Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

\~\~\~Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], але 21.03.2013 року через дрібну сварку шлюб було розірвано, проте сторони продовжували жити однією сім'єю. Сторони мешкали однією родиною в будинку № 26а по вул. Домаха у місті Маріуполі. 05 січня 2015 року помер її чоловік - [PERSON], якому згідно заповіту батька [PERSON] було заповідано все рухоме та нерухоме майно останнього, а саме домоволодіння № 18 по вулиці Грибоєдова в м. Маріуполі. Після смерті [PERSON] помер 19 червня 2015 року його батько [PERSON] В шестимісячний термін позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено в зв'язку з недоведеністю родинних зв'язків між нею та померлим. Оскільки вона постійно мешкала з [PERSON] на час відкриття спадщини, товважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки не відмовилась від нього протягом шести місяців і є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Просила суд встановити факт проживання її однією родиною зі спадкодавцем [PERSON] більше пяти років до відкриття спадщини, а також визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. В обгрунтування заперечень зазначила, що право на спадкування за законом наступає за умови відсутності заповіту. 14.01.2015 року нотаріусом [PERSON] було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповів їй належне йому за життя майно, в тому числі і спірне домоволодіння №18 по вул.Грибоєдова в м.Маріуполі. Після смерті [PERSON] вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину. При цьому, [PERSON] помер раніше свого батька [PERSON], а тому за умови залишення батьком заповіту на іншу особу позивач не набуває права на спадкування взагалі. Просила відмовити у задоволенні позову повністю у звязку із його безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] міської радиу судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-НО № 275126, виданого повторно 10.05.2012 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Донецької області, між позивачкою та [PERSON] 14 липня 1987 року зареєстровано шлюб (а.с. 3). Вищевказаний шлюб було розірвано 21 березня 2013 року та померлий 05 січня 2015 року [PERSON] був рідним сином [PERSON], що визнано сторонами у судовому засіданні та не заперечувалось ними. З свідоцтва про смерть І-НО №917592 від 13.01.2016 року слідує, що [PERSON] помер 05 січня 2015 року, тобто раніше свого батька [PERSON]. (а.с.2) При цьому, за життя [PERSON] заповіту не залишив та відомостей про спадщину після його смерті суду не надано. Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 914986, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 19 червня 2015 року (а.с. 33). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі спадкової справи № 97/2015, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 19 червня 2015 року після смерті [PERSON], вбачається, що померлому належав житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані по вулиці Грибоєдова, 18, у місті Маріуполі Донецької області і які він заповів своїй дружині [PERSON] та [PERSON] (а.с. 71-99). Тобто, за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу 14.01.2015 року, яким заповів належний йому житловий будинок з усіма належними до нього будівлями та спорудами подвір"я та земельну ділянку по вул.Грибоєдова, 18, в м.Маріуполі в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2016 року, [PERSON] на праві власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належатьжитловий будинок та земельна ділянка, які розташовані по вулиці Грибоєдова, 18 у місті Маріуполі Донецької області (а.с. 93-97). Статтями\~10,11,60 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1\~ст. 64 ЦПК України\~письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до п. 21 ППВС «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30 травня 2008 року за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Згідно п. п. 21, 23 ППВС «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30 травня 2008 року при вирішенні спору (справи) про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суду необхідно враховувати правила частини другої статті\~3\~СК\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. І зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а таке право можуть мати також інші особи (як це є в даному випадку), якщо є факт спільного проживання зі спадкодавцем, був пов'язаний спільним побутом, мали взаємні права як і обов'язки. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджене відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суду під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] мешкала однією родиною з померлим [PERSON], вела спільне господарство, мала спільні права та обов'язки, проживала на одній житловій площі. При цьому, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки дані свідки не повідомили суду інформації, яка б свідчила, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною. Виходячи з вищевикладеного, у суду не має підстав длязадоволення позову, а тому у його задоволенні суд відмовляє. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed