Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що в період часу з 13 листопада 2012 року по 08 червня 2016 рік вона проживала спільно із відповідачем без реєстрації шлюбу в с. Буша, Ямпільського району, Вінницької області. Від спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. З 2016 року донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні та вихованні. [PERSON] є працездатним та працює майстром з будівельних робіт у м. Київ та інших регіонах України та його середній дохід складає від 10000 до 12000 гривень, щомісячно при цьому жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працездатний, інших дітей на його утриманні немає. Позивач просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] діючий в суді на підставі ордеру серії ВН № 068355 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Позивач пояснив, що він не працює, а тому для нього сума аліментів в розмірі 2000 гривень щомісячно буде непосильною. Із досліджених судом матеріалів справи було встановлено, що 22 липня 2013 року в селі Буша, Ямпільського району, Вінницької області народилась [PERSON] - батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії І-АМ № 261541(а.с.5). Із довідки виданої виконавчим комітетом Качківської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області від 16 лютого 2018 року № 124 встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні(а.с.6). Із довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області № 162 від 07.03.2018 року встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в період з 13 листопада 2012 року по 08 червня 2016 року по вул. Горбатенка, 13 в селі Буша, Ямпільського району, Вінницької області(а.с.7). Із довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області № 249 від 02.04. 2018 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO] та на території сільської ради не працевлаштований. Із довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області № 286 від 11.04. 2018 року встановлено, що [PERSON] у шлюбі не перебуває та в будинку по вул. Горбатенка, 13 в селі Буша, Ямпільського району, Вінницької області зареєстрований один. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї малолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, який має нерегулярний мінливий дохід, а також того, що він не має на утриманні інших дітей, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоровя, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Те, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працевлаштований не може бути підставою для звільнення його від батьківського обовязку утримувати свою неповнолітню дитину. Також по справі не встановлено наявність обєктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню на постійне місце роботи та належному виконанню батьківських обовязків по утриманню дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Позивачем не було надано суду доказів про потребу стягнення коштів із відповідача на її користь на утримання дитини в сумі 2000 гривень. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає дещо завищеним, а тому визначає розмір аліментів, які слід стягнувати з відповідача у сумі по 930 гривень щомісячно, так як обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, і суд не може обмежувати відповідача, стягуючи аліменти лише із нього. Суд приходить до висновку, що й мати має нести певні витрати на утримання та розвиток своєї малолітньої дитини. І тому, саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки у даному віці. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 15 березня 2018 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 15 березня 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову, тому суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved