Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 16.02.2016 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 16 липня 2015 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір'ю. Всі обов'язки по вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні визнав позов у повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 16 липня 2015 року зареєстровано виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не надає постійну, регулярну допомогу на утримання дитини. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своєї дитини; що він не має інших аліментних зобов»язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд також враховує позицію відповідача щодо пред»явленого позову, а саме визнання ним розміру аліментів, що пред»явлений до стягнення. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та неповнолітньої дитини, суд не досліджує зазначені обставини справи. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі ,докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави. На підставі ст..367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved