Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29 серпня 2007 року померла її рідна сестра [PERSON]. Після її смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області на вулиці Шевченка, 49. Позивач прийняла спадщину, шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. В судове засідання позивачка не зявилась. Однак надала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути праву без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився. Проте звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін та розгляд справи в їх відсутності, на підставі наданих суду доказів. Судом встановлено наступне: 29 серпня 2007 року померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 080729 а.с. 4). Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 17.03.2016 року позивачці відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно на імя спадкодавця. В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Судом установлено, що покійна [PERSON] заповіту не залишала. Отже, в такому випадку настає спадкування за законом. Згідно із ст. 1262 ЦК України позивачка є спадкоємцем по закону другої черги після смерті рідної сестри. Факт родинних відносин, тобто те, що позивачка та покійна [PERSON] були рідними сестрами, підтверджується рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.05.2008 року ( а.с.5). Вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у відповідності до ст. 1268 ЦК України (а.с. 27). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 502/2008, заведеної державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори до майна померлої 29 серпня 2007 року [PERSON], інших спадкоємців, передбачених законом та пережилого подружжя немає. До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок -А, загальною площею 53.6 кв.м, та житловою площею 18.4 кв.м., веранда - а, сарай Б, сарай- В, погріб -П\\В, убиральня - Г, забор -№1, хвіртка - №2, які розташовані в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області на вулиці Шевченка, 49. За життя спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок не оформлено. Згідно з даними погосподарської книги №6, з 1991-1995 р.р., до дня смерті 29.08.2007 року [PERSON] була власником житлового будинку, який розташований в с.Вахнівка, Липовецького району Вінницької області по вул.Шевченка, 49 (довідка № 332 від 21.03.2016 р., а.с.6). З довідки № 333 від 21.03.2016 року, виданої виконкомом Вахнівської сільської ради Липовецького району слідує, що [PERSON] була одинокою, сімї не було (а.с. 7). За технічним паспортом, виготовленим КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 01.08.2008 року, вказаний\~ житловий будинок збудований в 1960 році. Його власником була [PERSON]. Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 31216 грн. (а.с.10-13). \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст.100,101 Цивільного кодексу в редакції 1963 року громадяни могли мати у власності житлові будинки, при цьому главою 10 цього кодексу не вимагалося реєстрації права власності на ці будинки. \~ \~ \~ За чинним та той час законодавством, будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія Інструкції „Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966 року не поширювалася на сільську місцевість. Матеріали справи свідчать, що, будинок зареєстрований в погосподарських книгах сільської ради і його власником була [PERSON]. Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. Спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на житловий будинок. Через відсутність такого документу, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на майно, що залишилося після смерті спадкодавця. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, як спадкоємець другої черги, у звязку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі. На підставі глави 84, ст.ст. 1258, 1262, 1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України ,

Outcome: approved