Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У серпні 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Словянської міської ради, третя особа [PERSON], про часткове визнання недійсним рішення Словянської міської ради та припинення договору строкового особистого сервітуту, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2013 р. позивачу належить магазин № 1, розташований за адресою: Донецька область. м. Слов'янськ, вул.. Шевченка,14, який розташований на земельній ділянці площею 0,0887 га, кадастровий номер [NUMBER], яка також належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2013 року. Після звернення до Словянської міської ради позивачу стало відомо про укладення між Словянською міською радою та [PERSON] договору строкового особистого сервітуту на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер [NUMBER] для розташування тимчасових споруд на підставі рішення Словянської міської ради від 12.07.2013 року № 144-ХLV-6 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які обмежені у користуванні, для розташування тимчасових споруд». На наданій земельній ділянці [ADDRESS] [PERSON] не здійснює підприємницьку діяльність, не слідкує за станом земельної ділянки, чим порушує умови договору строкового особистого сервітуту, оскільки земельна ділянка надана саме для розміщення тимчасових споруд для провадження господарської діяльності. [PERSON] не використовує земельну ділянку, а Словянська міська рада не живає жодних заходів щодо усунення порушень. Просить визнати недійсним рішення Словянської міської ради від 12.07.2013 року № 144-ХLV-6 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які обмежені у користуванні, для розташування тимчасових споруд» в частині затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0090 га [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] та припинити договір строкового особистого сервітуту, укладений між Словянською міською радою та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0090 га [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити, навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково вказав, що спосіб захисту порушених прав [PERSON] відповідає земельному та цивільному законодавству. Розроблена [PERSON] технічна документація щодо спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства. Оскільки не містить акта узгодження меж суміжного землекористувача [PERSON] Окрім того, [PERSON] не використовує земельну ділянку для підприємницької діяльності, чим порушує умови договору особистого сервітуту. Представник відповідача Словянської міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, прохала у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення міської ради від 12.07.2013 року було прийнято на пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Позивачем не доведено, чим саме порушені її права, свободи чи інтереси прийнятим рішенням. Також позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки рішення суб'єктів владних повноважень можуть визнаватися лише незаконним, а недійсними визнаються лише договори. Проектною організацією ПП «Терра-Віта» на замовлення ФОП [PERSON] було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0090 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка обмежена у використанні для розташування тимчасових споруд по вул.. Шевченка в м. Слов'янськ Донецької області. Оскаржуваним рішення від 12.07.2013 року вказану документацію було затверджено. Можливість та доцільність укладення договорів особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Словянської міської ради затверджено рішенням міської ради від 02.03.2012 року № 11-ХХІУ-6. 01.03.2014 року між Словянською міською радою та [PERSON] було укладено договір строкового особистого сервітуту строком до 18.10.2017 року. Договором визначено підстави припинення дії договору, в тому числі п. 24 - договір припиняється за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Позивач [PERSON] не є стороною договору і її права та інтереси даний договір не зачіпає і не створює ніяких юридичних наслідків. Представник третьої особи [PERSON] просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення Словянської міської ради не порушує права та інтереси позивача, земельна ділянка, яка виділена [PERSON] на підставі оскаржуваного рішення, є власністю Словянської міської ради та із земельною ділянкою позивачки не межує, а тому не потребує узгодження меж з [PERSON] Позивачем не доведено, що під час прийняття оскаржуваного рішення міської ради були допущені порушення вимог законодавства. Порушення вимог землекористування вже після прийняття рішення органом місцевого самоврядування не є підставою для визнання самого рішення недійсним. Вимога щодо припинення договору строкового особистого сервітуту також не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не є власником земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут. Обидві земельні ділянки між собою не мають спільної межі і узгодження меж землекористування з позивачем не потребує. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 13 ч. 2,3 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 21 ч. 1 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Позивач [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 27.07.2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Словянського МНО Соловар В.І. (№ в реєстрі 2023,2024), є власником будинку магазину № 1 по вул. Шевченка,14 в м. Слов'янську Донецької області на земельній ділянці площею 0,0887 га та земельної ділянки площею 0,0887 га по вул. Шевченка,14 в м. Слов'янську, кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка за вказаною адресою межує: від А до А - землі Словянської міської ради ( а. с. 10-15) Рішенням Словянської міської ради № 144-ХLV-6 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які обмежені у користуванні, для розташування тимчасових споруд» були затверджені технічні документації із землеустрою, у тому числі [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0090 га [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, охорони навколишнього середовища та контролю за раціональним використанням природних ресурсів від 03.07.2013 року, було обговорено та рекомендовано міському голові включити в порядок денний на черговій сесії міської ради питання щодо затвердження технічних документацій із землеустрою, в тому числі [PERSON], за що проголосувало «за» -1, проти -«0», утрималось - 1. Це ж питання було розглянуто на сесії Словянської міської ради та 12.07.2013 року прийнято рішення № 144-ХLV-6 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які обмежені у користуванні, для розташування тимчасових споруд», яким були затверджені технічні документації із землеустрою, у тому числі [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0090 га [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. За вказане рішення депутати проголосували наступним чином: «за»-39, «проти»-2, «утрималось» -2, рішення прийнято (а. с. 39-43) Відповідно до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції органів місцевого самоврядування належить вирішення земельних питань. Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування. Під час оцінювання оскаржуваного рішення Словянської міської ради № 144-ХLV-6 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які обмежені у користуванні, для розташування тимчасових споруд» суд виходить із того, що: -в даному випадку суб'єкт владних повноважень прийняв рішення в межах своїх повноважень; -обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; -пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Оскільки оскаржуваним рішенням Словянської міської ради не порушені права та законні інтереси позивача, земельна ділянка позивача не межує із земельною ділянкою, про яку йдеться в рішенні міської ради, що підтверджено описом меж земельної ділянки ( а. с. 56), листом відділу Держгеокадастру у Донецькій області від 11.08.2016 року про відсутність відомостей щодо перетину земельних ділянок кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER] (а. с. 54-55), а також технічною документацією із землеустрою щодо обох вищевказаних земельних ділянок (а. с. 56,72-127), позивач не надав суду належних та допустимих доказів порушень його прав з боку відповідача або третьої особи, то підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним оскаржуваного рішення немає. 01 березня 2014 року між Словянською міською радою та [PERSON] був укладений договір строкового особистого сервітуту щодо земельної ділянки площею 0,0090 га по [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], яка перебуває у власності Словянської міської ради, строком до 18 жовтня 2017 року ( а. с. 57-63). Умовами договору ( п. 23,24) передбачені підстави припинення дії договору, в тому числі припинення договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. Вказаний договір був укладений відповідно до вимог Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності». Стаття 401 ЦК України, ст. 100 ЗК України визначає сервітут як право користування чужим майном, яке може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут), або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до приписів ст. 102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: а) поєднання в одній особі суб'єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого ін. встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення суду про скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут, г) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років, д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках припинення підстав його встановлення та коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням. Позивачем суду не надано достатніх та достовірних доказів того, що оспорюваних договір строкового особистого сервітуту, укладений між Словянською міською радою 01.03.2014 року та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0090 га [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] (яка не має спільних меж з земельною ділянкою позивача) порушує права та інтереси позивача і тому підстав для задоволення позову немає. Надані представником позивача листи міського голови від 25.07.2016 року та від 03.06.2016 року (а. с. 52-53) цих висновків не спростовують, в них лише надаються роз'яснення підстав укладення договору строкового особистого сервітуту з [PERSON] Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed