Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60756,51 доларів США, пені у розмірі 196990,99 грн. та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.1999 ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11243763000 з додатковою угодою №1 від 30.10.2007 року, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 42000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплачувати плату за кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 470 доларів США, але в будь - якому випадку не пізніше 30.10.2028, із сплатою 12,4% річних. 30.10.2007 Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №11243763000, відповідно до умов якої, доданий додаток №1 до договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», визначено умови зміни графіку платежів, розділ 4 доповнено пунктом 4.12 про сплату платежів на користь третіх осіб, п.10,2 доповнено новим абзацом, щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, доповнено п.10.3 новим абзацом, щодо ознайомлення позичальника з усіма тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11243763000 між позивачем та [PERSON] 30.10.2007 був укладений договір поруки №154103, згідно умов якого він зобов`язується відповідати у повному обсязі за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли перед кредитором з договору про надання споживчого кредиту. Відповідальність відповідачів є солідарною. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, але відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого має заборгованість за кредитом, яка відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 05.04.2017 становить 60756,51 доларів США та пені у розмірі 196990,99 грн. 18.05.2017 ухвалою Южного міського суду Одеської області відкрито провадження у справі за вказаним позовом. 06.12.2017 до суду від [PERSON] , [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору №11243763000 від 30.10.2007, договору поруки №154103 від 30.10.2007 та договору іпотеки квартири [ADDRESS] від 15.11.2007 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Колосковою Т.І., реєстровий номер №2880 недійсними, мотивуючи вимоги тим, що також в забезпечення кредитного договору 15.11.2007 між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS] , який посвідчений державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Колосковою Т.І., реєстровий номер № 2880. Спосіб отримання кредиту в доларах США [PERSON] був рекомендований працівниками Банку, через те, що за їх словами кредитні ресурси в доларах США коштують дешевше, а ніж кредитні ресурси в українській гривні. Позивачі вважають, що зміст договору споживчого кредиту №11243763000 від 30.10.2007 з додатковою угодою №1 від 30.10.2007 не відповідає положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки за умовами кредитного договору юридичні права й обов`язки сторін неоднакові. У банка-кредитора фактично знаходяться всі права, а важливими обов`язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов`язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором. Не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості відносно досягнутої домовленості, про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості. Також вважають оспорюваний договір несправедливим, тому як відповідно до п.10.2 договору передбачено право банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо. Отже у разі дефляційних процесів банк має право на збільшення процентної ставки, але цей договір не містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки у разі інфляційних процесів. Станом на час подання позову курс гривні до долару США становив 27,118953 грн. за 1 долар США, тоді як договір укладався за курсом 5.05 гривень за 1 долар США. Таким чином у договорі відсутня дзеркальна норма п.10.2, яка б захищала права позивача у разі інфляції оскільки, проценти входять до ціни договору то ціна договору є несправедливою по відношенню до споживача. 14.12.2010 [PERSON] звертався до Банку з заявою про внесення змін до кредитного договору, посилаючись на тяжке матеріальне становище, невисокою заробітною платою, просив надати відстрочку сплати суми основного боргу за кредитним договором на термін до 01 грудня 2012 року, змінити механізм нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитного договору не перевищувала 250 доларів США на місяць, за реструктуризованим договором звільнити від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, що виникли до дати такої реструктуризації. Також просив надати інформацію, щодо розрахунків по кредитному договору станом на 01.12.2010, а саме рух коштів по сплаті процентів та кредиту, залишок по кредиту, пеня. Листом №654 від 28.12.2010 Банк відмовив позивачу в зміні умов договору та не надав інформацію по сплаті процентів та кредиту, залишок по кредиту, пені. У період з листопада 2007 року по початок 2014 року Позивач на виконання умов договору про надання споживчого кредиту сплатив банку в сукупності більше ніж 42000 доларів США. Позивачі вважають, що у даному договорі відсутня істотна умова договору - його реальна ціна. Вказана у п.1.1. сума кредиту 42000 доларів США не відповідає його умовам, вводить в оману щодо вартості кредиту і його основних умов. Орієнтовна сукупна вартість кредиту в договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї. Банк свідомо ввів Позивача в оману щодо встановленого розміру відсотків та сукупної вартості кредиту. Такі умови договору є дискримінаційними (такими, що суперечать принципу добросовісності та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду позичальника), що значно погіршує становище Позивача, як споживача порівняно з Відповідачем (надавачем фінансових послуг). Це дає право позивачу відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вимагати визнати в цілому кредитний договір недійсним. Подальше виконання кредитного договору є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст.3 ЦК України принципу справедливості. Умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача - споживача кредитних послуг. Несправедливими є умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як суб`єкт підприємницької (господарської) діяльності виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням ч.3 ст.13 ЦК України. Відповідно до приписів частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину. щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. 06.12.2017 ухвалою Южного міського суду Одеської області зустрічну позовну заяву представника [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 06.12.2017 ухвалою Южного міського суду Одеської області задоволено клопотання представника відповідачів та витребувано від ПАТ «УкрСиббанк» довідку по сплаті грошових коштів [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» з вказанням помісячної оплати в цілому сплачених сум грошових коштів за договором кредиту. 17.01.2018 від представника ПАТ «УкрСиббанк» надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву, вважає, що вона не підлягає задоволенню, ПАТ «УкрСиббанк» 19.11.2002 року отримав дозвіл №75-2 НБУ на право здійснювати банківські операції, в тому числі в іноземній валюті, перед підписанням кредитного договору [PERSON] та [PERSON] отримали інформаційний лист відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», протягом чотирнадцяти календарних днів з часу підписання договору не відкликали згоду на укладення договору відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Права позивачів за зустрічним позовом Банком не порушенні, договори укладені на власний розсуд, підписані ними, взаємні права та обов`язки детально визначені у кредитному договорі. Твердження позивачів є безпідставними та характеризують позицію, щодо уникнення від виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому просять у задоволені позову відмовити. 24.05.2018 ухвалою Южного міського суду Одеської області закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, долучено до матеріалів справи копію висновку експерта за результатами економічної експертизи №0132 від 30.03.2018 та копії документів (доказів) направлених Акціонерному товариству „УкрСиббанк". 29.05.2018 від представника ПАТ «УкрСиббанк» надійшли заперечення на висновок експертного дослідження, вважає що він не є доказом по справі, оскільки носить інформаційно-аналітичне призначення і не може вважатись основним доказом по справі. Особа набуває прав та несе обов`язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали суду про призначення експертизи та попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Таким чином висновок проведений поза межами цивільного провадження та не містить інформацію щодо предмета доказування в даній цивільній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутності, первісні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у задоволенні зустрічної позовної заяви просить відмовити. Відповідачі, представник відповідачів в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, згідно якої просять розглядати справу у їх відсутності, первісні позовні вимоги не визнають в повному обсязі, зустрічну позовну заяву просять задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.1999 ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11243763000 з додатковою угодою №1 від 30.10.2007 року, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 42000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплачувати плату за кредит шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 470 доларів США, але в будь - якому випадку не пізніше 30.10.2028, із сплатою 12,4% річних. 30.10.2007 Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №11243763000, відповідно до умов якої, доданий додаток №1 до договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», визначено умови зміни графіку платежів, розділ 4 доповнено пунктом 4.12 про сплату платежів на користь третіх осіб, п.10,2 доповнено новим абзацом, щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, доповнено п.10.3 новим абзацом, щодо ознайомлення позичальника з усіма тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11243763000 між позивачем та [PERSON] 30.10.2007 був укладений договір поруки №154103, згідно умов якого він зобов`язується відповідати у повному обсязі за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли перед кредитором з договору про надання споживчого кредиту. Відповідальність відповідачів є солідарною. Також в забезпечення кредитного договору 15.11.2007 між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS] , який посвідчений державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Колосковою Т.І., реєстровий номер № 2880. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, але відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого має заборгованість за кредитом, яка відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 05.04.2017 становить 60756,51 доларів США та пені у розмірі 196990,99 грн. з яких: - заборгованість за кредитом - 39584,89 доларів США, - заборгованість по процентам за користування кредитом - 21171,62 доларів США, - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в строк з 05.04.2016 року по 05.04.2017 року - 41006,83 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в строк з 05.04.2016 року по 05.04.2017 року - 155984,16 грн. 14.02.2017 Відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 05.04.2017, вимоги банку залишені без задоволення. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за договорами належним чином не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов представника ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11243763000 від 30.10.2007 в розмірі 60756,51 доларів США, пені у розмірі 196990,99 грн. та судового збору задовольнити. Щодо зустрічного позову, то він є необґрунтованим та позивачі за зустрічним позовом не надали жодних доказів та достатніх підстав для визнання договорів недійсними. Загальними правовими підставами визнання правочину недійсним є порушення умов його дійсності. Відповідно до ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Дані положення закону при укладенні договору були дотримані і не порушені. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] із умовами кредитного договору та з загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» був ознайомлений, і при підписанні договору сторони підтвердили, що текст договору відображає дійсність їх намірів, про що свідчить підпис позивача на договорі і додатку №2 до даного договору. Таким чином, твердження позивача про те, що він не був ознайомлений з усіма умовами, загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в АКІБ «УкрСиббанк», не відповідає дійсності. Відповідно до ч.2 ст.192 та ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків, на території України за зобов`язанням допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю регулюються Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті. Статті 47 та 49 вказаного Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями, вказане також зазначене у п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 275. Таким чином, банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» суд має право ухвалювати рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 , частина третя статті 533 ЦК України). На час укладення між банком та [PERSON] кредитного договору, а саме 30 жовтня 2007 року Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.1 ст.638 ЦК недосягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору свідчить про те, що договір не є укладеним, а згідно з ч.1 ст.215 ЦК України недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погодженні між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору, але зі змісту ст.1054 ЦК вбачається, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов`язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час. Зі змісту положень кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] вбачається, що сторони, підписавши цей договір, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі; позивачі за зустрічним позовом на момент укладення кредитного договору та договору поруки, а саме на 30 жовтня 2007 року не заявляли додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому до січня 2014 року (шість років) виконував його умови. Отже, кредитний договір, який був укладений між сторонами, відповідав всім вимогам законодавства України, яке діяло на час його укладення та не оскаржувався. Крім того, посилання [PERSON] на те, що діяльність Банку є нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки відповідач ввів його в оману стосовно умов надання кредиту, негативних наслідків, оскільки надання неточної, неповної та однобічної інформації спонукало його до укладення спірного договору, на якій в іншому випадку він б не погодився (частини 1, 2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»), не відповідає вимогам закону. За положеннями ч.1, п.1,2 ч.2, п.1 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька діяльність забороняється. Забороняються як такі, що вводять в оману стосовно основних характеристик продукції таких як очікувані результати споживання; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; пропонувати для реалізації продукцію за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, зокрема, з підстав зазначених вище, які в силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України повинні існувати в момент вчинення правочину. Як вбачається з матеріалів справи, крім кредитного договору з додатками позивачем були підписані договір поруки, а також договір іпотеки. Оскільки текст укладеного з [PERSON] кредитного договору містить повну інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту, оплату його обслуговування, договір повністю відповідає положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», то за таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави вважати укладений сторонами кредитний договір таким, що здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності. Крім того, посилання позивача на несправедливість умов договору, на те, що діяльність Банку є нечесною підприємницькою діяльністю, та на те, що він не був ознайомлений з загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в АКІБ «УкрСиббанк», як на підставу визнання договору недійсним, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки суд вважає, що волевиявлення позивача під час укладання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки було вільним, свідомим та повністю відповідало його внутрішній волі та було направлено на реальне настання правових наслідків, що відповідає вимогам ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договорів та визначені умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Тому доводи позивачів, щодо невідповідності умов кредитних договорів вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» на думку суду є безпідставними і не можуть слугувати підставою для визнання зазначеного кредитного договору недійсним в цілому. Крім того, не погоджуючись з умовами кредитних договорів, позивач тривалий час виплачував кредит та звернувся до суду із зазначеним позовом за захистом своїх прав лише 06.12.2017, а до цього часу, протягом десяти років, не ставив питання у передбаченому законодавством порядку про визнання кредитних договорів недійсними та здійснював погашення кредиту саме в іноземній валюті. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що у задоволені зустрічного позову представника [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки - необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved