Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 21.02.2001 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Деякий час сторони проживають окремо, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але не в достатній кількості. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця з 19.01.2017 року і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши суду, що вони погоджуються з розміром аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача щомісяця, але стягувати треба не з дня звернення позивача до суду, а з дня винесення даного рішення, так як він кожного місяця перераховував, позивачці грошові кошти на утримання їх спільних дітей. Заслухавши сторони та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, 21.02.2001 року сторони зареєстрували між собою шлюб (а.с.5, зворот. бік). Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8), які проживають разом з матір'ю (а.с.13-14). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Деякий час сторони проживали окремо, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але не в достатній кількості. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є пенсіонером і отримує пенсію за віком, таким чином стягнення аліментів необхідно здійснюватись у частці від його щомісячного доходу, а не у твердій грошовій сумі. Як наголошує ч.5, ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, наявності інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дітей, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] з 19.01.2017 року - дня подачі позову до суду і до їх повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та навчання дітей в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. За приписами ч.1, ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд не може покласти в основу рішення показання відповідача та його представника про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача не з дня подачі позову до суду, а з дня винесення даного судового рішення, оскільки диспозиція ч.1, ст.191 СК України безальтернативно повідомляє про стягнення аліментів з дня подачі позову до суду. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved