Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

\~У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 28 серпня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого він надав відповідачу грошові кошти у сумі 810 000,00 грн. Укладенння договору позики було оформлено власноручно написаною відповідачем розпискою. Відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 10.10.2016 року, однак взяті на себе зобов"язання відповідач не виконав, і грошові кошти добровільно не повернув. Посилаючись на таке, позивач просить суд стягнути з відповідача 810 000,00 грн. - заборгованості за договором позики, відшкодування втрат від інфляції у сумі 724 996,16 грн. та 3% річних за користування коштами у сумі 63 640,92 грн., що разом становить - 1 598 637,08 грн., а також 6 890,00 грн. витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином та своєчасно повідомлений через оголошення в газеті Голос України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібріна по справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов'язання настають наслідки встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що 28.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав готівкою кошти у сумі 810 000,00 грн. Під час отримання позики відповідач надав позивачу власноручно написану ним розписку, якою засвідчив факт отримання позики та зобов'язався повернути її до 10.10.2016 року. Проте, позичальник у строк, передбачений умовами договору, суму позики не повернув. Із розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що станом на 23.06.2016 року розмір заборгованості відповідача складається із заборгованості за договором позики 810 000,00 грн., 3% річних 63 640,92 грн. та витрати від інфляції 724 996,16 грн., що в сумі складає 1 598 637,08 грн. На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у сумі 6 890,00 грн.

Outcome: approved