Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У липні 2017 року позивачка через представника звернулася до суду з позовом до Згароцької сільської ради Деражнянського району з участю Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області як третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №332 від 23.09.2003 року на ім'я [PERSON] та визнати за позивачкою право на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,14 га, розташованої на території Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На день смерті разом з нею проживав її чоловік та батько позивачки [PERSON], який фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном. Проте, за життя [PERSON] спадщину після смерті дружини не оформив та помер [INFO]. Єдиним спадкоємцем після його смерті є позивачка [PERSON]. З метою оформлення своїх спадкових прав остання звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, проте нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], був виданий на ім'я [PERSON] лише 23.09.2003 року, тобто після її смерті. Враховуючи наведене, позивачка просить визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після її смерті. З метою належного оформлення спадкових прав позивачка також просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Представник позивача до суду не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представники відповідача Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, також надали суду відповідні заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 22 листопада 2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Гічкіна А.В. від 13.04.2017 року, на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON]. Так, положеннями статей 548 та 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини, було зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном померлої [PERSON], а остання, в свою чергу, за життя була власницею земельної ділянки, площею 2,14 га, розташованої на території Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №332 від 23.09.2003 року. Водночас, із вказаного державного акта слідує, що він був виданий на ім'я [PERSON] 23.09.2003 року, тобто після її смерті, а тому не створив юридичних наслідків для її спадкоємців. За життя [PERSON] не оформив спадщину після смерті дружини [PERSON] та помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя від 19.02.2005 року. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від 13.04.2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,14 га, яка належала [PERSON] та в порядку спадкування перейшла до [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно був виданий після смерті [PERSON]. Відповідно до положень статей 22 та 23 чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Довідкою відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області за №228-107/17 від 03.07.2017 року, встановлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Деражнянською районною державною адміністрацією (с. Згарок) на підставі рішення Деражнянської районної державної адміністрації №182 від 17.04.1996 року був виданий сертифікат на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах на ім'я [PERSON]. Вказане свідчить про те, що за життя остання набула право на вищевказану земельну частку (пай), яка фактично була успадкована її чоловіком [PERSON]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була включена до списку громадян-членів спілки селян «Перемога» с.Згарок Деражнянського району Хмельницької області за №232, що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15.08.1995 року, таким чином, на день паювання земель [PERSON] мала право на земельну частку (пай). Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №332 від 23.09.2003 року на ім'я [PERSON] та визнати за позивачкою право на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved