Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб між сторонами який був укладений 23.05.2014 року у Бутинській сільській раді Сокальського району а також стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що їхнє подружнє життя не склалося через постійні непорозуміння та різні погляди на життя. Все це призвело до втрати взаємних почуттів любові та поваги, вони не підтримують шлюбних відносин, за таких обставин не бажає зберігати шлюб. Оскільки обов`язок по утриманню дітей покладений на обох батьків, а син проживає із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів не надає, тому посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач змушена стягувати аліменти в судовому порядку. В судове засідання позивач не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, надала пояснення до позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повторно надав заяву про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Беручи до уваги, що за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на іншу дату, сторони не примирилися а позивач наполягає на розірванні шлюбу, беручи до уваги той факт, що прийняття рішення у даній справі також зачіпає інтереси малолітньої дитини, тому з метою недопущення порушення прав та інтересів позивача та малолітньої дитини та строків розгляду справи вважаю за можливим ухвалити рішення у даній цивільній справі. Враховуючи питання техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуацій на території України, встановлення карантину та дотримання усіх заходів «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою розумних строків розгляду справи суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю осіб за наявними у матеріалах справи доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] встановлено, що 23.05.2014 року у Бутинській сільській раді Сокальського району був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого прізвище дружини « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №03. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Між сторонами втрачено любов та взаємоповагу. Сім`я розпалася остаточно, зберегти її - неможливо. З наведених підстав у суду не виникає сумніву, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Також судом встановлено, що за час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із довідки №1768/02-09 від 09.12.2019р. виданої Великомостівською міською радою Сокальського району, встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , склад її сім`ї становить: [PERSON] - син, [PERSON] - мати, [PERSON] - батько. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов`язок по утриманню дитини, а в даному випадку виключно позивач здійснює догляд і утримання дитини, беручи до уваги, що відповідач зазначив, що являється військовослужбовцем (та має офіційний дохід), з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає, що розмір стягуваних аліментів на користь позивача на утримання сина слід визначити в частці 1/4, що відповідає волі позивача та вимогам чинного законодавства України.

Outcome: approved