Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 26269 грн. 66 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 04 січня 2016 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою [PERSON] отримала кредит у розмірі 8351,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 січня 2017 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку. Представник позивача та відповідач повторно у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі, а повідомленні відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи причини не є поважними. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 04 січня 2016 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої банк надав позичальнику кредит у сумі 8351,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31 січня 2017 року. Банк виконав свої зобовязання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до пунктів 2.1, 2.5 угоди позичальник зобов'язувався повернути кредит, проценти та винагороду на умовах, передбачених угодою, а саме шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 734,23 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені угодою зобовязання по поверненню сум кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки виконав, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 22 лютого 2017 року заборгованість за договором №б/н від 04 січня 2016 року складається з: тіла кредиту 6928,50 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 748,50 грн., комісії 2471,40 грн. та штрафу, передбаченого п.2.2 Генеральної угоди, в сумі 16121,26 грн., а всього на загальну суму 26269,66 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1600 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved