Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від спільного проживання з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона в даний час не працює та здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує соціальну допомогу розмір якої є незначним. Відповідач проживає окремо від сімї та ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини і її утримання не надає, хоча має неофіційні заробітки у м.Києві та отримує мінливий дохід, у зв'язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Одночасно просила стягнути з відповідача 300 гривень понесених витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст. 274-277 ЦПК України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, будь-яких клопотань або заперечень з приводу предявлених вимог не подав. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви із додатками отримав 03.03.2018 року, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання без реєстрації шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач , що стверджується свідоцтвом про народження І-БК №086688. Позивач в даний час не працює, є ученицею девятого класу ЗОШ №8 м.Коростеня, отримує соціальну допомогу по народженню дитини та по досягненню нею трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Доказування не можу грунтуватись на припущеннях. Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України на підтвердження отримання відповідачем нерегулярного та мінливого доходу, розмір якого надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, тобто у розмірі 1000 гривень, позивач суду не подала, джерел на здобуття таких доказів не вказала. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) останнього, з врахуванням ст.182 Сімейного кодексу України. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки глава 9 Сімейного кодексу України визначає права та обов"язки подружжя по утриманню один одного. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України проживання однією сім"єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов"язків подружжя. Враховуючи те, що сторони не перебували та не перебувають в зареєстрованому шлюбі, тобто не є подружжям, тому положення норм статтей 75, 84 Сімейного кодексу України застосуванню до даних правовідносин не підлягає. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на правову допомогу. З квитанції №1 від 02.02.2018 року слідує, що позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно з відповідача підлягає стягненню на спеціальний рахунок судовий збір, оскільки на підставі ст.5 ч.1.п.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial