Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Публічно-акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, який 23.04.2015 року уточнив та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надавати відповідачу грошові кошти в наступних валютах: гривня та долар США, в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті доларах США в сумі 100000,00 доларів США. Надання кредитних послуг здійснюється протягом періоду з 08.08.2008 року по 07.08.2018 року. Надання кредитних послуг здійснюється шляхом укладання Додаткових угод, що є невід'ємною частиною Договору.08.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 31234,00 доларів США грн. з кінцевим терміном погашення до 28.12.2016 року на умовах, визначених договором. 04.09.2008 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору кредиту, згідно умов якого було збільшено розмір загального ліміту до 160000,00 доларів США. Виконання зобов'язання за кредитом забезпечено іпотекою, предметом якої є нерухоме майно: бутербродна літ.«П», загальною площею 140,0 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 05.12.2014 року утворилася заборгованість у сумі 70051,17 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 29956,55 доларів США; заборгованості за відсотками 30799,06 доларів США; інфляційних витрат за відсотками 4035,91 доларів США; пені за несвоєчасне повернення процентів 5259,65 доларів США. Посилаючись на вказані обставини, просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказане нерухоме майно шляхом продажу з застосуванням процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації надати позивачу право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, право одержати від державного нотаріального архіву в Запорізькій області договір купівлі-продажу, посвідчений Несмашною О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 29.12.2006 року за реєстровим номером 2821, подавати та підписувати заяви та інші документи, необхідні для виготовлення та отримання договору купівлі-продажу бутербродної літ.«П», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право отримати технічну документацію на предмет іпотеки у Запорізькому міжміського бюро технічної інвентаризації; надати позивачу право подавати та підписувати заяви та інші необхідні документи до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації та стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, наполягає на його задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, про що надав письмові заперечення проти позову, та просив у позові відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у запереченні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.01.2010 року за №1791/09 на користь Банку з [PERSON], [PERSON], приватного підприємства фірми «Любава-Строй» стягнуто як із солідарних боржників заборгованість у розмірі 1251108,12 грн., витрати пов'язані з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 12911,08 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Києва від 12.08.2010 року виданий виконавчий лист для виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Як вбачається з листа Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ №6352/5 від 03.03.2015 року за період з 2009 року по березень 2015 року не знаходилось на виконанні виконавчих документів, де боржником є [PERSON], а стягувачем - ПАТ «Укрсоцбанк». Таким чином, судом встановлено, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.01.2010 року за №1791/09 по стягнення боргу за Генеральним договором про надання кредитних послуг з [PERSON], [PERSON], приватного підприємства фірми «Любава-Строй» не виконано. 08 серпня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №101/08, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надавати відповідачу грошові кошти в наступних валютах: гривня та долар США, в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті доларах США в сумі 100000,00 доларів США. Надання кредитних послуг здійснюється протягом періоду з 08.08.2008 року по 07.08.2018 року, шляхом укладання Додаткових угод, що є невід'ємною частиною Договору.08.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 31234,00 доларів США грн. з кінцевим терміном погашення до 28.12.2016 року зі сплатою за користування кредитними коштами у розмірі 15 відсотків річних та комісій в розмірі порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів за Генеральним кредитним договором. 04.09.2008 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору кредиту, згідно умов якого було збільшено розмір загального ліміту до 160000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 08.08.2008 року було укладено Іпотечний договір №101/08і. Згідно п.2.5 договору, погашення кредиту здійснюється в строки/терміни, визначені цим Договором та Додатковими угодами до нього, але, у будь-якому разі, повне погашення Кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня Строку дії Загального ліміту кредитування. Згідно п.п.2.6, 2.7. договору, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день що передує останньому робочому дню поточного місяця, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється в порядку, в сумі та в строки, що встановлені тарифами. Відповідно до п.3.2.5. кредитного договору у разі неповернення позичальником кредиту або його частин, в строки, передбачені у п.2.5, 3.3.8 цього договору, несплати процентів, комісій, неустойки, (пені, штрафу), банк має право звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань за кредитом. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено іпотекою. Пунктом 2.4.4. іпотечного договору обумовлено, що у разі невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов'язків, встановлених згідно з п.п.2.1.1.-2.1.12 цього договору, вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а у разі його невиконання має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.1.1. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - бутербродна літ.«П», загальною площею 140 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Несмашною О.С, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 29.12.2006 року за реєстром №2821. На порушення умов кредитного договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 05.12.2014 року утворилася заборгованість у сумі 70051,17 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 29956,55 доларів США; заборгованості за відсотками 30799,06 доларів США; інфляційних витрат за відсотками 4035,91 доларів США; пені за несвоєчасне повернення процентів 5259,65 доларів США. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам як ст.39 Закону України „Про іпотеку", так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Проте Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. За таких обставин неустойка у вигляді пені та інфляційних витрат підлягає стягненню у грошовій одиниці України - гривні станом на 25.12.2014 року за курсом НБУ - 15,77 грн. за 1 долар США. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач повідомив відповідача листом-вимогою №08.706-297/96-13616 від 08.10.2014р. про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання, яка залишена без задоволення та без відповіді. Відповідно до положень ст.ст.16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за договором позики на предмет іпотеки. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, згідно договору іпотеки позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статей 33 та 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38 цього Закону. Згідно п.4.5 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно передбачений договором, не суперечить закону, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Враховуючи вимоги ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд зазначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) під час проведення виконавчих дій щодо реалізації майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 ЗУ «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами іпотечного договору визначено право іпотекодержателя з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані (п.4.1., 4.2), звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань за кредитним договором у випадках, визначених п.2.1.1-2.1.12 договору. Частина 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», передбачає, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Така ж норма закріплена в частині першій ст.17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема: 1) шляхом проведення публічних торгів або 2) із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38 цього Закону. Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Перелічені вимоги позивача не встановлені ані ст.16 ЦПК України, ані будь-яким договором або законом. Відповідно до п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень ч.3 ст.ст.33,36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 грудня 2013 року у справі №6-124цс13, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Отже, заявлені позивачем вимоги є належним способом захисту. Оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, щодо сплати заборгованості за кредитним договором, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 3654 грн.

Outcome: approved