Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала на те, що 19.02.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 15. Шлюб повторний. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Причиною припинення шлюбних відносин є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями та на цьому ґрунті між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання сина. Відповідач працює на тимчасових роботах та має стабільний заробіток. На утриманні інших дітей та осіб не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 15 та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився повторно, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином , про що в матеріалах справи мається зворотнє поштове повідомлення. Повідомлень про причини неявки в судові засідання від відповідача в суд не надходило, заперечень (пояснень) на позов не направлялось. У звязку з неявкою у судові засідання відповідача суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстровано 19.02.2013 року шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 15 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 02.11.2008р.н. (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач сама не може утримувати сина та нести одноособово витрати повязані з його вихованням, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на сина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення. Суд вважає, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судового збору за позовні вимоги немайнового характеру - про стягнення аліментів та розірвання шлюбу в сумі по 640 грн. за кожну позовну вимогу на загальну суму 1280 грн. на користь держави, так як позивача звільнено від цих витрат, як інваліда ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б №098923 (а.с.3).

Outcome: approved