Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Приватним нотаріусом Бережним С.О. 15 липня 2020 року, їй належить 1/2 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 109,1 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м; літньої кухні-сараю (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), підвалу (літ.Д), вбиральні (літ.Е), душу (літ.Ж), споруджень № 1-8,1. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно від 05.11.2020 pоку, в ДРРПНМ зареєстровано її право власності на 1/2 частки на вказаний житловий будинок. Інформація про іншого співвласника у реєстрі відсутня. Згідно довідки від 12.11.2020 року № 1735, наданої КП «Нікопольське МБТІ», станом на 31.12.2012 року в КП «Нікопольське МБТІ» зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] у рівних частках за [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] оформив спадщину ій батько [PERSON] , а після його смерті - вона. [PERSON] (після заміжжя - [PERSON] ) померла десь у 2013-2014 роках. Спадщину після її смерті фактично прийняв її син та відповідач по справі [PERSON] , що доводиться інформацією з домової книги. Але свідоцтво про право на спадщину після смерті матері відповідач не отримав, на контакт з цього приводу не йде. Земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована. Вона має намір приватизувати земельну ділянку, але здійснити приватизацію земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів співвласником житлового будинку неможливо. Співвласник не йде на контакт з цього приводу, тому в неї виникла необхідність у виділі майна в натурі та припиненні спільної часткової власності на належну їй частку у нерухомому майні. Між співвласниками житлового будинку встановлено порядок користування нерухомим майном. Так, у її фактичному користуванні знаходиться частина житлового будинку та надвірних будівель, що є окремо визначеним нерухомим майном. У зв`язку з цим вона звернулась до КП «Нікопольське МБТІ» та отримала висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 1496 від 01.10.2020 року. Відповідно до вказаного висновку, 1/2 частина у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] складається з житлового будинку (літ.А), загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м; літньої кухні - сараю (літ.Б);, вбиральні (літ.Г); підвалу (літ.Д); душу (літ.Ж); водопроводу № 2, огорожі № 54, огорожі № 6, воріт № 8, замощення І. 1/2 частина за технічними показниками є відокремленою частиною об`єкта нерухомого майна, має окремий вихід, може бути виділена в натурі. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом, або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки вона не має змоги розпорядитися належним майном, що знаходиться у спільній частковій власності, без оформлення права власності на майно співвласником майна, а він ніяких дій з цього приводу не здійснює, змушена звернутися до суду з цим позовом. Ціна позову встановлена на підставі висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки, підготовленого ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 760/20 від 21.08.2020 pоку), відповідно до якого ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінки 09.11.2020 року становить 75 000,00 грн. За таких обставин вимушена звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.31), відповідач та представник відповідача проти задоволення позову не заперечували (а.с.32, 35). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ч.1 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Приватним нотаріусом Бережним С.О. 15 липня 2020 року, позивачці по справі належить 1/2 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 109,1 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м; літньої кухні-сараю (літ.Б), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), підвалу (літ.Д), вбиральні (літ.Е), душу (літ.Ж), споруджень № 1-8,1 (а.с.5). Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно від 05.11.2020 pоку, в ДРРПНМ зареєстровано право власності позивачки на 1/2 частки на вказаний житловий будинок (а.с.6-8). Інформація про іншого співвласника у реєстрі відсутня. Згідно довідки від 12.11.2020 року № 1735, наданої КП «Нікопольське МБТІ», станом на 31.12.2012 року в КП «Нікопольське МБТІ» зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] у рівних частках за [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] оформив спадщину батько позивачки [PERSON] , а після його смерті - позивачка. [PERSON] (після заміжжя - [PERSON] ) померла у 2013-2014 роках. Спадщину після її смерті фактично прийняв її син та відповідач по справі [PERSON] , що доводиться інформацією з домової книги (а.с.14-16). Але свідоцтво про право на спадщину після смерті матері відповідач не отримав. Земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована. Позивачка має намір приватизувати земельну ділянку, але здійснити приватизацію земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів співвласником житлового будинку неможливо. Між співвласниками житлового будинку встановлено порядок користування нерухомим майном. Так, у фактичному користуванні позивачки знаходиться частина житлового будинку та надвірних будівель, що є окремо визначеним нерухомим майном. У зв`язку з цим позивачка звернулась до КП «Нікопольське МБТІ» та отримала висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 1496 від 01.10.2020 року (а.с.10). Відповідно до вказаного висновку, 1/2 частина у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] складається з житлового будинку (літ.А), загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м; літньої кухні - сараю (літ.Б);, вбиральні (літ.Г); підвалу (літ.Д); душу (літ.Ж); водопроводу № 2, огорожі № 54, огорожі № 6, воріт № 8, замощення І. 1/2 частина за технічними показниками є відокремленою частиною об`єкта нерухомого майна, має окремий вихід, може бути виділена в натурі. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.1, 2, 3 ст.358 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч.1, 2 ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна, для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved