overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника по дорученню [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, приватного нотаріуса [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, що 10 червня 2014 року померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Лісна, 31 в с.Засулля, Лубенського району, Полтавської області. Вона є єдиною спадкоємицею на майно померлої. В установлений законом строк 04.11.2014 року написала заяву про бажання прийняти спадщину після померлої до Засульської сільської ради. Однак не подала її до нотаріальної контори. При зверненні до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу по питанню прийняття спадщини отримала відмову, постільки нею пропущено шестимісячний строк. Прохає суд постановити рішення, яким визначити їй [PERSON], додатковий строк тривалістю в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті сестри [PERSON], що померла 10.06.2014 року в с.Засулля Лубенського району Полтавської області. Представник позивачки [PERSON] в судовому засідання заявлені вимоги позивачки [PERSON] підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, надіслали суду заяви з проханням розглянути справу без участі представників, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд, заслухав представника позивачки, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року померла сестра позивачки [PERSON] - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Лісна, 31 в с.Засулля, Лубенського району, Полтавської області. Позивачка є єдиною спадкоємицею на майно померлої. В установлений законом строк позивачка 04.11.2014 року написала заяву про бажання прийняти спадщину після померлої до Засульської сільської ради. Однак не подала її до нотаріальної контори в зв"язку з юридичною необізнаністю. Крім того вона тривалий час хворіла. При зверненні до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу по питанню прийняття спадщини отримала відмову, постільки пропустила шестимісячний строк подачі заяви. Згідно заяви [PERSON] від 04.11.2014 року вбачається, що вона написала заяву про намір прийняти спадщину після померлої сестри [PERSON], яка посвідчена секретарем Засульської сільської ради. (а.с.11). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, і вважає можливим продовжити їй строк для прийняття спадщини терміном до 3-х місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника по дорученню [PERSON] звернулася в суд з позовом до Хорошкіської сільської ради, треті особи Пирятинська державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що 13 серпня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 3,70 га., що розташована на землях Хорошківської сільської ради Лубенського району Полтавської області. При зверненні нотаріуса з приводу оформлення спадщини отримала відмову, постільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку належним чином не зареєстрований у відділі земельних ресурсів. Прохає суд постановити рішення, яким визнати за нею [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 3,70 га., з кадастровим номером - 5322887900:04:001:0013 розташованої на землях Хорошківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яка належала померлій 13.08.2009 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Представники відповідача та треті осіб в судове засідання не з»явилися, згідно наданих листів не заперечують проти задоволення позову. Суд, заслухав представника позивачки, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ст..392ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не може оформити спадщину на спадкове майно після смерті матері [PERSON], яка померла 13.08.2009 року, яке складається з земельної ділянки розміром 3,70 га. розташованої на території Хорошківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, постільки правовстановлюючий документ не зареєстрований у відділі земельних ресурсів. Судом також встановлено, що згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.04.2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 127684,77 грн. Згідно довідки Харківецької сільської ради Пирятинського району від 29.10.2013 року померла 13.08.2009 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] разом з дочкою [PERSON] та внуком [PERSON] Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Відповідно до ст.1217 ч.1 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача та третіх особи, а також те, що позивачка є спадкоємицею після смерті матері [PERSON], та яка бажає прийняти спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який в даний час перебуває на утриманні позивачки [PERSON] Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого 20 червня 2014 року на бланку серії [NUMBER] та довідкою № 1537 виданою Новоселицькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області 21 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача [PERSON] у частці від доходу відповідача, або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право [PERSON] порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 травня 2018 року складає 1559 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов'язаний нести витрати на утримання дитини. В порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дитину та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Також в порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що він має незадовільний стан здоров'я. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, наявність на утриманні відповідача доньки [PERSON] [INFO],. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, стан здоров'я його задовільний. Згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 09 січня 2018 року. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] в травні 2016 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 23 липня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 993 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області . Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON] Упродовж тривалого періоду часу вони із відповідачем разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства , оскільки відповідач перебуває у фактичних сімейних стосунках з іншою жінкою. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, згідно із якою позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, заслухавши справу за її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований 23 липня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 993 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу сторін [INFO] року народився син [PERSON] , про що 01 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції . Упродовж тривалого періоду часу сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства , оскільки відповідач перебуває у фактичних сімейних стосунках з іншою жінкою. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітньої дитини сторін, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] (до шлюбу прізвище F Руснак) [PERSON], [INFO], звернулась 04 вересня 2018 року в суд з позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 08 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом F302. Від шлюбу мають малолітнього сина F [PERSON] Давіда, [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у звFязку з різними характерами, поглядами на життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімFї є не можливим. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року провадження у вищевказаній справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.03.2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з"явилася. Надала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Хищенко». Відповідач, [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [INFO], у судове засідання повторно не зFявився, без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Відзив на позов до суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звFязку з відсутністю у судовому відповідача, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи та відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.07.2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було зроблено актовий запис №106. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Між ними зовсім відсутнє порозуміння й повага один до одного. За таких обставин, позивачка переконана, що подальше збереження їхньої сім"ї є абсолютно неможливим, і це змушує її звернутися до Виноградівського районного суду з цим позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] яка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, своєчасно в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Отже, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між 22.07.2008 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було зроблено актовий запис №106. Від даного шлюбу дітей у подружжя не має. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Між ними зовсім відсутнє порозуміння й повага один до одного. На даний час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, позивач вирішив, що шлюб краще розірвати. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Саме з цих міркувань, суд дійшов до висновку, що надання строку на примирення позитивних результатів не дасть, і буде суперечити інтересам сторін. Тому позов, заявлений позивачем обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між ним та відповідачкою слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] заявила позов до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Посилається на те, що згідно з виконавчим листом від 27 жовтня 2009 року призначено стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання їхньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень на дитину щомісячно. Враховуючи, що на сьогодні матеріальний стан відповідача надає йому можливість без значних для нього економічних втрат збільшити витрати на їхню спільну дочку, оскільки він вже біля трьох років працює за межами України, а саме в Угорщині, де заробітна платня є стабільною та на порядок вищою як в Україні. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку збільшити аліментні витрати на утримання дитини, я змушена звернутися за захистом інтересів до суду. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від позивача та відповідача та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом від 27 жовтня 2009 року призначено стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання їхньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень на дитину щомісячно. Призначена судом сума на сьогоднішній день є занадто мізерною. Тим більше, відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час, згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2014 рік», становить 1286 гривень на місяць. Таким чином, призначена судом сума є значно меншою, чим передбачає діюче законодавство. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON]. заявила позов до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2002 року між [PERSON]. та [PERSON]. було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було зроблено актовий запис № 116. Від даного шлюбу народилася одна дитина: [PERSON], [INFO]. Відносини між сторонами, як подружжям, повністю припинились. У них різні погляди на життя та сімейні стосунки, різні характери, внаслідок чого постіно виникали непорозуміння та сварки. Все це призвело до повного розпаду сімї. Сторони, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються. За таких обставин, позивачка вирішила, що шлюб краще розірвати. Позивачка [PERSON]. про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON]. який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від позивача та відповідача та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Отже, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливо так як сімейне життя не склалося, у подружжя різні характери та погляди на життя, відсутня повага та взаємопорозуміння. 03.08.2002 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було зроблено актовий запис № 116. Сторони, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються. Спору про поділ майна між сторонами не має, а якщо такий виникне, то будуть розглядатися в окремому провадженні. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Саме з цих міркувань, суд дійшов до висновку, що надання строку на примирення позитивних результатів не дасть, і буде суперечити інтересам сторін. Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачкою слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved