Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 7 липня 2020 року звернулись до суду із спільним позовом до [PERSON] , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в якому просять зняти арешт з належного їм на праві власності нерухомого майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про обтяження за номером 9597771 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 21167009 від 07.05.2015 р. 16:28:03), накладений згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47073441 від 07.05.2015 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позовну заяву позивачі мотивують тим, що вони є співвласниками в рівних частинах житлового будинку,розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] є власником 1/2 частини будинку на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 27 серпня 2014 року у справі № 648/3651/14-ц, а [PERSON] є власником 1/2 частини будинку на підставі договору дарування серія та номер: 145, виданого та посвідченого 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком В.М. У травні 2020 року позивачам стало відомо про обмеження їх права власності та накладення арешту на належне їм нерухоме майно на підставі постанови № 47073441 від 7 трравня 2015 року ВДВС Білозерського РУЮ про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, за зобов`язаннями останньої. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 209011072 від 14.05.2020 року, житловий будинок в [ADDRESS] , зареєстрований в рівних частинах по 1/2 за [PERSON] - державним реєстратором Білозерського районного управління юстиції Херсонської області Корнейчук Сергієм Михайловичем 03.11.2014 року на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області по справі № 648/3651/14-ц від 27 серпня 2014 року, номер запису про право власності 7552143, та за [PERSON] - приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком В.М. 30 квітня 2015 року на підставі договору дарування серія та номер: 145, виданого та посвідченого 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком В.М., номер запису про право власності 9550003. Позивачі вважають накладення арешту на належне їм нерухоме майно неправомірним, а обмеження їх майнових прав через зобов`язання сторонніх (третіх) осіб незаконним та протиправним, посилаючись на статті 319, 321 ЦК України, відповідно до яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, й ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, й просять зняти арешт з належного їм нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , запис про обтяження за номером 9597771 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 21167009 від 07.05.2015 року), накладений згідно постанови № 47073441 від 7 травня 2015 року ВДВС Білозерського РУЮ. Відповідно до ухвали судді від 13 липня 2020 року провадження у справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Сторони у судове засідання не прибули. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, про що надала відповідну заяву до суду. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом передбаченим статтею 178\~ЦПК України на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, однак спрямувала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом передбаченим\~статтею 181 ЦПК України\~ на подачу пояснень на позовну заяву не скористалась, однак начальник відділу спрямував до суду заяву, в якій просив справу розглянути без представника відділу. Представник третьої особи - Акціонерного товарситва "УКРСИББАНК" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом передбаченим статтею 181 ЦПК України\~ на подачу пояснень на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" в судове засідання не з`явився, однак у наданих письмових поясненнях просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , посилаючись на те, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника [PERSON] , і на час звернення виконавче провадження не закінчено, а рішення суду не виконано, а тому не передбачено законом зняття арешту на підставі винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови). В обґрунтування свої пояснень посилається на те, що позивачем не надано доказів повного фактичного виконання рішення суду, не надано суду жодного доказу та не наведо норму права, на підставі якої передбачено законом зняття арешту з майна боржника, що накладено за виконавчим провадженням, яке не виконано, а тому, і тому немає підстав знімати арешт з майна боржника [PERSON] . У зв`язку з викладеним у поясненнях просить у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 209011072 від 14 травня 2020 року, яка міститься у матеріалах справи, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 491896765203, який в цілому складається з: будинку «А», прибудови «а», та господарські будівлі та споруди: кухня «Б», туалет «Д», сарай «Е», «Ж», «И», «Л», душ «З», гараж «М», огорожа №№ 1, 2, водопровід № 3, мостіння № І, басейн для збору води № 5, розміщений на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6520383500:01:001:0193, реєстраційний номер обєкта нерухомомго майна 491889865203, належить на праві власності позивачам, а саме: за позивачем [PERSON] 3 листопада 2014 року державним реєстратором Білозерського районного управління юстиції Херсонської області Корнейчуком Сергієм Михайловичем, на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області по справі № 648/3651/14-ц від 27 серпня 2014 року, зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 16924958 від 3 листопада 2014 року, номер запису про право власності 7552143, а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16924958 від 3 листопада 2014 року, номер запису про право власності 7552077; за позивачем [PERSON] 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком Вячеславом Михайловичем зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку на підставі договору дарування, серія та номер: 145, виданого та посвідченого 30 квітня 2015 року, приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком Вячеславом Михайловичем, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21062409 від 30 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9550003, а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21063690 від 30 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9550589. Відповідно до тієї ж інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 209011072 від 14 травня 2020 року до реєстру 7 травня 2015 року внесено запис за номером 9597771 про обтяження майна відповідача [PERSON] - арешт нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови ВДВС Білозерського РУЮ № 47073441 від 7 травня 2015 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 21167009 від 7 травня 2015 року). Згідно відповіді Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за даними АСВП (ВП-спецрозділ) на виконанні перебували наступні виконавчі провадження: виконавче провадження № 47073441 з виконання виконавчого листа № 2102/4766/2012, виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» коштів в сумі 95 517,23 грн. 30 грудня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року; виконавче провадження № 47073328 з виконання виконавчого листа № 2102/4766/2012, виданого Білозерським районним судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» коштів на суму 95 517,23 грн. 30 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається з матеріалів справи, заяв сторін та третьої особи, перевіркою Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 17 грудня 2012 року Білозерським районним судом Херсонської області у справі № 2102/4766/2012 дійсно винесено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11308315000 від 11 березня 2008 року в сумі 95\~517,23 грн. На виконання заначено рішення було видано виконавчі листи про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] , за якими було відкрито виконавчі провадження № 47073441 та № 47073328 відповідно. У подальшому, 7 вересня 2015 року у справі № 2102/4766/2012 було постановлено ухвалу, якою замінено сторону у виконавчих провадженнях, відкритих на виконання рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2012 року у справі № 2102/4766/2012, із стягувача ПАТ «УКРСИББАНК» на стягувача ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих провадженнях: № 47073441, № 47095569, № 47073328, № 47095449, відкритих у ВДВС Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області 24 березня 2015 року. В рамках виконавчого провадження № 47073328 про стягнення боргу з відповідача (боржника за рішенням суду та виконавчим провадженням) [PERSON] 7 травня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47073328 від 7 травня 2015 року. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 208912169 від 13 травня 2020 року та № 208864398 від 13 травня 2020 року, які містяться у матеріалах справи, на підставі зазначеної постанови внесено відповідний запис за № 9597552 про обтяження всього майна [PERSON] . Також, окремо до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки № 209011072 від 14 травня 2020 року, № 208912169 від 13 травня 2020 року та № 208864398 від 13 травня 2020 року) до реєстру 7 травня 2015 року дійсно внесено запис за номером 9597771 про обтяження майна відповідача [PERSON] - арешт нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови ВДВС Білозерського РУЮ № 47073441 від 7 травняч 2015 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 21167009 від 7 травня 2015 року). При цьому, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в тому числі відомостями, наданими органом державної виконавчої служби, на виконанні якого перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] , виконавче провадження № 47073441, в рамках якого накладено арешт на майно [PERSON] та зареєстровано обтяження на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , було відкрито на стягнення з іншого боржника [PERSON] , при цьому а ні [PERSON] , ані [PERSON] на момент накладення арешту не були власниками зазначеного будинку. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (стаття 64 Конституції України). Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 321 ЦК України, права власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Такі випадки передбачені в тому числі Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Як вбачається, державний виконавець має право звертати стягнення за власною постановою виключно на майно, яке належить саме боржникові. Запис № 9597771, за яким пред`явлено вимоги щодо зняття арешту, стосується саме нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який не належав на праві власності жодному з боржників - ані [PERSON] , ані [PERSON] . У пунктц 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 року № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) вчиняла відповідні дії, оскільки виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Оскільки запис\~про існування\~відповідного арешту\~досі міститься\~у \~відповідному реєстрі,\~що підтверджується\~наявними у\~матеріалах справи\~інформаційними довідками\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна,\~ вимоги,\~пред`явлені позивачами\~щодо зняття\~арешту з\~належного їм,\~а не\~боржникові \~нерухомого майна,\~є правомірними,\~адже існування арешту на майно позивачів порушує їх конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України). Окрім того, згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. З огляду на викладене суд доходить висновку, що наявність чинного арешту майна позивачів в забезпечення виконання зобовязань інших осіб, накладеного неправомірно з вини посадових осіб органу державної влади, не анульованого та не вилученого з відповідного реєстру по цей час , поза сумнівом, порушує законні права та інтереси позивачів, обмежуючи гарантовані їм Конституцією та Законами України права. Щодо пояснень третьої особи ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія», які у сукупності зводяться до наступних тверджень, що на час звернення позивачів у цій справі до суду виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] не закінчено, а рішення суду не виконано, а тому не передбачено законом зняття арешту з належного їй майна на підставі винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. При цьому на думку представника третьої особи позивачем не надано суду жодного доказу та не наведено норму права, на підставі якої передбачено законом зняття арешту з майна боржника, що накладено за виконавчим провадженням, яке не виконано, а також не надано доказів повного фактичного виконання рішення суду, а тому на його думку не має підстав знімати арешт з майна боржника. З приводу цього слід заначити, що, як встановлено матеріалами справи, існує два окремі записи щодо арешту нерухомого майна, у яких особою, майно якої обтяжується вказана боржник (відповідач по справі) [PERSON] № 9597771, внесений 7 травня 2015 року, за яким пред`явлено вимоги щодо зняття арешту, стосується саме нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачам, й його внесено на підставі постанови про арешт майна в рамках виконавчого провадження № 47073441 про стягнення боргу взагалі не з [PERSON] ; № 9597552, внесений 7 травня 2015 року про обтяження та арешт всього майна [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 47073328 про стягнення боргу саме з останньої. Таким чином при скасуванні арешту будинку за адресою [ADDRESS] , який належить іншим особам [PERSON] та [PERSON] , відмінним від боржників в рамках виконавчих проваджень № 47073328 та № 47073441, в тому числі [PERSON] , враховуючи наявність окремого діючого, не вилученого та не анульованого запису № 9597552 про арешт майна відповідача [PERSON] , права третьої особи ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» як стягувача у виконавчому провадженні № 47073328 щодо стягнення з [PERSON] , як у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, так й до того, забезпечені належним чином, не дозволяючи останній вчиняти дії з відчуження та розпорядження з належним саме їй як рухомим, так й нерухомим майном. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє інші доводи пояснень третьої особи, оскільки вони зводяться до викладення норм закону щодо правомірності та підстав зняття арешту саме з майна боржника та переоцінки доказів. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved