Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що у житловому будинку в [ADDRESS] , проживали він [PERSON] , його брат [PERSON] та їх батьки, [PERSON] та [PERSON] . Позивач, його брат [PERSON] та мати [PERSON] у 2010 році отримали свідоцтво про право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою ( частка у власності - ј кожного). Батько [PERSON] також мав право на ј частку будинку, але свідоцтво про право власності за життя не отримав. [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла ј частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина, [PERSON] , але [INFO] вона також померла. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала сину [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та належала [PERSON] , у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на будинок. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на 1/4 частину вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] . У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Новобасанська сільська об`єднана територіальна громада в особі Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської областіпозовні вимоги визнає. Відзиву на позов не подавали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та [INFO] відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть, є батьками [PERSON] , що також підтверджено відповідним свідоцтвом (а.с.8,9,11,12) 13 березня 2007 року [PERSON] заповіла все своє майно, сину [PERSON] , що підтверджується заповітом, який посвідчений секретарем виконкому Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, реєстраційний номер 78 (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 95 від 26.01.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2010 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності по ј частині за кожним житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.13-14). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.09.2009 року та повідомлення Бобровицької районної державної нотаріальної контори, після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] (а.с.15-16). 07.08.2021 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частину житлового будинку в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.17). Згідно довідок № 386 та 387 від 14.06.2021 року виданих виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] і на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.18-19). З інформації, що міститься у довідці від 18.08.2021 року № 633 виданій виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, видно, що станом на 15.04.1991 року у житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] - голова двору, його дружина [PERSON] та їх сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповідно до витягу з рішення Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 42 сесії 6 скликання від 14.08.2015 року, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.21-22). Довідкою № 614 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 18.08.2021 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , зареєстровано по ј частині за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не зареєстроване (а.с.23). Згідно постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 20.08.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки за життя спадкодавець не провів реєстрацію права власності на будинок (а.с.31). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на частину будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючий документ на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцем не отримувався, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved