Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № [ADDRESS], та про виселення відповідача з будинку разом з іншими особами, які в ньому проживають. Мотивуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 27 листопада 2006 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 14 140 грн. на придбання житлового будинку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26 листопада 2026 р. Відповідно до умов договору позичальник щомісяця у встановлені строки повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших виплат, однак своїх зобов'язань не дотримується. Станом на 22 квітня 2014 р. за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 20 524 грн. 68 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 13 627 грн. 97 коп., заборгованості з процентів - 4830 грн. 36 коп., з комісії - 367 грн. 64 коп. та пені - 1698 грн. 71 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якого є будинок [ADDRESS], який належить відповідачеві. Оскільки відповідач не виконує основне зобов'язання, позивач відповідно до ч.1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» просить звернути стягнення на предмет іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-якій особі-покупцеві, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією договору купівлі-продажу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності, а також виселити відповідача та інших осіб, які проживають в будинку. В судовому засіданні представник позивача Тригубенко В.І. уточнив позовні вимоги, прохаючи звернути стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, а також виселити лише відповідача [PERSON] з жилого будинку з урахуванням відсутності даних про інших осіб, які проживають в ньому. На обґрунтування позовних вимог він зазначив, що починаючи з серпня 2013 р. відповідач припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором. Станом на 22 квітня 2014 р. за ним рахується заборгованість на загальну суму 20 524 грн. 68 коп. Вартість предмета іпотеки визначена в сумі 17 675 грн. і, на його думку, є співмірною з розміром заборгованості. Як йому, представникові, відомо, жилий будинок знаходиться в занедбаному стані. Земельна ділянка, напевне, відповідачем приватизована. Інформацією про розмір заборгованості за кредитним договором на даний час він, представник позивача, не володіє. Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на повторний виклик в судове засідання не з'явився. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що 27 листопада 2006 р. між сторонами у справі укладено кредитний договір на строк з 27 листопада 2006 р. по 26 листопада 2026 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 14 140 грн. на придбання житлового будинку, а також в розмірі 3 181 грн. 50 коп. на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 6 серпня 2010 р. між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої починаючи з 6 серпня 2010 р. новий розмір річної відсоткової ставки складає 25, 41 %. Інші умови договору залишаються незмінними Позичальник зобов'язаний надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 206, 53 коп., включаючи кредит, відсотки винагороду, комісію. Винагорода за надання фінансового інструменту визначена в розмірі 0,20% щомісяця, пеня - в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором виступає іпотека. Предметом іпотеки є житловий будинок № [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки від 27 листопада 2006 р. Іпотека поширюється і на земельну ділянку площею 730 кв. м, на якій розташоване майно, і яка буде приватизована. Сторони визначили вартість предмета іпотеки - 17 675 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором кредиту банком нарахована заборгованість, яка станом на 22 квітня 2014 р. становить 20 524 грн. 68 коп., з яких заборгованість за кредитом - 13 627 грн. 97 коп., заборгованість за процентами - 4830 грн. 36 коп., з комісії - 367 грн. 64 коп. та пені - 1698 грн. 71 коп. В рахунок погашення заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити з будинку відповідача. Правовідносини , що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, що регулюють забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі і в кредитних правовідносинах, а також Законом України «Про іпотеку». Відповідно до положень ч. ст. 33 Закону України "Про іпотеку» в редакції, чинній на день укладення договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як роз'яснено в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Суд звертає увагу на те, що співмірність заборгованості - 20 524 грн. 68 коп. з вартістю предмету іпотеки, яка на момент укладення договору іпотеки (27 листопада 2006 р.) складала 17 675 грн., з урахуванням призначення предмета іпотеки - задовольняти нагальні житлові потреби відповідача, позивачем не доведена. Даних про оцінку нерухомого майна на даний час немає. Відсутні також і дані про те, чи приватизована земельна ділянка, на якій знаходиться об'єкт нерухомості. Позивач також не надав доказів, чи змінився розмір заборгованості з часу звернення до суду з позовом. В частині 1 ст. 40 Закону «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 цієї ж статті 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Доказів того, хто саме і на яких правових підставах проживає в будинку, немає. Згідно відомостей Олександрійського МВ УДМС України в Кіровоградській області будинок [ADDRESS], є місцем реєстрації відповідача. Оскільки суд відмовляє у зверненні стягнення на заставне майно, то відповідно й підстав для виселення відповідача з квартири, що є предметом іпотеки, немає.

Outcome: dismissed