Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованому в [ADDRESS]. У позові вказано, що позивачка з 17.07.2000р. являється власником житлового будинку з господарськими будівлями , розташованих в [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані вона та її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким рішенням Лубенського міськрайонного суду від 29.07.2014 року розірвано. У серпні 2013 року позивачка , повністю припинивши з відповідачем шлюбні стосунки , разом з їх спільними дітьми переїхала проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] де проживають по теперішній час. Відповідач [PERSON] має вид на проживання в Україні, його місце проживання зареєстроване у належному їй будинку в с.Тернівщина Лубенського району Полтавської області , в якому не проживає більше 2 років , ніяких стосунків з сім'єю не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей у будинку немає. Через реєстрацію у будинку відповідача позивачка не може самостійно розпоряджатися своїм майном, тим самим порушуючи її права, як власника даного будинку. Враховуючи те що [PERSON] не проживає у будинку протягом 2 років без поважних причин, самовільно залишивши його у 2013 року позивачка прохає визнати [PERSON] особою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохаючи суд їх задовольнити , не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився повторно , причину своєї неявки суду не повідомив, про час, місце розгляду справи був повідомлений через пресу. Третя особа - представник управління міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений завчасно. Суд , враховуючи думку позивача , достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини, докази справи , заслухавши пояснення позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачка [PERSON] з 17.07.2000р. являється власником житлового будинку з господарськими будівлями , розташованих в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу жилого будинку від 17.07.2000 року. Згідно акту виконкому Войнихівської сільської ради про перевірку домогосподарства по [ADDRESS] підтверджується , що за даною адресою зареєстровані позивачка - [PERSON] та її колишній чоловік - [PERSON] , шлюб з яким рішенням Лубенського міськрайонного суду від 29.07.2014 року розірвано, що підтверджується його копією. Судом встановлено , що у 2013 році позивачка, повністю припинивши шлюбні стосунки з відповідачем [PERSON], переїхала проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] де проживає по теперішній час, що було підтверджено у судовому засіданні позивачем. У 2013 році відповідач , забравши свої особисті речи, самовільно залишив спірний будинок в якому зареєстрований і по теперішній час в ньому не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей у будинку немає, питання про вселення не ставив і не ставить, намірів проживати в будинку не має, власноручно передав власнику будинку ключі від вхідних замків будинку, мав реальний доступ до цього житла. Згідно акту виконавчого комітету Войнихівської сільської ради Лубенського району від 19.07.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрований , але фактично не проживає в будинку по [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України колишній член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні підтверджено факт не проживання [PERSON] по місцю реєстрації в Україні у будинку по [ADDRESS] більше 2 - х років, який самовільно залишив у 2013 році. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Враховуючи вищенаведене , інтереси позивача, як власника будинку , суд визнає позовні вимоги правомірними , які підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved