Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 14 вересня 2002 року №44 в частині оформлення права власності на домоволодіння в [ADDRESS] за [PERSON], визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в [ADDRESS], яке видане 28 жовтня 2002 року Фразькою сільською радою Рогатинського району на підставі рішення виконавчого комітету від 14.09.2002 року, зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №50 від 28.10.2002 року, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У позовній заяві зазначено, що позивачка народилася та проживає в с.Фрага Рогатинського району Івано-Франківської області. Її батьки, [PERSON], [PERSON] були власниками частини домоволодіння в с.Фрага Рогатинського району, по 1/6 частині кожен. За життя мати заповідального розпорядження не складала. Спадщину після смерті матері прийняв її батько [PERSON], який за життя склав заповідальне розпорядження, яким все належне йому майно заповів їй - [PERSON] Однак вона не може в нотаріальній конторі оформити спадкові права, оскільки рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 28.10.2002 року щодо права власності на домоволодіння, свідоцтво про право власності на домоволодіння в [ADDRESS] було видане після смерті [PERSON] Крім того, у свідоцтві про право власності на домоволодіння, державних актах на право власності на земельні ділянки неправильно вказано ім'я батька - [PERSON] замість [PERSON]. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. У судовому засіданні позивачка [PERSON], представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просили визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 14 вересня 2002 року №44 в частині оформлення права власності на домоволодіння в [ADDRESS] за [PERSON], визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння в [ADDRESS], яке видане 28 жовтня 2002 року Фразькою сільською радою Рогатинського району на підставі рішення виконавчого комітету від 14.09.2002 року, зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №50 від 28.10.2002 року в частині визнання права власності за [PERSON] Встановити, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в [ADDRESS], видане 28 жовтня 2002 року [PERSON] та Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданий управлінням Держкомзему у Рогатинському районі 21 грудня 2009 року на підставі розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 06.11.2008 року за реєстровим №256 на ім'я [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010930800769, Державний акт [NUMBER], виданий управлінням Держкомзему у Рогатинському районі 21 грудня 2009 року на підставі розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 06.11.2008 року за реєстровим №257 на ім'я [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010930800768 належали [PERSON], який помер [INFO]. Представник Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, сільський голова [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував щодо задоволення позову з тих підстав, що рішення виконавчого комітету, правовстановлюючий документ на домоволодіння на ім'я [PERSON] видано після її смерті. Крім того, пояснив, що у правовстановлюючих документах допущено помилку, ім'я батька позивачки помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON]. Внести виправлення у адміністративному порядку неможливо, оскільки [PERSON] помер. Суд, вислухавши доводи позивачки [PERSON], представника позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння в [ADDRESS], виданого 14 вересня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 28 жовтня 2002 року, домоволодіння належить в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Відповідно до заповіту, посвідченого 30.12.2013 року у виконавчому комітеті Фразької сільської ради, [PERSON], [INFO] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON]. Заповіт не скасований і не змінений (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Фрага, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] помер [INFO] в с.Фрага, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.13). Дежавний акт серія [NUMBER], виданий управлінням Держкомзему у Рогатинському районі 21 грудня 2009 року на підставі розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 06.11.2008 року за реєстровим №256 на ім'я [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010930800769, державний акт [NUMBER], виданий управлінням Держкомзему у Рогатинському районі 21 грудня 2009 року на підставі розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 06.11.2008 року за реєстровим №257 на ім'я [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010930800768. Державним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу 29 травня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що правовстановлюючий документ на право власності на домоволодіння на ім'я [PERSON] видано після її смерті. Крім того у правовстановлюючих документах ім'я власника зазначено [PERSON] замість [PERSON], а тому ці документи не підтверджують право власності померлого на майно - домоволодіння та земельні ділянки (а.с.8,9). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР - при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Відповідно до роз'яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) ;б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. За ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов'язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов'язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно, державна реєстрація права власності проведена після смерті [PERSON], а тому позов про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягає до задоволення. У відповідності з ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі по-батькові якої, що зазначене в документі і батькові цієї особи, яке зазначене у свідоцтві про народження або в паспорті - не збігаються. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки є підставою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення

Outcome: approved