Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». звернулось до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії ( особовий рахунок № 1512052). Боржником неодноразово здійснювались перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію (згідно особового рахунку), таким чином між Енергопостачальником та споживачем є зобовязання. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно рішення Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2008 року підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення(далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Правовідносини між позивачем та відповідачем з постачання та споживання електричної енергії регламентуються: Цивільним кодексом України, Законом України „Про електроенергетику від 16 жовтня 1997р. №575/97-ВР, Житловим кодексом Української PCP, Законом України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 p. №1875-IV, Правилами користування електричною енергією для населення (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, Правилами улаштування електроустановок (далі - ПУЕ) та іншими нормативно-правовими актами і технічними документами. Відповідно до діючого законодавства тарифи на електричну енергію для споживачів категорії „Населення встановлюються Постановами Національної комісії з регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ). Так, зокрема, постановою НКРЕ України „Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам від 10.03.1999 р. № 309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.03.1999 р. за №151/3444) встановлені тарифи на електричну енергію які почали діяти з 01.04.1999 р. В подальшому вказані тарифи змінювались постановами НКРЕ України № 401 від 30.03.2006 p., № 926 від 20.07.2006 р. На підставі вказаних нормативно-правових актів та технічних документів споживання Споживачем електричної енергії можливе лише через прилад обліку електричної енергії, який захищено пристроями та пломбами Постачальника та Держспоживстандарту. Порушення цього правила та обов*язку є протиправною поведінкою (правопорушенням) з боку Споживача. Відповідно до ст.ст.26, 27 ЗУ „Про електроенергетику Споживач (Боржник (ки) по справі) зобовязаний виконувати умови договору, Правил користування електричною енергією, інших нормативно-правових актів та технічних документів, а у разі їх порушення несе відповідальність згідно з законодавством України. 29.11.2016 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року, ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача було виявлено порушення п.42,48 ПКЕЕН, а саме самовільне підключення електроустановок, токоприймачів до електричної мережі енергопостачальника, з порушенням схнми обліку. На підставі п.53 ПКЕЕН виявлене порушення було зафіксовано в акті про порушення ПКЕЕН № 209781 від 29.11.2016 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 24 635,96 грн. та судові витрати с удовий збір у сумі 1600,00 грн. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала. Вказувала, що вона є власником житлового будинку № [ADDRESS], який отримала у спадщину після смерті матері. Прилад обліку електричної енергії знаходиться на вулиці, на стінці будинку. За вказане порушення вона не знала. Будинок невеликий, опалювання пічне, у будинку дві резетки - одна для холодильника, друга -для телевізора. Крім неї у будинку проживає паралізований батько, за яким вона здійснює нагляд. Господарство не веде. Інших опалювальних приборів у будинку нема. Вона не заперечувала це перевірити представникам позивача, однак вони відмовилися. На приладу обліку - віконце, де знаходиться рахівний механізм, є невелика дірка для зняття показників, але сам механізм не проглядується. Про вказане порушення правил користування електроенергії для населення а саме п.48, було складено акт, від підписання якого вона відмовилася, оскільки з порушеннями не згодна. Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. За положеннями ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати іншій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 35 Правил користування електричною енергією для населення передбаче: енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключен електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу або зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгов неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів. 29.11.2016 року при перевірці представниками позивача, за місцем її проживання було виявлено самовільне підключення електроустановок, токоприймачів до електричної мережі енергопостачальника, з порушенням схеми обліку, про що складено акт про порушення НКЕЕН № 209781. В акті вказано, що споживач порушив Правила та умови договору: зачищений вступний сип, до нього підключені дроти що йдуть в будинок. При включенні навантаження 8.7 А світлодіодним індикатором працездатності електричного лічильника на це навантаження не реагував, рахунковий механізм не працював. Електроенергія споживається, електролічильник не враховується. Точка самовільного підключення розташована між ізоляторами ВЛ і входящіх прводів в клеми електролічильника. (а.с.6). Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що як електромонтери приймали участь у перевірці та встановили, що зачищені проводи, але наслідки цього порушення не встановлювали, т.я. відповдач не пустила їх до будинку. Однак суд критично відноситься до їх свідчень, оскільки вони є зацікавленими особами. Та хоча і були при перевірці вказати наслідки не могли. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають з відповідачем на одній вулиці в [ADDRESS] Вона проживає разом з паралізованим батьком, у маленькому будинку з пічним опаленням. Іноді до неї приїжджає син, госпдарство не веде. Були в її будинку, бачили всього дві розетки. З наданого представником позивача фото не вбачається, які проводи до чи після приладу обліку зачищені встановити не можливо. Не можливо встановити ціль підключення, та чи було саме підключення. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з аналізу зазначених норм, розподіл обов'язків щодо доказування в цивільній справі здійснюється на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 229 ЦПК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 77,78 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 235, 237 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевага одного доказу над іншим має бути мотивоване. Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини викладені позивачем у його позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході розгляду спору по суті, ні матеріалами справи, ні показаннями свідків, тому у задоволенні позову позивачу слід відмовити. На підставі ст. 526 ЦК України, ст.ст. 26, 27 Закону України „ Про електроенергетику" , п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357,

Outcome: dismissed