Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з первісним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Вказувала, що після смерті матері вона прийняла спадщину і до неї перейшли в порядку спадкування всі прав та обов'язки, які мати мала на час своєї смерті. Вважала, що оскільки мати була пенсіонером державного підприємства «Гвардія Ілліча» та одною із засновників його правонаступника - сільськогосподарського виробничого кооперативу «Злагода», в якому проводилося розпаювання землі, тому вона мала право на отримання у власність земельну ділянку нарівні з іншими громадянами, які брали участь у приватизації землі, хоча і не встигла це зробити в зв'язку зі своєю смертю. Під час розгляду справи уточнила та збільшила свої вимоги і окрім зазначеного також просила зобов'язати Жовтневу районну державну адміністрацію Миколаївської області виділити їй, як спадкоємиці матері, земельну ділянку із земель запасу Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, представник надала заяву з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити. Представники відповідачів та третьої особи до судового засідання також не з'явилися, але надали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, у вирішенні позову покладалися на розсуд суду. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи, оскільки наявних в справі доказів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що [INFO] в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] - мати позивачки в справі (а.с. 8-10) Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, а також на права та обов'язки, які вона мала на час своєї смерті. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачка як рідна дочка померлої відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Вона прийняла спадщину, так як проживала разом з нею на час відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] працювала в державному підприємстві радгоспі «Гвардія Ілліча», звідки звільнилася 23 березня 2000 року в зв'язку з виходом на пенсію. В подальшому, в 2007 році на базі цього радгоспу був створений сільськогосподарський виробничий кооператив (далі - СГВК) «Злагода», який був правонаступником радгоспу. [PERSON] була засновником даного кооперативу (а.с. 64). Відповідно до Указів Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі й пенсіонери, які раніше там працювали і залишаються його членами. На відміну від паювання приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств здійснюється за правилами, передбаченими ст. 25 ЗК України, яка надає гарантоване право працівникам таких підприємств на безоплатне одержання земельної частки (паю), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель. При цьому, законодавчі акти, якими врегульовано питання приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств на пов'язують виникнення права на земельну частку (пай) із фактом затвердження уповноваженим органом виконавчої влади списку осіб, які мають на це право. До того ж приватизація земельних часток можлива як за колективним, так і за індивідуальним клопотанням працівників державних підприємств. Законом України від 7 лютого 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» радгосп «Гвардія Ілліча,», що розташовувався в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області, був виключений з переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Наказом регіонального відділення фонду державного майна України по Миколаївській області № 324-п від 20 грудня 2006 року було прийнято рішення про приватизацію державного підприємства радгоспу «Гвардія Ілліча» шляхом перетворення підприємства в СГВК «Злагода». Після набуття членства в СГВК «Злагода» [PERSON] скористалася своїм правом на отримання безоплатно частки державного майна при приватизації ДП радгоспу «Гвардія Ілліча». Згідно списку членів СГВК «Злагода» що були присутні на загальних зборах кооперативу 23 грудня 2007 року, вона увійшла до списку осіб, які бажають скористатися правом на отримання земельної частки (паю) в натурі. Далі, 22 грудня 2008 року розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області за № 964-р був наданий дозвіл СГВК «Злагода» на виготовлення проекту землеустрою щодо приватизації земель, які перебували у користуванні ДП радгоспу «Гвардія Ілліча». В той же час, на час затвердження списку громадян з числа пенсіонерів СГВК "Злагода", яке проводилося Жовтневою районною державною адміністрацією в 2010 році, [PERSON] не увійшла, оскільки в 2009 році померла. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що [PERSON] за свого життя мала право на отримання у власність земельну частку (пай) під час приватизації землі, що перебувала у власності радгоспу "ДП "Гвардія Ілліча" та її виділення в натурі. Проте вона не встигла реалізувати своє право до кінця в зв'язку зі своєю смертю. Після її смерті право на отримання земельної частки (паю) ділянки перейшло до єдиної спадкоємиці першої черги - позивачки в справі. За таких встановлених обставин, права позивачки, яка після смерті [PERSON] має право на спадщину в чому б вона не виражалася та де б вона не знаходилася, порушені і підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну частку (пай) та покладенням на уповноважений орган виділити її в натурі. Відповідно до раніше наданої інформації по Михайло-Ларинській сільській раді Жовтневого району Миколаївській області розмір земельної частки (паю), який підлягає приватизації на одну особу, складає 5,683 га умовних кадастрових гектарів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved