Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМСУ в Одеській області) про надання дозволу на виїзд з України її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в супроводі матері цієї дитини, якою є вона - позивач [PERSON], або інших уповноважених нею осіб, без згоди та супроводу відповідача [PERSON], який є батьком цієї дитини (а.с.1-4, 41-43). Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що з 14.09.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], та від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], але в січні 2011 року відповідач [PERSON] пішов з сім'ї та почав проживати з іншою жінкою, в зв'язку з чим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06.07.2011 року у справі № 2-6492/11 шлюб між нею і [PERSON] було розірвано. Також позивач вказує, що в теперішній час вона та її малолітня донька [PERSON], [INFO], проживають однією сім'єю з [PERSON], з яким вона 07.10.2011 року зареєструвала шлюб, та з метою належного відпочинку, розвитку і оздоровлення, вони мають бажання разом поїхати за кордон, що також відповідає інтересам її дитини, яка зможе ознайомитися з культурою інших країн, але подорож з її дитиною унеможливлюється в зв'язку з тим, що їй не вдається отримати згоду відповідача [PERSON] на виїзд їхньої дитини з України, так як відповідач уникає зустрічей з нею, тому вирішення питання щодо організації відпочинку їхньої доньки разом нею та її чоловіком за кордом є неможливим. Позивач веде дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який просив закінчити розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник відповідача ГУ ДМСУ в Одеській області - Прилипко О.В. просив розглянути справу без участі представника ГУ ДМСУ в Одеській області, про що подав адресовану суду письмову заяву, в якій також зазначив, що ГУ ДМСУ в Одеській області не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Ця заява представника ГУ ДМСУ в Одеській області приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який під час судового розгляду даної справи подав адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с.46-47), та не повідомив суду причину своєї неявки в судове засідання 30.09.2014 року, хоча про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений під розписку згідно ч.3 ст.191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 16.07.2014 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 698, та від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06.07.2011 року у справі № 2-6492/11, яке набрало законної сили 15.07.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. В теперішній час позивач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON], [INFO], проживають однією сім'єю з [PERSON], з яким позивач 07.10.2011 року зареєструвала шлюб у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 448. Позивач стверджує, що станом на теперішній час відповідач також створив нову сім'ю з іншою жінкою. Свої звернення до суду з даним позовом позивач обгрунтовує тим, що вона та її чоловік мають бажання поїхати за кордон разом її малолітньою донькою [PERSON], [INFO], з метою відпочинку, оздоровлення та ознайомлення з культурою інших країн, що також відповідає інтересам її дитини, оскільки буде сприяти всебічному розвитку дитини, але це є неможливим через те, що їй не вдається отримати згоду відповідача [PERSON] на виїзд їхньої дитини з України. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Статтею другою Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що документом, який дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно п.4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. (у редакції постави Кабінету України від 24 березні 2004 р. № 380), оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Однак малолітня [PERSON], [INFO], яка на дату судового розгляду даної справи досягла 6-річного віку, позбавлена можливості виїхати за кордон у зв'язку із ненаданням її батьком [PERSON] згоди як на її виїзд за кордон в супроводі її матері - позивача [PERSON] або інших осіб, так і на оформлення документів на виїзд цієї дитини за кордон. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст.155 СК України здійсненні батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом четвертим вищевказаних Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 15-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.17, 18 згаданих Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у любі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Як зазначає позивач, подорож за кордон, відповідатиме інтересам її дитини та сприятиме всебічному розвитку дитини, і суд погоджується з цими доводами позивача. Суд критично оцінює доводи представника відповідача, які містяться у його письмових запереченнях на позовну заяву, а саме, що мати позивача постійно проживає у Німеччині та є громадянкою даної країни, в зв'язку з чим позивач може змінити своє місце проживання та їх доньки Сабріни, внаслідок чого він буде позбавлений усіляких прав щодо своєї дитини, оскільки представник позивача категорично заперечував ці доводи представника відповідача, а останній не надав суду доказів на підтвердження цих своїх доводів, як цього вимагає ст.60 ЦПК України. Крім того, позивач не заявляла у даній справі вимог щодо надання дозволу на виїзд її доньки Сабріни, [INFO], з України на постійне місце проживання у будь-яку іншу країну без згоди її батька - відповідача [PERSON], тому таке питання не вирішується судом у даній справі. За таких обставин, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача у надані згоди на оформлення документів на виїзд доньки Сабріни, [INFO], з України у супроводі її матері, з метою відпочинку, оздоровлення та/або ознайомлення з культурою інших країн, є немотивованою і безпідставною, а також суперечить інтересам самої дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved