Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що у липні 2005 року вона, з дозволу рідного дядька [PERSON], вселилась у будинок №28 по вул. Пролісковій в м.Коростені Житомирської області, який належить останньому на праві власності, згідно запису погосподарської книги №1 (особовий рахунок №34). При цьому ніяких письмових договорів щодо житлового будинку вони не укладали, лише за усною домовленістю вона мала право користуватися будинком та доглядати за ним з метою схоронності, так як у будинку ніхто не проживав. У 2005 році [PERSON] переїхав проживати до своєї дочки у м. Одесу, де 02.01.2006 року помер. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав і спадкова справа в органах нотаріату не заводилась. Вона з липня 2005 року відкрито користується житловим будинком, доглядає за ним, за власні кошти підключила до будинку газ, електропостачання та проводить поточні ремонтні роботи щодо утримання будинку в належному стані. Зазначає, що за час володіння житловим будинком жодних заяв, претензій, вимог чи судових позовів до неї про повернення будинку попередньому власнику або його спадкоємцям до неї предявлено не було, тому наявні підстави для визнання її власником зазначеного будинку за набувальною давністю, про що просить ухвалити рішення суду. В судовому засіданні 02.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримала, в подальшому зазначила про розгляд справи у її відсутності, подавши письмову заяву. Ухвалою суду від 26.01.2018 року до участі в справі було залучено третю особу на стороні відповідача [PERSON] та направлено окреме доручення про її допит з приводу пред'явлених вимог до місцевого суду за місцем проживання останньої. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред"явлених вимог суду не подав. Третя особа [PERSON] зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає, спадщини після смерті батька не приймала. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється статтею 344 ЦК України, відповідно до частини першої якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно довідкиКВЖРЕП №4 від 20.03.2017 року за №1530 житловий будинок №28 по вул. Пролісковій в м.Коростені Житомирської області належить на праві власності [PERSON], згідно запису погосподарської книги №1 (особовий рахунок №34). Державна реєстрація права власності на будинок не проводилась. Інвентаризація будинку проведена КП «Коростенським МБТІ» 19.08.2017 року за зверненням [PERSON]. 02.01.2006 року [PERSON] помер в місті Одеса у віці 89 років, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №035850 виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 03.01.2006 року. З листа Коростенської міської державної нотаріальної контори №45/01-16/16 від 09.02.2018 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття (або відмову від спадщини) не звертались. З довідки органу самоорганізації населення окремих будинкових вуличних комітетів №401 від 22.08.2017 року слідує, що [PERSON] з 26.07.2005 року по даний час фактично проживає за адресою: [INFO], проводить поточний ремонт будинку, провела в будинок газ та світло, займається господарством. У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні ; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, судом встановлено, що позивач з 26.07.2005 року добросовісно заволоділа житловим будинком №28 по вул.Проліскова в м.Коростень Житомирської області, відкрито та безперервно володіє ним понад 12 років, доказів того, що спадкоємці власника будинку протягом зазначеного в позовній заяві періоду виявляли інтерес до майна свого спадкодавця, судом не здобуто, що є свідченням того, що позивач набула право власності на належний [PERSON] будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved