Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої доньки - [PERSON], [INFO]. В даний час донька навчається у Тернопільському національному економічному університеті на договірних умовах ( форма навчання заочна Навчально-науковий інститут іноваційних освітніх технологій група Фзкп-3), позивач зазначає, що додаткових джерел фінансування у неї немає. Крім того, шлюб між ними розірвано 17.06.2002 року. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судове засідання позивач зявилася, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій позовні вимоги визнає та не заперечує в їх задоволенні, а справу просить слухати у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 076359 від квітня місяця 1998 року. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 064173 від 17.06.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.06.2002 року, актовий запис № 72. [PERSON] в даний час навчається у Тернопільському національному економічному університеті на договірних умовах ( форма навчання заочна Навчально-науковий інститут інноваційних освітніх технологій група Фзкп-3), що підтверджується довідкою № 843 виданою Тернопільським національним економічним університетом, яка міститься в матеріалах справи. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років. Оскільки вищевказана ст. 199 СК України передбачає в обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, що розміщена в главі 16 цього Кодексу, а також зважаючи на те, що особа яка досягла вісімнадцятирічного віку є повнолітньою, а тому положення глави 15 СК України не можуть бути застосовані у даному випадку, тобто аліменти не можуть стягуватися в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON], є повнолітньою особою. Згідно ст. 6 СК України «\~Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.» Виходячи з п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~\~„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що аліменти що підлягають стягненню на період навчання з відповідача, слід визначити у процентному відношенні до заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на період навчання [PERSON], але не більше ніж до 23 років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial