Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Просили суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] , 1981 року народження таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Брат позивача, [PERSON] з 2011 року не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги, що змушує позивачів сплачувати за брата комунальні послуги. що є надмірним навантаженням на бюджет позивачів, окрім того позивачі не можуть оформити субсидію. Просили позов задовольнити. У судове засідання позивачі не з`явились, до початку судового засідання подали заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення, не попередив суд про причину неявки. Суд, дослідив матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, відповідно до ст. 71 ЖК України та п. 10 Постанови Пленуму ВС України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» від 12.04.1985 р. № 2 із наступними змінами, право користування жилим приміщенням за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається за ними протягом шести місяців, або інших строків, передбачених вказаною статтею. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, довідки № 1218 від 22.09.2016 р. про склад сім`ї, виданої позивачу Старояричівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1988 року народження; брат - [PERSON] , 1981 року народження.(а.с.11) Як вбачається з матеріалів справи, копії Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, житлове будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] в цілому належить позивачу - [PERSON] (а.с.10). Згідно матеріалів справи, копії акту перевірки житлового будинку [ADDRESS] від 11.11.2019 р., комісією в складі: сільського голови Старояричівської сільської ради Андрущенка А.О., діловода Тис М.Й. , юриста Чернишенко Н.А. встановлено, що по вказаній адресі [PERSON] не проживає. Ст. 321 ЦК України забороняє обмеження прав власника стосовно розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації у квартирі особи, що там не мешкає, обмежує позивачів у розпорядженні майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї, що не мешкає без поважних причин більше одного року у житлі, яке належить особі на праві власності, визнається таким, що втратив право користування. Статтею 3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначене поняття місця проживання особи. А за ст. 15 цього ж Закону встановлюється відповідальність особи за порушення вимог про необхідність реєстрації місця проживання. Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved