Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 46 від 13.06.2007р. в частині приватизації [PERSON] квартири [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати видане [PERSON] на підставі рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 46 від 13.06.2007 року, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS];стягнути з [PERSON] на її користь 243,60грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 1991 році відповідачу [PERSON] за місцем праці було видано ордер на трикімнатну квартиру [ADDRESS] для проживання сімї із чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27.12.1991 року було проведено реєстрацію вказаних осіб у зазначеній вище квартирі. Загальна площа квартири, що за адресою: м. Червоноград, вул. Будівельна, 9/41 Львівської області. Зазначає, що 19.07.1992 року був введений в дію Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі якого вона, відповідач та треті особи набули права на безоплатну передачу вказаної вище квартири у власність. Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2007 року її та [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі цього рішення її, [PERSON] та [PERSON] знято з реєстрації у вказаній вище квартирі. Відповідач в червні 2007 року подав заяву в [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» на приватизацію зазначеної вище квартири. 13.06.2007 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 46 про приватизацію [PERSON] квартири [ADDRESS] та останньому видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2008 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2007 року скасовано, справу скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.02.2012 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у жилому приміщенні по вул. Будівельній, 9/41 в м. Червонограді та зняття їх з реєстрації; задоволено зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнано за останніми право на користування жилим приміщенням по вул. Будівельній, 9/41 в м. Червонограді; скасовано рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року № 46 про приватизацію [PERSON] квартири [ADDRESS]; визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 13.06.2007 року. 11.05.2012 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 26, яким анульовано п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46 і видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 року скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27.02.2012 року, а справу відправлено до суду першої інстанції. Вказує, що незважаючи на те, що що справу було відправлено до суду першої інстанції, вона, [PERSON] та [PERSON] залишались зареєстрованими у спірній квартирі та проживали в ній. 16.05.2013 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 30, яким анульовано п.1 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 11.05.2012 року та поновлено приватизацію квартири відповідно до п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46 і видане свідоцтво про право власності вважати дійсним. 06.11.2013 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 64, згідно з яким видано дублікат свідоцтва про право власності на квартиру згідно п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2013 року задоволено позов [PERSON], визнано її, [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою № 41 в будинку № 9 по вул. Будівельній в м. Червонограді Львівської області, знято останніх з реєстрації у вказаній квартирі. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2014 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2013 року в частині визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою № 41 в будинку № 9 по вул. Будівельній в м. Червонограді Львівської області та зняття їх з реєстрації в даній квартирі скасовано, та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову. Вважає, що з 27.12.1991 року і по сьогоднішній день вона зареєстрована та проживає за вказаною вище адресою. Стверджує, що ні вона, ні треті особи по справі письмової згоди на передачу квартири у приватну власність не надавали. Відповідач 17.11.2015 року подав до суду заперечення на позов, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що на сьогоднішній день такий правочин, як приватизація квартири недійсним не визнаний. Більше того, позивач вже зверталася в суд з таким же позовом, і такі ж вимоги були задоволені рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.02.2012 року було залишено в силі. Ухвалою суду касаційної інстанції від 20.02.2013 року зазначені вище судові рішення були скасовані з направленням справи до суду першої інстанції. Стверджує, що при повторному розгляді справи позивачі відмовилися від позову і така відмова була прийнята судом. Тому з врахуванням вимог ч.3 ст.206 ЦПК України позивач не в праві звертатися до суду із цим позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у запереченні на позов, тому просить відмовити позивачу повністю у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника [PERSON] приватизації. При вирішення позову покладається на думку суду. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та [PERSON] перебували з грудня 1991 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON] та [PERSON] У 1991 році відповідачу [PERSON] за місцем праці було видано ордер на трикімнатну квартиру [ADDRESS] для проживання його сімї. Вся сімя проживала та з грудня 1991 року була зареєстрована за вказаною вище адресою. 23.04.1998 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано втратившими право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. 08.06.2007 року відповідач [PERSON] подав в [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» заяву на приватизацію зазначеної вище квартири (а.с. 19). Рішенням [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 46 від 13.06.2007 року приватизовано [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 21). Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2008 року заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10.05.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.02.2012 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у жилому приміщенні по вул. Будівельній, 9/41 в м. Червонограді та зняття їх з реєстрації; задоволено зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] Сергійовича, визнано за останніми право на користування жилим приміщенням по вул. Будівельній, 9/41 в м. Червонограді; скасовано зняття з реєстрації комунальним підприємством «Комінтех» [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]; зобовязано КП «Комінтех» зареєструвати [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі № 41, що в будинку № 9 по вул. Будівельна в м. Червонограді; скасовано рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року № 46 про приватизацію [PERSON] квартири [ADDRESS] в м. Червонограді Львівської області; визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 13.06.2007 року. 11.05.2012 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 26, яким анульовано п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46 і видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним (а.с. 22). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 року скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27.02.2012 року, а справу відправлено до суду першої інстанції. 16.05.2013 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 30, яким анульовано п.1 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 11.05.2012 року та поновлено приватизацію квартири відповідно до п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46 і видане свідоцтво про право власності вважати дійсним (а.с. 23). 06.11.2013 року [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» прийнято рішення № 64, згідно з яким видано дублікат свідоцтва про право власності на квартиру згідно п.8 рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 13.06.2007 року за № 46 (а.с. 24). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2013 року задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право на користування квартирою № 41 в будинку № 9 по вул. Будівельній в м. Червонограді Львівської області; знято з реєстрації в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2014 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2013 року в частині визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою № 41 в будинку № 9 по вул. Будівельній в м. Червонограді Львівської області та зняття їх з реєстрації в даній квартирі скасовано, та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову. В решті рішення залишити без змін. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до положення частини 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII (в редакції від 19.06.1992 року) (далі Закон № 2482-XII від 19.06.1992 року) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир(будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно з ч.1 ст. 2 ст. 3 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року до об'єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир(будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до положення ч. 1 ст. 5 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Також, згідно з положенням ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Як вбачається з абз. 2 п. 3.3 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду (справа про безоплатну приватизацію житла № 1-38/2010 від 10 червня 2010 року), приватизація державного житлового фонду не є обов'язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. З урахуванням наведеного, оцінюючи письмові докази по справі стосовно того, що ні позивач, ні [PERSON], ні [PERSON] не давали відповідачу [PERSON] письмової згоди на передачу квартири [ADDRESS] у приватну власність, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, а отже, про його задоволення. Посилання відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] зверталася до суду із аналогічним позовом, від якого в подальшому відмовилася і її відмова була прийнята судом, тому остання не вправі повторно звертатися до суду із цим позовом, до уваги судом не беруться та оцінюються критично, оскільки як видно із матеріалів цивільної справи № 459/1755/13-ц (том 3, а.с. 60, 76, 79) зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишений без розгляду, що у відповідності до положення частини 2 статті 207 ЦПК України, не перешкоджає, зокрема, [PERSON] звернутися до суду повторно. Таким чином, позов задовольняється.

Outcome: approved