Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 ( дві тисячі) гривень щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сина повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2008 року по 25 квітня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач на утримання сина грошових коштів , а також іншої допомоги не надає і весь тягар матеріального забезпечення сина покладається на позивача. У зв"язку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина згідно чинного законодавства у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 ( дві тисячі) гривень щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому порядку направлялись судові повістки про виклик в судове засідання, будь-яких заяв через загальну канцелярію від останнього не надійшло. Суд вважає можливим, за письмовою згодою представника позивача , розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження ( а.с. 3) відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] і на даний час не надає постійної матеріальної допомоги на його утримання , водночас син проживає з матір'ю, окремо від батька , то з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO] по 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 липня 2016 року тобто з моменту звернення позивачки з вказаною заявою до суду. Оскільки позивачка не надала докази про фінансовий стан відповідача, а також те, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього, а тому для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 ( дві тисячі) гривень щомісячно на сина , у суду підстав немає. Таким чином, враховуючи те, що відповідач ніде офіційно не працює то суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] по 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно , але не може бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов"язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 СК України, яке зобов"язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial