Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 07.09.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 11 грудня 1993 р. до 20 жовтня 2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини покладені на позивача. З 2009 року батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання сина, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд позов задовольнити, оскільки відповідач не надає регулярної допомоги на утримання неповнолітнього сина.. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, однак заперечував проти визначеного позивачем розміру аліментів. Крім того, представник відповідача зазначив, що завдяки трудовій діяльності свого довірителя останній забезпечив дружину та дітей житлом. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 11 грудня 1993 р. сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано м/в РАГСу в м.Нікополь, про що складено актовий запис № 1423. 20 жовтня 2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають синів - повнолітнього [PERSON] , 1994 р.народження, та неповнолітнього [PERSON] , 2003 р.народження. Суду не надано доказів, що відповідач, який проживає окремо, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка не працює, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, має постійний дохід, відсутність інших утриманців, а також згоду відповіда на сплату аліментів в розмірі 1 100 гривень щомісячно. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на значні доходи відповідача, оскільки на підтвердження викладених обставин належних доказів суду надано не було. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5 000 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial