Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бочкор І.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 грудня 2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 271. Від даного шлюбу дітей у них немає, шлюб існує тільки формально. З 2019 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, однак з`являтись до відділу реєстрації актів цивільного стану для подання заяви про розірвання шлюбу не бажає. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб і стягнути з відповідача на її користь сплачену суму судового збору. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бочкор І.В. в судове засідання не з`явилися, однак представником позивачки подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, відзив на позов не подав, заяв, клопотань від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 271, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 грудня 2007 року. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та з 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 841 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved