Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до відповідача [PERSON] з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачує вартість послуг з електропостачання квартири [ADDRESS], внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість з оплати наданих послуг, яка за період з 26.03.2003 року по 23.01.2013 року становить 991, 35 грн. . Просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 24, 78 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 59, 64 грн. та понесені ним при зверненні з позовною заявою судові витрати. Представник позивача за довіреністю Сухомлін С.І. будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився. Заздалегідь надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений заздалегідь належним чином, про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень щодо позову не надав. В силу ч.4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно особового рахунку [NUMBER] відповідач являвся споживачем електричної енергії, яка надавалась позивачем до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у період, за який пред'явлено позовні вимоги. Тобто між позивачем і відповідачем склалися договірні відносини, згідно яких позивач надає, а відповідач отримує та оплачує електричну енергію, виходячи з того, що сторони уклали договір постачання позивачем відповідачу електричної енергії, оскільки позивач поставляв відповідачу електричну енергію за місцем його помешкання, а відповідач споживав її. Отже сторони досягли згоди щодо істотних умов договору постачання, а саме, що позивач буде постачати відповідачу за плату електричну енергію. Нарахування позивачем оплати за поставлену електричну енергію відповідає затвердженим тарифам та відповідачем не оспорювалися. Обов'язком споживачів є оплата житлово-комунальної послуги у строк, встановлений законом, передбачений п.3 ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги". Відповідно ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на декілька видів, одним з яких є комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, тощо). Згідно ст.ст.67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що фактично між сторонами існували правовідносини по наданню послуг по електропостачанню і користування такими послугами. Позивач виконував свої обов'язки по наданню послуг, а відповідач, будучі споживачем цих послуг, свої зобов'язання по їх оплаті не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість у зазначеній позивачем сумі, що підтверджується розрахунком боргу. Відповідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з відповідача слід стягнути інфляційні нарахування у розмірі 24, 78 грн. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 59, 64 грн.. За таких обставин позовні вимоги являються обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України N 3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.11.2011 року.

Outcome: approved