Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14174,23 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 07.02.2017 між Кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-9/0015/17/57/21, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 5500,00 грн. Відповідно до п.п.9 п.2.4 Договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1, п.3.3 Договору. На виконання умов п.2.4 Договору відповідачем було здійснено останній платіж 25.07.2017 року, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Договором. В зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 19.05.2018 року складає 14136,23 грн., з яких: 5030,22 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3307,03 грн. - сума несплачених процентів за період з 25.05.2017 року по 19.05.2018 року, 5798,98 грн. - нарахована за період з 25.05.2017 року по 19.05.2018 року сума пені. Представник позивача в підготовче засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте в прохальній частині позову зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 07.02.2017 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-9/0015/17/57/21, відповідно до п. 1.1 якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит в сумі 5500,00 грн. Відповідно до п.3.1 Договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок відповідача в кредитну спілку за його заявою. Позивач виконав умови Договору та перерахував кошти в сумі 5500,00грн., згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 5 500,00грн. на добровільний додатковий пайовий внесок. 07.02.2017 року від відповідача надійшла заява про повернення добровільного додаткового пайового внеску в сумі 5500,00грн. Позивач повернув відповідачу добровільний додатковий пайовий внесок, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.02.2017 року. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку сімдесят два процентів річних. Відповідно до п.п.9 п.2.4 Договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1, п.3.3. Договору. Слід також зазначити, що на виконання умов п. 2.4 Договору відповідачем було здійснено останній платіж 25.05.2017 року, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Договором. В зв'язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем складає 14136,23 грн., з яких: 5030,22 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3307,03 грн. - сума несплачених процентів за період з 25.03.2017 року по 19.05.2018 року; 5798,98 грн. - нарахована за період з 25.05.2017 року по 19.05.2018 року сума пені. Відповідно до п. 6.1 Договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов'язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Також слід зазначити, що відповідно до п. 3.5 Договору позивач та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, за Договором відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст Договору останній є зобов'язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця де повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов'язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У п. 3.4 Договору позивач забезпечив виконання Договору Відповідачем неустойкою, а саме пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на те, що у відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла в силу того, що відповідач допустив затримку здійснення повернення кредиту та сплату процентів на один місяць, чого був зобов'язаний не допускати згідно п.п.„а" п.п. 3 п. 2.1 Договору можна зробити висновок про те, що відповідач порушив умови Договору, а отже порушив зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Сплата відповідачем неустойки у вигляді пені за порушення зобов'язання, яким є Договір, передбачена п.3.4 останнього, в якому зазначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, позивач має право стягувати з відповідача пеню в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Таким чином, з огляду на порушення термінів платежів, що були погоджені позивачем і відповідачем, позивач здійснив нарахування відповідачу за прострочення виконання зобов'язань за Договором в період з 25.05.2017 року по 19.05.2018 року пеню в сумі 5 798,98 грн. Таким чином, відповідачу необхідно сплатити позивачу, також і неустойку у вигляді пені за порушення зобов'язання передбаченого Договором у вказаному вище розмірі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Таким чином, відповідач також має виконати перед позивачем передбачені Договором зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків в натурі. Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 Договору відповідач зобов'язаний оплатити можливі витрати, понесені позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем умов даного Договору, в тому числі витрати пов'язані з транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути зверне стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, державне мито, нотаріальні та юридичні послуги, страхові платежі. Слід зазначити, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, тому позивач звертався до нього з рекомендованим листом з повідомленням стосовно розміру заборгованості, в зв'язку з чим позивачем було понесено витрати в результаті неналежного виконання відповідачем даного Договору, а саме: на листування в сумі 38,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 881,00 грн. Решту сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин,

Outcome: approved