Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати недійсним кредитний договір № МL-500/002/2007 від 17.01.2007 року, який був укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк»; визнати недійсним договір поруки № SR-500/002/2007 від 17.01.2007 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк». При цьому посилається на те, що 17.01.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-500/002/2007 на підставі типової форми договору, запропонованої Банком. Згідно укладеного договору Банк зобов'язався надати споживчий кредит в сумі 100000 доларів США строком повернення до 17.01.2017 р. зі сплатою 13,99 % річних + FIDR (ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, яка залежно від зміни вартості кредитних ресурсів банку може ним змінюватися), а споживач повернути кредит та сплатити відсотки за користування. Також між позичальником та банком були укладені наступні додаткові договори: Додатковий договір № 1 від 17 лютого 2009 р., Додатковий договір № 2 від 17 лютого 2009 р., Додатковий договір № 3 від 26 червня 2009 р., Додатковий договір № 4 від 17 липня 2009 р., Додатковий договір № 5 від 23 червня 2010 р. 17.01.2007 р. від її імені та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-500/002/2007, відповідно до якого вона зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. На момент укладення Кредитного Договору № МL-500/002/2007 17.01.2007 р. в позичальника не було ліцензії від Національного банку України, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору тому, що ПАТ «ОТП Банк» є уповноваженим банком на здійснення валютних операцій з надання коштів в іноземній валюті у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, лише з 05.10.2011 року на підставі генеральної ліцензії від НБ України. Крім того, підписи на Договорі поруки № SR-500/002/2007 від 17 січня 2007 р. у графі «Від поручителя» від її імені вчинені не безпосередньо нею, а іншою невідомою особою. Вона Договір поруки не підписувала. Позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, справу просить розглянути за її відсутності та за відсутності її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", він же представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав суду заяву про те, що просить відмовити в позові в повному обсязі. Справу просить розглядати за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.01.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-500/002/2007. Згідно укладеного договору Банк зобов'язався надати споживчий кредит в сумі 100000 доларів США строком повернення до 17.01.2017 р. зі сплатою 13,99 % річних + FIDR (ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, яка залежно від зміни вартості кредитних ресурсів банку може ним змінюватися), а споживач повернути кредит та сплатити відсотки за користування. (а.с. 18 - 25) Також між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] були укладені наступні додаткові договори: Додатковий договір № 1 від 17 лютого 2009 р., Додатковий договір № 2 від 17 лютого 2009 р., Додатковий договір № 3 від 26 червня 2009 р., Додатковий договір № 4 від 17 липня 2009 р., Додатковий договір № 5 від 23 червня 2010 р., а також Додатковий договір № 1 від 12 грудня 2013 р. (а.с. 26 - 35) 17.01.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-500/002/2007, відповідно до якого остання зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за Кредитним договором № МL-500/002/2007 від 17.01.2007 р., в повному обсязі таких зобов'язань. (а.с. 36 - 37) Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже підписавши договір поруки № SR-500/002/2007 від 17.01.2007 року позивачка погодилася з його умовами. Згідно ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачено банківські операції, які здійснюються банком на підставі банківської ліцензій, і, зокрема, операції з валютними цінностями. Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). 08 листопада 2006 р. Національним банком України видано Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк» банківську ліцензії № 191 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність". 08 листопада 2006 р. Національним банком України видано Національним банком України видано Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк» дозвіл № 191-1 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" та додаток до дозволу № 5-3, в якому зазначено перелік операцій, які має право здійснювати Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» в тому числі на право здійснювати операції з валютними цінностями. Отже Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», на час укладання оскаржуваних договорів, мав право на видачу валютних кредитів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.ч. 1, 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка в позовній заяві зазначала, що договір поруки нею не підписувався, разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження цього нею суду не надано, також позивачкою не заявлялося суду клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскаржувані договори відповідають всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed