Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить: - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини; - стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення сином трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 22.08.2015 зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї, з початку народження цікавиться долею сина, надавав певну матеріальну допомогу, проте, на даний час матеріальної допомоги не надає, хоча зобов`язаний приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Враховуючи те, що дитина проживає біля неї та вона в даний час не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має інших доходів для повноцінного утримання та забезпечення дитини, просить стягнути аліменти на її утримання. Ухвалою судді від 05.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 16-17). Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що в неї не має коштів на утримання дитини, оскільки вона не працює та отримує лише допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., а відповідач працює та отримує заробітну плату, тому має можливість утримувати її та дитину. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки, позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу при народженні дитини та не має інших доходів, просила суд стягнути аліменти на утримання дитини та позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину визнав у повному обсязі, а в частині стягнення аліментів на дружину визнав частково та зазначив, що сплачувати аліменти на дружину він не згодний, оскільки він хоч і працює та отримує заробітну плату, але на його утриманні перебувають батьки похилого віку, які постійно хворіють, тому не має можливості забезпечувати дружину у тій частці, яку вона просить, і не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходів). Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено,\~що сторони\~перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~22.08.2015,\~згідно свідоцтва\~про шлюб,\~виданого Відділом державної\~ реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Шполянського\~районного управління\~юстиції у\~Черкаській області,\~актовий запис\~№ 102(а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки № 1085 від 06.04.2020, виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області, [PERSON] знаходиться на утриманні позивача (а.с. 10). Згідно довідки КЗ «Олександрівського навчально-виховного об`єднання № 2» [PERSON] працює в КЗ «Олександрівське НВО № 2» на посаді фахівця з охорони праці з 01.12.2016 та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (а.с. 36). Відповідно до довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення № 101 від 10.06.2020, [PERSON] отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. та отримала з грудня 2019 по травень 2020 в сумі 5160,00 грн (а.с. 37). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина від їх шлюбу з відповідачем, останній згоден сплачувати аліменти на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач зазначав про те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу своїй дружині у тій частці, в якій вона просить, у зв?язку з тим, що на його утриманні перебувають батьки, які постійно потребують лікування, а також витрачає на це значні кошти. Згідно свідоцтва про народження, батьками відповідача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52). Згідно пенсійних посвідчень, [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами (а.с. 53). Відповідно до довідок № 32 та № 33, [PERSON] та [PERSON] направлялись на санаторно курортне лікування (а.с. 50-51). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 142, [PERSON] перебував на лікуванні з 16.03.2020 по 31.03.2020 із діагнозом поперековий остеохондроз, ускладнений протрузіями мхд поперека, з больовим радикулярним синдром, в /статичними та в/динамічними порушеннями і на даний час виписаний (а.с. 54). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 231, [PERSON] перебувала на лікуванні з 03.05.2020 по 18.05.2020 із діагнозом поперековий остеохондроз, ускладнений протрузіями L1-S1 між хребцевих дисків. Правобічний L5 больовий радикуліт компресійний синдром. Кила міжхребцевого диску L5-S1 (а.с. 40). Також, відповідачем [PERSON] надано довідку про доходи, згідно якої останній працює та отримує постійну заробітну плату, загальна сума доходу за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 становить 171227,89 грн. (а.с. 54). Однак, суд не приймає до уваги вищевказані докази, як неможливість забезпечувати дружину через хворобу батьків, оскільки, суду не надано належних доказів того, що батьки відповідача дійсно знаходяться на його утриманні та він забезпечує їх лікування. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи доходи відповідача, така його позиція вказує на небажання утримувати матір своєї дитини, що прямо передбачено законом. Суд зауважує, що право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка, і на дитину, як з батька. У Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в повному обсязі та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.п. 47-48 постанови Пленуму ВССУ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно ордеру від 24.06.2020 серія ВА № 1004989, адвокат Сімукова Тетяна Степанівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 326/н від 22.12.2008) здійснювала представництво позивача [PERSON] (а.с. 30-31). Відповідно до квитанції № 18 та розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 24.06.2020, позивач [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] кошти у сумі 1600,00 грн. (а.с. 33-34). Відтак, беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені останньою на правову допомогу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved