Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

У липні 2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Зазначає, що 13 квітня 2019 року [PERSON] взяв у нього кошти у борг у сумі 4160 грн. Згідно розписки від 13 квітня 2019 року [PERSON] зобов"язався повернути домовлені між ними кошти у сумі 4160 грн, з вказівкою повернути кошти 13 травня 2019 року. Просить стягнути на свою користь з [PERSON] суму боргу за договором позики у сумі 4160 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Гонтар В.М. позов підтримує, просить задовольнити, посилався на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує. Пояснив, що розписка дійсно написана ним, але при інших обставинах, ніж стверджує позивач. Наголошує, що коштів не брав. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. I ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 13 квітня 2019 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] кошти на загальну суму 4160 грн. та написав розписку із зобов`язанням повернути кошти 13 травня 2019 року, що постає з пояснень представника позивача та підтверджується розпискою. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачу розписку про позичені гроші, яка оспорюється відповідачем. Згідно ст. 1051 цього Кодексу позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у частині першій статті 77 ЦПК України, частині першій статті 78 ЦПК України. Відповідач заперечував щодо позову на тій підставі, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавця в якості позики. Щодо безгрошовості, то згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.. На підтвердження укладення договору позики на суму 4160 грн, позивачем надано розписку позичальника від 13 квітня 2019 року, яка оглянута у судовому засіданні в оригіналі та долучена до матеріалів справи. Наявність у позивача боргового документа, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики вдповідно до розписки від 13 квітня 2019 року . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved