overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 23.04.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинені з червня 2014 року, сумісно не проживають, спільне господарство не ведеться, а подальше спільне життя є неможливим, на примирення не погоджується. Після розірвання шлюбу діти приживатимуть з нею. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 23 квітня 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 576 (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить суд змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 18.11.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №159. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року. Сімейне життя між ними не склалось, так як вони є зовсім різними людьми за своїм світоглядом, інтересами та суспільними позиціями в житті. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам у відповідності до Сімейного кодексу України, в зв"язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що фактично між ними відсутнє почуття любові, виникають постійні сварки на побутовому грунті та вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з травня 2014 року. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Підтримав позивачку та просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріли справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 18 листопада 1999 року було зареєстровано шлюб (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з травня 2014 року. Отже, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 23.12.1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №204. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з червня 2012 року. Сімейне життя між ними не склалось, так як вони є зовсім різними людьми за своїм світоглядом, інтересами та суспільними позиціями в житті. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам у відповідності до Сімейного кодексу України, в зв"язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що фактично вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з червня 2012 року, проживають окремо. Відповідач в судове засідання з'явився. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Одночасно поясив, що вони з позивачкою дійсно з червня 2012 року не проживають разом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 23 грудня 1995 року було зареєстровано шлюб (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя - [INFO] року народився син [PERSON], та відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя - [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2012 року. Отже, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 31.01.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №15. Від шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з вересня 2013 року. Сімейне життя між ними не склалось, так як вони є зовсім різними людьми за своїм світоглядом, інтересами та суспільними позиціями в житті. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам у відповідності до Сімейного кодексу України, в зв"язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що фактично між ними відсутнє почуття любові, виникають постійні сварки на побутовому грунті та вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з вересня 2013 року. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Підтримав позивачку та просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріли справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 31 січня 2003 року було зареєстровано шлюб (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя [INFO] року народився син [PERSON] (а.с. 3). Згідно ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з вересня 2013 року. Отже, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] , та дочка [PERSON], [INFO] В даний час вона з відповідачем проживають окремо. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні. Аліменти нікому не сплачує, на утриманні непрацездатних осіб не має. Діти перебувають на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ро'зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] , та [PERSON], [INFO] Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач працездатний, не працює, іншим особам не сплачує аліменти. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину та коштів на її утримання, в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2012р., який був зареєстрований Ленінським районним РАЦС м. Запоріжжя а/з № 30. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], 1[INFO]р.н. яка мешкає з нею, та знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину та на її утримання просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини, та кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але не згодний сплачувати кошти на утримання дружини, яка не працює, тому, що вона має намір з ним розлучитися, та погрожує йому поданням позову про розірвання їх шлюбу. Крім того, на його думку, необхідності стягнення з нього аліментів не має, оскільки він надає матеріальну допомогу добровільно, купує речі, харчі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.180-183 СК України, оскільки відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини, а батьки повинні утримувати матеріально своїх неповнолітніх дітей, а якщо вони ухиляються від своїх обов'язків, з них повинні стягуватися аліменти. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України та Закону України "Про Державний бюджет України на 2011р. мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином вимога позивачки є законною у зв'язку зі зміною законодавства з цього питання. Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною 3 років. Неповнолітня донька сторін [PERSON], 1[INFO]р.н., тому позивачка не працює, знаходиться у відпустці до досягнення дитиною 3-річного віку, тому суд вважає, що вона дійсно потребує кошти на своє утримання, в запропонованій сумі 1/4 частині заробітку відповідача, а розмір аліментів на утримання однієї дитини повинен складати 1/4 частину заробітку відповідача, оскільки такий розмір стягнень від заробітку відповідача, забезпечить його прожитковий рівень. Згідно довідки №1/11-1369 від 23.06.2014р. ПАТ «Запоріжтрансформатор» заробітна плата відповідача за травень 2014р. складає 4664,62грн., тому він взмозі утримувати свою дружину, яка не працює, у зв'язку з доглядом за дитиною по досягнення нею трирічного віку. Обґрунтування позовних вимог підтверджується довідками з місця проживання позивачки, про склад сім'ї, свідоцтвами про одруження, та народження дитини, довідкою з місця роботи відповідача про його заробіток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину та коштів на її утримання, в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2012р., який був розірваний Рішенням Ленінського райсуду №2/3342301/14 від 24.07.2014р. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] який мешкає з нею, та знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину та на її утримання в уточненому позові просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини, та кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але в значно меншому розмірі, в судове засідання не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, надіслав суду письмові заперечення, та заяву про розгляд справи в його відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.180-183 СК України, оскільки відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини, а батьки повинні утримувати матеріально своїх неповнолітніх дітей, а якщо вони ухиляються від своїх обов'язків, з них повинні стягуватися аліменти. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України та Закону України "Про Державний бюджет України на 2011р. мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином вимога позивачки є законною у зв'язку зі зміною законодавства з цього питання. Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною 3 років. Неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO], тому позивачка не працює, знаходиться у відпустці до досягнення дитиною 3-річного віку, тому суд вважає, що вона дійсно потребує кошти на своє утримання, в запропонованій сумі 1/4 частині заробітку відповідача, а розмір аліментів на утримання однієї дитини повинен складати 1/4 частину заробітку відповідача, оскільки такий розмір стягнень від заробітку відповідача, забезпечить його прожитковий рівень. Згідно довідки №17/09/14 від 17.09.2014р. «Енергосервісного центру «Проетсрецстроймонтаж» заробітна плата відповідача за місячним посадовим окладом складає 1218,00грн., тому він взмозі утримувати свою дружину, яка не працює, у зв'язку з доглядом за дитиною по досягнення нею трирічного віку. Обґрунтування позовних вимог підтверджується довідками з місця проживання позивачки, про склад сім'ї, свідоцтвами про одруження, та народження дитини, довідкою з місця роботи відповідача про його заробіток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатись, посилаючись на те, що перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, 04.04.1997 р. шлюб було розірвано, від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO], в теперішній час донька досягла повноліття, мешкає з позивачкою, яка надає їй матеріальну допомогу добровільно. Матеріальної допомоги у добровільному порядку позивачці відповідач не надає. [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» на денному відділенні, професія - декоратор вітрин, продавець непродовольчих товарів, на бюджетній основі з 01.09.2014 р. до 06.11.2016 р., просить суд стягнути аліменти у розмірі ? частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.10.2014 року та до двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. У судове засідання позивачка не з»явилася, до судового засідання надала суду заяву, у якій повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, до судового засідання надав суду заяву, у якій позов визнав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа- [PERSON], у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, у якій підтримала позов, просила його задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін у справі , на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає вимоги позивачки законними та обгрунтованими, отже позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №588 від 14.10.2014 року, виданої Державним навчальним закладом «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю», [PERSON], навчається у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» на денному відділенні, професія - декоратор вітрин, продавець непродовольчих товарів, на бюджетній основі з 01.09.2014 р. до 06.11.2016 р., на першому курсі. Згідно довідки №792 від 27.10.2014 р., виданої виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] постійно проживає разом з позивачкою [PERSON], яка є її матір»ю та надає донці матеріальну допомогу. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача\~ про стягнення\~ аліментів на її користь на утримання\~ неповнолітньої дитини:\~ сина\~ [PERSON], [INFO]. При цьому вона\~ зазначила, що 02.03.2015 року рішенням Олевського районного суду Житомирської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дитини, належним чином не піклується про її здоровя, фізичний, духовний, розумовий, соціальний та моральний розвиток в звязку з чим позивач звернулась до суду про стягнення з відповідача аліментів. Позивачка в судове засідання не зявилася,\~\~ від неї надійшла\~\~ заява,\~ згідно якої вона\~ просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що 02.03.2015 року рішенням Олевського районного суду Житомирської області було розірвано шлюб між позивачкою та відповідаче, від якого\~ мають спільну неповнолітню дитину: сина\~ [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8), який проживає\~ разом з позивачкою, що підтверджується довідкою Комсомольської сільської ради "1342 від 21.07.2015 року (а.с.9). Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини,\~ не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання. Позивач не має можливості\~ самостійно утримувати неповнолітню дитину, домовленість про спільне утримання дитини\~ між сторонами не досягнута. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку,\~ що між сторонами виникли\~ правовідносини,\~ які врегульовані ст. 180\~ Сімейного\~ Кодексу України, з якої слідує, що\~\~ батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту\~ ч. 3 ст. 181 Сімейного\~ Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 182\~ Сімейного\~ Кодексу України\~ мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того,\~ ст. 183\~ Сімейного\~ Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного\~ Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як відповідач ухиляється від обовязку\~ утримувати\~ неповнолітню дитину,\~ чим ставить її у складне матеріальне становище,\~ а тому аліменти\~ на утримання\~\~ дитини\~ повинні бути стягнуті з відповідача\~ в примусовому порядку.\~

Outcome: approved