Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення судового збору. В позові зазначено наступне: 14.08.2006 року між АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір за № 040/0806/64-048. Відповідно до договору [PERSON] отримала кредит у сумі 18760,00 доларів США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов»язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 14.08.2011 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала у заставу автомобіль: Марка: GREAT WALL; Модель: CC6460D LXURY; Номер кузова: LGWEF2G566AO65690; Державний реєстраційний номер: АР0957АО, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 452859, виданого Вільнянським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області 11.08.2006 р. Згідно договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 94700,00 грн. Станом на 14.01.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 356116,56 грн., яка складається з : - заборгованості по основній сумі 168626,92 грн.; - заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 23154,39 грн.; - нараховані відсотки на дату подачі позову 49663,97 грн.; - пені за несвоєчасно виконані зобовязання 96978,07 грн.; заборгованості за комісією на дату подачі позову 12634,42 грн.; - 3 % річних від простроченої суми 5058,79 грн. Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 р. АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК» змінив своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Сведбанк». 02.02.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 11, на підставі якого до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов»язання. На підставі вказаного договору від 02.02.2012 р. та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов»язання. До судового засідання представник позивача не з»явився, був повідомлений судом належним чином. Надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, та просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явилась, була повідомлена судом належним чином. Надала заперечення проти позову в якому просила застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 14.08.2006 року між АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір за № 040/0806/64-048. Відповідно до договору [PERSON] отримала кредит у сумі 18760,00 доларів США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов»язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 14.08.2011 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно умов Договору позичальника від 14.08.2006 р. № 040/0806/64-048, кредит надавався на строк до 14.08.2011 р. і позичальник повинен був погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, сплатити нараховані банком відсотки, пеню та комісію у зазначений строк. 02.02.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 11, на підставі якого до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов»язання. На підставі вказаного договору від 02.02.2012 р. та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов»язання. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначено в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" „Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Отже, судом на підставі вищенаведених письмових доказів, а саме, кредитного договору, встановлено, що перебіг строку позовної давності за договором № 040/0806/64-048 від 14.08.2006 року почався 14.08.2011 року і закінчився 14.08.2014 року. Крім того, перебіг строку позовної давності також закінчився за договором факторингу № 11 від 02.02.2012 р., тобто 02.02.2015 р. Як вбачається з матеріалів справи, позов подано до суду 21.04.2015 року, тобто за межами строку позовної давності. Позивач звернувся до суду поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Про наявність поважних причин для поновлення позивачу строку для звернення до суду, не зазначено. Таким чином судом встановлені підстави для відмови у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Крім цього, у зв»язку із відмовою суду в задоволенні позовних вимог позивача, суд відмовляє у стягнені з відповідача судових витрат, які поніс позивач по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed