Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Прокурор Виноградівського району звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей позбавлених батьківського піклування: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Дана норма ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» кореспондує ст. 45 ЦПК України. Рішенням Виноградівського районного суду від 23.09.2014 року у цивільній справі №299/2864/14-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації за №315 від 24.10.2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Іншим розпорядженням №347 від 26.11.14 дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] влаштовано на виховання у дитячий будинок сімейного типу «Корчинської-Сверенко», за адресою м. Виноградів, вул. Онуфрія, 12, а дитину [PERSON] згідно направлення №55 від 05.11.14 влаштовано у Перечинську ЗОІІІ-інтернат І-ІІ ступенів. Рішенням Виноградівського районного суду №299/2864/14-ц від 25.03.2014 року у цивільній справі щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. П. 2 ч. 1 ст. 248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Представник позивача - прокурор прокуратури Виноградівського району Сита Ю.Ю. та представник органу опіки та піклування Гомонай М.І. у судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з"явилась. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовднисни. Рішенням Виноградівського районного суду від 23.09.2014 року у цивільній справі №299/2864/14-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). Питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей при постановленні рішення судом не вирішувалось. Розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації за №315 від 24.10.2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.13). Іншим розпорядженням №347 від 26.11.14 дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] влаштовано на виховання у дитячий будинок сімейного типу «Корчинської-Сверенко», за адресою м. Виноградів, вул. Онуфрія, 12, а дитину [PERSON] згідно направлення №55 від 05.11.14 влаштовано у Перечинську ЗОІІІ-інтернат І-ІІ ступенів (а.с.14,15). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до ч.2 ст.3 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Дана норма ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» кореспондує ст. 45 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Виходячи з вищевикладеного, прокурор може представляти в суді інтереси неповнолітніх дітей. П.2 ч.1 ст.248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Згідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342 за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402, у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач довів необхідність накладення заборони на відчуження майна, тому позовна заява підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved