Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що у них на праві власності є житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] В даному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], але фактично відповідач з 2012 року в даному будинку не проживає. Реєстрація відповідача в указаному будинку перешкоджає їм здійснювати право власності вказаним житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги, оформити субсидію і т.п. В зв'язку з чим просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачі не з'явилися, просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Приймаючи до уваги, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивачі на праві власності мають житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] В будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 14.12.2017 року (а.с.13) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов відповідач [PERSON], у вказаному будинку не проживає з 2012 року. (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] не є власниками житлового будинку, не проживає в ньому більше одного року, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаним таким, що втратив право користування житлом. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1280,00 (640, 00+640,00) грн.

Outcome: approved