Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні 1\\2 частиною квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] комплект ключів від квартири [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат по сплаті судового збору 487 грн.20 коп. в солідарному порядку. Квартира, щодо якої позивач просить встановити порядок користування (складається з трьох жилих кімнат: 1-а кімната - 14.9 кв. м, 2-а кімната - 14.7 кв. м., 3-я кімната 15.6 кв. м.; кухні (8,0 кв. м), вбиральні (0,9 кв.м.), ванної кімнати (1,8 кв. м) та коридору (4.7 кв.м ). Загальна площа квартири складає 61. 4 кв. м, житлова - 45, 2 кв.м. Не звертаючи на вищевказане рішення суду, відповідачі, хоча і надали комплект ключів позивачу від одного нижнього замку, однак все одно перешкоджають їй користуватися своєю власністю, так як закриваються на верхній замок і не впускають її до квартири, зайняли всі три житлові кімнати, в яких зберігають свої речі, 17.08.2016 року позивач змушена була викликати поліцію та подати заяву про те. що інші власники квартири перешкоджають їй у користуванні квартирою, яка належить їй на праві спільної часткової власності, домовитися та підписати договір про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] 28.11.2016 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві складені акти, про те, що відповідачі не виконують рішення суду про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] Позивач вважає, що встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками буде доцільно в такій ситуації. Позивачка вважає за доцільне виділити їй у користування кімнату площею 14, 9 кв. м, відповідачу [PERSON] - у користування кімнату площею - 15.6 кв. м., відповідачу [PERSON] - у користування кімнату площею 14.7 кв. м.; інші допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надала до суду заяву, якою позов підтримує в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресатів у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, 21 липня 2015 року [PERSON] державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 4-2601 від 21.07.2015 на 1/2 (одну другу) частини квартири під номером [ADDRESS] Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності. [PERSON] належить ? квартири згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , [PERSON] та [PERSON] належать відповідно ? та ? квартири згідно свідоцтва про право власності на житло (а с.8). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні 1\\2 частиною квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] комплект ключів від квартири [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат по сплаті судового збору 487 грн.20 коп. в солідарному порядку. Відповідно до ч. 3 ст 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат площею 14,9 кв. м., 14.7 кв.м. та 15,6 кв. м., житлова площа квартири становить 45,2 кв. м. (а.с. 13-15). Відповідно до довідки № 106 від 13.01.2016 року виданої КК « Центр комунального сервісу» в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - дружина сина (невістка) співвласник ? частини квартири, [PERSON] - онук, співвласник ? частини квартири, [PERSON] - співвласник ? частини квартири. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] Житлова площа спірної квартири складає 45,2 кв.м. Позивач просила встановити порядок користування спірною квартирою [ADDRESS], виділивши [PERSON] кімнати площею 14,9 кв.м., [PERSON] кімнату площею 15,6 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 14,7 кв. м., інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Порядком застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою виконкому Київської міської ради народних депутатів та Президії київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року, передбачено, що рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу в Києві дорівнює 9 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 7,5 кв.м. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що спірна квартира перебуває в користуванні сторін, між ними має місце спір про порядок користування цією квартирою, визначення порядку користування квартирою не призведе до погіршення їх житлових умов, оскільки жила площа квартири і окремих ізольованих жилих кімнат на одну людину більше ніж розмір жилої площі, що дає право особі на постановку на облік, як таку, що потребує поліпшення житлових умов у м. Києві, суд з урахуванням інтересів сторін та порядку користування спірною квартирою, що склався між ними, дійшов висновку про можливість встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши [PERSON] кімнати площею 14,9 кв.м., [PERSON] кімнату площею 15,6 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 14,7 кв. м., інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні. За наведених умов, враховуючи наведені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 гривень 21 копійки.

Outcome: approved