Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Крім того, просила стягнути з відповідача - [PERSON], аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1200,00 грн. дитини, щомісячно починаючи з моменту звернення та до досягнення дитиною повноліття та стягнути понесені нею судові витрати . До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1200,00 грн., не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] шлюб фактично розпався, поновлювати шлюб сторони не збираються, збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 17.08.2012р Відділом ДРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а відповідач не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, окрім того, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved