Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмета іпотеки. Заявою від 11.09.2013 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на нерухоме майно. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненим договір іпотеки від 30.07.2007 року укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] [PERSON] в частині зобов'язань майнового поручителя-іпотекодавця - [PERSON] по Договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №156/07-МК від 27 липня 2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зустрічний позов підтримав з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та просив про задоволення зустрічних позовних вимогах. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 27.07.2007 року між Банком "Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №15607-МК. Пунктом 2.1 даного Договору передбачено, що Банк надав позичальнику [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості повернення, терміновості, платності у розмірі 80 000 доларів США з оплатою процентів річних. Відповідно до п.3.2 вищезазначеного договору Позичальник зобов'язується повернути Кредитні ресурси, одержані за данною угодою до 26.07.2022 року. 14.01.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», (назва якого в подальшому була змінена на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено додаткову угоду №1 до договору Договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №15607-МК від 27.07.2007 р. В судовому засіданні встановлено, що позивач зобов'язання за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №15607-МК від 27.07.2007 р. виконав належним чином, здійснивши видачу кредиту на визначених Кредитним договором умовах. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] систематично порушував строки та розмір погашення кредиту і сплати процентів, а тому станом на 13.05.2011р; становить 1 262 606 грн. 40 коп. в тому числі: по сплаті кредиту 75 995,59 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 606 330,81 гривень); по сплаті процентів - 33 090,02 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 264 008,72 гривень); по сплаті пені - 49 165,49 доларів США ( в гривневому еквіваленті становить 392 266,86гривень). Офіційний курс долара США встановлений НБУ по відношенню до гривні станом 13.05.2011 року становить 7.9785 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п.6.1. Договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №15607-МК від 27.07.2007 р. за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення, тому за порушення п.п. 3.4, 4.3, 4.4, Банк нарахував пеню за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам в сумі 49 165,49 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 392 266,86гривень). Згідно Договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №15607-МК від 27.07.2007 року банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором. Загальна сума заборгованості по кредитному договору №15607-МК від 27.07.2007 р. станом на 13.05.2011 р. становить 1 262 606.40 грн. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Відповідно до Договору іпотеки від 30.07.2007 року забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним Договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №156/07-МК від 27 липня 2007 року є договір іпотеки від 30 липня 2007 року, відповідно до умов передбачених цим Договором, Іпотекодавець/майновий поручитель [PERSON] передав в іпотеку Банку «Фінанси та Кредит» наступне нерухомё майно: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0435 га, що розташована в [ADDRESS] (цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарськиих будівель та споруд, кадастровий номер 2610100000030060056). Предмет іпотеки належить Іпотекдавцю/майновому поручителю [PERSON] на земельну ділянку - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №858730, виданим Івано-Франківською міською радою та Івано-Франківським міським управлінням земельних ресурсів 23.05.2007 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 30.10.2006 року по реєстру №3065, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1678306 (згідно витягу з ДРП №3094004 від 30.10.2006 р.), акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійоного користування землею за №010729400491. Трьохкімнатна квартира під номером [ADDRESS] та належить майновому поручителю - іпотекодавцю згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне Бюро Технічної Інвентаризації» 02.07.2007 року за №15077319, квартира має загальну площу 46,7 кв.м., житлову площу - 39,5 кв.м. та балансова вартість становить 89 400 грн. Право власності на квартиру, що є Предметом іпотеки, підтверджено: Свідоцтвом про право власності, виданим Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду 18.02.2004 року згідно розпорядження голови Івано-Франківської міської ради №49-р від 16.02.2004 року, зареєстрованим в Івано-Франківському ОБТІ 19.02.2004 року за реєстровим номером запису 7992 в реєстровій книзі 217, в електронному РПВН - за реєстраційним номером 4794691, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Івано-Франківським ОБТІ 19.02.2004 року за №2868685. Умовами зазначеного договору передбачено, що на дату укладення Договору іпотеки від 30.07.2007 року загальна вартість Предмета іпотеки складає 506 388, 75 грн. в тому числі вартість земельної ділянки складає 329 512,50 грн., вартість квартири - 176 876,25 грн. Відповідно до положень статей 33, 35 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Отже у випадку недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні встановлено, що позивач на порушення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 22 договору іпотеки не направив відповідачу письмової вимоги про усунення порушень з виплати кредиту. Доказів направлення такої вимоги [PERSON] позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, оскільки з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України «Про іпотеку» банком іпотекодавцю та/або боржнику не направлялася, то позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, та в його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст.11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу». Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивач стверджує, що 14 січня 2008 року укладено Додатковий договір № 1 відповідно до якого сторони - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] погодили нові зобов'язання по Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №156/07-МК від 27.07.2007 року, які на себе взяв позичальник [PERSON], однак майнового поручителя-іпотекодавпя [PERSON] повідомлено про це не було, та не було внесено відповідних змін до договору іпотеки. Однак [PERSON] погодився на надання свого житла в іпотеку тільки за умови , що всі кошти мають бути повернутими до 27.07.2022 року, відповідно для погоджених ним і взятих на нього зобов'язань. Вважає, що термін вимоги банку ще не настав, підстав для їх звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки нема. Відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Позивач по зустрічному позову зазначає, що внаслідок укладення Додаткової угоди №1 від 14 січня 2008 року відбулось збільшення обсягу відповідальності позивача за іпотечним договором від 30.07.2007р., за відсутності на це його згоди, та без належної державної реєстрації цих змін, оскільки змінились строки та порядок виконання умов основного зобов'язання за кредитним договором, яке в сукупності із іншими умовами договору (враховуючи нову редакцію), значно збільшує зобов'язання та міру відповідальності позивача. Зокрема, первинним договором було встановлено строк отримання зобов'язання щодо повернення кредиту Позичальником до 27 липня 2022 року без вказівки на графік повернення коштів з розбивкою на щомісячні обов'язкові фіксовані внески, додатковою угодою до договору про надання кредиту змінено умови повернення коштів позичальником, та вказано щомісячний термін обов'язкового внеску, його розмір. На такі умови договору [PERSON] своєї майнової поруки не надавав, зміни внесені без внесення відповідних змін в договір іпотеки, а тому вважає це істотною умовою для припинення спірного іпотечного договору тобто, як він вважає, - договору майнової поруки. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про повну проінформованість [PERSON] щодо всіх істотних умов договору іпотеки при його укладенні, правомірність дій ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а також засвідчене підписом іпотекодавця його повне розуміння способів та термінів звернення стягнення і реалізації предмету іпотеки у випадку порушення позичальником кредитного договору чи договору іпотеки, а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, а твердження позивача що на підставі укладення Додаткової угоди №1 від 14.01.2008 року Договір іпотеки від 30.07.2007 року слід визнати припиненим, оскільки він не порушує відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» істотних умов укладення спірного Договору іпотеки від 30.07.2007 року. На підставі ст.ст.203,205,215,526,527,530,548,610,611,612,638,1054,1050 ЦК України, ст.ст. 1,18,35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3,60,61 ЦПК України та

Outcome: dismissed