Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідачів про звернення стягнення спадкове майно. В позові зазначило, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON], смерть якого сталася 12 січня 2012 року, укладений договір № ZPE0AL19040390 від 16.07.2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 11469,13 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2014 року. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 12.01.2012 року у нього виникла заборгованість в сумі 7614,77 доларів США (що еквівалентні 60840,49 грн.), яка складається з наступного: 6044,82 доларів США (еквівалентні 48296,9 грн.) - заборгованість за кредитом; 1191,42 доларів США (еквівалентні 9519,21 грн.) заборгованість по процентам за користування кредитом, 378,53 доларів США (еквівалентні 3024,28 грн.) заборгованість з пені. Оскільки у звязку із смертю позичальника виконання ним зобовязань за основним договором припинилося, просить звернути стягнення в межах заборгованості за кредитним договором у сумі 60840 грн. 49 коп., на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Зазначені вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачі, які є його спадкоємцями першої черги за законом, постійно проживали із спадкодавцем на момент його смерті, крім того у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, є такими, що прийняли спадщину після смерті позичальника і мають відповідати за вимогами кредитора спадкодавця. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені у позові, просить про його задоволення. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує, посилаючись на такі обставини. 16 липня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладений договір застави № ZPE0AL19040390, згідно з умовами якого в заставу надано автомобіль DAEWOO-FSO, модель: LANOS TF69Y, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі Y6DTF69YD7W328694, реєстраційний номер: АР6991АХ, що належить на праві власності позичальнику. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2010 року, яке набрало законної сили, вказаний транспортний засіб передано в заклад фінансовій установі, на нього звернуто стягнення в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором. Так як від здійснення реалізації предмета застави позивач ухиляється, то нарахування процентів після отримання банком предмета застави за весь час прострочення кредитора, який відмовився прийняти належне виконання зобовязання, є таким, що не ґрунтується на законі. Крім того, в силу договору особистого страхування від 16.07.2007 року позивач є вигодонабувачем у випадку настання страхової події, якою є і смерть застрахованої особи, а розмір страхового відшкодування в силу п. 8 договору обчислюється сумою в 47395 грн. Належна вигодонабувачеві за договором сума у сукупності з вартістю заставного майна, що становить 47600 грн. відповідно до звіту про оцінку автомобіля, повністю покривають вартість претензій фінансової установи за вказаним кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [INFO], в особі законного представника [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитування зі спадкоємців померлого позичальника відмовлено, що означає вирішення спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав і має наслідком закриття провадження в справі. Оскільки відповідно до закону спадкоємці боржника несуть особисту відповідальність перед кредитором в межах вартості успадкованого кожним з них майна, між тим вартість квартири не визначена, як не визначений і розмір часток спадкоємців, і відповідно до цього, - вартість цих часток, вказані обставини, на думку представника, також є підставою для відмови в задоволенні позову. Окрім наведених підстав, зазначає представник, позов має бути залишеним без задоволення через сплив давності звернення позивача до суду і відсутність клопотання про визнання причин пропущення давності поважними. У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] просить про залишення позову без задоволення з тих самих мотивів, на які посилається її представник. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення спору, до суду не з"явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, що відповідно до ст. 36 ЦПК України зумовило проведення судового розгляду без участі представника органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON], чия смерть сталася 12 січня 2012 року (а. с. 84, зворотний бік), укладений договір № ZPE0AL19040390 від 16.07.2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 11469,13 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2014 року (а. с. 8-10). Загальна сума заборгованості позичальника станом на день його смерті, а саме: на 12 січня 2012 року становить 7614,77 доларів США (що еквівалентні 60840,49 грн.), яка складається з наступного: 6044,82 доларів США (еквівалентні 48296,9 грн.) - заборгованість за кредитом; 1191,42 доларів США (еквівалентні 9519,21 грн.) заборгованість по процентам за користування кредитом, 378,53 доларів США (еквівалентні 3024,28 грн.) заборгованість з пені Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~Подавши в передбачений законом строк до нотаріального органу заяви про прийняття спадщини, \~як випливає з матеріалів спадкової справи, відповідачі, одна з яких є малолітньою особою і за загальним правилом вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до закону здійснили дії з прийняття спадщини (заяви на аркушах справи 76, зворотний бік, - 78). В силу ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В той же час кредитор спадкодавця у встановлені законом строки виконав дії щодо предявлення своїх вимог до спадкоємців, подавши впродовж шестимісячного строку претензію до нотаріальної контори (а. с. 79). Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Наявність невиконаних зобовязань боржника не лише не спростована відповідачами, які спрямовують свої заперечення в русло тверджень про те, що у кредитора наявні джерела для задоволення своїх претензій, що є відмінними від отриманого у спадщину майна, але й визнається ними. За матеріалами спадкової справи до складу спадщини входить квартира в багатоквартирному житловому будинку Розмір частки в спадщині, що належать кожній із спадкоємиць, з урахуванням того, що обидві відповідачки є спадкоємцями першої черги, чиї частки у спадщині в силу закону є рівними, становить ? частину квартири [ADDRESS]. У звязку з викладеним відповідно до наведеного положення законодавства вони зобовязані задовольнити \~вимоги кредитора в межах вартості вказаної частки. Вирішуючи позов на користь відповідачів, суд виходить з того, що предметом доказування в цій справі є вартість майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців. Разом з тим представник позивача, обізнаний про коло процесуальних прав та обовязків сторони, не надає доказів на підтвердження цієї обставини. Не клопочеться перед судом про забезпечення доказів, зокрема шляхом призначення експертного дослідження з визначення вартості квартири. У звязку з викладеним суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки одна з обставин, за яких може бути звернено стягнення на спадкове майно, є недоведеною. Крім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з вартості невиконаних на момент смерті позичальника зобовязань, яка становить 60840 грн. 49 коп. і є вочевидь неспівмірною вартості житла, тому вважає таке знаряддя захисту неадекватним порушенню права, і при прийнятті вказаного рішення враховує такі засади цивільного законодавства, як справедливість і розумність. Доводи представника відповідача про наявність інших джерел для задоволення вимог кредитора суд на користь рішення про відмову в позові не приймає, так як вимоги позову спрямовані в русло правовідносин, які регулюють обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора спадкодавця, тому і заперечення треба обґрунтовувати, застосовуючи відповідні норми права, в межах спору, що існує. Доводи про прострочення кредитора, який не прийняв від боржника предмета застави для його подальшої реалізації, у звязку з чим не належали до нарахування відсотки за договором, суд знаходить неспроможними, оскільки позивачем суду надано докази того, що вчасна реалізація предмета застави була здійснена, а кошти від реалізації в сумі 46337 грн. 54 коп. спрямовані на погашення заборгованості (а. с. 143). Підстав для закриття провадження у справі у звязку з наявністю рішення, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав суд не вбачає, так як підстави для звернення до суду з цим позовом є відмінними від тих, що були зазначені в позові, розгляд якого увінчався рішенням про відмову в задоволенні вимог банківської установи до відповідачів (а. с. 48-49). Так як суд відмовляє в задоволенні позову в силу його необгрунтованості, він не бере до уваги твердження представника відповідача про сплив давності звернення до суду за захистом права.

Outcome: dismissed