Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], стверджуючи, що сім"я між ними розпалась, поновити сімейні відносини не можливо. У судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала заяву в якій наполягає на розірванні шлюбу, справу просить розглядати у її відсутність. [PERSON] у позові виклала вимогу про стягнення з відповідача на її користь судових витрат в сумі 2481,18 грн. Відповідач до суду не з'явився, надіслав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав, справу просить розглядати у його відсутність. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1979 року (актовий запис про реєстрацію шлюбу №1874), від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Сім'я між сторонами розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім'ї, відсутність спільних інтересів. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, з січня 2010 року мешкають окремо, відновлювати подружні стосунки не бажають. Майновий спір на момент розірвання шлюбу між сторонами відсутній. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що сім'я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо, тому як відсутня вільна згода жінки на шлюб. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь судових витрат. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правничу допомогу стаття 133 ЦПК України відносить до судових витрат. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач додала до заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат разом з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 07.03.2018 року. Але договір про надання правничої допомоги позивач не надала. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на її користь витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності. З урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved