Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] пред`явив вищезазначений позов до [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] .. Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина на 37/100 житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Він є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв. Інших спадкоємців нема. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Булава М.А. надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 червня 1989 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 16. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 жовтня 1999 року, виданого першим сектором Управління ЗАГС адміністрації Санкт - Петербурга центральний район вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З реєстраційного посвідчення на домоволодіння виданого Кременецьким БТІ 08 серпня 1991 року вбачається, що 63/100 домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ,і зареєстроване за [PERSON] .. З реєстраційного посвідчення на об"єкт нерухомого майна, виданого Кременецьким БТІ 15 грудня 1999 року вбачається, що 63/100 домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] .. З ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області ві 04 квітня 1991 року вбачається, що [PERSON] в добровільному поряку виділяється з житлового будинку, розташованого в с. Сапанів Кременецького району згідно варіанту №2 заключення судово - технічної експертизи кімнати 1-1 площею 12, 8 метрів квадратних, 1-2 площею 13,1 метрів квадратних, 1-3 площею 13,8 метрів квадратних тамбур , 2/3 частини хліва, що становить 63/100 ідеальних часток будинковолодіння. [PERSON] із даного будинковолодіння виділяються кімнати 1-4 площею 13, 8 метрів квадратних, 15 площею 22,8 метрів квадратних, 1/3 частина хліва, що становить 37/100 ідеальних часток будинковолодіння. З довідки Кременецького РКБТІ № 76 від 30 січня 2019 року вбачається, що вартість нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS] без вартості будівель, які не мають дозвільних документів (тамбур літ «а1» і гараж літ «В») становить 349 455 грн. Із них вартість 37/100 частки нерухомого майна, яка відчужується, становить 129 298 грн.. Станом на 31 грудня 2012 року право власності на 37/100 частки нерухомого майна було зареєстроване в КР БТІ за реєстровим № 350, книга № 2 за [PERSON] згідно рішення Кременецького районного народного суду від 03 квітня 1991 року. З довідки, виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 1216 від 12 грудня 2019 року вбачається, що на момент смерті [INFO] [PERSON] - 1966 року народження, разом з ним за адресою по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: колишня дружина [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . З довідки, виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 1057 від 29 жовтня 2019 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 сільської ради за 1991 - 1995 роки, господарство за адресою [ADDRESS] відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особому рахунку № [NUMBER] станом на 15 квітня 1991 року значиться: голова господарства - [PERSON] , [INFO] , колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . З заяви [PERSON] від 28 січня 2020 року вбачається, що вона не прийняла, не приймає та не бажає успадковувати майно після померлого сина [PERSON] .. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 5873239 від 13 грудня 2019 року вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 981404 . З технічного паспорту на будинок, виготовлено Кременецьким РКБТІ 26 грудня 2019 року вбачається, що замовником технічної інвентаризації на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] являється [PERSON] . З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 27 січня 2020 року №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мало місце до цієї дати, частка в майні двору належала особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01 січня 2004 року , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію Закон України « Про власність». Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У силу ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на 37/100 частини спірного будинковолодіння. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв, інших спадкоємців нема, відповідач позов визнала, а тому за позивачем слід визнати право власності на 37/100 будинковолодінні [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved