Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]М, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 16 березня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON]. В дійсності його прізвище [PERSON]. Помилка була допущена при видачі свідоцтва про його смерть та при видачі паспорта, що підтверджено рішенням Виноградівського районного суду від 22 квітня 2015 року. Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка позивачки є: дружина померлого та семеро дітей : дочки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє синів - [PERSON], [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Пушкіна, № 20 в с. Пушкіно Виноградівського району Закарпатської області та земельні ділянки пл. 0.27 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0.24 га ведення особистого підсобного господарства. Позивачка [PERSON], в порядку ст.1268 ЦК України в 6-ти місячний строк спадщину прийняла , так як постійно зареєстрована, проживала із спадкодавцем , і в тому числі на день його смерті , що стверджується довідками, виданими сільським головою. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідачі по справі до 6-ти місяців відмовились від спадщини на користь позивачки, що випливає із заяв, які приєднані до позовної заяви. Після 6-ти місяців після смерті спадкодавця позивачка [PERSON], звернулась до державного нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно. Державний нотаріус відмовила по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок та земельні ділянки, які повинні бути зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У випадку відсутності документа звертатись до суду. Позивачка [PERSON], про день, час і місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з"явилася, однак її представник адвокат [PERSON], подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON]М, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилися, однак до суду подали письмові заяву про розгляд справи за їх відсутності. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON]. В дійсності його прізвище [PERSON]. Помилка була допущена при видачі свідоцтва про його смерть та при видачі паспорта, що підтверджено рішенням Виноградівського районного суду від 22 квітня 2015 року. Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка позивачки є: дружина померлого та семеро дітей : дочки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє синів - [PERSON], [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Пушкіна, № 20 в с. Пушкіно Виноградівського району Закарпатської області та земельні ділянки пл. 0.27 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0.24 га ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І ЗК № 003543, виданого Перехрестівською сільською радою 23 травня 1997 року. Загальна корисна площа будинку становить 63.9 кв.м.,житлова 50.7 кв.м. На земельній ділянці крім житлового будинку, є літня кухня, корівник, свинарник, вбиральня, літня кухня-бетонні блоки, сарай-бетонні блоки, колодязь, ворота та огорожа. Вартість будинку з надвірними спорудами становить суму 172835\\ сто сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять пять\\ гривень. Вартість двох земельних ділянок відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок становить суму 41534.94 \\ сорок одна тисяча пятсот тридцять чотири гривень 94 копійки\\. Всього ціна позову становить 214369.94 \\двіста чотирнадцять тисяч триста шістдесят девять гривень 94 копійки\\. Позивачка [PERSON], в порядку ст.1268 ЦК України в 6-ти місячний строк спадщину прийняла , так як постійно зареєстрована, проживала із спадкодавцем , і в тому числі на день його смерті , що стверджується довідками, виданими сільським головою. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідачі по справі до 6-ти місяців відмовились від спадщини на користь позивачки, що випливає із заяв, які приєднані до позовної заяви. Після 6-ти місяців після смерті спадкодавця позивачка [PERSON], звернулась до державного нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно. Державний нотаріус відмовила по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок та земельні ділянки, які повинні бути зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У випадку відсутності документа звертатись до суду. Правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року \\ справа №6-137цс13\\. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків»\\ далі-Указ від 26 серпня 1948 року\\, що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-11, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» \\ далі- Постанова від 26 серпня 1948 року\\, які ? зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням цих актів законодавства. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року \\втратила чинність на під ставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року\\, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Житловий будинок по вулиці Пушкіна, №20 в с. Пушкіно\\ колишня назва Пушкіново\\ рахується за померлим [PERSON] на підставі довідки, виданої Пушкінською сільською радою від 20.07.2015 року за № 186, що відмічено в довідці КП «Виноградівське інвентарбюро» від 20 листопада 2015 року за №561. Цей будинок побудований в 1965 році, що стверджується технічним паспортом на будинок. Для будівництва будинку спадкодавцю була виділена земельна ділянка пл. 0.27 га , яку він приватизував на підставі рішення ХУ сесії ХХІ скликання Перехрестівської сільської ради від 22.12.1993 року і на яку видано державний акт на право приватної власності на землю І ЗК № 003543, виданого Перехрестівською сільською радою 23 травня 1997 року. Крім того, позивачка вимушена звернутись до суду по питанню визнання права власності на земельні ділянки для обслуговування будинку та для ведення особистого підсобного господарства. На дані земельні ділянки неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину за законом по тій причині, що відсутній кадастровий номер і неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved