Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд із позовом до [PERSON] про передачу предмета застави в заклад. В обґрунтування вимог вказує, що 12.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 14 512 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.09.2013року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 12.09.2006року укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надала в заставу автомобіль Chevrolet, модель Lacetti, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов»язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов»язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави. У судове засідання представник позивача Шацька С.І. не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 12.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір №TEAWAU00276116, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 14 512 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.09.2013року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2010року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet, модель Lacetti, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №TEAWAU00276116 від 12.09.2006року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 12.09.2006року укладено договір застави рухомого майна №TEAWAU00276116, згідно якого відповідач надала в заставу автомобіль Chevrolet, модель Lacetti, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов»язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов»язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад (п.17.10 договору застави рухомого майна). 28.05.2014року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслано відповідачу [PERSON] вимогу про добровільну передачу майна, однак дана вимога залишена без задоволення. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом вилучення у відповідача [PERSON] та передачі в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмета застави - автомобіля Chevrolet, модель Lacetti, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Не підлягають задоволенню вимоги щодо вилучення у відповідача та передачі в заклад комплекту ключів та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, оскільки як і ключі так і свідоцтво про реєстрацію є складовими частинами автомобіля, без яких його експлуатація чи транспортування є неможливим. Отже, вимога про вилучення у відповідача автомобіля фактично передбачає і вилучення ключів і вилучення свідоцтва про реєстрацію, які не є самостійними предметами застави, а є складовими частинами автомобіля. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial