Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11999 грн. 86 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з договором №HMXRFD14931178 від 17 червня 2008 року банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5272 грн. зі сплатою за користування ним 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з договором. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти відповідачу, проте останній порушив взяті на себе зобов'язання, не сплачуючи коштів, передбачених договором, у зв'язку з чим станом на 29 жовтня 2013 року ним допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 11999 грн. 86 коп., із яких: 10952 грн. 25 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - нарахований відповідно до п. 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина), 547 грн. 61 коп. - нарахований штраф (процентна складова), тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільські вісті» №№35-36 від 13 березня 2014 року. Повідомлення про причини неявки від нього не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 червня 2008 року між позивачем та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір №HMXRFD14931178, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з договором. Згідно з п.5.3. Умов надання кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п.5.1. Умов надання кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тоді як відповідач не виконав своїх зобов'язань, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 29 жовтня 2013 року склала 11999 грн. 86 коп., із яких: нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 10952 грн. 25 коп., нараховані відповідно до п. 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. і штраф (процентна складова) у розмірі 547 грн. 61 коп. Розмір заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність невиконання [PERSON] зобов'язань перед позивачем та про доведеність позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved