінку особи, що завдала шкоду; ?наявність матеріальної чи моральної шкоди; ?причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою; ?вину заподіювача шкоди. \~ \~ \~ \~Проте, аналізуючи надані позивачкою та відповідачем в обґрунтування їх позовних вимог, докази, суд приходить до висновку, що вони жодним чином не доводять наявності обставин, які є обов`язковими складовими для стягнення матеріальної та моральної шкоди. Натомість, надані як позивачкою так і відповідачем копії постанов про закриття кримінального провадження, на думкусуду, не доводять позовних вимог та не спростовують висновки суду, тому суд вважає, що позивачка та відповідач не довели своїх позовів, чим не виконали свій обов"язок, передбачений ч.3 ст. 10 ЦПК України. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити позивачці та відповідачу у задоволення їх позову з підстав недоведеності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд не відшкодовує сторонам понесені ними судові витрати через відмову у задоволенні їх позовів. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed