Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чепівської сільської ради Виноградівського району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] а [INFO] помер батько -[PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], який зареєстрований за ним на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Чепівською сільською радою 04 січня 1991 року за реєстром № 4. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. Він як спадкоємець першої черги прийняв спадщину свого батька і вступив у володіння (управління) зазначеним спадковим майном. На час відкриття спадщини він проживав з Ужгороді , у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, 06 березня 2014 року державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори К.В. Боричок відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що ним пропущений 6-ти місячннй строк на прийняття спадщини. За таких обставин він змушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та встановлення права власності на спадкове майно. Одночасно позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги і про встановлення права власності на спадковий будинок. Представники позивача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд такий задоволити. Відповідач-представник Чепівської сільської ради Виноградівського району, будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що позивач [PERSON], протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме з 17.11.2001 року по 17.05.2002 року фактично вступив в управління спадковим майном, що розташоване в [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] а [INFO] помер батько -[PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], який зареєстрований за ним на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Чепівською сільською радою 04 січня 1991 року за реєстром № 4. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. Він як спадкоємець першої черги прийняв спадщину свого батька і вступив у володіння (управління) зазначеним спадковим майном. На час відкриття спадщини він проживав з Ужгороді , у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, 06 березня 2014 року державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори К.В. Боричок відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що ним пропущений 6-ти місячннй строк на прийняття спадщини. За таких обставин він змушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та встановлення права власності на спадкове майно. На правовідносини між сторонами поширюються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.- Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати ні. увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податки та інших платежів тощо. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У ствердження того, що позивач [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме з [INFO] і по 17 травня 2002 року є наявність ключів від будинку у спадкоємця , відразу після смерті батька [PERSON] перевіз меблі : стіл, крісла та годинник, які належали його батькам у м.Ужгород, обробляв земельну ділянку, доглядав і доглядає до тепер за будинком, що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні. Одночасно позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги і про встановлення права власності на спадковий будинок. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно.

Outcome: approved