Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікінзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту та виключення з розшуку майна. В своєму позові позивач зазначив, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 11362415000 від 20.06.2008 року. Договір забезпечено заставою рухомого майна, а саме автомобілем марки HYUNDAI, модель: TUCSON; рік випуску: 2008; номер кузова: KMHJN81BP8U905820; держ.реєстр.номер: АХ8555ВК, тип ТЗ: легковий універсал-В. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 05.04.2016 року становить 373039,00 грн. Згідно Закону України Про заставу, заставодержатель має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Проте, як зазначає позивач, реалізувати своє право щодо реалізації заставного майна в позасудовому порядку не може, в звязку з тим, що за постановами державного виконавця автомобіль знаходиться у арешті, заборонено його відчуження та реалізацію та автомобіль оголошено у розшук. Позивач вважає, що він, як заставодержатель має переважне право на продаж автомобіля, заборгованість [PERSON] не погашена, в звязку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги та звільнити заставне майно з-під арешту. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав визначених в позові. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги не визнав, суду пояснив, що наявність заборгованості не підтверджене позивачем, позивач при зверненні до суду посилався на норму Закону України Про виконавче провадження, яка регулює порядок задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Крім того, на твердження представника відповідача наявними арештами, права ТОВ Кредекс Фінанс не було порушено. Також, даний спір належить розглядати в порядку, передбаченому КАС України, а також, позов пред'явлено до неналежного відповідача. Представник третьої особи під час судового засідання позовні вимоги вважав такими, що не підлягають задоволенню оскільки у нього на виконанні знаходяться виконавчі провадження в рамках яких ним, для належного виконання, було накладено арешт на майно боржника [PERSON], зокрема й на автомобіль. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 20 червня 2008 року року між АКІБ УкрСиббанк та [PERSON] було укладено договір № 11362415000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 27587,00 дол США, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання договору еквівалентно 133865,92 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік терміном до 19.06.2015 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором відповідачем було передано в заставу автомобіль марки HYUNDAI, модель: TUCSON; рік випуску: 2008; номер кузова: KMHJN81BP8U905820; держ.реєстр.номер: АХ8555ВК, тип ТЗ: легковий універсал-В, що належить на праві власності [PERSON]В Вказане обтяження на автомобіль було зареєстроване Банком в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.06.2008 року за №7467430 (арк.с. 26). Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ УКРСИББАНК змінив своє найменування на ПАТ УКРСИББАНК. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 20.04.2012 року між ПАТ УКРСИББАНК та ТОВ Кредекс Фінанс укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ Укрсиббанк відступив на користь ТОВ Кредекс Фінанс своє право вимоги заборгованості за договором № 11362415000 від 20.06.2008 року. 09.07.2012 року відомості щодо зміни обтяжувача було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (арк.с. 28). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, згідно до закону та умов договору. Станом на 05.04.2016 року відповідач мав заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 року у сумі 373039,00 грн. (т. 1, арк. 23-25), а станом на 01.03.2017 року заборгованість становить 412323,19 грн. (т. 2 арк.с. 2). Представником відповідача під час судового розгляду справи не надано належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитним договором, та свідчили б про належне виконання боржником своїх зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 1 Закону України Про заставу, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно зі ст. 16 Закону України Про заставу, право застави виникає з моменту укладання договору застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ст. 20 Закону України Про заставу). Відповідно до ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, (в редакції Закону чинній на момент виникнення застави) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, ТОВ Кредикт Фінанс має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна, в порядку та у спосіб передбачений Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Проте, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 26.02.2016 року ВП № 50326063 прийнятою державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на автомобіль марки HYUNDAI, модель: TUCSON; рік випуску: 2008; номер кузова: KMHJN81BP8U905820; держ.реєстр.номер: АХ8555ВК, тип ТЗ: легковий універсал-В, що належить на праві власності [PERSON] накладено арешт в рамках виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 444096,32 грн. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України ,,Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, позивач, як заставодержатель має переважне право на задоволення свої вимог за кредитним договором, оскільки вартість предмета застави менша ніж заборгованість відповідача перед позивачем, право застави виникло до винесення судом рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості. У відповідності до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. Згідно акту перевірки стану заставного майна від 20 липня 2015 року, автомобіль марки автомобіль марки HYUNDAI, модель: TUCSON; рік випуску: 2008; номер кузова: KMHJN81BP8U905820; держ.реєстр.номер: АХ8555ВК, тип ТЗ: легковий універсал-В, що належить на праві власності [PERSON] знаходиться по вул. Некрасова 61 в смт. Братське Миколаївської області. Ухвалою апеляційного суду миколаївської області від 04.08.2016 року, залишено без змін ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 17.06.2016 року про відкриття провадження у справі. Посилання відповідача на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача не заслуговують на увагу. Так, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна № 5 від 03.06.2016 року, відповідачами в справах, зокрема є боржник. Твердження представника відповідача про те, що справу не належить розглядати в порядку ЦПК також не заслуговують на увагу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Предметом позову у цій справі є спір про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно як заставодержателя, який повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства згідно з частиною другою ст. 114 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Між тим, доказів щодо наявності постанови Орджонікідзевського ВДВС від 10.03.2016 року про оголошення автомобіля у розшук, суду не надав. На вимогу суду зазначені докази також надіслані не були, за такого, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню задоволенню в частині скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 26.02.2016 року ВП № 50326063 прийнятою державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: partial