Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ДП «Держекоінвест» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за ненадану щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 05.08.2014р. її було звільнено з займаної нею посади, згідно ст. 36 КЗпП України за домовленістю сторін. Причиною звільнення послугувало те, що відповідач порушивши умови Колективного договору та норми КЗпП України не проводив оплату праці з травня 2014 року. На момент звільнення з нею не було проведено розрахунку та виплати заборгованості. Крім того просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати всієї суми заробітку по день фактичного розрахунку, а також моральну шкоду в розмірі 4 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та зазначила, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, позивач була позбавлена нормального життєвого спілкування з близькими людьми, вона змушена була позичати кошти для свого лікування та її матері, оскільки мають тяжкі хронічні захворювання. Представник відповідача ДП «Держекоінвест» в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в справі є розписка про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, жодних заперечень проти позову суду не надав. За таких обставин суд, враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів і постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала на посаді провідного інженера Державного підприємства «Держекоінвест» з 04 лютого 2013 року по 05 серпня 2014 р., що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 4-24 ). З 05 серпня 2014 р. позивача звільнено з посади згідно ст. 36 КЗпП України за домовленістю сторін. Відповідно до п. 3.5. Колективного договору (а.с. 25-31), заробітна плата виплачується за місцем роботи не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме перший раз виплата заробітної плати здійснюється вісімнадцятого числа поточного місяця в якому виплачується заробітна плата у розмірі 30%, але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника, другий раз виплата заробітної плати здійснюється третього числа наступного місяця в якому виплачується заробітна плата. Відповідно до ст. 17 КЗпП України і ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у ньому. Як вбачається з наявної у справі копії колективного договору, він був укладений у 2012 році, тобто набрав чинності до дати звільнення позивача. Згідно з ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Разом з тим, відповідач порушив умови Колективного договору та норми КЗпП України та з травня 2014 року не проводив виплату заробітної плати, внаслідок чого заборгував позивачу 13 977,10 грн., що підтверджується довідкою виданою ДП «Держекоінвест» №01-685/06 від 06.08.2014 року, при цьому відповідач не провів з позивачем розрахунку при звільненні не виплативши компенсацію за невикористану відпустку, що складає 3 336, 05 грн., разом станом на 06.08.2014 року заборгованість по заробітній платі становить 17 313, 15 грн. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як свідчить наявна в матеріалах справи довідка про середню заробітну плату (дохід) видана позивачу ДП «Держекоінвест», середня заробітна плата [PERSON] становить 197 грн. 38 коп. Таким чином, кількість робочих днів, починаючи після дня звільнення та по день ухвалення рішення, становила 17 днів у серпні 2014р., 22 дня - у вересні 2014р. та 1 день у жовтні 2014р., разом - 40 днів. Середньоденна зарплата становить: 197,38 грн. х 40 днів = 7 895 грн. 20 коп. Що стосується моральної шкоди то вона підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Під моральною шкодою, суд розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних [PERSON] незаконними, протиправними діями відповідача, що виразились у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовжити активне громадське життя через загострення хронічної хвороби із-за пережитого стресу, відшукування грошових коштів на її лікування та рятування життя її матері. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди». П.5- суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. П.9- розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та тривалість страждань, тяжкість завданої травми. Відповідно Методичних рекомендацій Міністерства юстиції України від 13.05. 2004 року «про відшкодування моральної шкоди", п.6.4- моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди, не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням умисної вини відповідача, яка виразилась у невиплаті заробітної плати, характеру і тривалості страждань позивача, яка з травня 2014 року та по даний часу знаходиться без грошових коштів маючи при цьому на них повноцінне право. Суд оцінює розмір моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачем були доведені обставини щодо заборгованості у виплаті заробітної плати в розмірі відповідно до наданої відповідачем довідки, а також у затримці її виплати при звільненні, порушення відповідачем умов колективного договору та норм трудового законодавства, тому сума виниклої заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial