Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування та стягнення судового збору, в обґрунтування якого зазначив наступне. 27.06.2013 року між позивачем ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ „Порше Лізинг Україна" було укладено договір добровільного страхування №PL167961а/13скв, за яким застрахував майнові інтереси останнього, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля „Seat Altea державний номер [NUMBER] 02.09.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ГАЗ 2752 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Seat державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. ТОВ „Порше Лізинг Україна", який є власником пошкодженого автомобіля „Seat Altea державний номер [NUMBER] вчасно звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим позивачем було виплачено страхового відшкодування у розмірі 21 592,89 гривень. Відповідальність відповідача застрахована ТДВ „СК „Мотор-Гарант" за Полісом № АС/0064692. За викладених обставин, з відрахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, який складає 17 714,30 гривень, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати у розмірі 3 878,59 гривень. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.09.2014 року о 13-20 годині у м. Запоріжжя по вул. Горького 171А громадянин [PERSON] керував автомобілем ГАЗ2752 державний номер [NUMBER] при русі заднім ходом не впевнився в безпеці в наслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль Seat державний номер [NUMBER] (водій [PERSON].), чим порушив п. 10.9 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦПК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до копії Договору добровільного страхування наземного транспорту №PL167961а/13скв, укладеного 27.06.2013 року між позивачем ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ „Порше Лізинг Україна" застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов'язані експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля „Seat Altea державний номер [NUMBER] Розмір спричиненої шкоди внаслідок ДТП підтверджується Висновком експерта № 137/09 від 30.09.2014 року, розрахунком страхового відшкодування від 11.09.2014 року, страховими актами № 1.001.14.14523/VESKO27141 від 22.09.2014 року, № 1.001.14.14523/VESKO34253 від 11.12.2014 року, а також сплата страхового відшкодування позивачем у загальному розмірі 21 592,89 гривень підтверджується платіжними дорученнями № 146 397 від 12.12.2014 року, № 132 036 від 24.09.2014 року. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. На підставі Полісу № АС/0064692, яким застрахована відповідальність відповідача, ТДВ „СК „Мотор-Гарант" на користь позивача перераховано страхове відшкодування у розмірі 17714,30 гривень., що підтверджується платіжним дорученням № 1986 від 14.07.2016 року. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позов ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 878, 59 гривень підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 гривень.

Outcome: approved