Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2008 року, який розірвано у судовому порядку 10.11.2011р., і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка 06.06.2014 року звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина [PERSON], покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.06.2011р. стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку. Вважає, що сума аліментів, яку вона отримує від відповідача не перевищує 300 грн. щомісячно і даних коштів не вистачає на покриття витрат на лікування сина, який хворіє з народження, потребує постійного догляду, лікування та відповідного харчування. Дитина народилася з органічним ураженням мозку з вираженим когнітивним, мовним, емоційно-вольовим порушенням. Їх син повинен постійно займатися з логопедом, проходити курси лікування та перебуває на спеціальному навчанні. Відповідач додатково не надає допомогу на лікування сина, байдуже ставиться до виховання та розвитку сина [PERSON], чому позивачка просить стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і зазначила, що її з відповідачем син [PERSON] проживає з нею, є інвалідом з дитинства, постійно хворіє та потребує матеріальної допомоги. [PERSON] постійно займається з логопедом і психологом, проходить курси лікування та перебуває на спеціальному навчанні. Коштів, які надає відповідач на утримання сина за рішенням суду від 23.06.2011р. їй не вистачає, а тому просить позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що його з позивачкою син дійсно хворіє та потребує лікування, проте він не працює і вже сплачує аліменти на утримання сина. Зазначив, що матеріально не спроможний сплачувати 500 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] щомісячно, а тому просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається після їх фактичного понесення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 10.11.2011р. /а.с.3/ і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.15/. Також встановлено, що рішенням Залізничного райсуду м.Львові від 23.06.2011р. з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що їх син [PERSON] проживає з позивачкою, є інвалідом з дитинства, йому встановлено діагноз: органічний психічний розлад з порушеннями когнітивними, мовлиневими, емоційно-вольовими, поведінковими порушеннями, а також його рівень інтелекту відповідає вираженій затримці психічного розвитку, він має емоційно-вольові порушення аутичного кола та загальне недорозвинення мовлення 1 рівня і потребує постійного догляду та лікування, що також стверджується долученими до матеріалів справи медичними документами та квитанціями /а.с.4-14, 17, 19-25, 31, 32/. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка є працездатною і отримує пенсію на дитину-інваліда, а відповідач не працює, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, а також те, що утримувати дітей зобов"язані обоє батьків, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно до його повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та

Outcome: partial