Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

у листопаді 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що постановою від 11.10.2000 р. ВДВС у Московському районі м. Києва накладено арешт на належне йому майно. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про об`єкти нерухомого майна, які належать йому на праві власності, та інформація про арешт на вказане майно. Арешт зареєстровано 04 листопада 2004 року за № 144134 Першою київською державною нотаріальною конторою. Позивач зазначає, що арешт накладено безпідставно, чим порушено його права щодо розпорядження власністю. За таких підстав, позивач просить суд скасувати арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстровим номером № 1441341. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 04 листопада 2004 року за № 1441341 про арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 22) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2021 р. постановлено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 27) Відповідач Перша Київська державна нотаріальна контора відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належать% - 1/6 частина гаража, загальною площею 18,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2018 р., - 1/3 частина гаража, загальною площею 18,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, вданого 20.12.2012 р. Другою київською державною нотаріальною конторою, - 1/24 частина квартири, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2018 р., - 1/8 частина квартири, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2015 р., виданого Другою київською державною нотаріальною конторою, - 1/4 частина квартири, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 11.01.1999 р., виданого Управлінням справами Національної академії наук України, - 1/12 частина квартири, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 41,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.2012 р., - 1/4 частина житлового будинку, загальною площею 91,7, житловою площею 60,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2013 р., - 1/4 частина земельної ділянки, кадастровий номер 3222410300:01:035:5021, площею 0,0705, за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2013 р. Згідно Інформаційної довідки № 223753750 від 14.09.2020 р. вищевказане нерухоме майно арештоване на підставі постанови від 11.10.2000 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Московському районі. (а.с. 11) При цьому, реєстрація обтяження здійснена 04.11.2004 р. Першою київською державною нотаріальною конторою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 14.09.2020 р. та 22.09.2020 р. звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві з заявами про надання інформації. (а.с. 14, 15) Листом від 17.09.2020 р. [PERSON] повідомлено про те, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи щодо [PERSON] до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. (а.с. 16) Перша київська державна нотаріальна контора листом від 19.10.2020 р. повідомила позивачу, що відповідно до номенклатури справ термін зберігання документів щодо накладення, зняття арештів (заборон) за 2000 рік складав 3 роки, тому надати інформацію про арешт (заборону) на майно [PERSON] не має можливості у зв"язку з відсутністю документів. (а.с. 17) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що арешт накладено безпідставно, чим порушено його права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved