Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, позовні вимоги якого пізніше уточнила, в якому просить суд поновити пропущений строк позовної давності; визнати за нею [PERSON], право власності на 1/4 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 4,0636 га. кадастровий номер [NUMBER], після смерті [PERSON], як обов'язкову частку у майні спадкодавця; Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-649 від 27.05.2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що [PERSON] є її та відповідача [PERSON] матір'ю. [INFO] року [PERSON] померла. До дня смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS]. До складу спадщини після її смерті увійшла спірна земельна ділянка площею 4,0636 га. кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповідала своєму синові, відповідачу [PERSON] Позивачка вказує, що тривалий час перебувала за кордоном на заробітках та незважаючи на це, постійно підтримувала матір, спілкувалася з нею допомагала грошима. Перед досягненням пенсійного віку, вона приїхала в Україну для оформлення пенсії. Протягом даного періоду проживала разом з матір'ю, доглядала її, оскільки похилий вік та погіршення стану здоров'я перебувало постійного догляну. Фактично проживала без реєстрації зі своєю мамою та доглядала за нею до дня її смерті та поховала її. Після смерті матері, у неї погіршився стан здоров'я і певний час вона проживала в м. Ужгород де її доглядав її син з невісткою. Враховуючи те, що на момент смерті матері матері вона була пенсійного віку, вона відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Однак, повернувшись з м. Ужгород позивачка звернулась до Державного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу для оформлення спадщини, їй стало відомо про оформлення усієї спадщини за заповітом на відповідача [PERSON] про що нотаріусом видано відповідне свідоцтво про право на спадщину. Відповідач [PERSON] ввів нотаріуса в оману не повідомивши про існування ще одного спадкоємця пенсійного віку. Позивачка вказує, що термін позовної давності вона пропустила з поважних причин, оскільки через пенсійний вік, поганий стан здоров'я та юридичну необізнаність, розуміючи, що хоча без реєстрації проживала разом з мамою до дня її смерті, вважається такою, що прийняла спадщину та введення відповідачем її в оману, що вона включена до складу спадкоємців, призвело до того, вона проживаючи в м. Ужгород, не знала реальної обстановки, внаслідок чого не звернулась раніше за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнав та просить суд в задоволенні таких відмовити за безпідставністю таких. Свої заперечення мотивує тим, що твердження позивачки, що вона тривалий час до смерті матері [PERSON] проживала разом з нею і доглядала ї не відповідає дійсності, так як вона після одруження у 1965 році пішла жити в батьківську квартиру у м. Львові і з тих пір жодного дня не проживала в батьківському домі. Окрім цього, більше 10 років до дня смерті матері проживала за кордоном і в сина в м. Ужгород. З дня свого народження і до тепер він проживає в будинку в якому до дня смерті проживала його матір [PERSON], яка доглядала за якого дітьми та з 2005 року коли [PERSON] почало хворіти він зі сім'єю доглядав її. Позивачка [PERSON], жодного разу не провідала матір, врезультаті чого остання ще у 2004 році складала заповіт на його користь. Після смерті матері [PERSON], свідомо знаючи про існування заповіту, позивачці [PERSON] ніхто не заважав звернутись із заявою до нотаріуса, для прийняття обов'язкової частки, але вона цього свідомо не зробила чим пропустила усі строки більш ніж на 5 років, а тому є такою що не прийняла спадщину. Представник третьої особи : Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Кузь М.В. позов позивачки підтримала та просить задоволити. Державний нотаріус Пустомитівської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Проаналізувавши доводи сторін, належним чином дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до переконана що доводи та обставини на які позивач покликається, як на підстави для задоволення позовних вимог не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають, з наступних підстав : Судом встановлено, що [INFO] року померла позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] мати, [PERSON], яка за життя своїм майно розпорядилась на власний розсуд, склавши 25.03.2004 року заповіт посвідчений секретарем виконкому Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Шалай М.М., зареєстрований в реєстрі за № 16. Згідно заповіту, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своєму синові, а відповідачу по справі [PERSON]. До спадкової маси майна померлої [PERSON] увійшла спірна земельна ділянка площею 4,0636 га. кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] та заповіту від 25.03.2004 року, державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області на ім'я [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.05.2010 року, а саме на земельну ділянку площею 4,0636 га. кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка значилась за [PERSON] яка померла [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого Галицьким РВ ЛМУ МВС України у Львівській області від 11.09.1998 року, позивачка [PERSON],, [INFO], а тому станом на час смерті матері [PERSON], [INFO] року, в розумінні ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції чинній на час відкриття спадщини, була непрацездатною, а тому в відповідно до ст. 1241 ЦК України, є такою, що має право на обов'язкову частку у спадковому майні матері [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ч. 3 ст. ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. ст. 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно матеріалів спадкової справи № 161/2010 заведеної Державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори 27.05.2010 року, вбачається довідка Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.м.спадкової справи 4), згідно якої [PERSON] до дня своєї смерті постійно була зареєстрована та проживала в будинку під [ADDRESS], з нею були зареєстровані та проживали : син [PERSON], 1952 р.н. зі своєю сім'єю у складі 9-ти осіб. Згідно довідки № 142 про склад сім'ї зареєстрованих у житловому будинку під [ADDRESS], виданої 13.05.2014 року виконавчим комітетом Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в даному житловому будинку зареєстровані та проживають сім'я [PERSON] у складі 14 осіб. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого Галицьким РВ ЛМУ МВС України у Львівській області від 11.09.1998 року, встановлено зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] з 07.12.2004 р за адресою : [ADDRESS]. Згідно показів позивачки поданих нею суду, остання протягом тривалого часу перебувала за межами України та перебуваючи в України проживала за зареєстрованим місцем проживання в м. Ужгород Закарпатської області. За місцем проживання матері тимчасово перебувала до дня її смерті, що також об'єктивно стверджується показами допитаного судом свідка [PERSON], Оцінюючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про спростування доводів позивачки, щодо постійного проживання разом з спадкодавицею [PERSON], до дня її смерті, в с. Кротошин Пустомитівського району Львівської області, Суд критично оцінює наявну в матеріалах справи довідку Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 153 від 16.05.2014 року, про те, що позивачка [PERSON] дійсно доглядала свою матір і постійно проживала разом з нею без реєстрації в будинку [ADDRESS], аж до дня її смерті, оскільки обставини викладені у такій повністю спростовані встановленими судом фактичними обставинами справи. Згідно абз. 4, 5 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що всупереч вимогам ч. 1ст 1269 ЦК України, у встановлений законом строк позивачка [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], що також вбачається з спадкової справи заведеної після смерті останньої. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що станом на час відкриття спадщини позивачка [PERSON] з спадкодавицею [PERSON] не проживала та протягом визначеного законом строку з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулись, таким чином не вчинили жодних дій, для прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері [PERSON], а від так відсутні правовві підстави для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed