Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути аліменти з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття на особистий рахунок дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] нехтує потребами своєї наймолодшої дитини, [PERSON], [INFO], порушує права дитини на належне батьківське виховання, не виконує батьківських обов'язків, зловживає батьківськими правами, що становить загрозу життю, здоров?ю та моральному вихованню малолітньої дитини та унеможливлює її знаходження в сім?ї батьків. У лютому 2016 Службою у справах дітей по Шевченківському району разом Центром соціальних служб для дітей, сім?ї та молоді Шевченківського району м. Харкова за результатами проведеного соціального інспектування виявлено багатодітну сім?ю [PERSON], яка опинилась в складних життєвих обставинах. Сім?я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] - багатодітна одинока мати, незаміжна. Жінка має трьох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Хлопчики [PERSON] та [PERSON] виховувались в сім?ї матері, [PERSON] Відомості про батьків [PERSON] та [PERSON] внесені в свідоцтва про народження дітей відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] постійно проживає за іншою адресою в сім?ї свого батька, [PERSON], 1975 року народження, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім?ї та прописку від 26.05.2017 № 156. [PERSON] участі у вихованні середнього сина не приймає. Підставою звернути увагу соціальних служб на сім?ю [PERSON], стали події в січні 2016 року, пов?язані з перебуванням старшої дитини, [PERSON], у Комунальному закладу охорони здоров?я «Обласний дитячий туберкульозний клінічний санаторій» з 20.07.2015 по 05.01.2016 включно, які відображені в інформації адміністрації Комунального закладу охорони здоров?я «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» від 03.02.2016 № 110. Хлопчик знаходився за направленням дитячого лікаря фтизіатра з приводу інфікування туберкульозом. 12.01.2016 [PERSON] доставлено бабусєю, [PERSON], до дитячого санаторію. [PERSON] залишений у вестибюлі без дорослих, без відповідних документів, одягнений не за сезоном, без взуття відповідно пори року. Працівники закладу вимушені самостійно доставити хлопчика за адресою проживання, але його мати, [PERSON], будучі в той час вдома із наймолодшою дитиною [PERSON], двері не відчинила, на телефонні дзвінки не відповідала, в результаті [PERSON] повернутий до санаторію. Лише після втручання в ситуацію соціальних служб та служби у справах дітей під загрозою звернення до правоохоронних органів вдалось вмовити [PERSON] забрати сина додому. 04.02.2016 членам комісії з обстеження умов проживання після 1,5 години очікування під дверима квартири, в якій проживає сім?я [PERSON], та вмовлянням жінку відчинити двері вдалось потрапити до приміщення. Під час очікування на сходах в під?їзді з співбесіди з сусідами з?ясовано, що ні [PERSON], ні її мати, [PERSON], нікому та ніколи, будь - то лікар, або комунальні служби, двері не відчиняють до квартири нікого не пускають, з дітьми на вулицю не виходять. [PERSON] разом з двома дітьми займає найменшу кімнату, в якій із-за скупченості меблів дуже тісно, не має можливості забезпечити місце для повноцінного розвитку, розваг та навчання дітям. Вдома була [PERSON] з наймолодшим сином [PERSON], та її мати, [PERSON], яка відмовилась вийти до членів комісії. Старший син, [PERSON], як пояснила [PERSON], вдома буває лише під час канікул, вихідних та свят, оскільки навчається в спеціалізованому навчальному закладі-інтернаті. В приміщенні не має чим дихати, випрані речі сохнуть у коридорі, хоча є балкон. Квартира захаращена старими речами, поламаними меблями (акт обстеження умов проживання затверджений начальником Служби у справах дітей Дзержинського (нинішня назва - Шевченківського) району Управління служб Гладченко Н.О. № 14 від 04.02.2016). Шестимісячний [PERSON], мав нездоровий вигляд, утруднене дихання, почервоніле обличчя, капризував. Жінка на запитання як почуває себе дитина, пояснила, що дійсно син хворіє, але до лікарів звертатись не вважає доцільним. В той же день за викликом співробітника служби у справах дітей дільничний черговий лікар - педіатр дитячої поліклініки оглянув малечу вдома, дитина була хвора на бронхіт, призначено амбулаторне лікування. Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського (нинішня назва району - Шевченківський) району м. Харкова проводилась робота щодо подолання кризової ситуації в сім?ї [PERSON], а саме надання соціальних послуг [PERSON] спрямованих на подолання життєвих труднощів сім'ї, та взяття родини під соціальний супровід, як сім?ї, яка опинилась в складних життєвих. [PERSON] відмовилась від соціального супроводу тим самим виявила безвідповідальне та байдуже ставлення матері, яка виховує малолітніх дітей, до виправлення кризової ситуації. Хоча протягом всього часу [PERSON] та [PERSON] отримували соціальні послуги, направлені на стабілізацію взаємовідношень в сім?ї, в тому числі консультації та рекомендації з питань виховання, розвитку та оптимізації умов проживання дітей. До наданих рекомендацій спеціалістів Центру дорослі члени родини [PERSON] не прислухались, що призвело до очікуваних подій. 27.09.2016 у вечірній час за адресою проживання: [ADDRESS] малолітній [PERSON], [INFO], залишився без батьківського піклування, оскільки його мати [PERSON], була госпіталізована в гострому стані до лікарняної установи, а [PERSON], бабуся хлопчика, відмовилась доглядати за дитиною з невідомих причин, що підтверджується протоколом про застосування поліцейського піклування. Малолітній [PERSON] вкрай виснаженому стані з діагнозом: гіпотрофія 2 ступеню був доставлений до Комунального закладу охорони здоров?я «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1», де перебував поза сімейним оточенням без батьківського піклування понад чотири місяці. За весь час родичи не навідувались до дитини, не цікавились станом його здоров?я, не порушували питання повернення онука та сина додому, що підтверджується листом адміністрації КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» від 15.12.2016 № 01/831. Для з?ясування обставин виниклої ситуації двічі була відвідана адреса проживання родини [PERSON], але ніхто двері не відчинив, що підтверджено актами обстеження умов проживання затверджені начальником Служби у справах дітей по Шевченківському (колишня назва - Дзержинського) району Управління служб Гладченко Н.О. від 16.12.2016, 23.12.2016. Малолітній [PERSON], [INFO], був взятий на облік, як дитина, яка перебуває в складних життєвих в Службі у справах дітей Шевченківського району Управління служб № 3 від 03.01.2017. [PERSON], як мати, грубо порушувала права своєї наймолодшої дитини, [PERSON] в тому числі на належне батьківське піклування про здоров?я, фізичний та розумовий розвиток, що підтверджується листами адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» від 03.02.2016 № 110, від 16.12.2016 № 1441. [PERSON] з народження перебуває під диспансерним наглядом лікарів - спеціалістів КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» з приводу перинатального ураження центральної нервової системи, потребує систематичного медичного огляду та проведення активного патронажу медичним персоналом на дому. Неприпустиме байдуже ставлення [PERSON], як матері, до потреб дитини, ненадання їй своєчасної медичної допомоги, необхідності відвідання дитини першого року життя дитячої поліклініки, перешкоджання в здійсненні патронажу до дитини дільничним лікарем - педіатром та дільничною медсестрою, залишення дитини поза сімейним оточенням без батьківського піклування на невизначений час икликає занепокоєння та є доказом існуючої загрози для дитини в сім?ї матері. Через негативні явища обставин існуючої кризової ситуації, які унеможливлюють перебування дитини в рідній сім?ї матері виконавчим комітетом Харківської міської ради прийнято рішення від 18.01.2017 № 13, яким малолітній [PERSON], [INFO], негайно відібраний у матері [PERSON] та тимчасово влаштований до Комунального закладу охорони здоров?я «Обласний будинок дитини № 2» відповідно віку та стану здоров?я на повне державне забезпечення, що підтверджено актом про факт передачі дитини від 15.02.2017. Лише 17.02.2017 [PERSON] та [PERSON] особисто навідались до Служби у справах дітей. Жінки були проінформовані про місце перебування їх малолітнього родича, надано дозвіл на відвідання дитини. 23.03.2017 вперше за півроку перебування дитини поза сімейним оточенням, [PERSON] навідалась до сина. За весь час, що малолітній [PERSON] знаходиться в дитячому закладі у хлопчика спостерігається позитивна динамика розвитку, що підтверджується психологічним висновком практичного психолога [PERSON] стосовно малолітнього вихованця КЗОЗ «ОБД № 2», [PERSON], [INFO]. [PERSON] не виявляє зацікавленості до сина при побаченнях, її зустрічі з дитиною носять формальний характер. [PERSON] не усвідомлює факту де та з якою метою вона відвідує заклад, водночас пояснюючі, що навідуватись до дитини її примушує [PERSON], бабуся [PERSON], підтвердження тому спостереження співробітників КЗОЗ «ОБД № 2», які викладені в інформації головного лікаря закладу Чистіліної О.Ю. від 06.10.2017 № 237. Формальність, яка присутня в діях [PERSON] відносно її сина, підтверджується в тому, що жінка надавши письмову заяву щодо повернення їй сина на виховання, проігнорувала особисту обов?язкову участь в засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради при розгляді даного питання. Розглянувши звернення [PERSON] та враховуючі відсутність заявника, члени Комісії дійшли висновку про недоцільність повернення малолітнього [PERSON] на виховання матері. 17.02.2017 Служба у справах дітей надала повідомлення до територіального управління праці та соціального захисту населення про призупинення усіх державних виплат, які були призначені [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO]. На ім?я дитини відкрито поточний рахунок в національній валюті, на який зараховуються та накопичуються державні виплати по народженню до досягнення дитиною трьох річного віку відповідно до вимог діючого законодавства України. Виходячи з вищенаведеного позивач стверджує, що наймолодша дитина сім?ї [PERSON], [PERSON], вже фактично опікується державою, знаходячись тривалий час в лікарні, дитячому закладу відповідно віку та стану здоров?я через винну поведінку своєї матері. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Вказали про те, що діючим Сімейним кодексом України передбачений чіткий перелік підстав для позбавлення батьківських прав, однак позивачем не наведено та не надано доказів про такі підстави. Зазначили, що відповідач є багатодітною матір'ю, має інвалідність, остання намагалася забрати дитину з лікарні. Представник третьої особи Центру соціальних служб для сім"ї дітей та молоді Шевченківського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 26.09.2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Власником зазначеної квартири є матір відповідача - [PERSON]. У квартирі [ADDRESS] також зареєстровані діти відповідача - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] є багатодітною матір'ю, у шлюбі не перебуває. Відповідач у справі знаходиться на обліку в Шевченківському ОУПФУ м. Харків і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, розмір якої з травня 2017 року до вересня 2017 року складав 1664,42 грн., а у жовтні 2017 року - 1781,69 грн. Відомості про батьків [PERSON] та [PERSON] внесені в свідоцтва про народження дітей відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] постійно проживає за іншою адресою в сім?ї свого батька, [PERSON], 1975 року народження, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім?ї та прописку від 26.05.2017 № 156. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 1559 від 01.09.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 1645, 40 грн. на місяць на сім'ю на період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року згідно доходів за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 13 від 18.01.2017 року вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], [INFO], доручено Службі у справах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради тимчасово влаштувати малолітнього [PERSON], [INFO], до закладу для дітей відповідно до віку та стану здоров'я. Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» № 1441 від 16.12.2016 року на адресу начальника служби у справах дітей Шевченківського району малолітній [PERSON] має гіпотрофію 2 ступеню, що підтверджує необхідність піклування за дитиною в реабілітаційних закладах з впорядкованим режимом та харчуванням. За весь час перебування дитини [PERSON] у згаданому комунальному закладі дитиною ніхто не цікавився, бабуся хлопчика та рідна сестра [PERSON] - [PERSON] відмовилися від догляду за дитиною. Відповідно до листа головного лікаря КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» на адресу головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» № 01/831 від 15.12.2016 року, дитину [PERSON], [INFO], доставлено з дому бригадою МШД 27.09.2016 року у супроводі поліції у зв'язку з госпіталізацією матері [PERSON] до міської лікарні № 3 з приводу психічного зриву, через що дитина залишилася без батьківського піклування. За час перебування у педіатричному відділенні, мати та родичі, станом дитини не цікавились. Членами комісії двічі здійснювався вихід за адресою: [ADDRESS], з метою обстеження умов проживання та вивчення стану виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], однак двері згаданої квартири ніхто не відчинив про що свідчать акти від 16.12.2016 року та 23.12.2016 року. Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивачем вказано, що відповідач, будучи матір'ю дитини, утриманням та вихованням малолітнього сина не займається, не цікавиться його здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про нього, не враховує його інтереси, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, матеріально її не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, судом встановлено наступне. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд вважає за власною ініціативою за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] року, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не меншк 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 31.01.2017 року і до повноліття дитини. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів суд враховував матеріальний стан відповідача [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію у розмірі 1664,42 грн., а з жовтня 2017 року - 1781,69 грн., має ще двох синів неповнолітнього віку. Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: partial