Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12230,94 гривень та суму витрат на правову допомогу в розмірі 4928,40 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28 березня 2017 року за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Оболонська відбулася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння та автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року [PERSON] визнано винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка відбулася 28 березня 2017 року. В результаті ДТП автомобіль Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим [PERSON] завдано матеріальну шкоду на суму 34980,76 гривень. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2988215-02-21-01 від 06 липня 2016 року. На підставі заяви [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 32905,56 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом № АК/0431121 в ПрАТ «СК Київ Ре». ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК Київ Ре» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу; останнє здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового полісу № АК/0431121 в розмірі 19174,62 гривень за виключенням безумовної франшизи в розмірі 2000,00 гривень. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 13730,94 гривень. 18 квітня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» за договорами страхування, в тому числі й за договором страхування № 2988215-02-21-01 від 06 липня 2016 року. В травні 2018 року між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про добровільну сплату останнім на користь ФОП [PERSON] різниці суми страхового відшкодування в розмірі 13730,94 гривень, шляхом перерахування на рахунок позивача щомісячної плати в розмірі 1500,00 гривень. Проте в порушення умов вищевказаної домовленості відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку. Сума залишкової заборгованості складає 12230,94 гривень. Крім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу адвоката відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 010 від 16 липня 2018 року в розмірі 4928,40 гривень. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяву представника позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 28 березня 2017 року за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Лесі Українки відбулася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння та автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року (справа № 635/2193/17), 28 березня 2017 року приблизно о 20:45 біля будинку № 82 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Лесі Українки [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21113, державний реєстраційний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного інтервалу, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим [PERSON] порушив п. 12.1, п. 13.1, п. 2.5, п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУПАП у виді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Судом також встановлено, що в результаті ДТП, що сталася 28 березня 2017 року автомобілю Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] спричинені механічні пошкодження, чим власнику транспортного засобу [PERSON] завдано матеріальний збиток на суму 34980,76 гривень, про що свідчить рахунок-фактура № 7-00000488 від 06 квітня 2017 року, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «»Техно-Арт». Власником пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. 06 червня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортну № 2988215-02-21-01, укладеного 06 липня 2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON], виплатило останньому суму страхового відшкодування в розмірі 32905,56 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 11845 від 06 червня 2017 року. Автомобіль " ВАЗ-21113, державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований відповідно до полісу № АК/0431121 від 28 березня 2017 року в ТДВ«СК Київ Ре». Також судом встановлено, що 18 квітня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримала право вимоги за укладеними ПрАТ «СК «ВУСО» договорами страхування, в тому числі право вимоги сплати страхового відшкодування у порядку регресу за договором страхування № 2988215-02-21-01 від 06 липня 2016 року, про що свідчить копія додатку № 1 до договору № 18/04/2018 про відступлення права вимоги від 18 квітня 2018 року. Також позивачем в якості доказів суду надано: Виписка з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; копія паспорту громадянина України та картки платника податків на ім'я [PERSON], акт огляду автомобіля від 06 липня 2017 року; заява [PERSON] про виплату страхового відшкодування; акт (протокол) огляду ТЗ від 29 березня 2017 року; копія товарного чеку; страховий акт № 3370-02 за договором страхування наземного транспорту № 2988215-02-21-01 від 06 липня 2016 року; доповнення № 1 до страхового акту № № 3370-02 за договором страхування наземного транспорту № 2988215-02-21-01 від 06 липня 2016 року; регресна вимога № 3370-02 про відшкодування збитків в порядку регресу на ім'я [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи, що відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка мала місце 28 березня 2017 року, під час керування автомобілем ВАЗ-21113, державний реєстраційний номер [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння; внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події автомобілю Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] спричинена матеріальна шкода, яка виплачена страхувальником на користь потерпілого [PERSON], та відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому в сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12230,94 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку регресу, а позов цій частині вимог - задоволенню. Суд, також задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу в розмірі 4928,40 гривень, оскільки на підтвердження оплати вказаних послуг позивач надала суду витяг з договору № 010 від 16 липня 2018 року про надання правової (правничої) допомоги від 16 липня 2018 року; додаткову угоду № 1 актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 010 від 16 липня 2018 року. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача. Відповідно до платіжного доручення № 264 від 04 серпня 2018 року при пред'явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved