Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання,посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON],[INFO]., відповідач не надає коштів на утримання дитини,ухиляється від батьківського обов»язку щодо утримання та виховання дочки, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3річного віку ,у зв»язку з чим має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною 3х років. Просить стягувати аліменти на її утримання до досягнення дочкою 3річного віку в розмірі1000грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали ,дали аналогічні пояснення, додатково зазначивши, що відповідач рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 1500грн.не оскаржував,почав частково сплачувати аліменти на дочку лише після подачі позову про позбавлення батьківських прав, допустив заборгованість біля 20000грн. Позивачка не працює,отримує допомогу на дитину в сумі 860грн. Просять позов задоволити. Представник Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що відповідачу не було відомо про постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1500грн.В даний час він влаштувався на роботу,його дохід становить 1460грн.,він не має можливості сплачувати аліменти на дитину у встановленому судом розмірі,однак після працевлаштування почав частково сплачувати аліменти.Після отриманої травми відповідач продовжує лікуватись , що потребує значних коштів.Оскільки, він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки,просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони від перебування у шлюбі мають дочку [PERSON],[INFO].,що стверджено свідоцтвом про народження. Дитина проживає з матір"ю-позивачкою по справі,що встановлено рішенням Франківського районного суду м.Львова від 04.03.16р.,яке набуло законної сили . Як вбачається з рішення Франківського районного суду м.Львова від 04.03.16р. шлюб між сторонами розірвано та стягнено з [PERSON].в користь [PERSON].аліменти на утримання дитини в розмірі 1500грн.щомісячно до досягнення дитиною повноліття,які він частково сплачує протягом жовтня-листопада 2016р.,що вбачається з наданих квитанцій. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища,за умови ,що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказане право зберігається і у випадку розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). Згідно аналізу зазначених норм,право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З довідки ФОП [PERSON]від 22.11.2016р. вбачається,що [PERSON]працює різноробочим і його середньомісячна зарплата становить 1460грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,[PERSON]як фізична особа-підприємець не зареєстрований. З витягу з протоколу ЛКК №148 від 5.08.16р.вбачається,що [PERSON]після перенесеного компресійного перелому тіла хребця за станом здоров»я протипоказана важка фізична праця. Позивачкою зазначене не спростовано належними та допустимими доказами, не надано доказів отримання [PERSON]інших доходів, не доведено можливості надання їй матеріального утримання відповідачем. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити,оскільки, враховуючи матеріальне становище відповідача,останній не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Outcome: dismissed