Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09.11.2002 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: с. Росоша, вул. Карла Маркса 145, Липовецького району Вінницької області,який матір заповідала їй. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину держаний нотаріус відмовив, в звязку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право власності на будинок, так як воно було втрачене за життя покійної, також в заповіті не вказана точна адреса місця розташування будинку. Також не підтверджуються родинні відносини позивачки із спадкодавцем, так як остання в свідоцтві про смерть записана за прізвищем «Ходак», а в свідоцтві про народження позивача «Шумник». Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте в позовній заяві скористалась своїм правом, передбаченого ст. 158 ЦПК України заявити клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач \~не зявився, та надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін і розгляд справи у їх відсутності Судом встановлено наступне: 09.11.2002 року померла [PERSON]. ( свідоцтво про смерть серії 1-АМ №178955). Згідно зі ст..524 ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Судом встановлено, що 18.02.1992 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області і зареєстрований в реєстрі за№9, згідно з яким спадкодавець житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с.Росоша, Липовецького району Вінницької області, який належав покійній на праві особистої власності заповідала своїй дочці [PERSON]. (а.с.6). Факт родинних відносин, тобто те, що позивачка є дочкою покійної [PERSON] підтверджено її свідоцтвом про народження ( а.с.7), в графі «мати», якою записана [PERSON], (збігається «імя та «по-батькові»). Актові записи про реєстрацію шлюбу (чи розірвання) батька позивачки - [PERSON] та матері [PERSON], де остання перейшла із прізвища [PERSON] на [PERSON] відсутні, що підтверджується листом Липовецького РАЦС від 28.10.15 року (а.с. 18). Відповідно до довідки Росошанської сільської ради №1778 від 04.11.2015 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] жителька с. Росоша Липовецького району була однією і тією ж особою (а.с.14). Факт родинних відносин підтверджується також заповітом спадкодавця від 18.02.1992 року, яким останній заповідав житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: с. Росоша, вул. Карла Маркса 145, Липовецького району Вінницької області своїй дочці [PERSON] (а.с. 6) та довідкою № 1672 від 22.10.2015 року, виданою виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району, відповідно до якої [PERSON], жителька с. Росоша по вул. Карла Маркса 89, Липовецького району Вінницької області на протязі шести місяців з дня смерті матері [PERSON], померлої 09.11.2002 року, яка проживала в [INFO] прийняла спадщину фактично, а саме в грудні 2002 року обробляла присадибну земельну ділянку, проводила поточний ремонт спадкового будинку (а.с.15). З довідки № 1672 від 22.10.2015 року, виданої виконкомом Росошанської сільської ради слідує, що позивачка спадщину прийняла фактично, а саме в грудні 2002 року, у квітні 2003 року одробляла присадибну земельну ділянку, проводила поточний ремонт спадкового будинку, в серпні 2003 року сплачувала обовязкові податки за майно померлої (а.с. 15). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, в тому числі і тих, які мають право на обовязкову долю немає. За життя, спадкодавцем було втрачено свідоцтво про право власності на будинок, про що свідчить оголошення в газеті. Із тексту оголошення слідує, що: «Втрачене свідоцтво на право власності на будинковолодіння, № 485, видане виконкомом Росошанської сільської ради від 30.10.1989 року на імя [PERSON], [PERSON], вважати недійсним» (а.с. 16). Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори № 02-31/784 від 16.10.2015 року було відмовлено [PERSON] у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований по вул. Карла Маркса 145, в с.Росоша, Липовецького району Вінницької області, оскільки виявилось, що на нього відсутні правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право власності на будинок, так як він був втрачений, також в заповіті не вказана точна адреса місця розташування будинку (а.с. 20). До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок А 1980 року побудови, загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : літньою кухнею з погрібом Б, сараєм В, вбиральнею «Г» та огорожею №, які розташовані в с. Росоша, Липовецького району Вінницької області, по вул. Карла Маркса 145. За життя спадкодавця правовстановлюючий документ на будинок оформлено, але втрачено. Згідно з даними погосподарської книги №8 за 2001-2005 роки, погосподарської книги №7 за 1964-1966 роки, погосподарської книги №8 за 1996-2000 роки, власником житлового будинку, який розташований по вул. Карла Маркса 145, в с.Росоша, Липовецького району Вінницької області являлась померла [PERSON] (а.с. 12). За технічним паспортом, виготовленим КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 30.10.1989 року , вказаний\~ житловий будинок збудований в 1980 році. Його власником була [PERSON]. (а.с.8-11). Відповідно до ст.ст.100,101 Цивільного кодексу в редакції 1963 року громадяни могли мати у власності житлові будинки, при цьому главою 10 цього кодексу не вимагалося реєстрації права власності на ці будинки. \~За чинним та той час законодавством, будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія Інструкції „Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966 року не поширювалася на сільську місцевість. Матеріали справи свідчать, що, будинок зареєстрований в погосподарських книгах сільської ради і його власником була [PERSON]. . Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. Спадкодавець за життя загубила правовстановлюючі документи на житловий будинок. Через відсутність такого документу, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на майно, що залишилося після смерті спадкодавця. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову Отже, відповідно до вимог діючого на час відкриття спадщини законодавства, позивачка має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю. А тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 524,525,526,527,534,548,549, ЦК України(1963 року),

Outcome: approved