Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2014 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб, стверджуючи , що одруження виявилося невдалим, оскільки відповідач вживає наркотичні засоби, а на її прохання змінити спосіб життя та лікуватися не реагує. Виніс з квартири всі цінні речі та її особисті гроші. З кінця квітня 2017 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач залишив родину та проживає в іншому місці, при цьому забрав і не повернув її власний автомобіль та мобільний телефон. Діти залишилися проживати з нею. За два роки, що не проживають разом, відповідач не цікавиться дітьми, гроші на їх утримання давав вкрай рідко, за два роки дав приблизно 2 000 гривень. Просила їх з відповідачем шлюб розірвати. Стягнути аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 1000 гривень на кожну дитину, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення повноліття або ж зміни матеріального стану сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, повідомила суд, що заявлений позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою віддлу зв`язку про закінчення встановленого строку зберігання за вказаною адресою, що за правилами ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони у справі. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, та, проаналізувавши надані у справі докази, надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Відповідач проживає окремо від родини, матеріальної допомоги на забезпечення дітей не надає, подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом також встановлено, що сторони у справі є батьками дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Діти сторін у справі проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджує, що відповідач не виконує у добровільному порядку обов`язку щодо виховання та матеріального забезпечення дітей. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що діти сторін у справі проживають з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо їх виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення, а батько дітей є працездатним, однак необхідної участі у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дітей сторін у справі, що перебувають у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на дітей в розмірі, про який вказала позивачка, а саме в твердій грошовій сумі по 1 000 гривень на кожну дитину, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дітей та їх навчання. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей, починаючи з 03 грудня 2019 року і до повноліття останніх, або ж зміни матеріального стану сторін, однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину. Судові витрати щодо вирішення судом заявлених позовних вимог віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved