Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та моральної шкоди, зазначивши в позовній заяві, що 31 травня 2018 року вона звільнена з посади контролера енергонагляду з Публічного Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго». Роботодавець ПАТ «Запоріжжяобленерго» не регулярно та не в повному обсязі виплачував нараховану заробітну плату у звязку з чим, на час звільнення, утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 42758,04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали підстав викладених у позові. Представник відповідача, проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у письмовому відзиві від 21.01.2019 року та 21.03.2019 року. Надала суду бухгалтерську довідку, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] за вересень 2017 року травень 2018 року погашена у повному обсязі 14.03.2019 року. Вимоги про стягнення моральної шкоди вважає недоведеними. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 травня 2018 року [PERSON] звільнена з посади контролера енергонагляду з Публічного Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавство про працю, умов колективного чи трудового договору у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ № 2302к від 31.05.2018 року. Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та зробити з ним розрахунки в строки визначені законодавством. Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. У день звільнення відповідач не провів належних розрахунків з позивачем. Відповідно до бухгалтерської довідки, ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість по заробітній платі [PERSON] за вересень 2017 року травень 2018 року погашена у повному обсязі, лише 14.03.2019 року. Вказані обставини встановлені у судовому засіданні та визнані позивачем, тобто у частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати позов задоволенню не підлягає. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязані відшкодувати завдану ними моральну шкоду працівнику. Ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки відповідач внаслідок тривалої не виплати заробітної плати (з травня 2018 року по травень 2019 року), спричинив позивачу моральних страждань повязаних з відсутністю грошових коштів для свого існування та для існування своєї родини. За цих обставин, діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає в перенесеному душевному хвилюванні, яке відобразилося на її емоційному стані та стані її здоровя, а саме: позивач має артеріальну гіпертензію 3 ступеня, ВСД по гіпертонічному типу, часті кризові стани, тривожні розлади, неврастенію з тривалим компонентом, що підтверджується відповідними медичними висновками. Однак заявлену\~суму моральної\~шкоди в\~розмірі 5000,00\~грн.\~суд вважає\~завищеною,\~та такою,\~що не\~відповідає тяжкості\~заподіяних моральних\~страждань та вимогам\~розумності і\~справедливості, у зв'язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial