Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У квітні 2018 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням. На обґрунтування позову вказано, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2013 р. по 18.06.2016 р. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2013 року № 179 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 16.08.2016 року та присвоєно звання „рядовий міліції". Наказом ХНУВС від 18.06.2016 року № 165 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Миколаївській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.11.2017 року № 279 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС в сумі 49 417,17 грн. Відповідач добровільно не відшкодував, кошти пов'язані з його утриманням, у звязку із чим позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих до суду доказів, суд дійшов наступного. Відповідно до наказу Харківського національного університету внутрішніх справ №179 о/с від 10.08.2013 року відповідача [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано до складу курсантів ХНУВС з 16 серпня 2013 року та присвоєно звання "рядовий міліції". 01.09.2010 року між ХНУВС, ГУМВС України в Миколаївській області та відповідачем укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом ХНУВС від 18.06.2016 року № 165 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Миколаївській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.11.2017 року № 279 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У відповідності з пунктами 2.1.3, 2.1.4 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, укладеного між ХНУВС, ГУ МВС України в Миколаївській області та відповідачем 01.09.2013 року, в обов'язки ХНУВС входить забезпечення відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, а також забезпечення можливості користування відповідачем бібліотеками, читальними залами, навчальною та методичною літературою, комп'ютерною технікою, об'єктами спортивно-оздоровчого, соціально-побутового та культурного призначення. Відповідно до п. 2.3.6 зазначеного вище договору, відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, що передбачено п.4.1 даного договору. Підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку, відповідно до п.3.2 вказаного Договру, є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно Договору відповідачем отримано грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення, що підтверджується наданими позивачем доказами: довідкою - розрахунком №4/98 від 09.06.2016р. витрат пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за перід з 16.08.2013 року по 18.06.2016 року та становить 49 417,17 грн.: довідкою щодо грошового забезпечення курсанта [PERSON] за 2013 -2016 роки, довідкою-розрахунком витрат на продовольче забезпечення курсанта [PERSON] за період 16.08.2013р.-31.05.2016 роки, довідкою-розрахунком №34 про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення курсанта факультету №3 [PERSON] за 2013-2016 року; розрахунками комунальних послуг за період навчання, складеними начальником комунально-експлуатаційного відділення ХНУВС за 2013-2016 навчальні роки. Вказані розрахунки проведені відповідно до вимог нормативних актів та здійснені уповноваженими посадовими особами, які несуть відповідальність за правильність занесених до Довідок даних. Згідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах визначається Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України, від 01.03.2007р. №313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ". Згідно п.6 Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано договірних зобов'язань з Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним Управлінням МВС України в Миколаївській області, відповідач має відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1762,00 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тобто у розмірі 881 грн. 00 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 881 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved