Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.08.2004 року, який розірвано 13.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року, коли стосунки припинилися, відповідач уїхав, дитина залишилася проживати з позивачем. З цього та до теперішнього часу відповідач практично не бачився з дитиною, не цікавиться життям останньої, не вживає заходів до налагоджування стосунків з дитиною, ігноруючи при цьому рішення суду в частині щомісячної сплати аліментів. Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитни - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги із зазначених вище підстав. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки, на його думку, факт ухилення від виконання ним батьківських обов'язків не доведений, обставини, зазначені в позові не мають свого підтвердження. Позивач постійно перешкоджає спілкуванню та догляду відповідачу за дитиною. Представник третьої особи позовні вимоги не визнала, оскільки, проведеною перевіркою органом опіки та піклування зроблено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої [PERSON], оскільки це не буде відповідати інтересам дітей. При цьому, у 2016 році [PERSON] звертався до служби у справах дітей із заявою щодо усунення перешкод у виконанні батьківських обов"язків, вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням виконкому від 27.07.2016 р. йому були встановлені дні для спілкування з донькою. Проте, [PERSON] зазначене рішення не виконує, не дає змоги бачитися та спілкуватися з дитиною. Заслухавши сторони та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, страждають на хронічний алкоголізм чи хворіють на наркоманію. Ст. ст. 150, 151 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу тощо. Зазначені фактор, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 33/1865 від 17.05.2018 р. та доданих матеріалів вбачається, що [PERSON] бажає приймати участь у житті доньки, почав сплачувати аліменти, тому, з урахуванням створення перешкод [PERSON].у спілкуванні з дитиною [PERSON], з метою збереження родинних стосунків, комісія з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт часткової сплати відповідачем аліментів в 2018 році в сумі 2500 грн. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].в частині невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків суд до уваги не приймає, оскільки вони є голослівними, без зазначення об'єктивних фактів та обставин щодо поведінки [PERSON] Таким чином, у судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що з 2013 року до теперішнього часу відповідач практично не бачився зі своєю дитиною, не вживає дієвих законних заходів щодо усунення йому перешкод у цьому з боку [PERSON], що свідчить про те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки стосовно малолітньої [PERSON] в частині того, що не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Разом з тим, враховуючи, що відповідно до роз'яснень п. 18 Пленуму ВСУ№ 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Тому, виходячи із особистих стосунків між позивачем та відповідачем, характеру роботи останнього, який протягом тривалого часу знаходиться на відстані від місця проживання дитини, виходячи із бажання відповідача належним чином виконувати свої батьківські обов'язки та налагоджувати стосунки з дитиною, тому у даному випадку суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав, з попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладанням на орган опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків з боку [PERSON]

Outcome: dismissed