Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та розірвання договору іпотеки. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Відповідач ПАТ «Банк «Київська Русь» у судове засідання не з`явилося, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечували, зазначили, що відступили право вимоги по кредитному договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт». Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі в задоволенні позову заперечували з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» до суду не з`явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечували, надали письмові пояснення приводу поданого позову. Враховуючи подану заяву позивача, заяви відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №1230-01 від 20.11.2007р., укладеного між Акціонерним банком «Київська Русь» та товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс», позичальник зобов`язаний Банку повернути кредит у розмірі 2800000, грн., сплатити відсотки за користування ним у розмірі 25% річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором по 18.11.2011р. Відповідно до договору іпотеки №54430-89 від 18.11.2009р., укладеного між [PERSON] та Акціонерним банком «Київська Русь», предметом іпотеки є земельна ділянка, яка розташована в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що належить позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №139500, виданого відділом Держкомзему у Диканському районі Полтавської області. За договором іпотеки, майно забезпечує вимоги Банка за кредитним договором №1230-01 від 20.11.2007р., укладеним між Акціонерним банком «Київська Русь» та товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс». Також встановлено, що в рахунок забезпечення по кредиту, позивач уклала другий договір іпотеки №54431-89 від 18.11.2009р. з Акціонерним банком «Київська Русь», предметом якого є земельна ділянка, яка розташована в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що належить їй на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №150251, виданого відділом Держкомзему у Диканському районі Полтавської області. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11.05.2016р. у справі №529/947/19-ц, задоволено частково апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19.09.2013р. у справі №529/947/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором №1230-01 від 20.11.2007р. на загальну суму 5053929,29 грн. На підставі вищевказаної ухвалою, скасовано рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19.09.2013р. у справі №529/947/13-ц та провадження у даній справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Інших судових рішень по стягненню заборгованості за кредитним договором №1230-01 від 20.11.2007р. з ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» на користь Банка до суду сторонами не надано. Також не надано до суду будь-яких рішень про звернення стягнення на предмети іпотеки по двом вищезазначеним договорам іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1230-01 від 20.11.2007р. на користь банка. Як встановлено, у рахунок забезпечення вимог за кредитним договором, гр. [PERSON] було укладено договір поруки з банком, умовами якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору в солідарному порядку. Позивач при зверненні до суду посилався на ст.17 ЗУ «Про іпотеку статті 252, 254, 256, 257, 261, 526, 651, 653, 1054, 1055 ЦК України, правову позицію ВСУ № 6-116цс13 від 06.11.2013 р., ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». У відзиві на позов, ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» від 28.05.2020 року зазначило, що 29.10.2019 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» укладено Договір №ІЖІІ-2019-04/00/42 купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав (Договір відступлення).ТОВ «ФК ГОРИЗОНТ», як новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором (зі всіма змінами та доповненнями) №1230-01, укладеним 20.11.2007 року між ПАТ«Банк «Київська Русь» та ТОВ «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС ПЛЮС», а також укладеним 18.11.2009 року в забезпечення до нього договором поруки № 54439-89 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] , договором іпотеки № 54439-89 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] . Зазначали, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 598. 599 ЦК України). Вказували, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки, а згідно із ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Вважали про те, що Банком до кредитного договору не було внесено жодного пункту, що у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів" є несправедливою умовою, а тому доводи позивача є безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, а на власних роздумах та на довільному трактуванні умов договору та законодавства України. Позивачем надані пояснення з приводу належного подання відповідачем відзиву а саме, що нею отримано лист в,якому викладені пояснення відповідача [PERSON] , а з додатків видно, що опис до цінного листа адресовано їй, а адреса на конверті вказана відповідача [PERSON] . Станом на 17.06.2020р позивач відзиву від нового відповідача не отримувала та посилалася на ст. 178 ч. 4 ЦПК України. Суд дослідивши докази надані позивачем та відповідачем, не бере до уваги твердження викладені відповідачем та надані докази в заперечення на позовну заяву, так як дійсно відповідач ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» не виконало вимоги викладені ч. 9 ст. 83, ч. 4 ст. 178 ЦПК України, та не надіслало всім сторонам по справі копію відзиву та докази в заперечення на позов. Згідно ч. 4 ст. 178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Відповідно до ч 8, 9 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідач [PERSON] надав письмові пояснення з приводу позовної заяви, в якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує, зазначив що в рамках розгляду цивільної справи № 545/2358/19, який відбувається в Полтавському районному суді Полтавської області, йому стало відомо, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по справі № 2-01968/11 від 24.02.2012 року стягнуто заборгованості з поручителів по договору поруки укладеному від 18.11.2009р. а тому у ПАТ «Банк «Київська Русь» термін обліку заборгованість по кредиту, почав відображатись з вересня 2010р., а також про те що є лист ПАТ «Банк «Київська Русь» № 2742/282/16 від 02.04.2020 р. наданого до суду в межах розгляду справи №545/2358/19, яким банк вказує на дату початку обліку простроченої заборгованості 22.11.2011 року. Тобто наведені вище докази підтверджують строки виникнення заборгованості за кредитом ТОВ « Експерт Сервіс Плюс» виданому АТ «Банк «Київська Русь». З приводу права вимоги ТОВ «ФК Горизонт» надав письмові пояснення в яких вказав, що 29.10.2019р. між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» укладено договір про відступлення права вимоги № UKR2019-04/ПВ/42 від 29.10.2019р.,за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» набула права вимоги за кредитними договором №1230-01 від 20.11.2007 р., а також укладеного 18.11.2009р. в забезпечення до нього Договору поруки №54437-89між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] .В той же час залучений до справи новий відповідач ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» у своєму відзиві ніяким чином не посилається та не надає, як докази відступлення права вимоги договір№ UKR2019-04/ПВ/42 від 29.10.2019р з додатком №1 та нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 29.10.2019р., в якому повинно бути відображено право вимоги за договором іпотеки №54430-89 від 18.11.2009р та договору №54431-89 від 18.11.2009 р. Третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс Плюс» надали до суду письмові пояснення в котрих зазначили, що дійсно укладало кредитний договір з АТ «Банк Київська Русь» ще в 2007 році з подальшим збільшенням кредитного ліміту та подовженням строків кредитування до 2011 року. На період 2010 рік у ТОВ «Експерт сервіс Плюс» була заборгованість перед Банком близько 2,5млн. грн. Кінцевим рішенням у справі № 2-01968/11 від 24.02.2012 було стягнуто заборгованість з поручителя [PERSON] в розмірі 572 тис. грн., таким чином твердження Позивача,що строком обчислення строку позовної давності є 18.11.2011року за яким Банк має три роки пред`явлення позовних вимог до ТОВ «Експерт Сервіс Плюс» є такими, що не відповідають дійсності. В той же час твердження позивача, що банк звертався до суду в 2013 році відносно договору поруки [PERSON] ,та згідно рішення суд стягнув з ТОВ «Експерт Сервіс Плюс» та [PERSON] , солідарно заборгованість за кредитом також викликає подив,так як суд в своєму рішенні посилався на додатковий договір поруки укладений між Банком «Київська Русь» та [PERSON] , про існування якого товариству нічого не відомо. На сьогоднішній день ТОВ «Експерт Сервіс Плюс» не має судовиx процесів з ПАТ «Банк Київська Русь»,щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і банк обдумано пропустив законом встановленні строки для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Кредитний договір товариство вважає таким,що закінчився по строку позовної давності, а ініціювання його розірвання через суд для товариства не є раціональним, так як несе в своїй основі достатні фінансові трати. Звертали увагу, що відповідно до статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності для банку настав на багато раніше ніж дата повернення позики по договору 18.11.2011, а саме що банк до 18.11.2011року вже здійснював в повному обсязі судово-претензійну роботу по стягненню заборгованості, і не звертався, а ні до боржника, а ні до заставодавця, та лише відпрацьовував cxему стягнення з поручителя, та вважає, що ПАТ «Банк Київська Русь» пропустив всі можливі строки позовної давності по основному зобов`язанню,а тому позовна давність за кредитними договорами та договорами забезпечення (іпотеки,застави) спливла ще в 2013році. Позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує, та вважає на підставі викладениx cтатей ЦК України договір застави (іпотеки) має бути припинений. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, письмові пояснення, вважає, що встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду наступного. Відповідно до ст.ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов`язання. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися за кожний черговий платіж з моменту порушення строку його погашення(правова позиція викладена у Постанові ВСУ №6-116ц13 від 06 листопада 2013 року). Твердження того, що зобов`язання за договором не припинилися, оскільки умовами договору визначено, що договір діє до повного його виконання сторонами, є неспроможними, оскільки сама по собі умова договору про дію договору до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ установлення строку дії договору, з огляду на те, що це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору іпотеки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника (пункт 18 договору поруки) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення іпотеки в розумінні статті 251 ЦКУ. Суд вважає, що строк з якого почався відлік часу пред`явлення вимоги до боржників, починається з дати порушення прав кредитора щодо погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, згідно встановленого графіку погашення заборгованості, тобто з 18.11.2011 року, з якого протягом трирічного строку мав право банк пред`явити саме позов, чого не зробив кредитор та пропустив строк позовної давності. "Основне зобов`язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Суд дійшов висновку, що у зв`язку з відсутністю звернення стягнення на предмет іпотеки, пропущення строку давності, відсутністю вимог до основного позичальника, відсутністю істотних умов в договорі іпотеки стосовно визначення строку дії договору іпотеки, даний договір втратив свою чинність та повинен бути розірваний. У зв`язку з поданням відповідачем [PERSON] письмових пояснень з приводу позову та не заперечення позовних вимог в частині неправомірності його дій, суд вважає таку заяву як визнання позовних вимог відповідачем, котрі не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо заяви відповідача ТОВ «ФК Горизонт» про пропущення позивачем позовних вимог по договору іпотеки та закінченням таких строків 20.11.2009 року після двох років з моменту укладення кредитного договору 20.11.2007 р, суд вважає помилковим. Судом встановлено, що Позивач про порушене право дізналася лише у 2020 році, коли довідалася про наявність судових рішень про стягнення боргу з поручителів, відсутності стягнення заборгованості з основного боржника. Також суд бере до уваги те, що на земельні ділянки, котрі передані банку в іпотеку, на них кредитодавцем не було проведено звернення стягнення на предмет іпотеки, договір до вирішення судом питання не розірваний, наявна заборона позивачу на відчуження майна в державному реєстрі та запис про перебування в іпотеці землі, що порушує право позивача з 2011 року, закінченням строку дії кредитного договору та договору іпотеки, розпоряджатися власним майном. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із звільненням позивачем їх сплати, останні покладаються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved