Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 25 грудня 1983 року, шлюб було зареєстровано Вільнопільською -сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №12. 12 грудня 2014 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №9. Після припинення сімейних відносин між позивачкою та [PERSON] виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. [PERSON] не визнає моїх прав на частину будинку та відмовився у добровільному порядку поділити його. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованні по вул. Новій, 22 смт.Ружин, Житомирська область, без виділення в натурі. Виділити їй у власність майно, а саме: холодильник « Норд «, вартістю 2500 грн.; м»ягкий кухонний куток вартістю 700 грн.; меблі ( 2 шафи ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; одне крісло вартістю 300 грн.; ліжко двоспальне вартістю 500 грн.; меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 1 шафа, 1 тумба ) вартістю 600 грн.; телевізор « Samsung « вартістю 300 грн.; В судове засідання позивачка зявилася позовні вимоги просить задовільнити. В судове засідання відповідач [PERSON] зявився позовні вимоги визнав частково. Пояснивши суду, наступне, що житловий будинок з погосподарськими будівлями по вулиці Новій 22, смт. Ружин, Житомирської області був придбаний у 1997 році за кошти батька [PERSON] в сумі 5000 рублів. Відповідач [PERSON] пояснює, що вони як сім»я не мали коштів на придбання. Оскільки [PERSON] у 1984 році закінчила навчання і перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач, як працюючий, мав зарплату 95 рублів, а тому житловий будинок з погосподарськими будівлями належить йому. Відповідно щодо виділення у власність, а саме: холодильник « Днепр 2 М « вартістю 1100 грн., меблі кухонні шафи, тумби вартістю 1200 грн.; меблі ( буфет, книжна шафа ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; крісло вартістю 300 грн.; 2 ліжка полуторних вартістю 1000 грн. ( 500 грн. вартість одного ліжка ); меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 2 шафи, 1 тумба ) вартістю 1000 грн.; телевізор «Samsung « вартістю 600 грн. відповідач не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 грудня 1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 060840 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 19 грудня 2014 року, складено відповідний актовий запис № 9, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище- Миколайчук. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок з по господарськими будівлями, який розташований за адресою: смт. Ружин, вул. Нова 22, Житомирської області, що було оформлено згідно договору купівлі продажу від 10.11.1987 року на [PERSON] Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. А, тому суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку з по господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: смт. Ружин, вул. Нова 22, Житомирської області задовольняє кожному по 1/2 частині без виділення в натурі. Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме житловий будинок з по господарськими будівлями по вул. Нова 22, смт. Ружин придбаний за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було. Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та

Outcome: approved