Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми, яку мотивував тим, що 25 липня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 2700 (дві тисячі сімсот) Євро та 2000 (дві тисячі) доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 02 серпня 2014 року. Згідно курсу НБУ курс Євро станом на 19.03.2015 р. становить 24.77 грн.. а курс долара США 23.39 грн. Загальна сума боргу [PERSON] по розписці складає 113659.00 (сто тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. На підтвердження укладеного договору позики Відповідач видав Позивачу розписку від 25 лилия 2014 року. Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язався повернути гроші до 02 серпня 2014 року. Однак у встановлений термін по рзписці останній грошові кошти не повернув. "20" лютого 2015 року [PERSON], звернувся в Ужгородський міський відділ УМ ВС України в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON]. Після його звернення, гр. [PERSON] визвали в Ужгородський міський відділ УМВС України в Закарпатській області для дачі пояснень по цій заяві. В поясненнях [PERSON] визнав борг по розписці в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) Євро та 2000 (дві тисячі)доларів США. [PERSON] повністю не виконав зобов'язання по розписці, чим порушив умови вказані в розписці, а також права позивача та завдав йому матеріальну шкоду в розмірі 113659.00.Окрім наведеного , внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, поза як поведінка [PERSON] принижувала його честь і гідність, вимушував його бути прохачем того, що має належати йому за законом, тобто завдано значної моральної шкоди. Позивач став нервовим, втратив сон, почав неадекватно реагувати на деякі речі в стосунках з оточуючими людьми. У зв'язку з цим почалися проблеми у родині. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в 10 000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив суд такі задовільнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Так, суд, заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 2700 (дві тисячі сімсот) Євро та 2000 (дві тисячі) доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 02 серпня 2014 року. Згідно курсу НБУ курс Євро станом на 19.03.2015 р. становить 24.77 грн.. а курс долара США 23.39 грн. Загальна сума боргу [PERSON] по розписці складає 113659.00 (сто тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. На підтвердження укладеного договору позики Відповідач видав Позивачу розписку від 25 лилия 2014 року. Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язався повернути гроші до 02 серпня 2014 року. Однак у встановлений термін по рзписці останній грошові кошти не повернув. "20" лютого 2015 року [PERSON], звернувся в Ужгородський міський відділ УМ ВС України в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON]. Після його звернення, гр. [PERSON] визвали в Ужгородський міський відділ УМВС України в Закарпатській області для дачі пояснень по цій заяві. В поясненнях [PERSON] визнав борг по розписці в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) Євро та 2000 (дві тисячі)доларів США. [PERSON] повністю не виконав зобов'язання по розписці, чим порушив умови вказані в розписці, а також права позивача та завдав йому матеріальну шкоду в розмірі 113659.00.Окрім наведеного , внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, поза як поведінка [PERSON] принижувала його честь і гідність, вимушував його бути прохачем того, що має належати йому за законом, тобто завдано значної моральної шкоди. Позивач став нервовим, втратив сон, почав неадекватно реагувати на деякі речі в стосунках з оточуючими людьми. У зв'язку з цим почалися проблеми у родині. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в 10 000 грн. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики , є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте відповідач [PERSON] станом на день розгляду справи в суді не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення грошових коштів і його борг становить 113659,00 гривень. Вирішуючи дану справу, суд також враховує положення ч.1,2 ст.533 ЦК України, які встановлюють, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Так як своїх зобов'язань відповідач не виконав належним чином, то у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення грошових коштів , з врахуванням офіційного курсу долара США по відношенню до гривні . У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів згідно боргової розписки підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 23 ЦК України Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача було заподіяно позивачу моральна шкода, яка полягає у постійних стресах, суперечках в сім"ї , а також в погіршенні стану здоров'я, психологічних розладах, погіршенню сонливості та нормальної життєдіяльності. Наведені фактори порушують уставлений спосіб життя позивача і зумовлюють відчуття дискомфорту, а це в свою чергу завдає йому моральних страждань. Все це, зокрема призвело до втрат немайнового характеру, враховуючи вимушеність змін у життєвих та виробничих стосунках. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] завдану з його вини моральну шкоду, яку суд оцінює у 10 000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved