Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monоbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank . Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку за адресою, якою вказує клієнт. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 30.01.2018 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі до 20 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими втратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), в результаті чого у нього станом на 22.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 59 063,23 грн., яка складається із: 35 107,23 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 23 956 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою представник позивача Мєшнік К.І. подав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у відсутності представника (а.с. 32). Відповідач та його представник, адвокат Іванович А.М. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача Іванович А.М. 22.07.2021 року електронною поштою надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності учасника судового розгляду, в якому вказує, що відповідачем у відповідності до ст.178 ЦПК України надано суду та надіслано на адресу позивача відзив на позовну заяву; позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів надано виписку по руху коштів по картковому рахунку та роздруківку пуш-повідомлення з мобільного додатку щодо етапів входу в додаток, а також надано письмові пояснення; відповідачем повідомлено суд про всі обставини, надано усі докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову, позовні вимоги відповідач заперечує.Тому представник просить провести розгляд справи у підготовчому засіданні без участі відповідача та його представника, призначити справу до судового розгляду по суті, попередньо узгодивши дату з представником (а.с. 201-202). 08.06.2021 року Іванович А.М. подав до суду письмове клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі в підготовчому засіданні (а.с. 61). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду на 06.07.2021 року (а.с. 64, 65), яке за клопотанням Івановича А.М. про ознайомлення з матеріалами справи відкладено на 22.07.2021 року (а.с.196). Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. 08.06.2021 року представником відповідача, адвокатом Івановичем А.М. подано відзив на позов. В останньому зазначено, що під час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Універсалбанку, відповідач не був ознайомлений з ними в момент укладення договору, а Умови та привала надання банківських послуг в Універсалбанку, в яких передбачені відсотки за користування кредитом та неустойка і інші штрафні санкції, не підписував. До того ж, вказана анкета-заява від 30.01.2018 року не мітить відмітки, яку картку отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів та пені. Зазначає, що в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, який є неналежним доказом у справі, відповідно до постанови ВСУ в справі № 161/16891/15-ц від 30.01.2018 року. Розрахунок заборгованості, наданий АТ «Універсал Банк», не є копією первинного документу, оскільки не містить графи із зазначенням посадових осіб, що відповідали за здійснення операцій та правильність їх оформлення, не містить особистого підпису або інших даних, щоб надали змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції, та не погашена спеціальним штампом «Одержавно» або «Сплачено» із зазначенням дати (числа, місяця, року). Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити. 24.06.2021 року представником позивача Мєшніком К.І. надіслано до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав їх примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, а також те, що вказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Боржник висловив свою году з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monоbank» шляхом застосування клієнтом та банком електронного цифрового підпису, при цьму ним у своїх запереченнях не враховано, що що вони не стосуються проекту «monоbank», адже інші банки мають відділення, а вказаний проект має особливість - банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Тому порівняння ним судової практики щодо класичних банків до проекту «monоbank» суперечить здоровому глузду та аналітичному мисленню. Коли відповідач уклададав договір він передбачав, що проект «monоbank» - це банк у смартфоні і не має відділень, тому свідомо звернувся до банку та уклав саме з ними електронний договір. Твердження боржника про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту умови кредитування є спробою ввести суд в оману та спростовуються накладеним у застосунку «monоbank» боржником електронним цифровим підписом про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Позаяк, у випадку, коли особа не дає згоди із вказаними Умовами у застосунку «monоbank» шляхом накладення електроного цифрового підпису, тоді вказаний застосунок не переходить на наступний етап входу в головне меню цього застосунку. Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Тобто, лише шляхом попереднього погодження із вказаними Умовами можливий вхід в головне меню застосунку «monоbank» та подальше проведення банківських операцій, в тому числі отримання кредиту ( на підтвердження чого надається видрук із мобільного застосунку«monоbank», в якому ілюстрована процедура входу у застосунок). Без погодження з Умовами увійти в додаток неможливо, а користуванян карткою без входу у додаток не уявляється за можливе. Боржник користувався карткою, як видно з виписки, отже, увійшов у застосунок. Можливість укладення договору вищевказаним способом також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові в справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) від 23.03.2020 року. Розрахунок заборгованості, що доданий до позову, є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дата нарухування складових згальної заборгованосі за кредитом. Банк у якості додатків до цих письмових пояснень надає виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) боржника, які підтверджують отримання, користування кредитом ним, а також те, що після отримання банківської картки боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користування карткою, а також отримував кредитні кошти. В анкеті-заяві зазначено, що підписанням договору боржник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в одностонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кретного ліміту. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла непогашена заборгованість. Процентна ставка (поточна) - базова процетна ставка: 3,2 % на місяць (38,4 % річних), процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,4 % на місяць (76,8 % річних). Випискою підтверджується, що боржник оформив наступні розстрочки: 12.07.2018 (переведення виплати у розстрочку) на суму 1 728,15 грн. (розмір щомісячного платежу - 608,88 грн.); 12.12.2018 року - на суму 1 111,00 грн. (щомісячний платіж - 391,44 грн.); 05.12.2018 року - 1 739,00 грн (щомісячний платіж - 612,71 грн.); 24.11.2018 року - 4 190, 00 грн. (щомісячний платіж - 1 476,28 грн.); 02.11.2018 року - 1738,00 грн. (щомісячний платіж - 612,36 грн.); 18.10.2018 року - 1140 грн. (щомісячний платіж - 403,42 грн.); 17.10.2018 року - 3 300,00 грн. (щомісячний платіж 1 162,70 грн.); 17.09.2018 року - 3333,00 грн. (щомісячний платіж - 1 174,33 грн.); 16.08.2018 року - 4 800, 00 грн (щомісячний платіж - 1 691,00 грн.); 16.08.2018 року - 5 200,00 грн. (щомісячний платіж - 1 832,13 грн.); 08.08.2018 року - 1 500,00 грн. (щомісячний платіж - 528,50 грн.); 02.08.2018 року - 2 000,00 грн. (щомісячний платіж - 371,33 грн.); 06.06.2018 року - 5 950,00 грн. (щомісячний платіж- 708,05 грн.). Тому представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30.01.2018 року відповідач [PERSON] підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с.8). Відповідно до вищевказаної Анкети-заяви [PERSON] просив АТ «Універсал Банк» відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Проставленням власноручно свого підпису під цією анкетою-заявою він: підтверджує, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу; погоджується з тим, що ця анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови; підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковими при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (а.с.8). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Як вбачається з анкети-заяви від 30.01.2018 року, [PERSON] , підписавши дану заяву, підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с.8). Позивачем вказано, що відповідач станом на 22.12.2020 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 35 107,23 грн.; за пенею та комісією - 23 956 грн. (а.с.6, 7). Таким чином, загальний розмір заборгованості визначено як 59 063,23 грн., що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Однак, щодо позову в частині стягнення пені та комісії суд зазначає наступне. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.01.2018 року, посилався на витяг на Витяг з Умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» ресурс: https://www.monobank.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору. В той же час, згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, в анкеті-заяві 30.01.2018 року обов`язок позичальника [PERSON] зі сплати пені та комісії не передбачено. При цьому, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, розмір пені та комісії, визначеної до стягнення, вказано в сумі 23 956 грн. Відтак, банк при здійсненні розрахунку заборгованості за договірними зобов`язаннями, не керувався умовами, визначеними в анкеті-заяві від 30.01.2018 року, а на власний розсуд визначив до стягнення кошти в сумі 23 956 грн. без обумовлення такого права у вказаній анкеті-заяві. До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб (а.с. 9-23). Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 30.01.2018 року, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені та комісії. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичних осіб, могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг наданий банком витяг з цих Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Відповідно до ч.1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б містили умови щодо сплати вказаних пені та комісії, то підстав для стягнення з відповідача заборгованості за ними немає. При цьому, з вищевказаного розрахунку вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки ним використовувався кредитний ліміт та частково здійснювалося його повернення. Згідно з випискою про рух коштів по картці, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач як позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів (а.с.76-88). Даними довідки про розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] 30.01.2018 року встановлена сума кредитного ліміту - 2 500 грн.; 18.05.2018 року - 10 000 грн.; 30.05.2018 року - 11 000 грн.; 01.07.2018 року - 20 000 грн. (а.с. 90). Згідно з довідкою про оформлені розстрочки за договором надання банківських послуг від 30.01.2018 року [PERSON] оформив наступні розстрочки: 06.06.2018 року - 5 950,00 грн. (щомісячний платіж- 708,05 грн.); 12.07.2018 (переведення виплати у розстрочку) на суму 1 728,15 грн. (розмір щомісячного платежу - 391,44 грн.); 02.08.2018 року - 2 000,00 грн. (щомісячний платіж - 371,33 грн.); 08.08.2018 року - 1 500,00 грн. (щомісячний платіж - 528,50 грн.); 16.08.2018 року - 4 800, 00 грн (щомісячний платіж - 1 691,00 грн.); 16.08.2018 року - 5 200,00 грн. (щомісячний платіж - 1 832,13 грн.); 17.09.2018 року - 3333,00 грн. (щомісячний платіж - 1 174,33 грн.); 17.10.2018 року - 3 300,00 грн. (щомісячний платіж 1 162,70 грн.); 18.10.2018 року - 1140 грн. (щомісячний платіж - 403,42 грн.); 02.11.2018 року - 1738,00 грн. (щомісячний платіж - 612,36 грн.); 24.11.2018 року - 4 190, 00 грн. (щомісячний платіж - 1 476,28 грн.); 05.12.2018 року - 1 739,00 грн (щомісячний платіж - 612,71 грн. (а.с. 91)). Відповідно до висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду анкету-заяву до договору надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку (виписку про рух коштів по картці). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). У зв`язку з наведеним слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 35 107,23 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 35 107,23 грн., що становить 59,44 % від заявлених вимог в розмірі 59 063,23 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 349,29 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 625, 628, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та,

Outcome: approved