Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Представник позивача, в особі директора ПЕМ ЗО «Міськсвітло» м. Маріуполя, Романько В.Г., звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21 травня 2013 року в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на вулиці Таганрозькій за участю транспортного засобу марки «Нісан Альмера», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням водія [PERSON], в результаті порушення останнім правил ПДД України, сталась дорожня транспортна пригода, в результаті якої була пошкоджена ж/б опора та світильник марки ЖКУ - 250, які прийшли в негідність, у зв'язку з чим, підприємству ПЕМ ЗО «Міськсвітло» було спричинено матеріальну шкоду, на загальну суму у розмірі 4 751,06 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодував завдану підприємстві шкоду, просить суд стягнути з нього матеріальні збитки на суму 4 751,06 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн. Представник позивача, Подопригора Н.Є., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 4 751,06 грн., а також судовий збір у сумі 229,40 грн., проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явився, за невідомих суду причин, про час та день слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2013 року о 21 годині 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Таганрозькій у напрямку вулиці 1 Травня у Орджонікідзевському районі міста Маріуполя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та в районі будинку 159/2 скоїв наїзд на бетонну опору мереж електропередач. В результаті ДТП пасажиру автомобіля були спричинені тілесні ушкодження. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження слідчого СВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції Машкова В.А., від 17.06.2013 року, кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР за № 12013050290000220 від 22.05.2013 року було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діяннях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, та прийнято рішення про направлення копії постанови начальнику ВДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Як вбачається з акту обстеження об'єкту благоустрою під час визначення його відновлювальної вартості від 30 травня 2013 року, на об'єкті благоустрою по вулиці Таганрозькій було виявлено пошкодження та знищення елементів благоустрою, а саме: ж/б опори та світильника ЖКУ - 250, які прийшли у 100 % негідність, що було спричинено в результаті дорожнього - транспортної пригоди. В ч.1 ст. 1187 ЦК України дається визначення джерела підвищеної небезпеки як діяльності, пов'язаної з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для осіб, що цю діяльність здійснюють, та інших осіб. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з аналізу зазначеної статті, особливості правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка заподіяла шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Обов'язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 липня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП 21 травня 2013 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Згідно ч.3 ст. 19 Закону України „Про благоустрій населених пунктів" у випадку пошкодження чи знищення елементів благоустрою винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості. Як вбачається з довідки № 207 від 26.02.2014 року наданої ПЕМЗО «Міськсвітло» м. Маріуполь, ж/б опора та світильник ЖКУ - 250, які розташовані по вулиці Таганрозькій перебувають на балансі ПЕМЗО «Міськсвітло». Відповідно розрахунку наданого ПЕМЗО «Міськсвітло» відновлювальна вартість об'єкту благоустрою по вулиці Таганрозькій за червень 2013 року склала 4 751,06 грн. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові № 6 від 27.03.1992 року Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Зважаючи на викладене, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що шкоду ПЕМЗО «Міськсвітло» було заподіяно саме з вини відповідача [PERSON], внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. Цей факт встановлено постановою суду від 21 травня 2013 року, а отже не підлягає доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального Кодексу України, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 229,40 грн. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved