Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму завданої майнової шкоди в порядку регресу в розмірі 6 000 грн. 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.08.2013 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/6593815, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність пов'язану з експлуатацією автомобіля Audi реєстраційний номер [NUMBER] (забезпечений автомобіль). 31.04.2014 року у м. Києві по пр. Перемоги, 83 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва встановлено вину відповідача, визнано його винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», тому позивач сплатив на користь потерпілої особи - ТОВ «Столичний Стандарт» страхове відшкодування в розмірі 6000,00 грн. Оскільки водій, який спричинив ДТП не повідомив страховика про скоєне ДТП та його наслідки, тому відповідно до ст. 68 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказану суму позивач просить стягнути з [PERSON], який визнаний винним у вчиненні ДТП. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його присутності, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у розумінні ст. 74 ЦПК України, через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», оскільки згідно інформації Адресного бюро м. Києва відповідач по Києву та Київській області, зареєстрованим не значиться, тоді як зазначена у позові адреса відповідає тій, яка вказана у постанові суду про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та інформації, яка заносилася в протокол адміністративного правопорушення, отже є останньою відомою адресою проживання відповідача. З огляду на викладене, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не подавала, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд у її відсутність. Дослідивши надані докази та матеріали справи у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 29.08.2013 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/6593815, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9). 31.01.2014 року в м. Києві по пр. Перемоги 83, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля DACIA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно розгорнутої довідки ВДАІ № 9342843, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимоги пункту 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем КІА реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6-7). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8). Так, згідно вказаної постанови, [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], порушивши таким чином п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Тому вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП є доведеною. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дорожньо-транспортна пригода, що відбулась 31.01.2014 року в м. Києві по пр. Перемоги, 83 за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком. 03.02.2014 року до страховика звернулась потерпіла особа в ДТП - ТОВ «Столичний Стандарт» з повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 29). 19.02.2014 року ФОП [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER] становить 9850,22 грн. Позивачем складено Страховий акт № 2468 від 04.03.2014 року (а.с. 10). На підставі вказаного страхового акту та заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем платіжним дорученням № 15777 від 05.03.2014 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 11). Із наданих суду доказів вбачається, що відповідач не повідомив позивача про скоєне ДТП, у спосіб передбачений ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка зокрема визначає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (відповідно до п. 33.1.4 закону). Стаття 38 п. 38.1.1. підпункт ґ) вказаного Закону передбачає право страховика, після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, оскільки відповідач керував застрахованим у ПрАТ «СК Український страховий стандарт» автомобілем та причетний до вказаного ДТП, не виконав свого обов'язку визначеного вищезазначеним положенням закону, тобто про настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди страхову компанію не повідомив письмовою заявою встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого та пошкодженого транспортного засобу, контактний телефон та свою адресу не надав, тому позивач в силу статті 38 п. 38.1.1. підпункту ґ) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»" набуває права регресної вимоги до відповідача, як особи, яка на правовій підставі керувала застрахованим автомобілем, а тому повинна була виконати вимоги вказаного Закону, проте цього не зробила. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так як, автомобілем «Audi», державний номерний знак [NUMBER] в момент ДТП керував на правовій підставі [PERSON], якого визнано винним, тому з нього повинно бути стягнуто на користь позивача регресну суму відшкодування. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved