Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] « Маслолеленд"\~\~ третя особа [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14 вересня 2017 року стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» код ЄДРПОУ 38345279, зареєстрованого 18.09.2012 року № запису 1414 102 0000 00 1913 на його користь 295 000 (двісті дев'яносто п'ять тисяч доларів) США, що по курсу Національного банку України станом на 13.09.2017 року становить 7\~693\~482,00 гривень (сім міліонів шістсот девяносто три тисячі чотириста вісімдесят дві гривні і 00 копійок) та судові витрати. В обґрунтування позову, покликається на те, що 18 грудня 2013 року він позичив Товариству з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» в особі якого виступала засновник та директор в одній особі [PERSON] кошти в розмірі 70 тис доларів США, що стверджується власноручно написаною розпискою директора і засновника [PERSON]. На даній розписці стоїть печатка [PERSON] «Маслоленд». Згідно такої розписки [PERSON], як засновник та директор повідомила, що [PERSON] «Маслоленд» зобов'язується повернути кошти до 18 лютого 2014 року. Разом з тим, за такою розпискою передано у заставу нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті №№1-2-«2-5»,3 А, загальною площею 85,5 кв.м., яке знаходиться за адресою Львівська область, м.Дрогобич, вул..Самбірська, 128/1. На підтвердження отримання відповідачем коштів, [PERSON] було видано квитанцію до прибуткового кассового ордерпа № 28 від 18 грудня 2013 р. 18 січня 2014 року [PERSON] позичає [PERSON] «Маслоленд» в особі якого виступала директор та засновник [PERSON] кошти в сумі 225 тис. доларів США, що стверджується розпискою, згідно якої такі мали б бути повернуті до 01.03.2014 року. На підтвердження отримання відповідачем коштів, [PERSON] було видано квитанцію до прибуткового кассового ордерпа № 1 від 18 січня 2014 р. [PERSON] «Маслоленд» в особі, якого виступає [PERSON], позичаючи кошти в розмірі 225 тис.дол. США мотивувала таке тим, що дані кошти вона бере не для себе особисто, а для [PERSON] «Маслоленд» в особі якого виступає директор та засновник [PERSON], на розвиток підприємства, для цього є всі повноваження, вона діє в інтересах [PERSON] «Маслоленд» і [PERSON] «Маслоленд» в особі виступає засновник і директор [PERSON], також передано нерухоме майно. Такі кошти були позичені в присутності двох свідків. З приводу повернення коштів він мав неодноразові розмови з відповідачем, однак останній не реагує і не повертає коштів, що змушує його звертатись за захистом своїх прав до суду, так як не виконуються умови угод, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Станом на сьогоднішній день коштів йому не повернуто і стало зрозумілим, що відповідач немає наміру повертати йому борг, який складає 295 тис. дол. США. Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд», третьої особи [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Обґрунтовує свій позов тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. За час шлюбу набуто майно, а саме кошти в розмірі 300 000 доларів США. Дані кошти являються спільною сумісною власністю. 18 грудня 2013 року чоловік позичив Товариству з обмеженою відповідальністю «Маслоленд»\~в особі директора та засновника, якого виступала [PERSON] кошти в розмірі 70 000,00 (сімдесять тисяч) доларів США, що стверджується власноручно написаною розпискою директора і засновника [PERSON]. На даній розписці стоїть печатка [PERSON] «Маслоленд». Згідно даної розписки [PERSON] повідомила, що [PERSON] зобовязується повернути чоловіку [PERSON] вищезазначені кошти до 18 лютого 2014 року. Відповідно до даної розписки [PERSON] «Маслоленд» \~в особі [PERSON] передала в заставу нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті №№\~2-1\~- „2- 5, З А загальною площею 85,5 кв.м., яке знаходиться за адресою Львівська область, вул.Самбірська, буд. 128/1. Разом з тим, 18 січня 2014 року [PERSON] повторно позичив [PERSON] «Маслоленд»\~в особі [PERSON] кошти в розмірі 225 000,00 (двісті двадцять пять тисяч) доларів США, що стверджується розпискою. Згідно даної розписки кошти повинні були повернуті до 01.03.2014 року. [PERSON] «Маслоленд», в інтересах якого виступала [PERSON], позичаючи кошти в розмірі 225 тисяч доларів США мотивувала тим, що дані кошти вона бере не для себе особисто, а для [PERSON] «Маслоленд», а саме, на розвиток підприємства, маючи для цього усі повноваження. Відтак, діє в інтересах [PERSON] «Маслоленд», і як засновник і директор даного [PERSON] [PERSON] передала в заставу майно [PERSON], а саме: нежитлову будівлю - приміщення адміністративного корпусу, літера .3-А, цегляне, загальною площею 862,6 кв.м., яке знаходиться за адресою Львівська область, вул.Самбірська, буд.128/1; земельну ділянку загальною площею 2,1032 га з кадастровим номером 4610600000:01:068:00025, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 152089646106, яка знаходиться за адресою Львівська область, м.Дрогобич, вул.Самбірська, земельна ділянка 128/1, яке належить [PERSON] «Маслоленд». Дані кошти згідно двох розписок були позичені в присутності двох свідків. Разом з тим, з приводу повернення коштів [PERSON] мав неодноразові розмови з [PERSON], але остання не реагувала і кошти не були повернуті. А тому, зважаючи на дії відповідача [PERSON], змушена була звернутися за захистом своїх прав до суду, адже кошти є спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14 вересня 2017 року просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» код ЄДРПОУ 38345279, зареєстрованого 18.09.2012 року № запису 1414 102 0000 00 1913 на її користь 295 000 (двісті дев'яносто п'ять тисяч доларів) США, що еквівалентно 7\~693\~482,00 гривень (сім міліонів шістсот девяносто три тисячі чотириста вісімдесят дві гривні і 00 копійок) що по курсу Національного банку України станом на 13.09.2017 року становить 7\~693\~482,00 гривень (сім міліонів шістсот девяносто три тисячі чотириста вісімдесят дві гривні і 00 копійок) та судові витрати. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2017 р. вказані цивільні справи обєднані в одне провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив його задоволити. Представники відповідача та третя особа, які належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, яке було призначено на 26 грудня 2017 р. в судове засідання на виклик суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, однак позову не визнали з тих підстав, що кошти позичало та отримувало не [PERSON] «Маслоленд», а [PERSON] як фізична особа чи засновник товариства. Також не доведено, що спірні кошти були взяті для товариства з метою його розвитку чи з іншою метою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні допитана як свідок , повідомила, що коштів [PERSON] «Маслоленд» не отримувало, будь-яких прибуткових касових ордерів Товариство не видавало на підвердження отримання від [PERSON] коштів. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлено\~ст.16 ЦК України. Згідно вказаної норми закону, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що цивільна справа за позовом [PERSON] перебувала на розгляді суду. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2015 р. позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Апеляційним судом Львівської області 31 серпня 2015 р. винесено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] «Маслоленд» задоволено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2015 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 3 лютого 2016 р. рішення апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2015 р. залишив без змін. 18 січня 2017 р. Верховним судом України заяву [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2015 року задоволено частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2015 року та рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2015 року скасовано, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. При винесенні постанови Верховним судом України у даній справи дано правовий висновок, який полягає в тому, що договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який\~видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу набуто майно, а саме кошти в розмірі 300 000 доларів США. Дані кошти являються спільною сумісною власністю. Матеріалами справи встановлено, що 18 грудня 2013 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] «Маслоленд» в особі засновника та директора [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] «Маслоленд» в особі засновника та директора [PERSON] отримано кошти в розмірі 70 тис. дол.. США із зобов'язанням повернення вказаної суми коштів до 18.02.2014 року. Факт укладення такого договору та передачі вказаних коштів стверджується розпискою позичальника - за підписом [PERSON] і скріпленої печаткою [PERSON] «Маслоленд» від 10 січня 2008 року . Разом з тим, 18 січня 2014 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] «Маслоленд» в особі засновника та директора [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] «Маслоленд» в особі засновника та директора [PERSON] отримано кошти в розмірі 225 тис. дол.. США із зобов'язанням повернення вказаної суми коштів до 01.03.2014 року. Факт укладення такого договору та передачі вказаних коштів стверджується розпискою позичальника - за підписом [PERSON] і скріпленої печаткою [PERSON] «Маслоленд» від 10 січня 2008 року . Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1\~ст.1049 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, ? незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином також спростовується, твердження представників відповідача про те, що позичені кошти не були перераховані в касу [PERSON] «Маслоленд», а надані готівкою не заслуговують на увагу. Більше того, законодавством не встановлена заборона передачі коштів саме в готівковому еквіваленті на виконання умов договору позики. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловлених у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 18 січня 2017 р. у справі № 6-2789цс16, від 12.04.2017 р. у справі № 6-487цс17. З правилами ч.2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншим актом цивільного законодавства. Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, і сторонами такий факт не оспорюється, момент позики директором, керівником та підписантом [PERSON] «Маслоленд» була [PERSON], яка діє на підставі Статуту, зареєстрованого 18.09.2012 року, і могла укладати від імені товариства, зокрема договори (правочини), набувати майнових та особистих прав, нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем в суді, а розмір частки в статутному капіталі [PERSON] становив 100 відсотків . Статтею 629 ЦК\~закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір позики з підстав, визначених\~ст. 1051 ЦК України\~відповідач не оспорював. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що при укладанні договорів позики між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору, які обумовлені їх згодою, як узгоджені сторонами, спрямоване на реальне настання наслідків, так і ними прийняті, а також дотримані вимоги щодо форми договору. Окрім того, на момент укладення спірного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою товариства. На думку суду, позиція відповідача спрямована на недобросовісне здійснення прав та виконання взятих на себе обов'язків, а і про намагання перекласти відповідальність за свою неспроможність й далі виконувати договірні умови на позивача, який вчасно та належним чином виконав свої обов'язки за вказаним договором. В контексті того, суд не може брати до уваги припущення відповідачів, про те, що насправді [PERSON] при укладенні спірних договорів діяла як фізична особа чи засновник, виходячи з того, що [PERSON] первинно звернувся в суд з такими вимогами до [PERSON] (цивільна справа №442/4014/14-ц). судом було досліджено, що така позовна заява була залишена без розгляду. В ході розгляду даної справи у суді 1-ї інстанції між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду від 05 вересня 2014 р. Дана мирова угода була підписана Директором та засновником [PERSON] «Маслоленд» [PERSON] і поставлена печатка Товариства. Тобто, відповідач визнав, що кошти брались [PERSON] «Маслоленд», а не фізичною особо . За наслідками укладеної мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] «Маслоленд» Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 08 вересня 2014 р. була винесена ухвала про затвердження мирової угоди. Після проголошення даної ухвали про укладення мирової угоди директор та засновник [PERSON] «Маслоленд» [PERSON] 08 вересня 2014 р. написала розписку суду про те, що [PERSON] «Маслоленд» в особі директора та засновника [PERSON] отримала копію ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2014 р. «Про укладення мирової угоди» у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «Маслоленд» про стягнення коштів за договором позики . Ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2014 р. про затвердження мирової угоди була скасована судом апеляційної інстанції з процесуальних підстав, а саме, що судом 1-ї інстанції при винесенні ухвали було порушено норму ч.1 ст.158 ЦПК України, щодо обов'язкового повідомлення осіб, які беруть участь у справі. В матеріалах цивільної справи міститься договір купівлі - продажу від 10 вересня 2014 р. зареєстрований в реєстрі за № 513, згідно якого [PERSON] продала [PERSON], [INFO] належну їй частку в статутному капіталі [PERSON] «Маслоленд», що становить 100 % статутного капіталу зазначеного Товариства. Згідно п.3.1 Договору право власності на частку, що відчужується переходить до покупця з часу державної реєстрації змін до статуту товариства, що пов'язані із відчуженням частки в статутному капіталі Товариства за цим Договором. З дня внесення змін до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприемців, на підставі цього договору до покупця переходять усі права та обов'язки власника частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Масло ленд». Після внесення змін на підставі Даного договору до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Продавець [PERSON] втрачає усі права та обов'язки у даному Товаристві, що їй належали . До матеріалів цивільної справи представником відповідача долучено статут [PERSON] «Маслоленд» В даному статуті на титульній сторінці зазначено, що статут зареєстрований в реєстрі 16 вересня 2014 р. Зважаючи на Статут поданий представником відповідача, а також договір купівлі - продажу від 10 вересня 2014 р. Суд приходить до переконання, що [PERSON] попередній власник була власником та засновником [PERSON] «Маслоленд» до 16 вересня 2014р. Згідно витягу з Державного реєстру на 16 вересня 2014 р. [PERSON] став власником та засновником Товариства згідно договору купівлі - продажу від 10 вересня 2014 р. Окрім цього, в даному витязі від 16 вересня 2014 р. зазначено, що [PERSON] являється керівником та підписантом. У витязі з Єдиного державного реєстру від 17 вересня 2014 вже є зміни, щодо керівника згідно якого став керівником [PERSON] «Маслоленд» [PERSON]. На аркушах справи 181 - 183 міститься Витяг з ЄДР юридичних та фізичних осіб - підприємців № 413455 від 15 вересня 2014 р. Згідно даного витягу [PERSON] станом на 15 вересня 2014 р. була єдиним засновником та директором Товариства. В статуті Товариства, який знаходиться на аркушах справи 174- 180 вказано, що засновник та директор в особі [PERSON] мала право підписувати будь - які договори; мирові угоди. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 грудня 2014 р. відмовлено [PERSON] «Маслоленд» в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2014 «Про забезпечення позову». В даній ухвалі апеляційного суду Львівської області колегія суддів вказала, що доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що [PERSON] «Маслоленд» не був стороною договору та вказаних коштів фактично не отримував, колегія суддів вважає необгрунтованою та такими, що спростовується матеріалами справи. На розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] «Маслоленд» про визнання договору позики недійсним. Предметом судового розгляду даної справи були договори позики на загальну суму 295 тисяч доларів США, які були укладені між [PERSON] та [PERSON] «Маслоленд». Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 серпня 2016 р. справа № 442/7821/15-ц провадження № 2/442/283/2016 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] «Маслоленд» про визнання договору позики недійсним в позові [PERSON] відмовлено. Рішення суду вступило в законну силу. Долучені до матеріалів справи Картки рахунку : 301 наші грошові рахунки : Каса за 01.12.13 31.01.14, а також прибуткові касові ордери суд не бере до уваги з підстав, що дані картки рахунку були сформовані 02.10.17 і не являються належним та допустимим доказом у справі. Свідок [PERSON] повідомила суду, що прибуткові касові ордери формувалися 1 раз на рік. З долучених до матеріалів справи прибуткових касових ордерів вбачається, що 20.12.13 було сформовано прибутковий касовий ордер ПКО-000064 на суму 909\~400,00 грн., що в свою чергу підтверджує наявність коштів в [PERSON] «Маслоленд», а походження коштів та спростування, що дані кошти не є частиною коштів отриманих від позивача [PERSON] відповідачем не спростовано. Відповідачем не спростовано будь-якими доказами квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 18 грудня 2013 р. та № 1 від 18 січня 2014 р., якими підтверджується факт отримання від [PERSON] відповідачем коштів в позику на загальну суму 295 тисяч доларів США. На підставі наведеного, оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, їх належність, допустимість та достатність, судом встановлено, факт отримання відповідачем за цими позовами грошових коштів в розмірі 295 000,00 (двісті дев'яносто п'ять тисяч доларів) дол. США в еквіваленті до національної волюти на день постановлення рішення від позичальника (позивачів) підтверджуються відповідними договорами, в якій сторони підтвердили отримання відповідачем грошових коштів, строк їх повернення. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач порушив зобов'язання за договором позики, допустивши його невиконання, для суду вбачаються правові підстави для поновлення порушених прав позивачів в обраний останніми спосіб, а саме для стягнення грошової суми з відповідача, який допустив порушення виконання боргового зобов'язання за договором позики. \~\~\~\~

Outcome: approved