Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовуються таким. 03 серпня 2012 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (колишня [PERSON]) та промтоварний магазин з прибудовою по вул. Свободи, 25 (колишня [PERSON]) у м. Шостка. Спадкоємцями [PERSON] за законом є батьки: [PERSON], [PERSON], діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON]. Батьки та діти спадкодавця звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач (дружина померлого) 24 січня 2013 року звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини на користь матері [PERSON] - [PERSON]. Позивачі вказують, що відповідач чинить їм перепони у праві користування спадковим майном: виганяє з приміщень, що дістались в порядку спадкування, не надає ключі від них, неодноразово викликала працівників поліції з метою перешкодити позивачам користуватись майном. З урахуванням даних обставин, посилаючись на норми ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України позивачі просять суд зобовязати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні права користування спадковим майном позивачам, надати останнім ключі від вхідних дверей магазину та квартири. В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив /письмові заперечення а.с. 50 - 52/, вказуючи, що позивачами неправильно обраний спосіб захисту, оскільки вони не є власниками квартири [ADDRESS] та промтоварного магазину з прибудовою, крім того, дане майно за життя [PERSON] було самочинно реконструйовано, квартира була перепланована, здійснена прибудова, а тому дане майно не ввійшло до спадкової маси. Відтак, вимоги позивачів є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 03.08.2012 помер [PERSON] /а.с. 97/. Зі спадкової справи, наявної в матеріалах цивільної справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись: 1) [PERSON] - син спадкодавця /а.с. 80/, 2) [PERSON] - син спадкодавця /а.с. 83/ - позивач, 3) [PERSON] ([PERSON] після одруження - а.с. 74) Л.В. - дочка спадкодавця /а.с. 86/ - позивач, 4) [PERSON] - дочка спадкодавця /а.с. 89/, 5) [PERSON] - дочка спадкодавця /а.с. 93/ - позивач, 6) [PERSON] - мати спадкодавця /а.с. 101/ - позивач, 7) [PERSON] - батько спадкодавця /а.с. 104/ - позивач, 8) [PERSON] - дочка спадкодавця /а.с. 145/. Також встановлено, що дружина померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] /а.с. 149/. Оскільки заповіту спадкодавець не складав, всі вищевказані особи є спадкодавцями за законом першої черги (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Судом встановлено, що заяви про прийняття спадщини були подані спадкоємцями, в т.ч. позивачами протягом визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку та в подальшому спадкоємцями не відкликались. Також судом встановлено, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України спадкоємцем [PERSON] була заява про відмову від прийняття спадщини. З наявних в спадковій справі документів вбачається, що [PERSON] належав промтоварний магазин з прибудовою на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2001 /а.с. 206/ та витягу з реєстру прав власності /а.с. 208/, а також квартира [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Шостка на підставі договору міни квартир /а.с. 210/. Таким чином, спадкодавець мав на праві власності майно, яке відповідно до ч. 1 ст. 1218 входить до складу спадщини. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При розгляді справи № 6-164 цс 12 Верховний Суд України 23 січня 2013 року зробив правовий висновок, відповідно до якого в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Зокрема, Верховний Суд України у цій постанові вказав: ...Прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав...". В судовому засіданні представник відповідача визнав, що відповідач не дозволяє позивачам заходити та перебувати в приміщеннях, які є спадковим майном, оскільки, на її думку, позивачі не є власниками даного майна та не мають правовстановлюючих документів, тобто, визнав, що відповідач створює перешкоди позивачам у користуванні належним їм спадковим майном. З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду України позивачі мають, зокрема, право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування належним їм спадковим майном (ст. 391 ЦК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо усунення перешкод у здійсненні права користування належним їм спадковим майном знайшли своє підтвердження в процесі судового розгляду та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved