Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 21.11.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає. , проте цих коштів не вистачає. Просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, натомість подали до суду заяви, якими позивач позов підтримала, відповідач визнав та просили розглянути спір у її відсутності. За викладеного суд ухвалює провести розгляд справи по суті у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним засобом на разі неявки в судове засідання всіх сторін у відповідності до положень ст.197 ЦПК України не проводиться. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов"язку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому останній має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до досягнення нею повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору. Останній у відповідності до положень ЗУ "Про судовий збір" та ст. 88 ЦПК України стягується на користь держави з відповідача у справі.

Outcome: approved