Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25.03.2011 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №1118. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] 01.10.2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Позивач стверджувала, на даний час її малолітня донька [PERSON] мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду з позовом. У зв'язку з тим, що [PERSON] є інвалідом дитинства та хворіє на демієлінізуюче захворювання нервової системи нез'ясованого генеза [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у сумі 4000,00 грн. щомісячно, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини [PERSON] у сумі 46372,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, 25.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №1118. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.7). На даний час малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 01.10.2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Ці обставини не заперечуються відповідачем. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку, не надає. За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний, щомісячний дохід. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], має становити 2000,00 грн. щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] є інвалідом дитинства та хворіє на демієлінізуюче захворювання нервової системи нез'ясованого ґенеза (а.с.13), у зв'язку з чим на її утримання щомісячно необхідні додаткові кошти (на лікування, реабілітацію тощо). У відповідності до роз'яснень, викладених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на сплату вартості медичних послуг, оплату лікувальної путівки та витрати на навчання. Витрати позивача підтверджені належними та допустимими доказами: актами про надання медичних послуг, лікувальною путівкою , довідкою ЗНЗ "Школа - дитячий садок "Джерело" (а.с.8-12). Понесені позивачем додаткові витрати у сумі 46372,00 грн. взаємопов'язані з діагностованим у дитини захворюванням. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача половини понесених додаткових витрат, пов'язаних з утриманням та хворобою малолітньої [PERSON], є законними та обґрунтованими. Вирішуючи позов в частині зобов'язання відповідача брати участь у додаткових витратах на лікування дитини [PERSON] щомісячно у розмірі 4000,00 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки при стягненні додаткових витрат на дитину такі витрати повинні бути або фактично понесеними, або передбачуваними. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 23.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON], що пов'язані з лікуванням дитини, у сумі 46372,00 грн.

Outcome: partial