Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12706,08 гривень, 1500 гривень моральної шкоди. Позов мотивує тим, що з 06.05.1987 року працює на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». З березня 2013 року їй не виплачується заробітна плата, а тому заборгованість по такій становить 12706,08 гривень. Крім цього, просить стягнути 1500 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12706,08 гривень та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень. Зазначила, що моральна шкода, завдана їй, полягає у тому, що внаслідок невиплати заробітної плати порушено її нормальні життєві зв'язки, не мала засобів для існування, коштів на поховання чоловіка і змушена була позичати гроші у родичів, що призвело до душевних та моральних страждань. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо суми заборгованості по заробітній платі. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди заперечив повністю. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно довідки № 512 від 22.07.2014 року заборгованість Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» перед [PERSON] з виплати заробітної плати, станом на 21.07.2014 року, за лютий 2013 року по травень 2014 року становить 12706,08 гривень. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань позивача, які вона зазнала внаслідок невиплати належних сум при звільненні. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень відповідатиме ступеню страждань позивача.

Outcome: approved