Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2017 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу дітей не мають. За час перебування у шлюбі їм не вдалося створити міцної сім"ї через різність характерів та поглядів на сімейне життя. Внаслідок чого між ними постійно виникали побутові суперечки, сварки та конфлікти, які віддалили їх один від одного та вони втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільно однією сім"єю не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в поданій заяві просив справу\~ слухати у\~його відсутність. Відповідачка надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв"язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10 серпня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 1551); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 10 серпня 2017 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 31). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені за непорозумінь у сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; відповідачка відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved