Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»(надалі-ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20.08.2004 року в сумі 346039,44 грн. з яких: 101680,41 -заборгованість за кредитом; 137844,43 грн.-заборгованість за відсотками; 52952,90- пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 53561,71 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №770/38-124, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 9400 доларів США зі сплатою 15% річних в строк до 18.08.2007 року згідно графіку погашення заборгованості. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 20.08.2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави товарів в обороті №770/44-62 відповідно до умов якого останній передав в заставу банку комп»ютерну техніку з комплектуючими, загальною вартістю 274848 грн. Також 20.08.2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №770/43-83 згідно умов якого останній зобов»язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань за договором кредиту щодо умов сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Незважаючи на належне виконання банком умов кредитного договору №770/38-124 від 20.08.2004 року, відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість за договором у сумі 346039,44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також понесені судові витрати. 19.09.2017 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість по нарахованих відсотках за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20.08.2004 року в межах строку позовної давності за період з 24.10.2013 року по 24.20.2016 року в сумі 1782 долари США 26 центів та 54071,27 гривень нарахованої пені. В обґрунтування даної заяви позивач вказав, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2005 року з відповідачів було стягнуто заборгованість за договором кредиту №770/38-124 від 20.08.2004 року у сумі 12629,80 доларів США. На момент повторного звернення позивача до суду, зазначене рішення відповідачами в повному обсязі не виконано. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні роз»яснення викладено у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, а також у правовій позиції Верховного Суду України у справі №113цс14 від 01.10.2014 року. Із врахуванням викладеного позивачем здійснено донарахування відсотків за користуванням кредитом в межах строку позовної давності за період з 24.10.2013 року по 24.10.2016 року в сумі 1782 долари США 26 центів та пені за період з 24.10.2015 року по 24.10.2016 року в сумі 54071,27 грн., які ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні відносно заявлених позовних вимог заперечила та просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження видачі кредиту та здійснення його погашення, а тому будь-які документи, що підтверджують правомірність проведених позивачем розрахунків та нарахування суми заборгованості за кредитним договором у матеріалах справи відсутні. Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки рішенням суду від 11.11.2005 року було змінено термін сплати останнього платежу за кредитним договором №770/38-124 від 20.08.2004 року з 18.08.2007 року на 16.05.2005 року, а тому термін позовної давності до основної та додаткової вимоги закінчився у 2008 році. Відповідно до ст. 261 ЦК України за зобов»язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред»явити вимогу про виконання зобов»язання. Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов»язання та визначили умови такої зміни. Пред»явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов»язання та зумовлює перебіг позовної давності. Оскільки позивачем на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України було змінено строк виконання основного зобов»язання, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного для після відповідно ї календарної дати або настання події, з якою, пов»язано його початок. Позивач звернувся до суду лише у жовтні 2016 року, в той час як термін позовної давності закінчився у 2008 році. Вказала, що у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання, передбачений ст.559 ЦК України шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя обчислюється, починаючи від цієї дати, в даному випадку, цей строк обчислюється починаючи з 16.05.2005 року. Зазначила, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на випадки порушення грошового зобов»язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Частина друга ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов»язання, а не на випадки невиконання судового рішення. Положення зазначеної правової норми не дають жодних підстав для нарахування відсотків, як плати за користування кредитом, пені поза межами дії договору. За судовим рішенням від 11.11.2005 року нараховані згідно умов кредитного договору пеня та штраф стягнуті з відповідачів у повному обсязі. Вважає, що оскільки позовна давність є строком для захисту порушеного права, тому після винесення судом рішення по суті спору, подальший перебіг позовної давності не вбачається можливим. Отже, розгляд цивільної справи за позовом АКБ СР «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] є завершеним, зважаючи на ухвалення судом рішення у вказаній справі 11.11.2005 року, яке набрало законної сили. Із врахуванням наведеного просить застосувати до вимог ПАТ «Украсоцбанк» строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв»язку із безпідставністю, припиненням поруки та пропуском строку позовної давності як щодо основної вимоги так і щодо договору поруки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, заперечень щодо позову та заяв про поважність причин невяки до суду не подав, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 20.08.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №770/38-124, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9400 доларів США за сплатою 15 річних згідно графіку погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення заборгованості в строк до 18.08.2007 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №770/38-124, 20.08.2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави товарів в обороті №770/44-62 відповідно до умов якого останній передав в заставу банку комп»ютерну техніку з комплектуючими, загальною вартістю 274848 грн. Окрім цього, 20.08.2004 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №770/43-83 згідно умов якого останній зобов»язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань за договором кредиту щодо умов сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2005 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь Тернопільської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» 63780,49 грн. заборгованості за договором кредиту №770/38-124 від 20.08.2004 року, з яких 7308,48 доларів США, що еквівалентно 36907,82 грн.- заборгованість за кредитом, 188.82 долари США, що еквівалентно 953,54 грн.- заборгованість по відсотках, 4700 доларів США, що еквіваленто 23735 грн.- штраф та 432,50 доларів США, що еквіваленто 2184,12 грн.- пеня. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог статей 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином- ст. 599 ЦК України. За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України, у paзi порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів- ст. 554 ЦК України. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як зазначено у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно правової позиції у справі № 6-369цс15, що викладена Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 02.09.2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Пунктом 4.2 договору кредиту №770/38-124 від 20.08.20104 року передбачено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених у п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.6.3, 3.2.3. 4.4.,5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем обумовлена п.3.5.2 договору поруки №770/43-83 від 20.08.2004 року. Згідної ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як встановлено судом, з часу ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення від 11.11.2005 року заборгованість за договором кредиту №№770/38-124 від 20.08.2004 року в розмірі 63780,49 грн. відповідачами в повному обсязі не погашено, що зумовило утворення заборгованості по нарахованих відсотках, яка згідно доданого до матеріалів справи розрахунку за період з 24.10.2013 року по 24.10.2016 року становить: 1782,26 доларів США,а також нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та нарахованих відсотків у сумі 54071,27 грн. Враховуючи те, що на момент розгляду справи судове рішення від 11.11.2005 року про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у повному обсязі не виконано, суд приходить до переконання, що відповідно до вищезазначених вимог норм матеріального права та пунктів 2.4, 3.3.7, 4.2 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. При цьому суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість по нарахованих відсотках проведена за 3 роки перед зверненням до суду, тобто в межах трирічного строку позовної давності, а пеня в сумі 54071,27 грн. нарахована в межах річного строку позовної давності перед зверненням до суду. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зообов»язання в іноземній валюті. Тому, зважаючи на встановлені обставини, враховуючи те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» слід задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно в користь позивача заборгованість по нарахованих відсотках за договором відновлювальної кредитної лінії №770/38-124 від 20.08.2004 року за період з 24.10.2013 року по 24.20.2016 року в сумі 1782,26 долари США та 54071,27 грн. нарахованої пені. В силу ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів в користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 1497,14 грн. а саме по 748,57 грн. судового збору з кожного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved