Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, звернувся з позовом до відповідача та просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 31 липня 2019 року за № 1765 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 34 594 грн. 63 коп. та 850 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог посилається на те, що 31 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис № 1765 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 594 грн. 63 коп. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус мотивував вчинення виконавчого напису тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 109576076 від 08 жовтня 2013 року, укладеного між нею та ПАТ «Банк Руський Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводилось за період з 11 листопада 2017 року по 09 лютого 2018 року в розмірі 34 594 грн. 63 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 34 165 грн. 79 коп.; заборгованість за процентами в розмірі - 428 грн. 84 коп.; плата за пропуск мінімальних платежів за комісіями - 0 грн. 00 коп. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинено незаконно, безпідставно та протиправно, тобто, виконавчий напис є таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. При цьому, посилається на статті ЗУ «Про нотаріат», яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис нотаріуса, при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Представник позивача, вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинною законодавства, а тому повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступних обставин. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Починаючи з 2013 року, [PERSON] неодноразово зверталася до Банку з питань існуючої заборгованості, але необхідної інформації, як і сприяння у вирішенні ситуації, не отримала. Також, фактично була позбавлена можливості отримання достовірної та повної інформації щодо реального стану заборгованості, всупереч ст.56 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», яка закріплює право доступу клієнта на отримання інформації та консультацій з питань надання банківських послуг. При цьому, представник позивача посилається на ту обставину, що [PERSON] не отримувала письмової вимоги (повідомлення) від Банку. З вказаних підстав позивач і не визнає розмірі заборгованості, нарахованої АТ «Банк Форвард», у тому числі, відсотків та комісії, оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. В матеріалах справи відсутній договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банком було подано лише заяву на приєднання до такого договору, підписану позивачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї непогашеної суми кредиту, відсотків, комісії та штрафних санкцій. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім цього, AT «Банк Форвард» не додав Приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних, коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував, згідно кредитного договору. Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій (видачу кредитних коштів, погашення кредитних зобов`язань) AT «Банк Форвард» не надав. Тому, викладені обставини свідчать про наявний спір між сторонами щодо розміру заборгованості. Також, представник позивача вказує на те, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не перевірялись строки позовної давності, оскільки виконавчим написом пропонується стягнути з позивача заборгованість, яка складає 34 594,63 гри., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 34 165 грн. 79 коп.; заборгованість за процентами в розмірі 428 грн. 84 коп., проте, з формулювання «заборгованість за сумою кредиту» не зрозуміло, скільки становить тіло кредиту та який розмір інших нарахувань. Таким чином, враховуючи вищевикладені підстави, представник позивача вважає, що виконавчий напис № 1765 від 31 липня 2019 року є незаконним та таким, що виконанню не підлягає. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року по даній справі було відкрито провадження в порядку загального розгляду (а.с.22). Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позову наполягає та просить суд вимоги задовольнити (а.с.28). Третя особа по справі - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд ухвалити рішення з урахуванням фактичних обставин справи та постановити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.59, 71). Відповідач - AT «Банк Форвард» - про розгляд справи неодноразово повідомлявся судом судовими повістками з поштовими повідомленнями, які отримувались уповноваженою особою (а.с.64, 70). Однак, до суду не з`являвся, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у свою відсутність, суду не надавав. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 08 жовтня 2013 року між [PERSON] таПАТ «Банк Руський Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», було укладеного договір № 109576076. 31 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис № 1765 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 594 грн. 63 коп. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.8). 23 серпня 2018 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. було відкрито виконавче провадження № 59894522 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Банк Форвард» суму заборгованості в розмірі 35 444 грн. 63 коп. (а.с.9). Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 88 Закону № 3425 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст.87 Закону № 3425, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку (постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік), чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.1 Переліку, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", було внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року зазначені зміни, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін). Таким чином, судом встановлено, що нотаріус вчинив виконавчий напис 31 липня 2019 року про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів та не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку. Боржник має право на захист свого цивільного права в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За таких обставин, на думку суду, виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. № 1765, виданий 31 липня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користьТОВ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 34 594 грн. 63 коп. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved