Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Харківський міський центр зайнятості, про розірвання трудового договору № 643 від 01 червня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 03 лютого 2009 року в міськрайонному центрі зайнятості м. Харкова, посилаючись на те, що 01.06.2008 року між нею та відповідачем був укладений трудовий договір № 643, згідно з яким позивачка була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів, трудова книжка не заводилась. З липня 2011 року [PERSON] була звільнена з зазначеної посади, не отримавши трудової книжки. Часу на те, щоб розірвати договір в центрі зайнятості відповідач відмовився у зв'язку із браком часу, а тому вона позбавлена можливості розірвати укладений безстроково трудовий договір та працевлаштуватися на іншу роботу на законних підставах. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, зареєстрований 03 лютого 2009 року за № 643 в Харківському міськрайонному центрі зайнятості, згідно з яким [PERSON] зобов'язана виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів, а відповідач зобов'язаний оплачувати її працю. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Питання щодо розірвання трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю регулюється наступними нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 24-1 КпЗП України при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Згідно з п. п. 6, 7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття з реєстрації трудового договору. Цим самим наказом затверджена форма трудового договору між працівником і фізичною особою, в п. 17 якої (підстави припинення договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України) передбачені підписи обох сторін договору, тобто не тільки фізичної особи, а й працівника. Лише після підписів обох сторін договору (фізичної особи та працівника), в п. 18 зазначеної форми трудового договору передбачений запис посадової особи служби зайнятості про зняття договору з реєстрації. Як вбачається з п. 2.20-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики України № 58 від 29.07.1993 року, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, зберігаються безпосередньо у працівників. Зазначені фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Під час прийняття на роботу вноситься запис: "Прийнятий на роботу (далі зазначається професійна характеристика робіт) за трудовим договором (зазначаються дата та номер договору), зареєстрованим у державній службі зайнятості (зазначається повна назва центру зайнятості), при цьому у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата і номер реєстрації трудового договору державною службою зайнятості: трудовий договір (номер), зареєстрований (дата), а при звільненні - запис: "Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України). При цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)". Унесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір, і засвідчуються його печаткою. Пунктами 4-7 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1168 «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» передбачено, що у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначені строки провести передбачений законодавством розрахунок. Зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у таких випадках проводиться за умови подання фізичною особою: 1) примірника трудового договору; 2) заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; 3) копій документів, що підтверджують: надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтвердних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесений фізичною особою. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Мінпраці України від 08.06.2001 року № 260, в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до Законодавства України про працю не виконана, відповідач не виконує покладених на нього трудових обов'язків з липня 2011 року та не бажає з'явитися в службу зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, то суд вважає необхідним вказаний трудовий договір розірвати, так як зазначений трудовий договір не знятий з реєстрації у центрі зайнятості, що позбавляє позивачку можливості офіційно влаштуватися на роботу. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв'язку з задоволенням позову. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved