Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дитини, посилаючись на такі обставини. Сторони перебували у шлюбі з 19 квітня 2006 року по 20 жовтня 2010 року, у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного розірвання шлюбу, між сторонами було досягнуто взаємної угоди про розмір аліментів на утримання доньки. Від сплати аліментів відповідач не відмовлявся, приймав і приймає участь у вихованні [PERSON] Відповідно до взаємної угоди розмір аліментів складав 1500 гривень. Наприкінці 2012 року сторони переглянули угоду про розмір аліментів, який з січня 2013 року складав 2000 гривень. Договір нотаріально не посвідчувався, був укладений в усній формі, однак відповідач не завжди дотримується досягнутих домовленостей. У зв'язку з цим позивач просить стягнути на свою користь на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, якої позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву,якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у заявленому позивачем розмірі. Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Дослідивши матеріали справи, надані суду заяви, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Шлюб між [PERSON] до [PERSON], згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року, розірваний. Відповідно до представленого свідоцтва про народження у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої зазначений відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що після припинення стосунків між сторонами неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. З моменту фактичного розірвання шлюбу, між сторонами було досягнуто взаємної угоди про розмір аліментів на утримання доньки. Від сплати аліментів відповідач не відмовлявся, приймав і приймає участь у вихованні [PERSON] Відповідно до взаємної угоди розмір аліментів складав 1500 гривень. Наприкінці 2012 року сторони переглянули угоду про розмір аліментів, який з січня 2013 року складав 2000 гривень. Договір нотаріально не посвідчувався, був укладений в усній формі, однак відповідач не завжди дотримується досягнутих домовленостей, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона звернулась до суду. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1286 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитині (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved