Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Нью Ворк» про захист права споживачів. Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 2019 року вона побачила у засобах масової інформації оголошення про надання послуг з працевлаштування за кордоном. Оскільки вона являється пенсіонеркою і розмір її пенсії є низьким, вона вирішила зателефонувати за номером, який був зазначений в оголошенні для можливого працевлаштування, і з консультантом вона домовилася про зустріч для обговорення умов надання послуг в офісі компанії, який знаходиться за адресою: пр.Трубників, 25 в м.Нікополі. В процесі спілкування вона з`ясувала, що послуги з працевлаштування надає ТОВ «Нью Ворк». Перше, що її цікавило, чи можливо, скориставшись послугами відповідача, поїхати на заробітки до Держави Ізраїль. Її запевнили, що у випадку укладення договору з відповідачем, їй буде наданий повний пакет послуг, необхідний для працевлаштування саме в Ізраїлі. За запевненням працівників ТОВ «Нью Ворк», обов`язки з посередництва у працевлаштуванні включають в себе надання інформації за обраним переліком вакансій: країна, регіон, характер виконуваних робіт, вимоги роботодавця, робочий графік, оплата праці, забезпечення житлом, харчування; повідомити про перелік документів, необхідних для оформлення робочої візи, оформлення дозволів на право проживання та працевлаштування; надання проекту трудового договору з роботодавцем. Оскільки її запевнили, що ТОВ «Нью Ворк» може забезпечити підбір необхідних їй вакансій саме в Ізраїлі, 28 листопада 2019 року вона вирішила укласти з відповідачем Договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Не дивлячись на те, що, згідно п.10.2, Договір складено у двох примірниках - по одному для кожної сторони, їй було надано лише копію спірного договору, а не оригінал, як того вимагає Договір. Відповідно до п.2.1 Договору, посередник зобов`язується надати клієнту послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а клієнт зобов`язується прийняти зазначені послуги. Відповідно до п.3.1 Договору, вартість послуг посередника складає 1 300 (одна тисяча триста) доларів США та остаточно оплачується клієнтом в день отримання ним документів для відкриття робочої візи. Положення Договору, які їй пояснив консультант, її цілком влаштовували. Однак, вже після підписання Договору, їй повідомили, що, відповідно до п.2.2 Договору, дії (діяльність) посередника з пошуку роботи, відповідно до заявок роботодавців щодо незайнятих робочих місць, здійснюється за рахунок клієнта. Для отримання усіх необхідних довідок потрібно оплатити послуги у розмірі 6 000 грн. 00 коп. Це стало для неї неприємною несподіванкою, оскільки перед укладенням Договору її про це ніхто не попереджував і таких грошей у неї було. Тоді їй було запропоновано укласти договір позики та отримати необхідну суму. Оскільки у неї не було іншого виходу, а знайти роботу їй було вкрай необхідно, вона погодилась. Для оплати послуг відповідача, того ж дня, 28 листопада 2019 року, між нею та ТОВ «Сучасний факторинг» був укладений договір позики № 30190007171. За умовами цього договору сума отриманої неї позики становила 7 500 грн. 00 коп., а строк користування становив 6 місяців. Для забезпечення виконання нею умов договору позики, її брат [PERSON] уклав з ТОВ «Сучасний факторинг» 28 листопада 2019 року договір поруки № 3019000717. Того ж дня вона перерахувала ТОВ «Нью Ворк» грошові кошти у сумі 5 890 грн. 00 коп. у вигляді оплати за надані послуги. Після отримання грошей у ТОВ «Нью Ворк» їй повідомили, що з наступного дня вони займуться підбором вакансій, які відповідають її запиту. Їй обіцяли регулярно інформувати про хід підбору вакансій. А з огляду на те, що відповідачу необхідно було направити запити та отримати на них відповіді, їй залишилося лише чекати. Не дивлячись на те, що за запевненням консультанта, усе листування проходить електронною поштою, все одно направлення запитів та отримання відповідей може зайняти декілька днів. У грудні 2019 року вона неодноразово приходила до ТОВ «Нью Ворк», де їй повідомляли, що були підібрані вакансії, які відповідають її запитам. Однак, будь-які деталі їй відмовлялися повідомляти. Врешті-решт, наприкінці грудня 2019 року консультант повідомила, що їй необхідно вилітати до Держави Ізраїль і вже там на місці її зустрінуть співробітники ТОВ «Нью Ворк» та нададуть повну інформацію про місце роботи. Більш детальну інформацію при укладенні договору відмовлялися надавати. Не повідомляли не яка саме це вакансія, які робочі умови, яка заробітна плата тощо. Навіть не повідомили, в якому місті вона буде працювати. Крім того, її проінформували, що трудовий договір буде укладений на місці. Натомість, їй пропонувалося купувати авіаквитки до Ізраїля у будь-яке місто. Певна річ, вона намагалася з`ясувати умови, які їй пропонуються, але представники відповідача відмовлялися повідомляти хоча б яку-небудь інформацію. Кожного разу консультанти повторювали, що уся інформація їй буде надана лише по прибуттю на місце роботи за кордоном. Єдине, що повідомили, що їй вже виготовлена робоча віза і буде видана лише по прильоту. Разом з тим, співробітники відповідача почали вимагати оплату «наданих послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном». За таких обставин та у зв`язку із порушенням ТОВ «Нью Ворк» своїх зобов`язань за Договором, вона стала вимагати розірвання Договору. Тому, 23 грудня 2019 року вона звернулася до відповідача із відповідною заявою, якою просила вважати Договір розірваним. Відповідно до 8.2 Договору, посередник письмово відповідає на претензію клієнта протягом 30 (тридцяти) днів від дати її отримання. Однак, в порушення умов Договору, до дати звернення із цим позовом відповідач не надав відповіді на її заяву. У зв`язку з цим, оскільки спір не вирішено, то вона змушена звернутися до суду та просить суд договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» розірвати. Стягнути на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» майнову шкоду у розмірі 5 890 грн. 00 коп., сплачені за квитанцією № 724559 від 28 листопада 2019 року. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.26-27). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач ТОВ «Нью Ворк» своїм правом на подання відзиву не скористався, конверт, який був направлений за адресою останнього відомого його місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.31). Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.28). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до позовної заяви долучила договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордом без зазначення реєстраційного номеру цього договору, а також без дати укладання, при цьому, будь-які підписи сторін договору також відсутні (а.с.9). При цьому, позивачка в обґрунтування своїх вимог в частині сплати за умови по наданню послуг послалась на те, що нею з ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладеного договір позики № 30190007171 (а.с.10-12). При огляді вищевказаного документу було встановлено, що дата укладання договору позики також відсутня. В копії квитанції № 724559 від 28 листопада 2019 року, найменування якої зазначено як «Разова послуга», визначено суму в розмірі 5 890 грн. 00 коп. (а.с.14 оборот). Однак, докази щодо сплати даної суми на розрахунковий рахунок відповідача в матеріалах справи відсутні. Тобто, долучена квитанція свідчить про те, що позивачка мала намір на проведення розрахунку під час надання послуги, в даному випадку - працевлаштування за кордоном, а сам по собі факт долучення даної квитанції не свідчить про те, що виказана сума була перерахована на розрахунковий рахунок відповідача за конкретні послуги. [PERSON] 23 грудня 2019 року направляла на адресу ТОВ «Нью Ворк» заяву про розірвання договору, однак, будь-які докази на підтвердження того факту, що дана заява була направлена відповідачу і була ним проігнорована, позивачем до суду не надані. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Таким чином, на підставі викладеного, а також з урахуванням всіх документів, які були [PERSON] долучені до позовної заяви на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту укладення договору про надання послуг, що є її обов`язком, відповідно до засад змагальності процесу, чим, в свою чергу, нею, у відповідності до ст.10 ЦПК України, виконано не було. Тому у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Нью Ворк» про захист прав споживачів позивачці слід відмовити.

Outcome: dismissed