Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON], третя особа КС «Добробуд» про визнання причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду поважними та поновлення цього строку, стягнення боргу в сумі 22309грн. та судових витрат по сплаті судового збору 229,40грн. В обґрунтування позову зазначила, що 19.06.2008р.. між КС «Добробуд» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № КС-002119, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 6800грн. строком з 19.06.2008р. по 19.06.2010р. зі сплатою 24% річних. Згідно договору [PERSON] повинна була щомісячно сплачувати нараховані відсотки та частину кредиту в терміни та розмірах, передбачених графіком платежів. Однак, всупереч договірним зобов'язанням, у встановлені рекомендованим графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались. На цей час заборгованість [PERSON] складає 6800грн.- заборгованість за кредитом, 15509грн. - відсотки, а всього 22309 грн. 07 вересня 2013 року між КС «Добробуд» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого КС «Добробуд» передав [PERSON] право вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором КС-002119 від 19.05.2008р. Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором КС-002119 від 19.05.2008р. в розмірі 22309 грн., яка складається з: 6800грн.- заборгованість за кредитом, 15509грн. - відсотки, а також суму судового збору 229,40грн., визнавши причину пропуску ним 3-річного терміну позовної давності для звернення до суду поважною та поновлення його з тих причин, що в жовтні 2009р. первинні бухгалтерські, касові та договірні документи, що стосуються кредитної спілки «Добробуд», були вилучені працівниками міліції при проведення обшуків під час розслідування кримінальної справи стосовно службових осіб кредитної спілки. Ці документи визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінальної справи. Тому КС «Добробуд» робились копії цих документів для стягнення заборгованості за кредитами на що пішов значний час, а тому термін позовної давності для звернення до суду було пропущено. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про дату та час слухання справи(а.с.82). Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність.(а.с.54). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки він сам сплачував за свою матір - відповідачку по справі, заборгованість за договором і в неї не може бути такої заборгованості, крім того, позивачем пропущено термін позовної давності для звернення до суду і не надано доказів про поважність пропуску цього терміну. Представник третьої особи КС «Добробуд» Каюк М.С., що діє на підставі доручення, в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги позивачки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 19.06.2008 року між КС «Добробуд» та [PERSON] укладено кредитний договір № КС-002119, відповідно до умов якого позивач надав кредит [PERSON] у розмірі в розмірі 6800грн. строком з 19.06.2008р. по 19.06.2010р. зі сплатою 24% річних.(а.с.3). Згідно розрахунку(а.с.8) заборгованість [PERSON] складає 6800грн.- заборгованість за кредитом, 15509грн. - відсотки, а всього 22309 грн. Із матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2013 року між КС «Добробуд» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно умов цього договору первісний кредитор КС «Добробуд» передає(відступає), а новий кредитор [PERSON] приймає право вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором КС-002119 від 19.05.2008р.(а.с.6-7). За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальний термін позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України - позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог І) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту(ч.5 ст.267 ЦК України). Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором КС-002119 від 19.05.2008р. була подана [PERSON] до суду 28.10.2013 року, тобто за сплином 3-річного терміну позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності. Відповідно до п.7 ч.1З ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів", якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодаець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого |минув. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів" застосовуються й за додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З врахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки [PERSON] такими, що суперечать вимогам закону і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed