Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 24019 гривень 16 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачкою було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 19959 гривень 68 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка має надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконувала умови генеральної угоди, тобто не сплачувала кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 24019 гривень 16 копійок. Дані обставини й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовою заявою до ПАТ КБ "Приватбанк" про розірвання кредитного договору. Мотивуючи свої вимоги тим, що дійсно 09 жовтня 2012 року між нею та позивачем було укладено генеральну угоду про реструкторізацію, внаслідок якої вона отримала кредит у сумі 19959 гривень 68 копійок. Також, зазначила, що на даний час вона працює в державному органі та є державним службовцем з опатою праці в розмірі 2300 гривень, крім того, сплачує кредит в інших банківських установах. Будь-яких інших джерел доходу в неї немає, що обумовлено економічною кризою та іншими незалежними від сторін зовнішньоекономічними факторами, на які ні вона ні ПАТ КБ «Приватбанк» не розраховували при укладенні договору і не могли передбачити їх настання. Якби була можливість передбачити такі обставини, вона, як сторона договору, взагалі не укладала б його. Враховуючи викладене вище [PERSON] просить розірвати кредитний договір в односторонньому порядку у зв'язку з істотною зміною обставин. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Надала суду заяву в якій зазначила, що первісний позов підтримує в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви просить відмовити, розглянути справу за її відсутністю. Свою позицію про відмову у задоволенні зустрічної позовної заяви виклала у відзиві, який надала суду, та в якій зазначила, що у відповідності до ст.. 60 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідна наявність одночасно чотирьох умов, перелічених в ч.2 ст. 652 ЦК України. [PERSON] не доведено наявність всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. Відповідачка в судове засідання також не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зустрічний позов підримає в повному обсязі. У зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачкою було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 19959 гривень 68 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка має надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (а.с.5-29). Однак відповідачка не виконувала умови генеральної угоди, тобто не сплачувала кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 23 грудня 2013 року складає 24019 гривень 16 копійок (а.с. 4) в тому числі : · заборгованість за кредитом - 19959 гривень 69 копійок; · заборгованість за відсотками - 2439 гривень 51 копійка; · штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок; · штраф (процентна складова) - 1119 гривень 96 копійок. З оригіналу платіжного доручення №BOTMD1227B0FES 1 від 27 грудня 2013 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідачка кошти отримала, але своїх зобов'язань за договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24019 гривень 16 копійок та судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON], то суд приходить до наступного. В силу ч. 2 ст. 652 ЦК України на вимогу сторони укладений сторонами договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. При розгляді спорів щодо зміни або розірвання кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, що передбачена ст. 652 ЦКУ, позичальнику необхідно довести наступне: при зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини як істотні; обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, у чому саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною. Вимагаючи розірвання договору на підставі істотної зміни обставин, позивач в силу положень процесуального законодавства щодо обставин доказування повинен довести, що зміна обставини була саме істотною, а також впевненість у момент укладання договору, що така зміна обставин не настане, та наявність одночасно чотирьох умов, перелічених у ч. 2 ст. 652 ЦК та яким чином співвідношення майнових інтересів сторін порушується і позбавляє позивача того, на що він розраховував. У будь-якому випадку поняття «істотна зміна обставин» є оціночною категорією, законодавець у п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК України дає визначення цього поняття, вказуючи на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Саме по собі зменшення прибутків [PERSON] не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а фінансова криза є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють [PERSON] виконувати умови укладеного договору. Крім того, [PERSON] не доведено, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є обовязковою умовою для вирішення питання про розірвання договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного 509, 526, 610, 611, 623,625, 629, 638, 652, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved