Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути в солідарному порядку зі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її користь суму завданих їй збитків, спричинених в результаті пожежі, яка буде визначена експертизою, а також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн., уточнивши яку просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку 50635 грн. за шкоду, завдану внаслідок пожежі, вартість проведеної експертизи в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 01.04.2014 року сталася пожежа на території приватного сектора за адресою: [ADDRESS], яка поширилася на прилеглий житловий будинок, а саме квартиру [ADDRESS]. Пожежа сталася внаслідок підпалення сміття [PERSON] Обов'язок прибирати земельну ділянку лежить на всіх господарях будинку - відповідачах, які спільними діями чи бездіяльністю завдали позивачу шкоду та несуть солідарну відповідальність за це. Внаслідок пожежі прилеглий будинок зазнав пошкодження. Крім того, в момент пожежі у будинку перебувала мати позивача, людина похилого віку, інвалід ІІ групи, яку син позивача встиг вивести на подвір'я. Все це завдало моральної шкоди позивачу. Після того, що трапилося, відповідачі просили позивача не звертатися до органів міліції та погодилися оплачувати відновлення пошкодженої квартири. Проте після складання кошторису відповідачі відмовилися від попередніх домовленостей з позивачем, у зв'язку з чим вона змушена була звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просили задовольнити позов. Відповідачі та їхній представник у судовому засіданні заперечували проти позову, надали письмові заперечення, в яких посилалися на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не винні у скоєнні пожежі, а вся провина лежить на [PERSON], яка є дієздатною та самостійно несе відповідальність за свої вчинки, підстав для солідарної відповідальності відповідачів немає. Під час пожежі [PERSON] взагалі не було вдома. Крім того, у запереченнях зверталася увага на те, що територія, на якій виникла пожежа є багатоквартирним домоволодінням, співвласниками якого є також [PERSON] та [PERSON], а згідно з чинним законодавством про благоустрій населених пунктів, мешканці несуть солідарну відповідальність за порядок на території, якою вони володіють, користуються та разом мешкають. У судовому засіданні відповідач [PERSON] свою вину у пожежі визнала. Крім того, у свої запереченнях відповідачі зазначили, що одразу після пожежі пропонували відшкодувати витрати, пов'язані з ремонтом покрівлі та відновлення житла своїми силами, проте позивач відмовилася від цієї пропозиції. Проте на питання суду щодо можливості укладення мирової угоди з позивачем, відповідачі зазначили, що це є неможливим та вони прагнуть виконувати рішення по справі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що у день пожежі перебувала вдома і що вона бачила, як [PERSON] та [PERSON] прибирали на своїй території і як [PERSON] проходила повз її вікна із сірниками, після цього вона відволіклася та згодом почула крики про пожежу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] не повідомив суду відомостей, які б стосувалися предмета доказування та мали б істотне значення для вирішення справи. Заслухавши сторони та їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши висновок експерта та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 58/100 у праві власності на будинок [ADDRESS] належать у рівних частках [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2012 року. 01.04.2014 року приблизно об 11 год. 30 хв. сталася пожежа на відкритій території житлового сектора за адресою: [ADDRESS], яка поширилася на прилеглий житловий будинок, а саме квартиру [ADDRESS], про що комісією у складі головного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУ ДСНС України, майстра дільниці № 2 КП ЖКС «Хмельницький», [PERSON] та [PERSON] було складено акт. В акті зазначено, що пожежею знищено сміття та суху траву і пошкоджено горище та покрівлю приблизною площею 50 кв. м квартири [ADDRESS], а також частково обрушено перекриття зазначеної квартири. В якості причини пожежі зазначено необережне поводження з вогнем [PERSON] 11.04.2014 року комісією у складі начальника та майстрів дільниці № 2 КП ЖКС «Хмельницький» було складено акт за результатами обстеження з виходом на місце, яким встановлено, що у квартирі [ADDRESS] внаслідок пожежі від 01.04.2014 року у квартирі згоріло дерев'яне перекриття, дерев'яні конструкції крівлі, шифера площею 50 кв. м; у жилій кімнаті та кухні зі стелі обрушилася штукатурка загальною площею 22,5 кв. м, внаслідок ліквідації пожежі були пошкоджені стіни та підлога площею 46,5 кв. м. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2006 року. Згідно з висновком № 066/2014 судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2014 року, у результаті виконаного візуально-інстументального обстеження експертом були виявлені характерні сліди пожежі в приміщеннях квартири [ADDRESS]. Встановлені пошкодження належать до дефектів обробних покриттів і конструктивних елементів, які могли виникнути у результаті пожежі. На підставі акта про пожежу експерт встановив, що причиною пожежі стало сміття на відкритій території житлового сектора за адресою: [ADDRESS]. У висновку експерта також визначено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів), які необхідно виконати для усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок пожежі квартири [ADDRESS], складає 50635 грн. Сам факт пожежі, так само як і її причина (підпал сміття та сухої трави) визнані обома сторонами, разом із тим, сторони не дійшли згоди щодо кола осіб, винних у скоєнні пожежі. Вирішуючи це питання, суд оцінює всі докази в сукупності та виходить з вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України. Оскільки прибирання території приватного сектора за адресою: [ADDRESS], 01.04.2014 року здійснювалося обома відповідачами [PERSON] та [PERSON] одночасно, враховуючи невелику площу цієї земельної ділянки (згідно з технічним паспортом), що унеможливлює те, що підпал сміття було здійснено [PERSON] без відома та поза полем зору [PERSON], суд вважає, що пожежа була спричинена спільними діями [PERSON] та [PERSON] При цьому суд наголошує на тому, що відповідач [PERSON] у цей час була відсутня вдома, що було визнано сторонами та що унеможливлює покладення на неї відповідальності за завдану внаслідок пожежі шкоду. Таким чином, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до частини 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення на її користь 50635 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків є законними та обґрунтованими. Разом із тим, зазначені грошові кошти мають бути присудженні лише з відповідачів [PERSON] та [PERSON] як безпосередніх заподіювачів шкоди. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини. Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Судом встановлено, що внаслідок пожежі позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через пошкодження її житла, яке до цього часу не відремонтовано, а також пов'язані з цим побутові незручності. Разом із тим, суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., заявлена позивачем, є завищеною і не відповідає характеру та обсягу його страждань та немайнових втрат, тому суд оцінює завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 587,20 грн. (343,6 за подання позову + 121,8 грн. за забезпечення позову + 121,8 за забезпечення доказів), а також витрати на проведення експертизи в розмірі 5000 грн. згідно з квитанцією в матеріалах справи та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. згідно з квитанцією та відповідним розрахунком у матеріалах справи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦПК України суд стягує недоплачену суму судового збору за вимоги майнового характеру з відповідачів на користь держави, а саме 262,75 грн.

Outcome: partial