Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який вказала, що З 17 серпня 2003 року їй належить земельна ділянка площею 2,950 га, яку вона отримала в приватну власність, як член КСП «Придніпровський» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Маючи державний акт старого зразка вона в 2011 році звернулася до відділу Держземагенства у м. Українка для присвоєння кадастрового номеру, під час оформлення документів було виявлено, що частину належної їй земельної ділянки передано в приватну власність відповідачам, а саме надані відповідачам у приватну власність земельні ділянки частково накладаються на її земельну ділянку. Позивачка вважає , що таким чином відповідачі порушили її право власності на земельну ділянку, тому просить визнати рішення Трипільської сільської ради про надання відповідачам спірної земельної ділянки протиправним, визнати недійсним державні акти відповідачів та скасувати державну реєстрацію спірних земельних ділянок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, крім того зазначила, що з даним питанням про вирішення спору вона зверталася до Трипільської сільської ради, де рішенням №71 від 24 березня 2011 року їй було рекомендовано звернутися з даним питанням до суду. Вперше вона звернулася до суду в 2011 році, але в подальшому позов було залишено без розгляду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, вважає його не обгрунтованим, оскільки спірну земельну ділянку його дружині було надано в 2003 році. Після чого було виготовлено відповідну технічну документацію, винесено межі земельної ділянки в натурі на місцевості та виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку. В той час ніякої накладки не було, вважає що накладка про яку вказує позивачка, ні що інше як технічна помилка при виготовлені технічної документації позивачу. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог, вказавши що відповідачі на законних підставах отримали вказані земельні ділянки. Було виготовлено технічну документацію, яка погоджувалася в відповідних органах, при цьому ніякої накладки на земельну ділянку позивачки не було виявлено. Крім того представник позивача вважає за необхідне застосувати строки позовної давності , оскільки позивачу було відомо про порушення її прав з 2011 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог, вказавши, що земельною ділянкою він користується з 2001 року. В 2008 році він почав виготовляти технічну документацію, яку було погоджено в відповідних організаціях, крім того земельну ділянку було винесено в натуру, при цьому будь-яких порушень прав позивача не було виявлено. Залучена до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову, пояснивши, що належну їй земельну ділянку надали її сину в 2004 році на підставі рішення сільської ради, в подальшому було виготовлено технічну документацію та видано державний акт. Після чого її син подарував їй земельну ділянку. Просить в позові відмовити. Відповідач Трипільська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, надавши суду лист в якому просять слухати справу в відсутності їх представника. Відповідач Управління Держземагенство в Обухівському районі в судове засідання свого представника не направила, причин неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Заслухавши позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне: Відповідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,950 га. яка розташована на території Трипільської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва (т.1,а.с.7). Відповідно державного акту на право власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка площею ).1175 га. яка розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1,а.с.10). Відповідно до договору дарування [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,12 га по [ADDRESS], яка належала дарувальнику [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1,а.с.84-87). Відповідно до рішення сесії Трипільської сільської ради від 24 березня 2011 року, щодо накладок земельних ділянок [PERSON] рекомендовано звернутися до суду (т.1,а.с.91). Відповідно до договору купівлі - продажу [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належить земельна ділянка площею 0,1207 га по [ADDRESS], яка належала продавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1,а.с.143-144). Рішенням Трипільської сільської ради від 21 травня 2010 року [PERSON] було затверджено технічну документацію та передано в приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS], на підставі чого було витовлено технічну документацію (т.2 а.с.8-31). Згідно листа Держкомзему в м. Українка від 02.11.2011 року, вказано що на земельну ділянку [PERSON] накладаються земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.1,а.с.8-9). Встановивши обставини справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі набули право власності на земельні ділянки на законних підставах, була виготовлена технічна документація на земельні ділянки відповідачів, яка була погоджено відповідно до чинного законодавства, присвоєно кадастрові номери. При виготовленні технічної документації не було виявлено будь-яких порушень та накладок земельних ділянок. Крім того відповідачі відповідно до державних атів не є суміжними землекористувачами з позивачем, що виключає можливість порушення прав позивача зі сторони відповідачів. Згідно , пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" встановлено, що право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України. Відповідно до статті 125, частини 1 статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту його державної реєстрації, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно з положеннями статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що між сторонами виникли спірні земельні правовідносини щодо правомірності набуття, реалізації та оформлення відповідачами права власності на земельні ділянки. Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України; набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України, а згідно статті 118 даного кодексу встановлено, що громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України визначено, що виключно судом вирішуються питання з приводу володіння земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Як вбачається з матеріалів справи, та витребуваної технічної документації на земельні ділянки відповідачів, останні набули право власності на спірні земельні ділянки на законних підставах, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed