Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред"явлення позову до суду і до закінчення нею навчання чи до досягнення 23-річного віку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, будучи повнолітньою, [INFO], продовжує стаціонарне навчання у Буковинському державному медичному університеті, у зв'язку із чим потребує додаткових коштів на утримання та не має змоги влаштуватись на роботу. ЇЇ мама [PERSON] не має можливості самостійно нести витрати на утримання дитини без участі батька, оскільки її заробітна плата є невисокою, а сам відповідач, який є її батьком, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має постійний стабільний дохід. З наведених підстав звернулась з даним позовом до суду та просить його задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що не заперечує щодо свого обов'язку по утриманню повнолітню дочку, яка продовжує навчатись, погоджується сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно . Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 29.01.1995 року. Шлюб між подружжям не розірвано. Під час спільного подружнього життя, [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Позивачка навчається на 2 курсі денної форми навчання за контрактом за спеціальністю лікувальна справа Буковинського державного медичного університету та знаходяться на повному утриманні матері, про що сторони не заперечили у судовому засіданні, та підтверджується довідкою № 1897 від 17.09.2015 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встаковлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою про заробітну плату й інші доходи, нараховані [PERSON] протягом 2014 року Київським спеціалізованим пусконалагоджувальним управлінням Долинська дільниця промвентиляції, його дохід становить 73 664, 06 гривень. Згідно довідки від 14.08.2015 року, виданої молодшій медсестрі [PERSON] Долинською центральною районною лікарнею, її сукупний дохід за період з 01.02.2015 року по 31.07.2015 року становить 6083, 46 гривень. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, враховуючи наведене та беручи до уваги те, що позивач не бере участі в матеріальному утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, хоча може це робити, оскільки має постійне місце роботи та стабільний дохід, а також те, що з нього уже проводять стягнення аліментів на утримання іншої неповнолітньої дочки згідно рішення Долинського районного суду від 15.09.2015 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку , суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 181, 182, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial