Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 2009543602 від 16.10.2014 року в розмірі 32557,15грн, з яких: 22321,66грн - заборгованість за тілом кредиту; 716,46грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9519,03грн загальна прострочена заборгованість, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017р. відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. 16.08.2017 року позивач ПАТ «ОТП Банк» надав суду заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] по кредиту №2009543602 з розрахунком станом на 10.08.2017 року складає 38505,02грн, з яких 26919,20грн сума заборгованості за тілом кредиту, 2,64 грн сума заборгованості за відсотками по кредиту, 11583,18грн сума заборгованості за комісіями по кредиту, суддя [PERSON] приняв та долучив заяву про збільшення позовних вимог до матеріалів справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/4240/17-ц, номер провадження 2/754/584/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді [PERSON] Представник позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2009543602 від 16.10.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 40675,92грн на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим погашенням по 16.10.2019 року. 16.08.2017 року позивач ПАТ «ОТП Банк» надав суду заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] по кредиту №2009543602 з розрахунком станом на 10.08.2017 року складає 38505,02грн, з яких 26919,20грн сума заборгованості за тілом кредиту, 2,64грн сума заборгованості за відсотками по кредиту, 11583,18грн сума заборгованості за комісіями по кредиту, судом було прийнято заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти в розмірі 40675,92грн. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2009543602 від 16.10.2014року, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10.08.2017 року, становить - 38505,02грн, з яких: 26919,20грн сума заборгованості за тілом кредиту, 2,64грн сума заборгованості за відсотками по кредиту, 11583,18грн сума заборгованості за комісіями по кредиту., посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивачем було направлено на адресу відповідача вимога про погашення простроченної заборгованості від 09.02.2017 року необхідністю усунення порушень умов Договору, але вони до цього часу не виконані. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, заборгованість становить 2,64грн, заборгованості за комісіями по кредиту становить 11583,18грн. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Аналізуючи положення процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов»язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в розмірі 38505,02грн, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 26919,20грн, заборгованість за відсотками по кредиту у розмірі 2,64грн, заборгованість за комісіями по кредиту 11583,18грн. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1600,00грн.

Outcome: approved