Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 26.04.2012 року відповідач отримав кредит 1900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Кліент дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Кліент дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складеними між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10.10.2016 року має заборгованість 24458.69 грн., яка складається з наступного: - 1024.04 грн. - заборгованість за кредитом; -18543.76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3250.00 грн.- заборгованість за пенею. Також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн. - штраф (фіксована частина), -1140.89 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» : заборгованість, судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився, згідно заяви підтримує свої позовні вимоги, просить слухати справу у його відсутність, проти винесення рішення не заперечує, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви проти задоволення позову заперечує, просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. У поданих до суду запереченнях вказує на те, що між ним та ПАТ «Акцент-Банк» 26 квітня 2012 р. було укладено кредитний договір у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту Універсальна «VISА» у розмірі 1900 грн. зі сплатою базового відсотка на залишок заборгованості у розмірі 3%. Згідно п. 2,23 договору Суб'єкт підприємницької діяльності, котрий, згідно Договору з екваєром або платіжною організацією, приймає платіжні карти з ціллю проведення оплати товарів та послуг. Відповідно до п. 3.5 договору порядок платіжних операцій здійснюється з використанням платіжних карт, а також порядок кредита регулюється дійсним законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем VISА International, MasterCard International, даному договору, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку. Вказує, що в позові зазначається, що після підписання данного договору ним було отримано платіжну карту Універсальна «MasterCard», але це не відповідає дійсності. Ним було отримано платіжну карту Універсальна «VISА». Данні платіжні карти мають різні умови та терміни погашення взятих обов'язків. Позивач навмисно, заздалегідь свідомо вводить суд в оману, порушуючи його права та ставить під сумнів наданий розрахунок заборгованості по кредиту. Зазначив, що позивач у своїй позовній заяві, посилаючись на пункт 5.3 договору, не в повній мірі його виклав: передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших частин договору, при цьому банк повинен був не меньше 7 днів до внесення змін до договору проінформувати позичальника, зокрема, в виписці по картковому рахунку, зазначених у п. 4.9. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про згоду або незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник погоджується з новими умовами. З моменту підписання ним даного договору та по теперішній час ніяких повідомлень щодо зміни тарифів чи інших частин договору не було, а отже він не мав змоги бути обізнаним, погодитися чи відмовитися від наданих банком послуг. З довідки про заборгованість вбачається, що тарифний відсоток змінювався кілька разів, а саме з 26.04.2012 р по 03.07.2013р - 36%, з 08.07.2013 р. по 30.09.2014 р. -30%, з 01.10.2014 р. по 31.03.2015 р. -38,40%, з 01.04.2015 р. по 10.10.2016 р. 46,80 %. Банк позбавив його права відповідно п. 6.4 у разі незгоди зі змінами тарифних планів надати до банку письмову заяву про розірвання даного договору. Розмір процентів за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, який встановив банк без його на те згоди є значним по відношенню до простроченої суми боргу, що є не припустимим та суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства. Оскільки умови договору розробляються банком і позичальник не впливає на зміст договору, банк, встановивши завищений розмір пені та комісії, порушив принцип добросовісності. Відповідно п. 9.4, 9.5 у випадку непогашення кредиту протягом 6 місяців банк має право закрити платіжну карту, письмово про це повідомити позичальника , після чого позичальнику необхідно не пізніше 30 днів погасити всі види кредитного зобов'язання перед банком. Кредит ним сплачувався. Він мав ненавмисний характер невиконання своїх зобов'язань перед позивачем та вважав, що погасив кредит у повному обсязі і більше кредитною картою не користувався, жодних повідомлень від банку щодо стану заборгованості та витребування погашення кредитних зобов'язань, не отримував. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за період з 26.04.2012 року по 10.10.2016 року, що не відповідає вимогам п.1ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме на стягнення пені, штрафу, неустойки встановлюється спеціальна позовна давність в один рік. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1. ст. 261 ЦК України). Прохає застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору від 26.04.2012 року відповідач отримав кредит 1900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.5 договору порядок платіжних операцій здійснюється з використанням платіжних карт, а також порядок кредита регулюється дійсним законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем VISА International, MasterCard International, даними договору, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку. Позивач у позовній заяві посилаючись на пункт 5.3 договору, не в повній мірі його виклав: передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших частин договору, при цьому банк повинен був не меньше чим за 7 днів до внесення змін до договору проінформувати позичальника, зокрема у виписці по картковому рахунку, зазначених у п. 4.9. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про згоду або незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник погоджується з новими умовами. З моменту підписання даного договору та по теперішній час відповідач ніяких повідомлень щодо зміни тарифів чи інших частин договору не отримував, а отже не мав змоги бути обізнаним, погодитися чи відмовитися від наданих банком послуг. З довідки про заборгованість вбачається, що тарифний відсоток змінювався кілька разів, а саме з 26.04.2012 р по 03.07.2013р - 36%, з 08.07.2013 р. по 30.09.2014 р. -30%, з 01.10.2014 р. по 31.03.2015 р. -38,40%, з 01.04.2015 р. по 10.10.2016 р. 46,80 %. Банк позбавив відповідача права, відповідно п. 6.4 у разі незгоди зі змінами тарифних планів, надати до банку письмову заяву про розірвання даного договору. Розмір процентів за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, який встановив банк без згоди відповідача є значним по відношенню до простроченої суми боргу, що є не припустимим та суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства. Оскільки умови договору розробляються банком і позичальник не впливає на зміст договору, банк, встановивши завищений розмір пені та комісії, порушив принцип добросовісності. Відповідно п. 9.4, 9.5 у випадку непогашення кредиту протягом 6 місяців банк має право закрити платіжну карту письмово про це повідомити позичальника , після чого позичальнику необхідно не пізніше 30 днів погасити всі види кредитного зобов'язання перед банком. Встановлено, що відповідачем кредит сплачувався. Відповідач вважав, що погасив кредит у повному обсязі і більше кредитною картою не користувався, жодних повідомлень від банку щодо стану заборгованості та витребування погашення кредитних зобов'язань не отримував. Позивачем не надані докази того, на яких підставах вносилися зміни до тарифного відсотку по кредиту та яким чином повідомлявся відповідач. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі п.1ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за період 26.04.2012 року по 10.10.2016 року, що не відповідає вимогам п.1ч.2 ст. 258 ЦК України. На підставі ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У кредитному договорі міститься положення 9.12, згідно з яким договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання , якщо на протязі цього строку жодна зі сторні не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Однак, таке положення не можна вважати таким, що відстрочує позовну давність на інший строк Згідно постанови Верховного суду України від 19.03.2014 № 6-20цс14 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У рішенні Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, що знайшло своє відображення у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13, яке відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, визначено, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежам, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно Тарифному плану кредиту універсальний встановлений розмір обов'язкового щомісячного платежу, а саме 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Враховуючи визначені змістом кредитного договору строки виконання зобов'язання( здійснення щомісячного платежу) та зміст розрахунку заборгованості, враховуючи, що останній платіж за кредитним договором здійснений відповідачем 12.12.2013 р., початок перебігу строку давності почався з 31.12.13 року і по теперішній раз не переривався. Певні підстави для переривання строку позовної давності позивачем не зазначаються і в даній ситуації відсутні. Отже, строк пред'явлення вимог до відповідача для ПАТ «Акцент-Банк» закінчився 30.04.2014 року. Відповідач заявив в запереченнях на позовну заяву про застосування позовної давності. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог \~або заперечень, \~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed