Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] 03 грудня 2018 року звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ між ними в натурі будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до часток сторін у праві спільної часткової власності. В обґрунтування позову зазначили, що згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області за [PERSON] та [PERSON] визнано у порядку спадкування право власності на 7/9 часток, а за [PERSON] на 2/9 частки вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. За вказаним будинком згідно відомостей погосподарського обліку Микуличинської сільської ради рахується земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Спірне будинковолодіння складається із житлового будинку загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., який має дві житлові кімнати площею 15,5 кв.м. та 23,1 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м., кухню площею 13,9 кв.м. та кладову площею 4,4 кв.м., а також господарських споруд- двох сараїв та вбиральні. На даний час між співвласниками виникають непорозуміння щодо порядку користування спільним майном, а тому позивачі вважають, що даний будинок можливо поділити між ним в натурі із метою влаштування трьох самостійних квартир. Позивач [PERSON] , який проживає у вказаному будинку разом із малолітнім сином 23.05.2017 року народження, займає житлову кімнату площею 15,5 кв.м., та половину кухні, де є окремий вхід, позивач [PERSON] згідна на виділ їй в натурі половини кухні, коридора, кладової, де теж є окремий вхід, при цьому відповідач [PERSON] користується житловою кімнатою 23,1 кв.м. та має можливість зробити окремий вхід. Оскільки відповідач на вказаний варіант поділу не згідна, хоча у спірному будинку не проживає, позивачі змушені звернутись до суду із вказаним позовом та просять поділити між ними будинковолодіння згідно із частками співвласників. Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 05 червня 2019 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов. Вказала, що вона із позивачами успадкувала спірне будинковолодіння після смерті їх батька. Зазначила, що не заперечує щодо виділу часток у спільному майні, однак не погоджується із запропонованим позивачами варіантом поділу. Так, у спірному будинку проживають та зареєстровані вона, її донька та онука, а також позивач [PERSON] та його син. Через те, що [PERSON] на протязі двох років постійно влаштовував із нею конфлікти, ображав, принижував її, застосовував фізичне насильство та врешті взагалі вигнав з будинку, вона не має можливості проживати у спірному будинку. Позивачка [PERSON] у вказаному будинку не зареєстрована та взагалі ніколи там не проживала, коштів на утримання будинку та оплату комунальних послуг не надавала, не приймала участі у веденні підсобного господарства. А всі витрати по газифікації та електропостачанню будинку несла лише вона і договори про надання послуг укладені із нею. [PERSON] також не приймав участі у витратах по благоустрою та ремонту спільного майна. Таким чином, враховуючи дані обставини, а також те, що вона є особою пенсійного віку, страждає гіпертонічною хворобою, разом із нею проживають донька та онука, просить виділити їй у власність наступні приміщення: кладову, коридор та кухню, а також стодолу площею 3,4 кв.м. на 5,5 кв.м., позивачу [PERSON] та його сину виділити житлову кімнату площею 23,1 кв.м, а позивачці [PERSON] - житлову кімнату площею 15,5 кв.м., а також виділити позивачам стайню площею 5,0 кв.м на 5,5 кв.м. 05 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до належних сторонам часток у будинковолодінні, а також зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у доступі до частини домоволодіння [ADDRESS] та частини земельної ділянки, виділеної у користування відповідно до частки у вказаному житловому будинку. В обґрунтування даного позову зазначила, що згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2008 року їй та брату [PERSON] належить на праві власності 7/9 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а їх сестрі [PERSON] -2/9 частки даного будинку. За вказаним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Враховуючи неможливість подальшого спільного користування майном, вона згідна на виділ їй в натурі частки у спірному будинковолодінні, що складається із: кладової площею 4,4 кв.м, коридора площею 4,3 кв.м., а також кухні площею 13,9 кв.м., оскільки із нею проживають її донька та онука. Відповідачу [PERSON] просить виділити кімнату житловою площею 23,1 кв.м, [PERSON] -кімнату площею, 15,5 кв.м., зважаючи на те, що остання у спірному будинку не проживає. Господарські будівлі поділити наступним чином-їй виділитим стайню площею 3,4кв.м на 5,5 кв.м, а відповідачам стодолу площею 5,0 кв.м на 5,5 кв.м. Також вона як співвласник житлового будинку має право на виділення у користування частини земельної ділянки, яка є пропорційною її частці у будинковолодінні. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та зобов`язання не чинити перешкоди в доступі до частини майна об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року у даній справі призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу на час проведення якої провадження у справі було зупинено. 03 лютого 2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №54/19 від 28 січня 2020 року у зв`язку із чим ухвалою суду від 04 лютого 2020 року провадження у даній справі було поновлено. Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про виправлення описки в ухвалі суду від 27 серпня 2019 року про призначення експертизи. Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №142 від 03 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року дану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. 20 листопада 2020 року, 23 грудня 2020 року судом постановлено ухвали про забезпечення участі у судовому засіданні судового експерта Марченкова Г.Г. в режимі відеоконференції. У судовому засіданні [PERSON] первісний позов підтримав та суду пояснив, що враховуючи наявні суперечності щодо порядку користування спірним будинковолодінням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] наполягає на його поділі між співвласниками відповідно до їх часток. Однак, із запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіантом поділу будинку не погоджується, оскільки ідеальні частки, які належать йому та [PERSON] експертом поділені неправильно, так ідеальна частка 7/9 будинковолодіння за його підрахунком становить 47,6 кв.м., що дорівнює 78% від площі даного будинку, відповідно ідеальні частки співвласників у такому випадку становлять -його та [PERSON] - 23,8 кв.м. або 39%, [PERSON] 013,6 кв.м. або 22%. Проте згідно висновку експерта ідеальна частка [PERSON] становить 27,5 кв.м., тобто 45 %, в той час як його частка складає 19,8 кв.м., або 33%. Зважаючи на те, що необхідна для облаштування однокімнатної квартири площа складає 21,42 кв.м. він при виділі йому частки будинковолодіння у розмірі 19,8 кв.м. буде позбавлений можливості влаштувати собі окреме житло. Вважає, що експерт у план схемі надав неправдиві виміри у співвідношенні метрів квадратних до процентів, щоб таким чином збільшити частку відповідачки, а тому більш справедливим розподілом буде варіант при якому до приміщень житлової кімнати 1-3 площею 15,5 кв.м., кухні 1-2 площею 13,9 кв.м., коридору 1-1 площею 4,3 кв.м., які планується виділити у власність позивачам, слід ще додати частину приміщення кладової 1-5 площею 4,4 кв.м. розміром 3,78 кв.м., а решту даного приміщення площею 0,7 кв.м. та кімнату 1-4 площею 23,1 кв.м. виділити [PERSON] , при цьому позивачі зобов`язуються за власний кошт влаштувати перестінок і таким чином, на його думку, не будуть порушені ідеальні частки сторін. Тому просить виділити йому у власність житлову кімнату 1-3 площею 15,5 кв.м., частину кухні 1-2 площею 8,3 кв.м. Також вказав, що не заперечує щодо задоволення зустрічного позову в частині визначення порядку користування земельною ділянкою для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд згідно запропонованого експертом варіанту. Зустрічний позов в частині зобов`язання не чинити [PERSON] перешкоди у доступі до частини майна не визнає, оскільки будь-яких перешкод відповідачці щодо проживання у спірному будинку він не чинить, фізичного насильства до неї не застосовував, відповідачка сама привела свою частину будинку у непридатний для проживання стан та з власної ініціативи не проживає у даному будинку. [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримала та просить його задовольнити у повному обсязі, провести поділ спірного будинковолодіння в натурі згідно варіанту поділу запропонованого у судовому засіданні позивачем [PERSON] та просить виділити їй у власність коридор 1-1 площею 4,3 кв.м., частину приміщення кухні 1-2 площею 5,6 кв.м. та частину приміщення кладової 1-3 площею 3,7 кв.м., що становить 13,6 кв.м або 22% та буде відповідати її ідеальній частці. Вказала, що у спірному будинку вона не проживає та за відсутності можливості виділення в натурі належної їй ідеальної частки булинковолодіння просить врахувати, що вона має намір подарувати свою частку будинку своєму брату позивачу [PERSON] . Зазначила, що з приводу задоволення зустрічного позову в частині визначення порядку користування земельною ділянкою не заперечує та згідна із варіантом поділу землі, запропонованим судовим експертом. [PERSON] у судовому засіданні вказала, що первісний позов визнає частково та не заперечує щодо поділу спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в натурі між нею та позивачами як співвласниками, оскільки у добровільному порядку згоди щодо поділу та користування спільним майном вони дійти не можуть. Однак вона не погоджується із варіантом розподілу, запропонованим позивачами та просить провести поділ будинковолодіння відповідно до варіанту, вказаного у висновку експерта, виділивши їй у власність кімнату площею 23,1 кв.м та кладову, з якої вона зможе облаштувати ще одну кімнату, враховуючи те, що разом із нею проживають її донька та онука, а якщо ні, то просить виділити їй у власність приміщення кухні, коридору та кладової. Зазначила, що позивачі у спірному будинку не проживали, з 2006 року по 2018 рік там жила вона, за цей час вона поставила у будинку нові вікна, двері, свою частку у будинку успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті батька. На даний час у спірному будинку ніхто не проживає, твердження [PERSON] що у разі поділу будинку згідно варіанту експертизи він не матиме можливість облаштувати окрему квартиру не відповідають дійсності, оскільки їх сестра [PERSON] вказує, що має намір подарувати свою частку будинку братові. Також зазначила, що зустрічний позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2500 га закріпленою за спірним будинковолодінням відповідно до варіанту, вказаного у висновку судової земельно-технічної експертизи та зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у доступі до належної їй частини майна, посилаючись на те, що останній неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, виганяв із будинку, у зв`язку із чим вона на протязі останніх трьох років не має можливості проживати у спірному будинку. Судовий експерт Марченков Г.Г. у судовому засіданні підтримав наданий ним за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи висновок №54/19 від 28 січня 2020 року та вказав, що провести поділ спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] між співвласниками відповідно до ідеальних часток-3/9,3/9 та 2/9, а також із мінімальним відхиленням від ідеальних часток є технічно неможливим зважаючи на площу будинку та наявність лише двох житлових кімнат. В ході проведення експертизи ним у присутності сторін було проведено обстеження спірного будинку та встановлено, що будинок частково експлуатувався позивачами, які використовують кімнату 1-3 площею 15,5 кв.м та кухню 1-2 площею 13,9 кв.м. та був облаштований, зокрема проведено ремонтно-будівельні роботи по внутрішньому оздобленню конструктивних елементів(стелі, стіни, підлога), а також ними влаштовано окремий вхід у віконному отворі приміщення кухні, інша частина будинку не експлуатується і там ніхто не проживає, над приміщенням відсутня покрівля. Таким чином, можливий варіант поділу, це варіант при якому частки співвласників [PERSON] та [PERSON] , тобто 3/9(39%) та 2/9(22%) підлягають об`єднанню, що відповідає існуючому порядку користування спірним будинковолодінням, який склався між сторонами. Відповідно до Методичних рекомендацій «Методичний посібник з визначення можливості розподілу об`єктів нерухомості», розроблених Київським КНДІСЕ у 2009 році передбачено можливість поділу будинковолодіння між співвласниками із урахуванням встановленого порядку користування спірним майном. Виходячи із наведеного ним запропоновано єдиний технічно можливий у даному випадку варіант поділу, відповідно до часток співвласників 2/5( [PERSON] ) та 3/5( [PERSON] , [PERSON] ). Мінімальна площа, необхідна для облаштування однокімнатної квартири становить 21,42 кв.м., тому якщо виділити у власність [PERSON] не тільки житлові кімнату площею 23,1 кв.м. а й кладову, остання зможе на цій площі облаштувати кухню та окрему кімнату та влаштувати у приміщенні кладової окремий вхід. Будь-який варіант поділу повинен відповідати існуючим вимогам та нормам, бути економічним, доцільним та потребувати при цьому мінімальних затрат для переобладнання приміщення та не передбачає руйнування існуючих приміщень чи перенесення перегородок, тому варіант поділу кладової між співвласниками, як вказують позивачі, не може бути взятий до уваги, бо веде до збільшення витрат, необхідних для влаштування співвласниками окремого житла. Відповідно до вказаного варіанту поділу ним також наведено варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з відступом від житлового будинку площі, необхідної для проїзду і доступу до будинку. Заслухавши пояснення сторін, судового експерта, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2008 року, за [PERSON] і [PERSON] визнано право власності на 7/9, а за [PERSON] на 2/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходяться у [ADDRESS] в порядку спадкування майна [PERSON] . Вказаним рішенням суду встановлено, що у користуванні [PERSON] знаходилась земельна ділянка площею 0,80 га в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Право власності на 2/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 13 березня 2009 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22154089. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146681553 від 23 листопада 2018 року, 7/9 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 квітня 2018 року. У відповідності до технічного паспорту, виданого ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухомість» 05 жовтня 2007 року будинковолодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ.«А»; стайні літ.«Б», стодоли літ.«В» та вбиральні літ. «Г». Житловий будинок [PERSON] складається із: коридора 1-1 площею 4,3 кв.м., кухні 1-2 площею 13,9 кв.м., кімнати 1-3 площею 15,5 кв.м., кімнати 1-4 площею 23,1 кв.м., кладової 1-5 площею 4,4 кв.м. Загальна площа будинку становить 61,2 кв.м, житлова 38,6 кв.м. Відповідно до виписки з погосподарської книги за домоволодінням [PERSON] за адресою уч. Горби в с. Микуличин Івано-Франківської області станом на 2006 рік була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,80 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка). Згідно довідки про склад сім`ї №1123, виданої виконкомом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 10 травня 2018 року у житловому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його син [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] . За вказаним будинком закріплена земельна ділянка загальною площею 0,80 га. Із довідки №3064, що видана виконкомом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 08 листопада 2018 року, вбачається, що за житловим будинком, який перебуває у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно по господарського обліку рахується земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Як встановлено судом, між сторонами по справі протягом тривалого часу існують суперечності щодо порядку володіння та користування належним їм на праві спільної часткової власності будинковолодінням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в результаті чого вони позбавлені можливості проживати у спірному будинку, однак у позасудовому порядку згоди щодо поділу спільного майна не досягнуто. При вирішенні первісного позову [PERSON] , [PERSON] суд враховує наступне. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток із присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якої зменшилась. Крім того, в абз. 4 п.7 та п.8 Постанови № 7 розяснено, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Як вбачається із висновку №54/19 від 28 січня 2020 року за результатами проведеної за ухвалою суду комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено, що ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 424184,00 грн. Відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення» мінімальна необхідна площа однокімнатної квартири без облаштування санвузла повинна становити 21,24 кв.м. Площа співвласників у вказаному житловому будинку при загальній площі будинку 61,2 кв.м., що припадає на ідеальну частку співвласників буде складати: на 2/9 ідеальної частки-13,6 кв.м. на 3/9 ідеальної частки-20,4 кв.м. Співвласниками 7/9 частки даного будинку у рівних частках є [PERSON] та [PERSON] , а тому Ѕ частина від 7/9 ідеальної частки буде становити 38,9% або 39%(39/100) частки. При обстеженні приміщень житлового будинку встановлено, що у приміщеннях поз.1-2(кухня) та поз.1-3(житлова кімната) проведені ремонтно-будівельні роботи по внутрішньому оздобленню конструктивних елементів приміщень(стелі, стіни, підлога). Вказані приміщення на момент обстеження експлуатуються відокремлено, оскільки у віконному отворі приміщення кухні поз.1-2(площа 13,9 кв.м.) облаштовано додатковий вхід у житловий будинок у формі дверного отвору. Приміщення поз.1-1(коридор), приміщення поз.1-4(житлова кімната) та приміщення поз.1-5(кладова) знаходяться у незадовільному стані та потребують проведення ремонтно-будівельних робіт. Над частиною вищезазначених приміщень відсутні елементи покрівлі, наявна лише пароізоляційна плівка. За таких обставин, зіставляючи внутрішнє планування будинку та ідеальні частки співвласників в одиницях площі із нормативними документами, поділ даного житлового будинку з господарськими будівлями в натурі між співвласниками із дотриманням та із врахуванням ідеальних часток- 2/9, 3/9, 3/9, а також із відступом від ідеальних часток технічно неможливий. Водночас, на момент проведення експертизи між співвласниками склався наступний порядок користування будинком: співвласник 3/9 частки [PERSON] та співвласник 2/9 частки [PERSON] користуються приміщеннями поз.1-2(кухня площею 13,9 кв.м.) та поз.1-3(житлова кімната площею 15,5 кв.м.), в яких проведено ремонтно-будівельні роботи по внутрішньому оздобленню конструктивних елементів(стелі, стіни, підлога) та які експлуатуються відокремлено. Таким чином, з урахуванням встановленого порядку користування житловим будинком між співвласниками 3/9 частки [PERSON] (39%) та співвласником 2/9 частки [PERSON] (22%), частка яких у загальному становить 61% з однієї частини та співвласником 3/9 частки [PERSON] (39%) з іншої сторони експертом наведено єдиний технічно можливий варіант розподілу домоволодіння у частках наближених до ідеальних 61% та 39%( правильних дробах 3/5 до 2/5) із мінімальним відхиленням від ідеальних часток, а саме: [PERSON] та [PERSON] переходять у власність наступні приміщення: коридор 1-1 площею 4,3 кв.м, кухня 1-2 площею 13,9 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 15,5 кв.м, а також господарські споруди хлів Б, хлів В та вбиральня Д; [PERSON] переходять у власність житлова кімната площею 23,1 кв.м.та кладовка площею 4,4 кв.м. У такому випадку частки співвласників після поділу становлять: для співвласників 3/5 частки(61%) [PERSON] , [PERSON] - 60,6%, для співвласника 2/5 частки(39%) [PERSON] -39,4%. Відхилення від ідеальних часток по даному варіанту для співвласників 3/5 частки є меншим на 1784 грн., для співвласника 2/5 частки на 1784 грн. більше. При даному варіанті розподілу для відокремлення приміщення необхідно виконати наступні будівельні роботи: замурувати дверні отвори між приміщеннями поз. 1-1 та поз.1-4, а також між приміщеннями поз.1-1 та поз.1-5, а також поз. 1-3 та поз.1-4, облаштувати дверний проріз для облаштування входу у приміщенні поз.1-1 та у міжкімнатній перегородці між приміщеннями поз.1-1 та поз.1-5, кошторисна вартість вказаних робіт становить 10726,00 грн. Зазначений висновок експерта базується на досліджених матеріалах справи, є науково обгрунтованим, мотивованим, а наведені експертом розрахунки та обчислення не викликають сумнівів у суду у своїй правильності та достовірності. За таких обставин, вивчивши запронований судовим експертом єдиний технічно можливий варіант поділу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , приймаючи до уваги відсутність технічної можливості поділу будинку між трьома співвласниками виходячи із розміру ідеальних часток співвласників чи з мінімальним відступом від них, оскільки даний будинок має незначну площу 61,2 кв.м. та складається лише із двох житлових кімнат, враховуючи те, що через наявні суперечки сторони на протязі тривалого часу позбавлені можливості повноцінно користуватись належним їм на праві спільної власності майном, суд дійшов висновку про доцільність проведення поділу вказаного будинку між співвласниками відповідно до вказаного експертом варіанту, який є максимально наближеним до ідеальних часток сторін та відповідає існуючому порядку користування будинком, що склався між ними. При цьому суд враховує те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] в ході судового розгляду підтвердили своє бажання об`єднати їхні частки у праві власності на будинковолодіння, а відтак, проведення поділу згідно вказаного варіанту надасть можливість виділу позивачам та відповідачу частини майна, яке може використовуватись відокремлено та в якому технічно можливо облаштувати окремі квартири. Із клопотанням про призначення додаткової чи повторної судової будівельно-технічної експертизи позивачі до суду не звертались. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] , [PERSON] підлягає до задоволення шляхом проведення поділу будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] між співвласниками, виділивши позивачам [PERSON] , [PERSON] у приватну власність в натурі 3/5(61/100) частки жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складається із: коридору під номером 1-1 площею 4,3 кв.м., кухні 1-2 площею 13,9 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 15,5 кв.м., хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», вбиральні під літерою «Д», а відповідачу [PERSON] -2/5(39/100) частки вказаного жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житлову кімнату 1-4 площею 23,1 кв.м., кладовку 1-5 площею 4,4 кв.м., зобов`язати позивачів виконати вказані у висновку експерта будівельні роботи, а саме: замурувати дверні отвори між приміщеннями поз.1-1 та поз.1-4, а також між приміщеннями поз.1-1 та поз.1-5, а також поз.1-3 та поз.1-4, облаштувати дверний проріз для облаштування входу у приміщення поз.1-1 та у міжкімнатній перегородці між приміщеннями поз.1-3 та поз.1-5 та зважаючи на те, що частка відповідача [PERSON] таким чином збільшується, з неї слід стягнути на користь позивачів компенсацію за відхилення від розміру ідеальних часток співвласників у сумі 1784 грн. та 3575,33 грн. вартості робіт по переплануванню. Такий варіант розподілу спільного майна в натурі, на переконання суду, ураховує баланс інтересів сторін та обраний з урахуванням установлених обставин справи. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] суд враховує наступне. Частиною першою ст.88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У відповідності до ч.4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За змістом частини першої ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття сторонами частки домоволодіння), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною п`ятою ст. 319 ЦК України встановлено, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, суд лише визначає умови, на яких співвласники її використовуватимуть з метою забезпечення ефективної реалізації ними своїх прав щодо користування майном. Судом встановлено, що між сторонами у справі існує спір щодо порядку користування належним на праві спільної власності будинковолодінням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у зв`язку із чим ними не досягнуто у позасудовому порядку згоди щодо порядку користування земельною ділянкою площею 0,2500 га, на якій розташований вказаний житловий будинок. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне сторонам у справі на праві спільної часткової власності будинковолодіння за адресою [ADDRESS] відповідно до часток у праві власності. Із висновку проведеної у даній справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №54/19 від 28 січня 2020 року вбачається, що судовим експертом наведено один можливий варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , виділивши у користування співвласникам 61%(3/5) частки будинковолодіння [PERSON] (39%), [PERSON] (22%) частину земельної ділянки площею 0,1525 га(в межах поворотних точок 4,5,6,7,8,9,10,11,12,4); співвласнику 39%(2/5) частки будинковолодіння [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0975 га( в межах поворотних точок 1,2,3,4,12,11,10,9,8,1), відповідно до запропонованого варіанту поділу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами. Сторони у справі в ході судового розгляду повністю погодились із даним варіантом поряду користування земельною ділянкою. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою уч. Горби у с. Микуличин Надвірнянського району Івано-Франківської області, між сторонами відповідно до запропонованого у висновку судової експертизи варіанту згідно з яким належні сторонам приміщення будинку та господарські споруди знаходяться на земельних ділянках, що перебувають у їх користуванні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях-ч.6 ст.81 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] в частині вимоги про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди у доступі до належної їй частини майна, суд враховує те, що позивачкою не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що такі перешкоди з боку іншого співвласника спірного будинковолодіння дійсно мають місце, а її твердження про те, що [PERSON] застосовував до неї фізичне та психологічне насильство чи будь-яким іншим чином перешкоджав у користуванні спільним майном є голослівними. Відтак, суд вважає, що у даній частині зустрічний позов до задоволення не підлягає у зв`язку із недоведеністю. Суд не бере до уваги надані сторонами накладні на придбання будівельних матеріалів та акти обстеження, оскільки зазначені накладні не містять інформації про те ким були придбані та оплачені дані матеріали, а також де та в який час вони були використані. При цьому як накладні, так і долучені [PERSON] та [PERSON] акти обстеження, якими засвідчено факт проведення певних будівельних робіт у спірному будинковолодінні, жодним чином не впливають та не спростовують наведених висновків суду та лише засвідчують той факт, що співвласниками вживались заходи щодо належного утримання спільного майна, однак наведені докази не мають правового значення для вирішення заявлених вимог та не є підставою для збільшення чи зменшення належних сторонам часток у будинковолодінні при вирішенні питання щодо їх виділу в натурі. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10.02. 2010 року). Позивачами за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 731,00 грн., а також сплачено 8792 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідачем [PERSON] за подання зустрічного позову сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. та 3768 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи. Таким чином, із врахуванням часткового задоволення зустрічного позову, у відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] , [PERSON] різниця вартості понесених судових витрат у розмірі 4986,60 грн. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з позивачів на її користь понесених судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000грн. суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача [PERSON] адвокатом Брайляк Е.Я. надано суду договір про надання правничої допомоги №1405/19 від 14 травня 2019 року; розрахунок суми витрат на правничу допомогу від 22 жовтня 2020 року відповідно до якого вказані витрати складаються з: підготовка матеріалів для подання відзиву-500,00 грн.; відзив на позовну заяву-1000,00 грн.; зустрічна позовна заява-1000,00 грн.; клопотання/заяви/запити-500 грн.; представлення інтересів адвокатом в суді-3000,00 грн.; уточнюючий розрахунок суми витрат на правничу допомогу від 08 квітня 2020 року відповідно до якого вказані витрати складаються з: підготовка матеріалів для подання відзиву-500,00 грн.; відзив на позовну заяву-1000,00 грн.; зустрічна позовна заява-1000,00 грн.; клопотання/заяви/запити-500 грн.; представлення інтересів адвокатом в суді-5000,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1405/19 від 14 травня 2019 року, складений 18 травня 2021 року, з якого вбачається, що адвокатом Брайляк Е.Я. було надано [PERSON] наступну правничу допомогу: надання усної консультації; підготовка матеріалів для подання позовної заяви, тощо; представлення інтересів адвокатом у Яремчанськомсу міському суді Івано-Франківської області (кількість судових засідань-10) загальною вартістю 8000,00 грн.; копію квитанції №104 від 19 жовтня 2020 року на суму 4000,00 грн., копію квитанції №52 від 21 травня 2019 року на суму 2000,00 грн. та квитанцію №130 від 08 квітня 2021 року на суму 2000,00 грн. Аналізуючи вказані докази, приймаючи до уваги відсутність заперечень позивачів щодо обґрунтованості розміру вказаних витрат, суд приходить до переконання, що з [PERSON] , [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 8000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial