Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виселити та зняти з реєстрації відповідача з належного їй житлового будинку, який знаходиться в смт. Перегінське по вул. Січових Стрільців, 91 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в смт. Перегінське по вул. Січових Стрільців, 91 Рожнятівського району Івано-Франківської області. З 22 лютого 2013 року в даному житловому будинку зареєстрований і проживає на правах члена сімї її син, відповідач по справі [PERSON] З часу вселення в її житловий будинок [PERSON] ніде не працює, постійно вживає спиртні напитки, систематично вчиняє скандали, погрожує їй фізичною розправою, приходить ночами, харчується за її кошти, вимагає в неї гроші на придбання сигарет та інші погреби, не оплачує ні за електроенергію, ні газопостачання, не допомагає їй у веденні домашнього господарства. Вона неодноразово зверталася в міліцію, щоб прийняли відповідні заходи впливу. Відповідача неодноразово притягували до адміністративної відповідальності. Така поведінка відповідача негативно впливає на її здоров'я тим більше, що вона є особою пенсійного віку, в 2015 році перенесла операцію по онкологічному захворюванню, хворіє гіпертонічною хворобою і потребує спокою. Добровільно виписатись відповідач відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК У країни, доказами у справі є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Копією договору купівлі-продажу (а.с.7) підтверджено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в смт.Перегінське, вул.Січових Стрільців, 91 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Копією будинкової книги (а.с.9-12) підтверджено, що син позивачки (а.с.15) зареєстрований в будинку з 22 лютого 2013 року. Згідно відповіді УМВС №6219 від 22 листопада 2012 року та №1871 від 26 березня 2015 року (а.с.13,14) [PERSON], неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Останній раз, 11 серпня 2015 року [PERSON] притягувався Рожнятівським районним судом до адміністративної відповідальності за вчинення насильства щодо своєї матері. Частиною 3\~статті 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~ Частина 1\~статті 116 Житлового кодексу\~встановлює, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст.116 ЖК\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці\~\~виселення\~\~винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються\~\~судами,\~\~прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). За змістом ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами з приводу неправомірних дій відповідача відносно неї , і до відповідача застосовувалися заходи попередження про недопущення порушень правил проживання, однак відповідач позитивних висновків не зробив та продовжує порушувати правила співжиття зі своєю матірю, яка до того ж є хворою на тяжку хворобу та потребує спокою. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач систематично порушує правила співжиття по відношенню до матері. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачкою\~доведено факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим спільне проживання з ним в одному будинку. Агресивна поведінка відповідача, систематичне фізичне та психологічне насильство до позивачки свідчить про неможливість у інший спосіб забезпечити її законні права. За таких обставин, відповідача слід виселити з належного позивачці житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача, суд вважає що вона до задоволення не підлягає, оскільки рішення суду в частині задоволення вимоги про виселення особи, є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного, ст.ст.15,16, 109\~116,\~156,\~157, 405 ЖК України,\~ст.391 ЦК України,

Outcome: partial