Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що за час проживання з відповідачем у них народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На даний час відповідач не проживає із ними та не бажає в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей. Старший їх син [PERSON] є учнем 1-го класу а молодний [PERSON] відвіду дошкільний заклад на що потрібні додаткові чималі витрати. Окрім того діти періодично потребують лікування на що також потрібні чималі кошти. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, та за позовом [PERSON] відкрито судом провадження в справі про розірвання шлюбу. Просить вирішити питання про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 2200 грн щомісячно та на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1800 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засіданні не з»явився будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час спільного проживання сторін у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Копією свідоцтва про народження дітей, серії [NUMBER] від 06.12.2011 року ( а.с.13 ) та [NUMBER] від 25.12.2013 року (а.с.12) стверджується, що їх батьком являється відповідач в справі [PERSON] . Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні неповнолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] знаходиться повністю на утриманні матері, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 22.01.2019 року (а.с.17) а також довідками Яблунівського закладу дошкільної освіти «Писанка» за № 5 від 22.01.2019 р (а.с.25) та Яблунівського ліцею за № 01-48/03 від 22.01.2019 р (а.с.26) . Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не має стабільного заробітку, а також і не має інших утриманів, працездатний та має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, та враховуючи розмір аліментів передбачений законом для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей : [PERSON] [INFO] в розмірі 1500 грн щомісячно та на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 23.01.2019 року. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved