Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що вона з відповідачем проживали в незареєстрованому шлюбі півтора року, а 24.10.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Звенигородському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській бласті. Оскільки після укладення шлюбу паспорт не встигла обміняти на нове прізвище « [PERSON] », тому він оформлений на дівоче прізвище « [PERSON] ». Від спільного проживання у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої відповідач записаний як батько. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а тому з відповідача необхідно стягнути кошти на утримання дитини. Добровільно отримувати вказані кошти вона не бажає, тому просить стягувати їх за рішенням суду. Позивачка [PERSON] з урахуванням позовних вимог просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги. Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.2019 року винесено ухвалу про уточнення анкетних даних позивачки [PERSON] та вважати вірним прізвище позивача « [PERSON] ». Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в підготовче засідання не з`явились. Через канцелярію суду подано заяву позивача та її представника - адвоката Поліщука В.І. про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю та заперечень не має, в частині судового збору просив суд не стягувати на підставі визначених пільг встановлених законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що надав ксерокопію посвідчення, в частині стягнення з нього коштів за надання правничої допомоги на користь позивачки не заперечує. Суд ухвалив провести розгляд справи у підготовчому засіданні без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.10.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №113 /а.с.3/. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме: [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої відповідач записаний як батько (а.с.4). Між тим, [PERSON] зазначає про те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно акту, складеного депутатом Звенигородської міської ради [PERSON] С . в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 24.11.2019 року, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] і її донька [PERSON] , [INFO] в даний час проживають разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виховує доньку самостійно (а.с.6). Аналогічне підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської ради №10986/02-17 від 25.11.2019 року /а.с.5/. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відповідач [PERSON] на даний час проживає окремо від дитини і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Беручи до уваги наведене і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою та відповідачем письмових доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що в силу ст. 182 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов підлягає до задоволення. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст.ст.264-265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається із копії посвідчення серії УБД №181666, виданого 10.04.2017 року, доданого відповідачем до матеріалів справи, [PERSON] має право на пільги. Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідач являється учасником бойових дій, то у відповідності до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», останній звільнений від сплати судового збору. Так як в даних правовідносинах позивач та відповідач звільнені від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, позивачем в позовній заяві вказано про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги. Судом була досліджена позовна заява та додані до неї матеріали, з якої вбачається, що позивач зазначає розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв"язку із розглядом справи: позивачем понесені витрати на оплату послуг адвоката - оплата за складання позовної заяви на суму 600 грн., про що додано квитанцію № 92 від 20 листопада 2019 року /а.с.7/, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 600 (п`ятсот) гривень за складання позовної заяви. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved