Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про поділ спільного сумісного мана колишнього подружжя. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач вимоги позову визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч.4 ст174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положення ч.1 ст.316, ч.1 ст. 317, ст. 318, ч.1, 3, 6, 7 ст.319, 325, 328, 334, Глави 26, 379, 383, 386, 391 ЦК України та ст.ст.60, 61 СК України визнають право спільної сумісної власності подружжя на майно, яке нажите ними у шлюбі. При цьому, відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Положеннями п.п.1 та 3 ч.1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У відповідності до положень п.п.23 і 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», від 21.12.2007 за N 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі у період з 1981 року по лютий 2011 року. В судовому засіданні встановлено, що за час їх перебування в шлюбі, ними була замінена система опалення в будинку, що розташований по [ADDRESS] та який є приватною власністю відповідача на загальну суму 14274 грн., що підтверджено видатковими накладними (а.с, а.с.5-12). Крім того, сторонами у шлюбі були придбані автомобільний причіп, державний [NUMBER], 1994 року випуску, та автомобіль марки «ВАЗ 2101»,1980 року випуску, державний [NUMBER]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 161/14-54 від 8 травня 2014 року, вартість автомобільного причепу складає 515 гривень 20 копійок, автомобіля - становить 8171 гривня 64 копійки. Таким чином, обсяг майна набутого сторонами за час їх перебування у шлюбі в судовому засіданні встановлений та визначена його вартість, а тому з врахуванням згоди сторін в судовому засіданні, суд залишає у власності відповідача [PERSON] спірний автомобіль, стягнувши з нього на користь позивачки 10965, 22 грн., що складає ? вартості автомобіля в сумі 4085,82 грн. та ? витрат, що пов'язані з оплатою заміни системи опалення в [ADDRESS] в сумі 7137 грн., при цьому, враховуючи, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню ? частина вартості причепу в сумі 257,60 грн., зазначена сума відраховується від загальної вартості майна, яка підлягає стягненню з відповідача. В порядку ст.88 ЦПК України суд також вирішує питання щодо стягнення з відповідача частині понесених позивачем судових витрат у справі. На підставі наведеного та

Outcome: approved