Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Свої уточнені позовні вимоги мотивують тим, що 14 серпня 2016 року о 21 год. 00 хв. водій транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на 20 км +74 м автодороги Київ-Овруч скоїв наїзд на пішохода, батька позивачів [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до ЄРДР за №12016110000000277 за озаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Проте, постановою слідчого дане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутності в діях водія складу кримінального правопорушення. Враховуючи, що ст.ст.1166, 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана дією джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала незалежно від наявності вини, та на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс», тому позивачі і звернулися до товариства із заявою про здійснення страхового відшкодування та відповідними документами. Проте, до даного часу відповідні виплати їм ні товариством, а ні [PERSON] не відшкодовані. Оскільки, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди та смертю їх батька, на утриманні якого вони перебували на момент дорожньо-транспортної пригоди, позивачам завдано значних моральних страждань, ними і подано до суду позов, про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] шкоди завданої смертю потерпілого, а саме: стягнення на користь позивача [PERSON] з ПрАТ «Європейський страховий альянс» моральної шкоди в сумі 5800 грн., відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника в сумі 26100 грн., пені в розмірі 7035 грн. 48 коп., 3% річних в сумі 658 грн., інфляційних втрат в сумі 188 грн. 42 коп. за прострочення на 251 день виплати страхового відшкодування, а всього 39 781 грн. 90 коп.; та з [PERSON] моральної шкоди в сумі 94200 грн.; стягнення на користь позивача [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] з ПрАТ «Європейський страховий альянс» моральної шкоди в сумі 5800 грн., відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, в сумі 39 100 грн., пені в розмірі 9902 грн. 60 коп., 3% річних у сім 926 грн., інфляційних втрат в сумі 265 грн. 21 коп. за прострочення на 251 день виплати страхового відшкодування, а всього 55 993 грн. 81 коп.; з відповідача [PERSON] моральної шкоди в сумі 94200 грн. та відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, в сумі 30 499 грн. 52 коп., а всього 124699 грн. 52 коп., а також відшкодування судових витрат. Позивачі та їх представник адвокат Денисенко С.В. в судове засідання не з`явилися, згідно письмової заяви їх представника просили розгляд справи проводити без їх участі, уточнені позовні вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, станом на дату розгляду справи судом 31 січня 2020 року, підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» в судове засідання не з`явився, згідно письмового клопотання просив розгляд справи проводити без його участі. Щодо задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини викладені у відзиві (а.с.78-148). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно письмового відзиву заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити в позові (а.с.57-77). Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 28 жовтня 2016 року, 14 серпня 2016 року приблизно о 21 год. 00 хв., водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] і здійснював рух по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Овруч» з боку м.Києва у напрямку с.Нові Петрівці в Вишгородському районі, Київської області. Проїжджаючи ділянку дороги в районі кілометрового знаку 20+74 м з вказаної автодороги в Вишгоородському районі, Київської області, водій [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який знаходячись в нерухомому стані на розділовій смузі, почав перетинати автодорогу сполученням «Київ-Овруч» зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспорної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 15 серпня 2016 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію було внесено до ЄРДР за №12016110000000277 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Причиною дорожньо-транспортної пригоди є необережні дії пішохода [PERSON] , який допустив порушення вимог п.4.14 «а», «б», «г» Правил дорожнього руху України. Оскільки в даній ДТП в діях водія автомобіля марки ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER] [PERSON] невідповідності вимогам ПДР, які перебували б в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, не вбачається, у зв`язку з чим в його діяннях відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.286 КК України, тому кримінальне провадження №12016110000000277 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито за відсутності в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В крові трупа [PERSON] , виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,45%, що свідчить про вживання останнім спиртових напоїв до настання пригоди (а.с.19-22). Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 даної статті визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. За таких обставин, враховуючи, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини водія [PERSON] , та зважаючи на те, що дії пішохода [PERSON] , можуть свідчити лише про його грубу необережність, яка й призвела до ДТП, а не про непереборну силу чи то умисел, тому дана дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля є страховим випадком, а водій [PERSON] має відшкодувати шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транпортної пригоди, цивільно -правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Зокрема, згідно копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АЕ/6730609, застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] у ПрАТ «Європейський страховий альянс». Строк дії договору до 12 листопада 2016 року. При цьому, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить сто тисяч гривень (а.с.23). Позивачі 20 лютого 2019 року звернулися до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з відповідними заявами про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого (годувальника) та моральної шкоди (а.с.25-26), однак страхове відшкодування виплачено не було. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За таких обставин, оскільки [PERSON] , який являється володільцем джерела підвищеної небезпеки, за участі якого й сталася дорожньо-транспортна пригода, має відшкодувати шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в результаті якої загинув [PERSON] , а оскільки на момент ДТП автомобіль був застрахований в ПрАТ «Європейський страховий альянс», тому саме страхова компанія має відшкодовувати шкоду в межах ліміту відповідальності, а з [PERSON] підлягає стягненню шкода, яка перевищує розмір страхових виплат. Зокрема, ч.1 ст.1202 ЦК України, визначено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю . Положеннями п. 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 1999 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьком записаний [PERSON] (а.с.14). 06 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 червня 2018 року (а.с.15). У відповідності до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2010 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до Запису акта про народження №535 від 25 листопада 1997 року та листа Прилуцького міськрайонного відділі державної реєстрації актів цивільного стану від 15 лютого 2019 року, вбачається, що [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON] , яка згідно запису про смерть №66 від [INFO], померла (а.с.16,17). Крім того, судом встановлено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що не заперечувалося учасниками справи, та встановлено в цивільних провадженнях за позовами [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» та [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої смертю потерпілого (а.с.39-45, 116-121) . За таких обставин, особами, які у відповідності до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] та дочки [PERSON] , які на момент загибелі батька були неповнолітніми. При визначенні моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує моральні страждання, які зазнали позивачі в зв`язку із втратою батька, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання матерями позивачів додаткових зусиль для організації життя своїх дітей, а також відсутність вини [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригода, та неправомірність дій [PERSON] , які й призвели до ДТП, в результаті якої він загинув; з урахуванням вимог ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає визначений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди по 100 000 грн., таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, та підлягає зменшенню, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачів по 12 000 грн. моральної шкоди. За таких обставин, у відповідності до вимог п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі мають право на отримання страхового відшкодування від страхової компанії саме в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 17 400 грн., або по 5800 грн. на кожного. Відповідно з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода в розмірі по 6 200 грн. Крім того, ч.1 ст.1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. У пунктах 1, 2 4 статті зазначено, що шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років), чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя шкода відшкодовується незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років. У відповідності до ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Положеннями п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи, щ ост.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто діти мають абсолютне право на одержання від батька утримання, а після його смерті - відшкодування шкоди у зв`язку з його смертю. Зокрема, ч.1,2,3 ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Судом встановлено, що позивачі є дітьми [PERSON] , загиблого в дорожньо-транспортній пригоді та на момент ДТП були неповнолітніми, та відповідно мають право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника. Діти вважаються такими, що перебували на його утриманні. Потерпілий [PERSON] офіційно не був працевлаштований, пенсію не отримував. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, на день настання страхового випадку 14 серпня 2016 року - 1450 грн. За таких обставин, з урахуванням вимог ст.1195 ЦК України, оскільки [PERSON] в момент завдання шкоди не працював, розмір відшкодування позивача визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, а саме -1450 грн., та з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого, тому позивачам підлягає відшкодуванню по 483 грн. 33 коп., щомісячно (1450 грн./3 осіб) до досягнення ними вісімнадцяти років(учню, студенту до закінчення навчання), але не більше як до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійсненитх страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року, скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2018 року в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] 17400 грн. В рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 52200 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 82600 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та змінено в частині стягнення судових витрат. Позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої смертю годувальника та до [PERSON] про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.В частині стягнення 17400 грн. в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, залишено без змін (а.с.39-45). Крім того, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року у цивільному провадженні №2/742/494/19 (єдиний унікальний №742/637/19), яке залишено без змін Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий алянс» та [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого. Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий алянс» на користь [PERSON] 5800 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. …. За таких обставин, ліміт відповідальності ПрАТ «Європейський страховий алянс» з вирахуванням 17400 грн. в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника та загальної суми виплат моральної шкоди в розмірі 17400 грн. (5800 грн.х3 осіб), становить 65200 грн. Враховуючи, що на момент загибелі [PERSON] його дочка [PERSON] , [INFO] , була неповнолітня, та після досягнення повноліття продовжувала навчання в Прилуцькому медичному училищі, яке закінчила в червні 2019 року (а.с.37), тому з моменту загибелі батька до закінчення навчання мала право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника протягом 35 місяців (з серпня 2016 року по червень 2019 року). Загальна сума відшкодування шкоди за вказаний період становить 12 687 грн. 50 коп. (362 грн. 50 коп. х35 місяців), яка є меншою за мінімальний розмір відповідного відшкодування, встановленого ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, яке повинно виплачуватися на двох утриманців (18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на одного утриманця). За таких обставин, з страхової компанії підлягає стягнення на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в розмірі 18 мінімальних заробітних плат, а саме 26 100 грн. (1450 грн.х18), оскільки з урахуванням вимог ст.27 Закону страховик повинен відшкодувати шкоду, заподіяну смертю потерпіого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами, при цьому загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути мешним, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , досягне вісімнадцятим років [INFO] , тому з моменту загибелі батька до досягнення вісімнадцятиріччя має право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника протягом 144 місяців (з серпня 2016 року по липень 2028 року), тому загальна сума відшкодування шкоди за вказаний період становить 69 599 грн. 52 коп. (483 грн. 33 коп. х144 місяці), з яких 39 100 грн. підлягає стягненню одноразово виплатою з страхової компанії в межах страхової суми (65200 грн.-26100 грн. =39 100 грн., а решта 30 499 грн. 52 коп. підлягає стягненню з [PERSON] . При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» пені, інфляційних втрат та 3% річних, в зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконаня грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (ст.36.5 Закону). Оскільки заяви позивачів про страхове відшкодування отримані ПрАТ «Європейський страховий альянс» 25 лютого 2019 року, та виплату позивачам страхового відшкодування страховик мав здійснити не пізніше граничного 90 денного строку, а саме до 25 травня 2019 року, тому станом на 31 січня 2020 року прострочення складає 251 день. Враховуючи, що позивачу [PERSON] страхова компанія повинна була виплатити страхове відшкодування в розмірі 31900 грн. (5800 грн. ( моральна шкода) +26100 грн. (шкода, заподіяна смертю потерпілого), та враховуючи, що станом на 31 січня 2020 року прострочення складає 251 день, тому з страхової компанії підлягає стягненню пеня в розмірі 7035 грн. 48 коп., 3% річних в сумі 658 грн., інфляційні втрати в сумі 188 грн. 42 коп. Враховуючи, що позивачу [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , страхова компанія повинна була виплатити страхове відшкодування в розмірі 44900 грн. (5800 грн. ( моральна шкода) +39100 грн. (шкода, заподіяна смертю потерпілого), та враховуючи, що станом на 31 січня 2020 року прострочення складає 251 день, тому з страхової компанії підлягає стягненню пеня в розмірі 9902 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 926 грн., інфляційні втрати в сумі 265 грн. 21 коп. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи питання про розподіл витрат, суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (ч.1,3 ст.133 ЦПК України). У відповідності до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.141 ЦПК). Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Зокрема, згідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України,якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що судом було повністю задоволено позовні вимоги до ПрАТ «Європейський страховий альянс» та частково задоволено позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, тому суд вважає, що на користь держави підлягає стягненню з страхової компанії 957 грн. 75 коп., а з [PERSON] 437 грн. 80 коп. судового збору. Крім того, згідно ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.1,2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Зокрема, у відповідності до ч.1,2,3,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.1,2,3,4ст.137 ЦПК України). За таких обставин, оскільки згідно наданого позивачами розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката (опису наданих послуг), Договорів про надання правничої допомоги №11/07/19 від 11 липня 2019 року та №20/02/19 від 20 лютого 2019 року, квитанцій до прибуткового касового ордера №2,3 від 31 січня 2020 року, судом встановлено, що дані витрати є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом; а також ціною позову, тобто мають компенсуватися в силуст.137 ЦПК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково та враховуючи пропорційність задоволених вимог до кожного з відповідачів, тому до стягнення з страхової компанії на користь [PERSON] та [PERSON] підлягає по 3000 грн., та відповідно з [PERSON] на користь [PERSON] 180 грн. та відповідно на користь [PERSON] 870 грн. в рахунок відшкодування сплаченої правничої допомоги.

Outcome: partial