Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання до виконання умов договору позики посилаючись на те, що 05 жовтня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким [PERSON] передав йому у власність грошові кошти у розмірі 250\~000,00 грн., а він зобовязався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів частинами не пізніше 05 серпня 2016 року включно. Вказує, що у забезпечення виконань зобовязань за договором позики грошових коштів 25 липня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір застави (іпотеки) нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2067, а також було досягнуто згоди про продовження терміну повернення грошових коштів на 6 місяців. Однак, відповідач після 05 серпня 2016 року розпочав заходи щодо дострокового повернення грошових коштів. Зокрема, 08.08.2016 року йому під розписку було вручено повідомлення-вимогу щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить зобов"язати відповідача належним чином виконувати умови договору позики від 05.10.2015 року, визнати термін дії договору продовженим на 6 місяців до 05 лютого 2017 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задоволити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач в судовому засіданні первісний позов заперечив, підтримав зустрічний позов про стягнення заборгованості за договором позики та пояснив, що 05 жовтня 2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у відповідності до якого він передав у власність [PERSON] 250\~000,00 грн., а останній зобовязувався повернути йому таку ж суму грошових коштів частинами не пізніше 05 серпня 2016 року включно. На звернення позивача щодо погашення боргу відповідач не реагує, тому просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 250\~000,00 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 11\~936,50 грн., 3% річних в сумі 4\~863,16 грн. та стягнути з відповідача судовий збір. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає, а зустрічний позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, 05 жовтня 2015 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник прийняв від нього у власність грошові кошти в розмірі 250\~000,00 грн., та зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів частинами не пізніше ніж до 05 серпня 2016 року включно. Пунктом 5 Договору передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики чи її частину, він зобовязаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, позивачем [PERSON] не надано доказів того, що між сторонами було досягнуто згоди про продовження терміну повернення грошових коштів на шість місяців. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зобов'язання до виконання умов договору позики до задоволення не підлягає. Як вбачається із\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] підставний та підлягає до задоволення у стягненні суми основної заборгованості в розмірі 250\~000,00 грн., суми інфляційних нарахувань в розмірі 11\~936,50 грн., 3% річних в сумі 4\~863,16 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений [PERSON] при поданні зустрічної позовної заяви в розмірі 2\~668,00 грн.

Outcome: approved