Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить визнати за неюправо власності на спадщину за заповітом, складеним [PERSON], яка померла [INFO] у м. Алчевську Луганської обл., у вигляді: квартири №[ADDRESS], яка складається з двох кімнат, житловою площею 29,50 кв.м., в тому числі: 1 кімната - 12,70 кв.м., 2 кімната - 16,80 кв.м., кухня - 7,50 кв.м., ванна кімната - 3,10 кв.м., туалет - 1,20 кв.м., коридор - 9,20 кв.м., кладочка - 1,00 кв.м., балкон - 2,00 кв.м., загальною площею 52,30 кв.м., вартістю 106 000 грн.; недоотриманої пенсії в сумі 20168, 49 грн. Представник позивачки позов підтримала, у письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка 05 квітня 2004 р. склала заповіт, яким заповідала позивачці та її сестрі [PERSON] все своє майно, яке складається із квартири, розташованої в м. Алчевську Луганської обл. та недоотриманої пенсії в розмірі 20168,49 грн. Сестра позивачки [PERSON] померла [INFO], сином якої є відповідач. Позивачка звернулась до нотаріуса в м. Старобільську Луганської обл. для оформлення спадкових прав, однак отримала відмову, оскільки заповіт, складений у 2004 р. не був внесений нотаріусом до реєстру Заповітів та спадкових справ. Зазначений заповіт складений та посвідчений приватним нотаріусом м. Алчевська Луганської обл. Чигвінцевою Л.В. на спеціальному бланку, використання якого підтверджено витягом з реєстру бланків для заповітів та посвідчений в установленому законом порядку (ст. 1248 ЦК України). Окрім того, нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій, про що на заповіті мається позначення (ст. 52 ЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до норми ЦК України ст. 210, яка є в ЦК України з часу його введення в дію - 01.01.2004 р., правочин підлягає державній реєстрації лише в випадках, встановлених законом та такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Правових наслідків у вигляд недійсності чи нікчемності разі не внесення заповіту до Реєстру заповітів та спадкових справ цивільним законодавством не передбачено. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування" вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved