Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернувся до суду з названим позовом , вказуючи, що на території Рогізнянської сільської ради , починаючи з 15 березня 2016 року проживає дитина - [PERSON], [INFO]. Матір дитини [PERSON] померла [INFO]. Дитина проживала разом з батьком [PERSON], але влітку 2015 року він поїхав та залишив дитину на свою співмешканку. Участі у вихованні та матеріальному утриманні не приймає, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її долею, не турбується про стан здоров'я, фізичний та моральний розвиток, не підтримує будь-якого зв'язку з донькою. З 15 березня 2016 року дитина тимчасово влаштована на проживання до тітки [PERSON]. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS] відносно його доньки [PERSON], [INFO], та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Рогізнянської сільської ради Володарського району Київської області. Стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача підтримала свої вимоги та просила суд позов задоволити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник третьої особи без самостійних вимог : служби у справах дітей та сім'ї Володарської районної державної адміністрації Київської області підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] при цьому зазначила, що з метою захисту інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав. До такого висновку служба прийшла на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання , характеризую його даних , а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений ( а.с.43,61). Прокурор вказав на доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом на що позивач дав свою згоду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника служби у справах дітей та сім'ї Володарської РДА Київської області, заслухавши свідка взявши до уваги позицію прокурора та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], ( а.с.9) є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с.12). [PERSON], уродженець м.Антрацит Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.42). Матір дитини [PERSON] померла [INFO] ( а.с.23). З березня 2016 року дівчинка тимчасово влаштована на виховання та проживання в сім'ю [PERSON], [ADDRESS] ( а.с.17, 18, 22). [PERSON] відвідує КЗ « Рогізнянський НВК «ЗОШ І-ІІ ст.- Д/С», де гарно навчається та позитивно характеризується ( а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 15 березня 2016 року [PERSON], тимчасово влаштована на проживання до тітки [PERSON]. Дитина раніше проживала разом з батьком [PERSON], але влітку 2015 року він поїхав на заробітки та залишив дитину на свою співмешканку [PERSON], яка має своїх дітей та не має можливості належним чином приділяти увагу [PERSON]. [PERSON] участі у вихованні та матеріальному утриманні не приймає, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її долею, не турбується про стан здоров'я, фізичний та моральний розвиток, не підтримує будь-якого зв'язку з донькою. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею , є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують «обхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.ч. 1 , 3 СК України мати , батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання , що відповідач по справі в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її моральний та духовний розвиток щодо неповнолітніх, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON]. Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача, то суд вважає, що оскільки відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, тому вимога позивача про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі ? його заробітку ( доходу) на утримання доньки підлягає задоволенню. Окрім того позивач ставить питання про передачу дитини на опікування органу опіки та піклування Рогізнянської сільської ради Володарського району Київської області, що відповідає вимогам ст. 167 СК України, таким чином, зазначена вимога позивача також підлягає задоволенню. За наведених вище підстав суд вважає, що позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі - 551,21 грн.

Outcome: approved