Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на квартиру [ADDRESS]. У подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 21/100 частку житлового будинку [ADDRESS]. Позивач, яка діє в інтересах [PERSON], до судового засідання з*явилася, направила свого представника. Представник позивача до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи до судового не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. 07.06.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М., за реєстровим №4-478, згідно якого [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде те, що належало йому на день смерті, заповів [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2015 року, виданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шаталюк В.М., [PERSON] відмовлено у видачі на ім*я її сина - [PERSON] - Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно у зв*язку з відсутністю усіх необхідних для цього документів, у тому числі свідоцтва про смерть, довідки про останнє місце реєстрації спадкодавця, а також правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, оскільки [PERSON], 1936 року народження, який залишив заповіт на ім*я [PERSON] ( на все майно) та який згідно даних вищевказаного заповіту був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Із заповіту, складеного 07.06.2012 року [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М. за реєстровим №4-478, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна [PERSON] належить 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2008 року, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №2-1182, [PERSON] - 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2008 року, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №2-1186, [PERSON]- 58/100 часток вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шаталюк В.М. за реєстровим номером №189. Відповідно до положень глави 89 ЦКУ, якою визначено порядок оформлення права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на таку спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 указаного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", а саме - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Виходячи з наведеного, за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом на майно, заповідане йому, відповідно до положень ст.1235 ЦК України, належить визнати право власності в порядку успадкування за заповітом на 21/100 часток будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved