Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Після смерті чоловіка та батька позивачів, дружина та на той час неповнолітні діти, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину, звернувшись до державної нотаріальної контори. Мати померлого - [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини на користь своїх онуків позивачів. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлий [PERSON] за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/3 частці кожному, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від Чернігівської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про проведення судового засідання без участі держаного нотаріуса. Позовна заява надійшла до суду 04 квітня 2019 року. Відомості про смерть відповідача [PERSON] були отримані судом 24.04.2019 року, 03.05.2019 року до суду надійшла виправлена позовна заява з уточненим колом учасників справи. 11.05.2019 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 03 червня 2019 року. За підсумками підготовчого судового засідання справу призначено до розгляду по суті на 25 липня 2019 року. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 114 від 25.03.2019 [PERSON] на день смерті [INFO] проживав та була зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . (а.с. 14). [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 02 вересня 1995 року (а.с.12). 22 лютого 2017 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та з того часу носить прізвище [PERSON] (а.с.13). Згідно зі свідоцтвами про народження, [PERSON] був батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10) З повідомлення в.о. завідуючої Куликівською районною державною нотаріальною конторою Кравченко Т.В. вбачається, що 18 жовтня 2008 року була заведена спадкова справа № 529/2008 , із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Мати спадкодавця [PERSON] у шестимісячний строк спадщину не прийняла. 13 квітня 2016 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.39). Заповіту [PERSON] , згідно з Інформаційною довідкою за спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2019 , не залишив. [PERSON] померла [INFO] , разом з [PERSON] не проживала, на спадщину після смерті сина, у тому числі і обов`язкову частку, не претендувала. Відомості щодо інших спадкоємців у справі відсутні. Таким чином, позивачі є спадкоємцями майна [PERSON] першої черги за законом, які прийняли спадщину. З повідомлення\~ в.о.\~нотаріуса Куликівської\~ районної\~державної нотаріальної\~контори Завалієвої\~В.В.\~від 23.03.2019\~ вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, що підтверджують право власності на будинок, та, відповідно, не здійснена реєстрація права власності (а.с.17). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 79 від 20.03.2019 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 16). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1955 році (а.с. 18-20). У витягу з погосподарських книг Орлівської сільської ради на 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010 роки вказано, що головою домогосподарства в [ADDRESS] , був [PERSON] . Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померлий [PERSON] за життя мав будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований до 05.08.1992 року, але не отримав на нього правовстановлюючого документу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги його дружини та дітей, як спадкоємців першої черги за законом, та визнати за ними право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved