Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У квітні 2016 року ОСББ «Протасів Яр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 4 940,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23.11.2007 між сторонами було укладено договір №94/77, згідно умов якого позивач-виконавець за договором зобов'язується надавати послуги з зберігання автотранспорту після в'їзду на майданчик для зберігання автотранспорту будинку по [ADDRESS], а відповідач (власник за договором) зобов'язується сплачувати надані послуги. Зазначено, що відповідно до п. 1.1. ст.1 договору, майно ідентифікується ознаками: автомобіль MITSUBISHI, рік випуску 2005, д.н.з. [NUMBER]. Вартість однієї доби надання послуг, згідно п. 2.1. ст. 2 договору становить 5,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20%. Позивач посилається, що пунктами 2.2., 2.3. ст. 2 договору оплата послуг починається з дня укладання виконавцем договору з власником. Оплата за надані послуги здійснюється власником щомісячно не пізніше 3-го числа поточного місяця, перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Строк дії договору, відповідно до п.п. 5.1.,5.2 ст.5 договору, складає один рік. У разі відсутності заяви жодної із сторін про припинення договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах. Позивачем зазначено, що починаючи з 01 жовтня 2010 року по 01 серпня 2015 року відповідач за надані послуги повинен був здійснити оплату у розмірі 8 850 грн.,проте, за вказаний період відповідачем було перераховано 3910 грн., у зв'язку з чим заборгованість складає 4 940 грн. Позивач вказав, що відповідачу 24.09.2014 було направлено попередження, що у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку по сплаті послуг за договором, договір буде розірвано, на що 25.09.2014 відповідачем було надано відповідь про незгоду на розірвання договору. Зазначено, що 10 березня 2015року відповідачу було направлено попередження, яке ним отримано не було, а 01 серпня 2015року відповідачу було направлено попередження про розірвання дії Договору з 01 вересня 2015 року, на підставі п.5.3.ст.5 Договору, яке відповідачем отримано не було. Позивач посилався на те, що починаючи з серпня 2015 року відповідач припинив користуватися послугами позивача з зберігання автотранспорту. На підставі ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору, договір вважається розірваним. Починаючи з серпня 2015 року позивач здійснив коригування бази №9654 (позиція 1), яка є кодом позивача у ГІОЦ та знято з нарахування послуги «охорони». Пояснено, що розмір заборгованості за послуги по договору наданий в розрахунку заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] адреса: [ADDRESS], ПІБ: [PERSON] Зазначений розрахунок розроблений позивачем згідно даних Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр», які позивач у відповідності до укладеного договору отримує в електронному вигляді з бази даних КП «ГІОЦ» по позиції «інші послуги». Посилаючись на вищенаведене, а також наголошуючи на тому, що відповідач порушив умови договору, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив його задовольнити. У січні 2017 року від відповідача надійшли до суду заперечення, у яких він просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач вважає вимоги позову незаконними, безпідставними та не обґрунтованими, виходячи з наступного. Підтвердив, що 23 листопада 2007 року між ним та ОСББ « Протасів Яр» було укладено договір зберігання автотранспорту та пояснив, що згідно п. 1.1 догоовру, ОСББ «Протасів Яр» зобов'язується забезпечити зберігання автотранспорту, який ідентифікується за наступними ознаками: автомобіль MITSUBISHI ОUTLANDER, 2005 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], згідно п. 2.1. зазначеного договору вартість однієї доби надання послуг становить 5.00 грн. Вказав, що вищезазначений автомобіль 24.02.2009 було знято з обліку та продано, з 25.02.2009 він припинив користуватися послугами зберігання автотранспорту, про що було повідомлено колишнього голову ОСББ « Протасів Яр» [PERSON]. Відповідач пояснив, що до договору зберігання автотранспортного засобу від 23 листопада 2007 року не вносилися зміни стосовно транспортного засобу, а саме: автомобіль MITSUBISHI ОUTLANDER, 2005 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який передавався на зберігання, також між сторонами не укладалися зміни до договору зберігання автотранспорту на будь-який транспортний засіб. Відповідач наголошував на тому, ОСББ «Протасів Яр» не припинив нараховувати платню визначену п. 2.1 цього договору в проміжок часу з 25.02.2009 по 02.08.2015, тобто, позивач безпідставно нарахував суму у розмірі 11 300 грн. Вказав, що, оскільки, відомості про кошти, які вносились до інформаційної бази подавались виключно ОСББ «Протасів Яр» та відображалося виключно як «Витрати ОСББ» та «Інші послуги» не мав змоги ідентифікувати ці нарахування. Відповідач вказав, що 24.09.2014 отримав письмове попередження від позивача, першим пунктом у якому було зазначено заборгованість на 01 вересня 2014 року у розмірі 13208 грн., а другим пунктом було зазначено, що ним не виконуються зобов'язання по договору зберігання автотранспорту від 23.11.2007. Відповідач пояснив, що 25.09.2014 ним надано лист відповідь, в якому зазначено, що стосовно розірвання договору № 94/77, відповідач не має ніякого відношення до договору. Протокольною ухвалою суду від 14.03.2017 прийнято до вказаного провадження зустрічний позов [PERSON] до Обєднання Співвласників Багатоквартирного будинку «Простасів Яр» про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, в якій позивач за зустрічним позовом просив визнати безпідставність нарахувань за договором зберігання автотранспорту укладеного 11.11.2007 між ним та ОСББ «Протасів Яр» в проміжок часу з 25.02.2009 по 01.08.2015, стягнути з ОСББ «Протасів Яр» на його користь безпідставно отримані від нього платежі у розмірі 6 800 грн., зобов'язати ОСББ «Протасів Яр» скорегувати розрахунок по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] та зменшити суму боргу на 4 940 грн. ( з розрахунку 2348 днів по 5 грн. за добу = 11 740 грн. безпідставно нарахованого - 6 800 грн. безпідставно отриманого). Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що що 23 листопада 2007 року між ним та ОСББ « Протасів Яр» було укладено договір зберігання автотранспорту та пояснив, що згідно п. 1.1 договору, ОСББ «Протасів Яр» зобов'язується забезпечити зберігання автотранспорту, який ідентифікується за наступними ознаками: автомобіль MITSUBISHI ОUTLANDER, 2005 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], згідно п. 2.1. зазначеного договору вартість однієї доби надання послуг становить 5.00 грн. Вказав, що вищезазначений автомобіль 24.02.2009 було знято з обліку та продано, з 25.02.2009 він припинив користуватися послугами зберігання автотранспорту, про що було повідомлено колишнього голову ОСББ « Протасів Яр» [PERSON]. Відповідач пояснив, що до договору зберігання автотранспортного засобу від 23 листопада 2007 року не вносилися зміни стосовно транспортного засобу, а саме: автомобіль MITSUBISHI ОUTLANDER, 2005 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який передавався на зберігання, також між сторонами не укладалися зміни до договору зберігання автотранспорту на будь-який транспортний засіб. З первісного позову йому стало відомо, що ОСББ «Протасів Яр» не припинив нараховувати платню, визначену п. 2.1 цього договору в проміжок часу з 25.02.2019 по 01.08.2015, а саме: 2348 днів з розрахунку 5 грн. на добу. На думку позивача за зустрічним позовом, в даний проміжок часу ОСББ «Протасів Яр» було безпідставно нараховано суму у розмірі 11 740 грн. та з зазначеної суми отримано на розрахунковий рахунок суму 6800 грн. Вказав, що, оскільки, відомості про кошти, які вносились до інформаційної бази ГІОЦ подавались виключно ОСББ «Протасів Яр» та відображалося виключно як «Витрати ОСББ» та «Інші послуги», він не мав змоги ідентифікувати ці нарахування. Позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідач зобов'язаний повернути йому отримані грошові кошти, нараховані суми повинні бути визнані такими, що безпідставно нараховані, оскільки договір зберігання автотранспортного засобу між ними укладено було на транспортний засіб, який вибув з його володіння з 24.02.2009, внаслідок чого сплачені ним гроші з 25.02.2009 по 01.08.2015 він набув без достатньої правової підстави. Позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом надано суду заперечення на зустрічний позов, у яких пояснено, що згідно умов договору № 94/77 від 23.11.2007 строк дії договору, відповідно до п.п.5.1.ст.5 договору, складає один рік. У разі відсутності заяви жодної із сторін про припинення договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах (ст. 7.2., ст.7 Договору), пунктом 7.3. ст.7 договору передбачено, що зміни та доповнення до договору вносяться шляхом підписання сторонами додаткових угод до нього. Вказано, що посилання позивача на те, що він звертався до ОСББ «Протасів Яр» щодо розірвання або зміну не відповідає дійсності. Зазначено, що ніяких звернень від [PERSON] щодо розірвання або зміну умов договору не надходило, а позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів для цього підтвердження, напроти, ОСББ «Протасів Яр» зверталось 23.09.2014 до [PERSON] з попередженням про розірвання договору № 94/77 від 23.11.2007 внаслідок заборгованості по оплаті наданих послуг, у листі-відповіді від 05.09.2014 останній заперечував проти його розірвання у добровільному порядку та між сторонами був підписаний графік погашення заборгованості, яка станом на 01.09.2014 складала 13 208,05 грн. зі сплатою заборгованості до 10.01.2015. До даної суми входила сума 3 450 грн. 00 коп., що, як зазначено, підтверджується витягом з особовому рахунку [NUMBER] по позиції «інші послуги» станом на вересень 2014 року. Сплачені послуги у розмірі 4 940 грн. 00 коп. за період 01 вересня 2010 року по 01 серпня 2015 року (саме за цей період поданий первісний позов) вказує на те, що позивач постійно користувався наданими послугами і заперечував проти розірвання договору. У зв'язку з вищенаведеним, відповідач за зустрічним позовом просив залишити зустрічний позов без задоволення. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним первісний позов підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним в судовому засіданні проти первісного позову в судовому засіданні заперечував в повному обсязі, зустрічний позов підтримав. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.11.2007 між ОСББ «Протасів Яр» (виконавець) та [PERSON] (власник) було укладено договір №94/77, згідно умов якого виконавець за договором зобов'язується надавати послуги з зберігання автотранспорту після в'їзду на майданчик для зберігання автотранспорту будинку по [ADDRESS], а власник за договором зобов'язується сплачувати надані послуги. Відповідно до п. 1.1. ст.1 договору, майно ідентифікується ознаками: автомобіль MITSUBISHI, рік випуску 2005, д.н.з. [NUMBER]. Вартість однієї доби надання послуг, згідно п. 2.1. ст. 2 договору становить 5,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20%. Пунктами 2.2., 2.3. ст. 2 договору оплата послуг починається з дня укладання виконавцем договору з власником. Оплата за надані послуги здійснюється власником щомісячно не пізніше 3-го числа поточного місяця, перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Строк дії договору, відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 7.2 ст.5 договору, складає один рік. У разі відсутності заяви жодної із сторін про припинення договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах. Виконавець може достроково в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання власником умов договору, прострочення строку оплати, визначеним договором, більш ніж на 2 доби, недотримання правил користування. Згідно п. 7.3 даного договору, зміни та доповнення до нього до договору вносяться шляхом підписання сторонами додаткових угод до нього (а.с. 5). Як вбачається з Попередження від 23.09.2014, позивач попередив відповідача про невиконання останнім зобов'язання по договору №94/99 від 23.11.2007, та не сплачуються кошти за послуги зберігання та охорони автотранспорту. У зв'язку з несплатою коштів та виникнення значного боргу ОСББ «Протасів Яр», згідно п. 2.3. та п. 5.2. договору №94/77 та рішення Загальних зборів розриває дію цього договору з 25.09.2014 (а.с. 21). 25.09.2014 на вказане попередження [PERSON] було надано відповідь, в якому останній посилався на те, що розірвання договорів послуг зберігання та охорони автотранспорту виключно у судовому порядку, запропонував розробити схему погашення боргу, стосовно розірвання договору №94/77 вказав, що не має відношення до нього (а.с. 22). Судом встановлено, що між ОСББ «Протасів Яр» та [PERSON] було затверджено графік погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням пропозиції власника квартири №94 [PERSON], наведених в листі від 23/09/2014, з якого вбачається, що станом на 01.09.2014 заборгованість складає 13 208,05 грн., погашення до 10.10.2014 у розмірі 5283,22 грн., до 10.11.2014 у розмірі 2641,61 грн., до 10.12.2014 у розмірі 2641,61 грн., до 10.01.2015 у розмірі 2641,61 грн. (а.с. 100) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за допомогою засобів поштового зв'язку направлялися листи-попередження про наявність боргу за договором №94/77 та попередження про розірвання вказаного договору Вих. №9 від 10.03.2015, в якому зазначено борг станом на 02.03.2015 у сумі 12 955,36 грн. (а.с. 23), від 01.08.2015, згідно якого борг станом на 01.08.2015 становить 4995, 00 (а.с. 25), вказані листи-попередження повернулися адресату за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.24, 26). ОСББ «Протасів Яр» звертаючись до суду із позовом до [PERSON] посилалося на те, що [PERSON] з серпня 2015 року припинив користуватися послугами, ним було порушено умови договору, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України). Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтями 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України встановлено, що угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки;відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень [PERSON], останній користувався майданчиком для зберігання автотранспорту, таким чином, він зберігав за собою право користування майданчиком. Згідно наданого позивачем розрахунку, який перевірений судом та є вірним, заборгованість відповідача перед позивачем становить 4940 грн. Таким чином, оскільки, відповідачем за первісним позовом не виконувалися умови договору, не сплачувалися в повному обсязі кошти за користування майданчиком, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими. Суд не приймає до уваги позицію відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним, що він сплачував кошти за користування майданчиком, однак, не знав про це. Встановлено, що кошти не є безпідставно сплаченими, оскільки, як зазначено вище, [PERSON] користувався майданчиком, затверджувався графік погашення боргу, таким чином, останнім не було спростовано, що він постійно користувався наданими послугами і заперечував проти розірвання договору. Ст. 16 ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На спростування доводів позивача відповідачем суду будь-яких доказів не надано. Враховуючи дані норми закону, вчасне невиконання відповідачем умов договору, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки, ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] до Обєднання Співвласників Багатоквартирного будинку «Простасів Яр» про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, слід зазначити наступне. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з того, що в судовому засіданні не було встановлено та не підтверджено належними доказами, що кошти було сплачено безпідставно, а також враховуючи, що первісний позов задоволено, суд приходить до висновку про відмову в зустрічному позові в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved