Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.03.2014 року позивачкою було укладено шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON] , який зареєстровано Територіальним відділом по Клепиковському районі Головного управління ЗАЦС Рязанської області, запис акту про укладення шлюбу №19 від 07.03.2014 року. У травні місяці 2015 року вони переїхали на постійне місце проживання до України та проживали за адресою: [ADDRESS] . Однак спільне життя з відповідачем у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів негативно відобразилися на шлюбних відносинах. Чвари та конфлікти поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Фактична руйнація шлюбу спричиняла їм як подружжю душевні страждання. Нормальна моральна атмосфера у сім`ї не підтримувалася, було відсутнє порозуміння та любов. Тривалий час кожен з них жив окремим життям та своїми інтересами. Відповідач повернувся до Російської Федерації, а позивачка залишилася проживати в Україні. Шлюбні відносини між ними припинено з вересня місяця 2015 року. У зв`язку з цим, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бора Ю.В. будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність, та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Будучи допитаним компетентним судом Російської Федерації за дорученням Виноградівського районного суду (ухвала суду від 05.07.2019 року), [PERSON] пояснив, що на розірвання шлюбу із [PERSON] він згідний, бути присутнім в судовому засіданні не бажає та просить суд розглядати справу у його відсутність. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 07.03.2014 року. Шлюб зареєстровано Територіальним відділом по Клепиковському районі Головного управління ЗАЦС Рязанської області Російської Федерації, запис акту про укладення шлюбу №19 від 07.03.2014 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.2014 року. Від шлюбу дітей у сторін немає. У травні місяці 2015 року сторони переїхали на постійне місце проживання до України та проживали за адресою: [ADDRESS] . Спільне життя у сторін не склалося. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим з вересня місяця 2015 року між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні. Відповідно до ст.28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої Законом України від 10.11.1994 p. № 240/94-ВР, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви; якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Згідно положень ч.1 ст.60, ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі; припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п.7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи мають такий же процесуальний статус в цивільному процесі, як і громадяни України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, крім цього відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб укладений між сторонами слід розірвати. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX . Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки, зокрема, щодо апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved