Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач мотивув тим, що 15 жовтня 2014 року позивачем надано [PERSON] позику в сумі 810 000, 00 грн. За домовленістю сторін, що підтверджується змістом розписки, [PERSON] зобов»язався повернути позивачу суму позики в повному обсязі до 31 грудня 2014 року. Однак у визначений строк відповідач суму позики не повернув. Таким чином, з 01 січня 2015 року відповідач має перед позивачем прострочену суму заборгованості в розмірі 810 000, 00 грн. Інфляційні збитки внаслідок неналежного виконання [PERSON] свого зобов»язанняя на день скадання позовної заяви становлять 329 670,00 грн. Три проценти річних від суми прострочення становлять 13 581,00 грн. Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми становить 1 153 251,00 грн. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: стягнути на його користь із [PERSON] суму основного боргу у розмірі 810 000,00 грн; інфляційні збитки 329 670 гр., З % річних від суми прострочення у розмірі 13 581 грн., а всього: 1 153 251, 00 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 15 жовтня 2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] 810 000,00 грн. до 31.12.2015 року. Згідно з відмітками на вище вказаній розписці від 15 жовтня 2014 року, посвідченою підписом позичальника, [PERSON] зобов'язалась в строк до 31.12.2014 року повернути [PERSON] 810 000,00 грн. Останнім днем погашення заборгованості згідно розписки від 15.10.2014 року визначено сторонами 31 грудня 2014 року. Таким чином термін прострочення виконання зобов»язання з повернення суми заборгованості розраховується від дати 01 січня 2015 року, яка є першим днем прострочення заборгованості відповідача. Індекс інфляції у період прострочення становили: за січень 2015 року 103,1 %; за лютий 2015 року 105.4%; за березень 2015 року 110,8; за квітень 2015 року 114,0%;за травень 2015 року 102,2 ; за червень 2015 року 100,4%. Загальний індекс інфляції в період прострочення становить 140,7%. Розмір інфляційних збитків складає 329 670 грн., 00 коп. Станом на 23 липня 2015 року термін прострочення складає 204 дні. Розмір 3% річних складає 13 581, грн. 00 коп. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. У ст. З ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ч.І ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач порушив взяті на себе зобов"язання. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Аналізуючи вище перелічені правові норми в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обгрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved