Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (надалі - ПрАТ "СК "Україна" або відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 20228,94 грн. та витрат на оплату експертної оцінки в розмірі 600 грн. Позов обґрунтований такими підставами. 18 серпня 2014 р. з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивача «Дачія Логан» д.н.з. [NUMBER]. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», а тому потерпілий [PERSON] 28 жовтня 2014 р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. В подальшому на неодноразові звернення позивача з приводу виплати страхового відшкодування співробітники відповідача повідомляли, що страхове відшкодування в розмірі 8107,61 грн. буде виплачене найближчим часом, проте у встановлений законом строк виплата здійснена не була. Враховуючи, що відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 81 день, а за цей час вартість запчастин та ремонтних робіт значно зросли, визначеної відповідачем суми недостатньо для відновлювального ремонту. З огляду на вказане позивачем було замовлено автотоварознавчу експертизу, за висновком якої вартість відновлювального ремонту його автомобіля за вирахуванням ПДВ і франшизи становить 20228,94 грн. Окрім того позивач поніс витрати на оплату експертної оцінки в розмірі 600 грн. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач ПрАТ «СК «Україна» про розгляд справи повідомлене в установленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направило, письмових заперечень на позов не подало. Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 18 серпня 2014 р. в м. Києві на вул. Малиновського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Дачія Логан» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 р. встановлено вину водія [PERSON], який в порушення вимог п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції (а.с. 8). Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 лютого 2014 р. [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та франшизою в розмірі 500 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Отже внаслідок настання страхового випадку між [PERSON] як потерпілою особою та ПрАТ «СК «Україна» як страховиком виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 19 серпня 2014 р. водій належного позивачу автомобіля [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Україна» про страховий випадок (а.с. 7), а 28 жовтня 2014 р. потерпілий [PERSON] подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч. 2 ст. 36 Закону1961-IV, за приписом якої страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 28 жовтня 2014 р., граничним строком виконання зобов'язання було 26 січня 2015 р. Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане, що є підставою для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку. Страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2014 р. страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 8107,61 грн., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № 2014-08-18/001 від 08.09.14 (а.с. 11). Позивач оспорює вказаний розмір страхового відшкодування, проте висновок про оцінку вартості завданої позивачу майнової шкоди, на підставі якого відповідачем приймалось рішення про виплату страхового відшкодування, суду не надано. Проведеною на замовлення позивача оцінкою вартості матеріального збитку (Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2014-08-18 від 19 березня 2015 р.) встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Дачія Логан» д.н.з. [NUMBER], станом на 17 березня 2015 р. з урахуванням зносу складає 25911,18 грн. (а.с. 15-45). Враховуючи, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновки спеціаліста-оцінювача щодо вартості матеріального збитку, суд покладає в обґрунтування свого рішення вищевказаний звіт, вважаючи його належним і допустимим доказом, так як він складений спеціалістом, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 оцінки майна «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 р. за № 724/16740. Згідно ст. 12 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, обов'язок компенсувати яку покладається на страхувальника або особу, відповідальну за завдані збитки. За приписом ст. 36 Закону 1961-IV в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Отже ПрАТ «СК «Україна» як страховик цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди повинен виплатити потерпілому [PERSON] страхове відшкодування, розмір якого визначається як вартість матеріального збитку (25911,18 грн.), зменшена на суму франшизи (500 грн.) та податку на додану вартість (5182,24 грн.). Судом встановлено, що окрім збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, позивач поніс додаткові витрати на оплату послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 600 грн. (а.с. 47). Враховуючи, що замовлення позивачем звіту оцінювача було обумовлене тим, що страхова компанія не виплатила страхове відшкодування у встановлений законом строк, вказані витрати суд відносить до збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, і також присуджує їх до стягнення ПрАТ «СК «Україна». Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] і задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved