Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на дитину до повноліття та матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку, в якій указала на те, що з відповідачем вони мають доньку [PERSON] , 2017 року народження. Після народження доньки відповідач своє батьківство не визнав та відповідної заяви до відділу РАЦС не подав, у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Відповідач жодним чином не підтримував позивачку, витрати, що пов`язані з пологами та вагітністю, утриманням та вихованням дитина вона несла самостійно. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01.06.2020 року визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Тобто шляхом встановлення батьківства відповідача в судовому порядку, позивачем було вжито заходів щодо виникнення права для подальшого отримання аліментів з відповідача, а тому позивач вважає, що має право на отримання аліментів починаючи з дати народження дитини, з [INFO] . Позивач просила стягнути із відповідача аліменти на її користь на неповнолітню доньку [PERSON] , 2017 року народження у розмірі ј всіх доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.12.2017 року та стягнути з відповідача на користь позивача кошти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 2500 грн. щомісячно починаючи з 12.12.2017 року. Ухвалою судді від 26 січня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, вказали, що витрати на дитину позивачка несе самостійно, затрати на місяць становлять близько 4000 грн., крім того позивачка вважала, що має право на її утримання в розмірі 2500 грн. в період проживання з дитиною до досягнення дитиною трьох років. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав відзив на позов, де зазначив, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , однак не у визначеному розмірі позивачем, а у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача у розмірі 1000 грн. з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що у сторін від сумісного проживання [INFO] народилась донька, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина проживає з матір"ю та знаходиться на її утриманні, відповідно довідки про склад сім`ї. 01 червня 2020 року рішенням Обухівського районного суду Київської області визнано [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Виключено відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 331, складеного 20.12.2017 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Внесено відомості до актового запису про народження № 331, складеного 20.12.2017 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, зазначено батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд враховуючи позицію сторін по справі, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини та платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на користь позивача, з якою проживає малолітня дитина сторін у справі в розмірі 2500 щомісячно, оскільки враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно ч.2 тієї ж норми аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Позивач не надала суду достатніх та обґрунтованих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, з позовом до суду раніше, в т.ч. із позовом про встановлення батьківства не звернулась, а тому суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з часу народження дитини. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: partial