Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що 30.04.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, який наразі розірваний згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.11.2016 року; від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]; діти проживають разом з позивачем і повністю перебувають на її утриманні; відповідач участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, хоча спроможний це робити, тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовільнити в повному обсязі та додатково повідомила, що після розірвання шлюбу бувший чоловік періодично допомагав їй матеріально, купував дітям деякі речі, проте одного разу відмовив на її прохання дати грошей, пославшись на те, що у нього померла бабуся, тому позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом і вважає, що той розмір аліментів, який вона просить стягнути з відповідача, буде достатній для утримання її дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення та додатково повідомив, що він не проти утримувати дітей та брати участь у їх вихованні; після розірвання шлюбу він періодично надавав позивачу кошти, переказуючи їх на картковий рахунок [PERSON]; одного разу він відмовив позивачу дати грошей, оскільки на той час у нього померла бабуся, на поховання якої були витрачені значні кошти; окрім того, відповідач запевнив, що на даний час він самостійно сплачує кредитні зобов»язання, які були взяті ним та позивачем у період шлюбу. Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.11.2016 року шлюб між сторонами розірваний. Позивач та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір»ю в м.Ладижин Вінницької області та навчаються в Ладижинській ЗОШ І-ІІ ст.№3. Відповідач працює слюсарем з ремонту рухомого складу регіональної філії «Південно-західна залізниця ПАТ «Українська залізниця" ВП пасажирське вагонне депо ст.Бахмач і загальна сума його доходу за період з липня 2016 року по грудень 2016 року склала 34459.52 грн. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 СК України, в силу якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним; відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи і стабільний дохід; повністю визнав позов і не заперечує проти його задоволення; виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved