Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що він має загальний трудовий стаж роботи з 1975 року до 1996 року - на підприємствах вугільної промисловості зі шкідливими умовами праці Шахтоуправління імені «Газети Правда» «Донецьквугілля» . 29.12.1976 року під час виконання трудових обов»язків він отримав трудове каліцтво : о 23.00 годині під час прибирання породи керував лебідкою БС-4П. При русі ковша, заклинив канат, в результаті чого стався ривок і розворіт лебідки, яка збила його з ніг та травмувала праву ногу. В лікарні було встановлено діагноз: закритий перелом обох кісток правої гомілки без зміщення. Висновком МСЕК від 27.05.2003 року позивачу вперше встановлено втрату 25 % відсотків професійної працездатності безстроково в зв»язку з трудовим каліцтвом. Тривалий час знаходився на лікуванні. На теперішній час він з трудом рухається, не може виконувати деякі роботи вдома, не може повністю відновити стан здоров»я, не має можливості отримати підвищення на роботі, оскільки частина робочих професій для нього закрита, все це спричиняє моральні страждання. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 гривень. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату та місце розгляду, в судове засідання не з»явився, заяву про причини неявки суду не надав, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з підп.е п.1 ч.1 ст. 21 , ч.3 ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, потерпілому від нещасного випадку компенсується моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1 свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі 1-9/2004 ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання грошової суми за моральну шкоду від Фонду соціального страхування від нещасних випадків залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер. Встановлення Законом ( 1105-14) обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ( стаття 3). Крім того, ч.3 ст. 34 цього Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що висновок МСЕК про встановлення наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам, у яких встановлено стійку втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці, не є обовязковим, оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є очевидним. Судом встановлено, що первинний огляд на МСЕК 27.05.2003 року позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково в зв"язку з трудовим каліцтвом 29.12.1976 року. З наданого акту № 122 від 30.12.1976 року форми Н-1 судом встановлено, що на шахті ім.Газети «Правда» в м.Донецьку [PERSON] , проходчик, 29.12.1976 року близько 23.00 години годині під час прибирання породи керував лебідкою БС-4П. При русі ковша, заклинив канат, в результаті чого стався ривок і розвертання лебідки, яка збила його з ніг та травмувала праву ногу. Причина нещасного випадку - неякісне кріплення лебідки. На підставі п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України на вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя чи смертю, позовна давність не поширюється. Виходячи з наведеного, не є обґрунтованими заперечення представника відповідача щодо пропуску строку для звернення до суду, положення ст. 233 КЗпП України застосуванню в даному випадку не підлягають. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності та обставин справи необхідно стягнути з відповідача 8 тисяч гривень моральної шкоди. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави На підставі підп.е п.1 ч.1 ст. 21 , ч.3 ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 660-ІV від 03.04.2003 року, п. 5 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами , внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року,

Outcome: partial