Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що [INFO] року померла його бабка [PERSON], після її смерті на території Спасько-Михайлівської сільської ради відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом була його мати - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила її та померла [INFO] року. Він не мав можливості прийняти спадшину в передбачений законом термін, так як відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду та не мав всіх необхідних документів на спадкове майно. Просив визначити додатковий строк в 3 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову [PERSON] до Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права, без достатнього дослідження всіх обставин, що мають суттєве значення для вирішення справи: суд не звернув уваги та не дав належної оцінки тому, що на момент відкриття спадщини він знаходився в місцях позбавлення волі, а звільнився вже тоді, коли строк для прийняття спадщини сплинув, тобто є беззаперечно поважна причина для визначення додаткового строку. В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] 26 грудня 2001 року отримала у власність земельну ділянку, площею 6,112 га, померла [INFO] року, на день смерті була зареєстрована і фактично проживала в [ADDRESS], разом із донькою [PERSON] та онуком [PERSON], [INFO] року померла [PERSON], [PERSON] - рідний син померлої, що підтверджено наданим свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], 20 березня 2006 року він засуджений Добропільським міськрайонним судом до покарання у виді 6 років позбавлення волі, 27 жовтня 2009 року, звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 24 дні, до нотаріуса звернувся 20 вересня 2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою від 20 вересня 2016 року приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не довів поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які б свідчили про існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій. Але з такими висновками суду погодитися неможливо. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено у п. 24 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи виходить, що позивач на час смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року (арк..спр.8), перебував в місцях позбавлення волі, звідки був звільнений 27 жовтня 2009 року (арк..спр.15). Виходячи з положень п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, яким на підставі ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що такі обставини не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку, оскільки, як на час смерті матері - [INFO] року, так і протягом усього шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач перебував в місцях позбавлення волі, що унеможливлювало подання ним заяви, тобто у [PERSON] були поважні причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При розгляді справи суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими - не доведені, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставами для скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved