Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2006 року. За час шлюбу подружжям набуто майно, а саме квартира [ADDRESS] загальною площею 61,7 кв.м. Означена квартира є об»єктом спільної сумісної власності подружжя відповідно до договору купівлі-продажу від 24 липня 2012 року, однак відповідач відмовляється від угоди про добровільний розподіл майна подружжя, виганяє її та дітей із квартири, що стало підставою для звернення до правоохоронних органів. Свої права на половину вказаної квартири та іншого майна вона затвердила укладанням шлюбного контракту із відповідачем. Крім того за час спільного подружнього життя придбані через біржовий аукціон ряд транспортних засобів. Просить визнати за нею право власності на одну другу частину означеної квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити в повному обсязі та визнати за позивачем право власності на одну другу частину спірної квартири. Не заперечує про те, що означена квартира є забезпеченням зобов»язання за кредитом та передана в іпотеку банку. Щодо розподілу іншого майна позивач вимог не заявляла. Відповідач та його представник не заперечували щодо заявлених вимог та вважали, що спору щодо права позивача на одну другу означеної квартири не заперечували, позов є надуманим, тому просили не покладати на сторону обов»язку сплати судових витрат. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову не заперечувала, та просила проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 червня 2006 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2013 року розірваний. 24 липня 2012 року в період шлюбу за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу на ім»я [PERSON] придбана квартира за [ADDRESS], укладений договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу. Того ж, 24 липня 2012 року сторонами укладено шлюбний контракт за умовами якого все рухоме та нерухоме майно, набуте під час шлюбу є спільною власністю подружжя. 24 липня 2012 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки без оформлення заставної, який забезпечував вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору «112012/85/22ро від 24.107.2012 року в розмірі 215 900,00 грн. із сплатою процентів 17,8%. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, В силу ст.70 ч.1 даного Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами набуте майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме означена квартира [ADDRESS] загальною площею 61,7 кв.м. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на нього не порушує положень договору іпотеки, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню, за позивачем належить визнати право власності на одну другу частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 2149грн.

Outcome: approved