Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з березня 1999 року по вересень 2019 року він працював прохідником 5 розряду підземно, на ТОВ «ДТЕК» Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське». 26.09.2019 року був звільнений за станом здоров`я. За час роботи у вугільній промисловості, виконуючи важку роботу, позивач отримав захворювання: Хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями, м`язво-тонічним та больовим синдромами. За наслідками розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що зазначене захворювання виникло внаслідок недосконалості технолічного процесу та впливу несприятливих виробних факторів в яких працював позивач, а саме: пил, важкість праці та мікроклімат. 12.11.2019 був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 13.11.2019 року начальником ГУ Держпраці у Донецькій області за формою П-4. Довідками МСЕК від 27.11.2019 року, позивачу вперше та безстроково встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності за сукупністю отриманих професійних захворювань у розмірі 60 % безстроково. Позивач зазначає, що внаслідок отриманого профзахворювання, яке він отримав працюючи на підприємстві відповідача, які є небезпечними та шкідливими, йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання, тобто моральна шкода. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Позивач зазначає, що у зв`язку з захворюванням цілком порушена його нормальна життєдіяльність. З 2019 року він майже постійно знаходився на лікуванні та продовжує періодично проходити курс лікування. Внаслідок отриманого профзахворювання він постійно відчуває нехватку повітря, незначне хвилювання викликає у нього задишку, що дуже засмучує та лякає його. Професійне захворювання, яке він отримав внаслідок небезпечних умов його праці на підприємстві відповідача залишило для його здоров`я невиліковні наслідки, а саме він відчуває постійний біль в грудях, задуху при ходьбі, приступи ускладненого дихання вранці та у вечері, слабкість в тілі, у зв`язку з чим зовсім відмовився від пересування на далекі відстані, постійно приймає ліки. На додачу до проблем з легенями він не може позбавитись постійного білю в спині та лівій нозі. У нього з`явилося відчуття страху, що його здоров`я ніколи повністю не відновиться. На сьогодні його стан погіршується, що підтверджено безстроковою довідкою МСЄК від 27.11.2019 року. Отримане профзахворювання не дає йому можливості виконувати певні види робіт у побуті, тому вся важка праця лягла на плечі дружини. У зв`язку з захворюванням він вимушений був обмежити час спілкування із знайомими, та друзями. Після встановлення у 2019 році професійного захворювання він обмежений у працевлаштуванні за станом свого здоров`я, що також негативно впливає на нього. Позивач вказує, що йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням фізичних обмежень, що випливають з наслідків професійного захворювання на виробництві. Вважає, що йому заподіяна істотна моральна шкода, яку він оцінює в сумі 60 000 гривень і яку просить суд стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 24.06.2020 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного провадження. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити Представник позивача, адвокат Сєргєєва Р.А., яка діє на підставі ордеру серії ДН№056478 від 07.06.2020 року, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача\~ [PERSON] \~діючий на\~підставі довіреності,\~в судовому\~засіданні заперечував\~проти задоволення\~позовних вимог\~позивача з\~підстав викладених\~у відзиві.\~(а.с.54-56).\~Зазначав,\~що позовні\~вимоги позивача\~не підлягають\~задоволенню,\~так як\~вказане професійне\~захворювання позивач\~фактично отримав\~працюючи на\~підприємстві ДП\~«Добропіллявугілля»,\~оскільки позивач\~на\~підприємстві\~відповідача майже\~не\~працював.\~Вказував,\~що позивач\~був у\~трудових відносинах\~з відповідачем\~з \~01.11.2011\~року\~по\~26.09.2019\~року,\~з яких\~майже\~більше\~двох років\~був\~відсутній\~на робочому\~місці,\~а саме\~перебуваючи 531\~календарний день\~у щорічній\~відпустці та\~168\~днів на\~лікарняному.\~Працюючи у\~відповідача позивач\~на стан\~здоров`я не\~скаржився,\~не надавав\~достовірну інформацію\~про динаміку\~захворювань,\~не вживав\~заходів лікування\~захворювань,\~однак проходив\~періодичні медичні\~огляди,\~в ході\~яких був\~визнаний придатним\~до роботи,\~тобто фактично\~приховував стан\~свого здоров`я\~від медичних\~працівників,\~які видавали\~медичні довідки\~про придатність\~позивача до\~роботи,\~в той\~час,\~як останній\~вже мав\~певні проблеми\~зі здоров`ям.\~ Вказане\~на думку\~представника відповідача\~свідчить про\~те,\~що вина\~відповідача в\~заподіянні моральної\~шкоди позивачу\~не встановлена.\~Також,\~представник\~відповідача вважав,\~що\~позивачем\~не надано\~належних\~доказів,\~які\~б\~свідчили,\~що\~моральна\~шкода йому\~завдана\~внаслідок\~протиправних дій\~відповідача,\~а\~розмір\~моральної шкоди\~є\~непідтвердженим,\~необґрунтованим\~та\~явно завищеним\~і\~не\~відповідає засадам\~розумності,\~виваженості\~і\~справедливості. Вказував,\~що позивачем\~не\~додано до\~позову\~висновків\~\~медичних установ\~про\~\~встановлення факту\~завдання\~позивачу\~моральної шкоди\~та\~ступеню заподіяння\~моральної\~шкоди. Вважає, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є непідтвердженим, необґрунтованим та суттєво завищеним, що не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] 26.09.2019 року останній був звільнений з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с.9-11). За час роботи в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» позивач захворів на професійне захворювання. Даний факт підтверджується актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 12.11.2019 р. (а.с.12-14), копією медичної картки позивача (а.с.20-21, 24-31, 39-40), висновком магнітно-резонансної томографії від 23.05.2019 року (а.с.22), випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2959 від 10.06.2019 року [PERSON] (а.с.23), випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4390 від 30.08.2019 року [PERSON] (а.с.32), консультаційним висновком спеціаліста від 24.07.2019 року (а.с.33), медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 16.10.2019 року №2507 (а.с.38), довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №416625 від 27.11.2019року (а.с.16), довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №087623 від 27.11.2019 року (а.с.15). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № №087623 від 27.11.2019 року (а.с.15), довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №416625 від 27.11.2019 року (а.с.16) підтверджується, що позивачу встановлено за первинним оглядом за сукупністю 60% втрати професійної працездатності з 27.11.2019 року безстроково: 35% - хронічний поперековий-крижовий радикуліт та 25% - хронічний бронхіт і вказана втрата працездатності, пов`язана з профзахворюванням. Цими ж довідками підтверджується факт встановлення позивачу вперше, з 27.11.2019 року та безстроково 3-ї групи інвалідності, яка пов`язана з його професійним захворюванням. За висновками МСЕК [PERSON] протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах, рекомендовано спостерігатись у лікаря терапевта та невролога. Згідно до ч.3\~ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП\~України\~передбачено,\~що\~шкода,\~заподіяна\~працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України Про охорону праці передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Судом установлено, що позивач працював на ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», яке є правонаступником ДП «добропіллявугілля». Підприємство відповідача створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 12.11.2019 р. (а.с.12-14) підтверджується, що [PERSON] за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. та хронічну попереково-крижоуа радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями, м`язво-тонічним та больовим синдромами. Захворювання відносяться до професійних та виявлені під час медичного огляду КНП «Добропільська ЛІЛ». Причиною професійного захворювання є: вплив несприятливих виробничих факторів, вплив підвищених концентрацій пилу фіброгенної дії, виглицю пил викопне вугілля і вуглепородний пил з вмістом вільного діоксину кременію від 10 до 70 %(16,2%), що складає 81,3мг/м3 при нормі 2мг/м3 (тривалість дії упродовж зміни 84,0%); швидкість руху повітря 2,26 м/с при нормі 2,0 м/с; важкість праці: при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглоба) фактична величина 362,0Вт, при нормативному значенні 45Вт, при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, тулуба, ніг) - фактична величина 668,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; нахили тулуба (вимушені, більше 30°), кількість за зміну 110, при нормативному значенні до 100. Вищевказаним актом форми П-4 підтверджується, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу (не ефективна робота зрошувальної системи0 та впливу на позивача несприятливих виробничих факторів, а саме пилу, важкості праці та мікроклімату. Вказане свідчить про те, що роботодавець ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» під час роботи позивача порушив вимоги\~ст. 153 КЗпП України\~та\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Зазначені умови праці стали причиною професійних захворювань позивача, які у нього вперше виявлено висновком МСЕК від 27.11.2019 року, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності, медичні документи, які підтверджують тривалість і необхідність лікування у зв`язку з профзахворюванням. На основі аналізу приведених вище доказів, суд вважає, що вина відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров`я є доведеною, що є підставою для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує тривалість роботи на підприємстві позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров`я, вимушеність звільнення з роботи через стан свого здоров`я. Враховуючи наведене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 45000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, з причин завищення позовних вимог, оскільки така сума належним чином не вмотивована та, на думку суду, є завищеною. Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не надав переконливих доказів, в тому числі медичних висновків, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоров`я не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача суд керується наступним. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою майнового характеру. Від сплати судового збору позивач, на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений. Враховуючи наведене, з відповідача на користь держави підлягає стягнення сума судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial