Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 23.07.2011 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя та розподіл сімейних обов»язків, в результаті чого між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на психологічний стан їхнього неповнолітнього сина та в квітні 2016 року призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. З вересня 2016 року сторони окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом належним чином про місце і час слухання справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінчення її терміну зберігання. В силу положень ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві, про що складено актовий запис № 543. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з квітня 2016 року сторони не підтримують шлюбних стосунків. З вересня 2016 року окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved