Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми 3% річних у розмірі 155 365,77 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 580 687,09грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04.02.2010 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 2 000 300 грн. з встановленим терміном повернення. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто 2 204 043 грн. 13 коп. Хоча зазначене рішення суду набрало законної сили, станом на день подачі позову [PERSON] грошових коштів не повернув, рішення суду не виконав. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідача рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року та умов договору позики, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та просив стягнути з відповідача на свою користь 2 272 268 грн. 23 коп. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2012 року позов задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON], 1 272 268 грн. 23 коп. Вказане рішення також перебуває на стадії примусового виконання і не виконане. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.08.2013 року позов задоволено та стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON], 96 672 грн. 03 коп. Вказане рішення також перебуває на стадії примусового виконання і не виконане. Таким чином, вказуючи на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору і не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] 3% річних за користування 155 365,77 грн. за період з 12.04.2013 по 13.11.2015 року та суму інфляційних витрат в розмірі 580 687,09грн. Представник позивача в судове засідання не з"явилася, надав заяву якою позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. 04.02.2010 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики на суму 2 000 300 грн. з встановленим терміном повернення. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто 2 204 043 грн. 13 коп. У зв'язку з невиконанням [PERSON] рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року та умов договору позики, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та просив стягнути з відповідача на свою користь 2 272 268 грн. 23 коп. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2012 року позов задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] 1 272 268 грн. 23 коп. За вказаним рішенням відповідача, крім іншого, зобов'язано сплатити 3% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 02.09.2011 року по 06.11.2012 року. Станом на час розгляду справи сума заборгованості відповідачем не сплачена, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2010 року не виконане, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зі змісту ЦК України вбачається, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання щодо сплати процентів річних. Наявність судових рішень про стягнення заборгованості й відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин. Таким чином, вимога позивача про стягнення із відповідача 155 365 грн. 77 коп., які є 3% від суми боргу 2 000 300 грн. за період з 12.04.2013 року по 13.11.2015 року у зв'язку із невиконанням рішення суду підлягає до задоволення як законна та обґрунтована. За змістом частини 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання незалежно від того, виникла така неможливість з його вини або випадково. Оскільки відповідальність за порушення цивільно - правового обов'язку передбачає реальне відшкодування збитків у вигляді сум інфляції та компенсаційних виплат, право на стягнення цих сум не ставиться в залежність від вини боржника у відповідності з загальними правилами відповідальності за невиконання зобов'язань. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати стягнення компенсаційних сум за порушення виконання грошового зобов'язання з боржника і позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved