Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачі звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, треті особи: Черкаська міська рада, орган опіки та піклування м. Черкаси про визнання права користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона - [PERSON] з листопада 2006 року разом із своєю дочкою [PERSON] постійно проживає та зареєстрована в кімнаті [ADDRESS], про це свідчить довідка КП «Придніпровська служба утримання будинків» про склад сім'ї [PERSON] від 8 жовтня 2013 року № 2078 та відмітка про реєстрацію, що міститься в паспорті. Гуртожиток в якому проживають позивачі до 2012 року перебував на балансі КП «Черкасижитлосервіс» Черкаської обласної ради. В 2012 році гуртожиток був переданий Черкаській міській раді на баланс КП «Придніпровська служба утримання будинків»,яка опікується гуртожитком до цього часу. До вказаного приміщення позивач з дочкою вселилися за згодою її колишнього чоловіка [PERSON], як члени його сім'ї, оскільки позивач [PERSON] перебувала з останнім в зареєстрованому шлюбі. Позивач [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2006 році та стали проживати разом єдиною сім'єю. [PERSON] отримав право на проживання в кімнаті [ADDRESS] згідно ордеру № 251 від 30 березня 1992 року виданого Черкаським Облрембудтрестом, про, що свідчить копія ордеру виданого позивачу КП «Придніпровською службою утримання будинків». Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профкому тресту м. Черкаси від 30.03.1992 року протокол № 23. Ордер давав право на вселення до даної кімнати двом особам [PERSON] та його колишній дружині [PERSON](на той час [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]). 16 січня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після чого [PERSON] добровільно виселився із займаного приміщення та з того часу в ньому не проживає. Про місце його проживання позивачам не відомо. Позивачі з листопада 2006 року продовжують постійно проживати в кімнаті [ADDRESS], оплачують комунальні послуги. Особовий рахунок по оплаті за комунальні послуги було переоформлено на позивача [PERSON]. Заборгованості по комунальним послугам вона не має, про що свідчить довідка видана КП «Придніпровська служба утримання будинків» станом на 1 жовтня 2013 року та копії рахунків комунальних служб, копії квитанції про оплату. Позивач має намір приватизувати кімнату [ADDRESS], а тому вважає, що їх проживання в цьому приміщенні повинно бути урегульовано на правовому рівні. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. З часу заселення позивачів в гуртожиток його власники не оспорювали правомірність проживання позивачів у гуртожитку. Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням. На підставі ст. 106 Житлового кодексу України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Обираючи спосіб захисту порушеного права вважають за необхідне просити суд визнати за ними право користування жилим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] з 29 листопада 2006 року. Статтею 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Позивачі більше п'яти років, а саме з 29 листопада 2006 року на законних підставах зареєстровані за місцем проживання в гуртожитку по [ADDRESS] А тому, просять суд визнати за ними - [PERSON] та [PERSON] право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] з 29 листопада 2006 року. 21.11.2013 року представник позивача [PERSON] надав суду уточнення позовних вимог, а саме просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON], [INFO] право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] з 29 листопада 2006 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засіданні був завчасно повідомлений. Представник третьої особи - Черкаської міської ради також в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засіданні був завчасно повідомлений. Представник третьої особи - органу опіки та піклування м. Черкаси за довіреністю Постолюк Т.А. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного позову. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи - органу опіки та піклування м. Черкаси за довіреністю Постолюк Т.А., вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Згідно зі статтею 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Так, [PERSON] 30 березня 1992 року був виданий Черкаським Облрембудтрестом ордер № 251 на право заселення в кімнату гуртожитку для малосімейних [ADDRESS], житлова площа якої ставить 17,3 кв. м. Ордер був виданий на склад сім»ї з двох осіб: [PERSON] та дружину [PERSON] Як встановлено в судовому засідання, що 21.11.2000 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина зареєстрована в даній кімнату гуртожитку, про що свідчить довідка від 08.10.2013р. № 2078, видана КП «Придніпровська СУБ». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.10.2013р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 16.01.2008 року, після чого відповідач [PERSON] добровільно виселився. В кімнаті [ADDRESS], позивач з листопада 2006 року разом з дочкою постійно проживає та зареєстрована, про що свідчить довідка від 08.10.2013р. № 2078, видана КП «Придніпровська СУБ» та відповідна відмітка в паспорті позивача. За час мешкання у кімнаті позивачка добросовісно виконувала свої обов'язки по утриманню кімнати, в повному обсязі здійснювала плату за користування житловим приміщенням та сплачували комунальні послуги, про що свідчать відповідні квитанції. Закон України „Про реалізацію житлових прав мешканців гуртожитків" регулює правові, житлові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей. Сфера дії цього закону поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше 5 років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Стаття 2 вказаного вище закону передбачає, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку. Частина 1 статті 4 Закону України „Про реалізацію житлових прав мешканців гуртожитків" встановлює, що громадяни, які проживають у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, мають право на приватизацію займаного житла у вигляді окремої кімнати (кількох кімнат, жилих блоків, секцій). Приватизація жилих приміщень (кількох кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитках, що є об'єктом права державної чи комунальної власності, здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. З часу вселення до гуртожитку і до теперішнього часу - КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, на балансі яких перебуває даний гуртожиток, претензій щодо незаконності користування кімнатою [ADDRESS] зазначеного гуртожитку не пред'являли, але відсутній у позивача документ, що підтверджує зміну договору найму з наймача [PERSON] на позивача [PERSON] Судом с достовірністю встановлено, що позивачі на законних підставах зареєстровані та фактично проживають у спірному гуртожитку більше п'яти років та не мають іншого власного житла. З наведеного вбачається, що позивачі мають право на користування жилою кімнатою в гуртожитку [ADDRESS]. Тому, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. На підставі ст. 129 ЖК України, Закону України „Про реалізацію житлових прав мешканців гуртожитків", Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved