Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року до суду звернулася [PERSON] із позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, фізичної особи - підприємця [PERSON], про визнання незаконним акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є дружиною [PERSON], який працював водієм ФОП [PERSON] з 2011 року та помер [INFO] під час перебування на робочому місті. 13.02.2013р. згідно наказу ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області було розпочато спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався з чоловіком позивача. Розслідування було завершене 01.04.2013р., за результатами якого було складено Акт за формою Н-5 б/н і цей Акт був затверджений 02.04.2013р. З висновком Акту позивач не згодна та вважає, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом та в даному випадку мав бути складений Акт за формою Н-1 з тих підстав, що її чоловік [INFO] вийшов на роботу о 05.00 годині ранку, артеріальний тиск чоловіка був 140/90, що згідно Акту відповідає нормі, але не відповідає дійсності. У 2011 році чоловік проходив медичне обстеження та мав нормальний тиск 120/80, на диспансерному обліку не перебував і його тиск в день загибелі був підвищений і його безпідставно допустили до роботи з високим тиском, через зимовий період та перевезення пасажирів на великі відстані чоловік знаходився в стані емоційної напруги, внаслідок чого наприкінці робочого дня з ним стався гострий трансмуральний інфаркт. В Акті безпідставно зазначено, що основною причиною настання нещасного випадку була психофізична та психоемоційна, незадовільний стан здоров'я. Це не відповідає дійсності, оскільки її чоловік не мав проблем зі здоров'ям і не перебував на обліку. Комісією не було вивчено первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту ЛПЗ, звернення потерпілого до медичного пункту або до медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу охорони праці тощо). Гострий трансмуральний інфаркт міокарда не є захворюванням, яка вказано в Акті, а є наслідком високого кров'яного тиску, який був зафіксований у чоловіка перед виходом на лінію. Важкість та напруженість трудового процесу є обставиною, за якої настає страховий випадок. Жодної експертизи щодо наявності зв'язку між інфарктом чоловіка та напруженістю трудового процесу проведено не було. Її чоловік спав 5-6 годин на добу і працював по 18-19 годин, інколи без вихідних, що не було враховано. Позивач зверталася через незгоду з висновками в Акті до Федерації профспілок України, подавала клопотання до Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України, але 01.11.2013р. її було відмовлено у проведенні спеціального розслідування, тому вона змушена звернутися до суду. Просить суд : - визнати Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 20.00 годині на підприємстві ФОП [PERSON] ІПН [NUMBER] Слов'янської міської ради за формою Н-5 від 02.04.2013 року б/н незаконним; - зобов'язати Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався [INFO], внаслідок якого помер її чоловік [PERSON] та визнати смерть її чоловіка страховим випадком. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, прохала їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.11.1984р. по 03.11.2010р., коли шлюб за рішенням суду був розірваний, але з того часу вони продовжували спільно проживати, вели спільний бюджет. Її чоловік був фізично здоровою людиною, на обліку як гіпертонік не перебував, скарг на стан здоров'я не висував, а медпрацівник ФОП [PERSON] допустив чоловіка до роботи з підвищеним артеріальним тиском. Інфаркт стався через велике емоційне перевантаження, він працював третій день поспіль. Про загибель чоловіка її повідомила невідома жінка з телефону чоловіка. Вона приїхала на місце, там вже була швидка медична допомога, але лікар не проводив реанімаційних заходів, а лише констатував смерть. Чоловік був у положенні сидячі на полу біля задніх сидінь автобуса зі спущеними штанами. Смерть чоловіка сталася в робочий час. Приблизно о 19.00 в той день чоловік її зателефонував та повідомив, що звільнився раніше на час, бо не треба їхати до м. Краматорська, він мав намір поїхати до електрика. Представник ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно висновку експерта № 166 причиною смерті [PERSON] стало захворювання, яке він мав : гострий трансмуральний інфаркт міокарда з розривом передньої стінки лівого шлуночка. Позивачем не доведено, що стан здоров'я [PERSON] погіршився внаслідок того, що була зима, що він перевозив пасажирів на великі відстані, знаходився в стані емоційного напруження. Позивач у позовній заяві викривив текст Оновленої та адаптованої клінічної постанови «Артеріальна гіпертензія», оскільки за визначенням Комітету експертів ВООЗ артеріальна гіпертензія (АГ) - це постійно підвищений систолічний та/чи діастолічний артеріальний тиск. АГ - одне з найпоширеніших хронічних захворювань людини. Але [PERSON] ніколи на диспансерному обліку не перебував, у останнього наявна медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом Серії 10 ААБ № 427413, а артеріальний тиск залежить від багатьох факторів : часу доби, психологічного стану людини, прийому різних стимулюючих речовин (кава, чай) або медикаментів, захворювань (нирок, серця, ендокринної системи) та інше. До повноважень теруправління або комісії зі спеціального розслідування не відноситься визнання або невизнання нещасного випадку страховим. Представник ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов'янську Донецькій області Ліцоєва С.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що акт спеціального розслідування нещасного випадку не є нормативним документом, не встановлює, не змінює, не скасовує норми права і застосовується одноразово. Цей акт прийнятий згідно компетенції відповідача відповідно до обставин, що склались, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним. Вимоги щодо скасування акту позивачем не заявлялись. Діюче законодавство не передбачає визнання смерті страховим випадком, є поняття «визнати страховим нещасний випадок» або «визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом». Обставини нещасного випадку вказують на те, що він не пов'язаний з виробництвом, комісією правильно встановлено, що причиною нещасного випадку з [PERSON] стало загальне захворювання, що підтверджено медичним висновком та постановою слідчого про закриття кримінального провадження. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що нещасний випадок із [PERSON], який стався [INFO], не пов'язаний з виробництвом. [PERSON] фактично порушив трудову дисципліну, оскільки замість того, щоб заїхати до гаражу, він поїхав на автостанцію. Потім з телефона [PERSON] йому зателефонувала невідома жінка, яка повідомила про його смерть в автобусі. Він направив на місце свого представника та інженера з охорони праці, повідомили необхідні служби. На місце також приїхала позивач зі своїм кумом Панченком, який, зі слів осіб, які були на місці, вдягли [PERSON]. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 04 травня 2011 року [PERSON] був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до ФОП [PERSON] за трудовим договором № 05371101216, зареєстрованому в Слов'янському міської центрі зайнятості населення, що підтверджено копією трудової книжки [NUMBER] ( а. с. 14). Фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований у виконавчому комітеті Слов'янської міської ради Донецької області 24.10.2000 року, основний вид діяльності - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення КВЕД 49.31, клас ризику 33, має Ліцензію № [NUMBER] на перевезення пасажирів автобусами ( а. с. 37-38). 06.08.2003р. під № [NUMBER] ФОП [PERSON] зареєстрований у Слов'янському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області як фізична особа, яка використовує найману працю ( а. с. 39). З досліджених в судовому засіданні матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку, що мав місце [INFO] з водієм [PERSON] вбачається наступне. Автобус Рута 23, 2D на підставі свідоцтва від 18.05.2012р. про реєстрацію ТЗ № [NUMBER], виданого ВРЕР м. Слов'янська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області належить [PERSON]. [INFO] водій [PERSON] прийшов на роботу близько 05 години 00 хвилин на територію виробничої бази ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS], пройшов медогляд у медсестри. Медоглядом протипоказань до роботи не виявлено, скарг на здоров'я з боку [PERSON] не було, про що він розписався в «Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв» в графі «Підпис водія про відсутність скарг». Артеріальний тиск [PERSON] був 140/90, частота пульсу 80 ударів на хвилину, що відповідає допустимій нормі. Це підтверджено матеріалами спеціального розслідування та пояснювальними записками медсестри ФОП [PERSON] [PERSON], механіка ФОП [PERSON] [PERSON] ( а. с. 55-57). Після обстеження стану здоров'я [PERSON] та технічного стану транспортного засобу [PERSON] виїхав на лінію згідно розкладу руху автобусів на маршруті Краматорськ-Луганськ. На протязі усього робочого часу скарг на своє самопочуття [PERSON] не висловлював. В 19.05 автобус під керуванням [PERSON] прибув на автовокзал м. Слов'янська, де були висаджені останні пасажири, тому за розкладом в м. Краматорськ він не поїхав, а о 19.10 приїхав на ремонтну базу ФОП [PERSON] до слюсаря з ремонту автомобілів [PERSON], який провів на протязі 10 хвилин ремонт електропроводки, після чого повинен був поїхати в гараж, але цього не зробив та самовільно о 19.20 приїхав на майданчик відстою автобусів на автостанцію м. Слов'янська, що підтверджено матеріалами спеціального розслідування та пояснювальними записками [PERSON], [PERSON], не заперечувалося сторонами по справі ( а. с. 58). Окрім того, з протоколу огляду місця від 15.02.2013р., де стався нещасний випадок з [PERSON], вбачається, що під час пригоди автобус був припаркований біля тротуару, який примикає до цегляного паркану, який є огорожею автостанції. Згідно розкладу та графіку руху автобуса по рейсу Краматорськ-Луганськ [PERSON] не повинен був заїжджати на це місце. Нещасний випадок стався з [PERSON] на задньому сидінні автобуса ( а. с. 102). О 19.42 з мобільного телефону [PERSON] невідома жінка повідомила дружину [PERSON] про нещасний випадок та викликала швидку допомогу. О 19.45 лікар швидкої допомоги констатував біологічну смерть [PERSON], який «знаходився на задньому сидінні автобуса зі спущеними штанами та трусами», що зафіксовано та підтверджено картою виїзду швидкої медичної допомоги № 929 від [INFO] ( а. с. 54). [INFO] [PERSON] помер, про що виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району зроблено актовий запис про смерть № 17 від 13.02.2013р. та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] ( а. с. 15). Наказом № 230 від 13.02.2013р. територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області була утворена комісія та розпочате спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався [INFO] на ФОП [PERSON] з водієм [PERSON] Відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 (Далі Порядок) комісією отримано пояснення працівників підприємства, досліджено відповідну документацію (медичну, відділу кадрів, служби охорони праці), а також висновок Слов'янського відділення СМЕ № 166 від 04.03.2013 року, відповідно до якого причиною смерті [PERSON] став гострий трансмуральний інфаркт міокарда з розривом передньої стінки лівого шлуночка ( а. с. 60-62). Доводи позивача щодо не дослідження первинної медичної документації до уваги не приймаються, в акті від 02.04.2013р. відображено про проходження [PERSON] попереднього медогляду 29.03.2011р., строк для проходження періодичного медогляду на час нещасного випадку не настав, комісією досліджено відповідну документацію (медичну, відділу кадрів, служби охорони праці). Доводи позивача щодо порушення з боку представника відповідача вимог законодавства та безпідставного допуску померлого чоловіка позивача до роботи з артеріальною гіпертензією судом до уваги не приймаються з наступних підстав. Наказом міністерства охорони здоров'я України № 384 від 24.05.2012р. затверджено та впроваджено медико - технологічні документи зі стандартизації медичної допомоги при артеріальній гіпертензії. Відповідно до Оновленої та адаптованої клінічної постанови «Артеріальна гіпертензія», за визначенням Комітету експертів ВООЗ, артеріальна гіпертензія (АГ) - це постійно підвищений систолічний та/чи діастолічний артеріальний тиск. Згідно з класифікацією артеріальної гіпертензії за рівнем АТ (артеріального тиску) (таблиця 1), артеріальною гіпертензією є підвищення САТ до 140 мм рт. ст. і вище або ДАТ до 90 мм рт. ст. і вище, якщо таке підвищення є стабільним, тобто підтверджується при повторних вимірюваннях АТ (не менш ніж 2-3 рази у різні дні протягом 4 тижнів). В даному випадку під час передрейсового медичного огляду [PERSON] скарг на здоров'я з боку [PERSON] не було, про що він розписався у відповідному журналі, артеріальний тиск був 140/90, частота пульсу 80 ударів на хвилину, що відповідало допустимій нормі та не було перешкодою для виконання ним трудових обов'язків. З досліджених матеріалів спеціального розслідування вбачається, що напередодні, 11.02.2013р. [PERSON] також працював на цьому ж рейсі, під час виїзду його артеріальний тиск складав 128/80 ( а. с. 101). Доказів стабільного підвищення артеріального тиску у [PERSON] суду не надано, що також підтверджується довідкою № 88 від 24.05.2013р. КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слов'янської міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] на диспансерному обліку в Черкаській амбулаторії ОПСМ не перебував ( а. с. 16). Згідно акту спеціального розслідування, причиною настання нещасного випадку визнано психофізіологічну : незадовільний стан здоров'я, згідно висновку Слов'янського відділення бюро СМЕ № 166 від 04.03.2013р. встановлено, що причиною смерті [PERSON] з'явилося захворювання, яке він мав - гострий трансмуральний інфаркт міокарда з розривом передньої стінки лівого шлуночка. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнським об'єднанням профспілок. Встановлення та дослідження обставин, пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, віднесено до компетенції утвореної комісії з розслідування нещасного випадку. Крім того, відповідно до частин 3,4 ст. 22 зазначеного Закону, в разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку. На підставі матеріалів спеціального розслідування та відповідно до п. 16 Порядку комісією нещасний випадок не визнано пов'язаним з виробництвом та складено акт за формою Н-5 від 02.04.2013 року. За результатами звернення [PERSON] державною службою гірничного нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд України) 01.11.2013р. за вих. № 10829/0/5.2-9.1-9/6/13 порушень законодавства з охорони праці, що призвели до смерті [PERSON], не встановлено, підстав для призначення повторного спеціального розслідування даного нещасного випадку також не встановлено ( а. с. 12). Статтею 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, якщо впливу небезпечного виробничого фактора немає, то випадок не може бути пов'язаним із виробництвом. Надані позивачем фотокопія особової медичної книжки та довідка про те. що [PERSON] на диспансерному обліку в Черкаській амбулаторії ОПСМ не перебував та у березні 2011 року флюорографічне обстеження [PERSON] патології легенів, серця не виявило, не спростовують висновків комісії, викладених в акті від 02.04.2013р., оскільки ці висновки ґрунтуються на дослідженому висновку Слов'янського бюро СМЕ від 04.03.2013р. про причину смерті останнього на підставі досліджених комісією усіх первинних документів (медичних, відділу кадрів, служби охорони праці, пояснень працівників підприємства). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів на підтвердження фактів, що померлий [PERSON] працював по 18-19 годин на добу, без вихідних - суду не надано. З наданого суду діючого на час нещасного випадку розкладу руху автобусу на маршруті Краматорськ-Луганськ вбачається, що довжина маршруту складає 196 км, час сполучення 4.00 години, після чого є перерва для відпочинку тривалістю 5 годин 15 хвилин до початку руху в зворотньому напрямку, з прибуттям до станції Краматорськ о 19.30, що спростовує доводи позивача про те, що робочий день її чоловіка складав з 05 години до 21.00 години, що він працював по 18-19 годин на добу без відпочинку ( а. с. 89). Відповідно до ст. 171 КЗпП України та ст. 22 Закону України „Про охорону праці" від 24.11.1992р. (з наступними змінами та доповненнями), роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань, і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України. В даному випадку з боку відповідачів судом не встановлено будь-яких порушень прав та законних інтересів позивача, нещасний випадок стався не у робочий час, не на території підприємства, на якому він працював, не під час дій, пов'язаних з виконанням безпосередніх трудових обов'язків. Нещасний випадок, внаслідок якого [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], розслідувано компетентною комісією з дотриманням Порядку проведення розслідування, а тому підстави для визнання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 02.04.2013р. б/н незаконним та зобов'язання територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, та визнати смерть чоловіка позивача страховим випадком - відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed