Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до відповідача із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2006 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем народила доньку [PERSON], [INFO], подружнє життя у сторін не склалося, і 23.09.2011 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.12.2011 року стягнула з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 24.08.2011 року до повноліття дитини. Оскільки в теперішній час із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення" №2037-VIII 17.05.2017 року, було збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглянути справу без застосування технічних засобів. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення, які були долучені до матеріалів справи, просив задовольнити вимоги частково, згоден щоб з нього стягували аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), також просила розглянути справу без застосування технічних засобів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 09.09.2006 року Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 380. Як вбачається зі свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яке видано Заводським районним у місті Камянське відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та актовим записом № 241, де батьками зазначені позивач та відповідач. Як вбачається з рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-1635/2011 від 23 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-2416/11 від 09 грудня 2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (п'ятсот) грн., починаючи з 24.08.2011 року до повноліття доньки. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини що мають істотне значення. Частина 2 вищевказаної статті передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів. Згідно довідки № 319378 від 17.07.2017 року виданої ТОВ «ЄРЦ КП» / у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] Ч.3 ст.12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що він не працює, доглядає за інвалідом першої групи, його дохід становить 252 грн. на місяць, на його утриманні також перебуває син та дружина, яка знаходиться у декретній відпустці і її дохід становить 860 грн. на місяць, але жодних доказів на підтвердження цього відповідачем суду надано не було, таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача щодо його доходу, так як вказані посилання не підтверджені належним чином. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд приймає до уваги рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-2416/11 від 09 грудня 2011 року, яким з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (п'ятсот) грн. починаючи з 24.08.2011 року до повноліття доньки. Прожитковий мінімум дітей, віком від 6 до 18 років встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 01 травня 2017 року складає 1777 грн., виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-2416/11 від 09 грудня 2011 року та визначити аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тому вимоги позивача в частині негайного виконання рішення в межах платежу одного місяця не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача і документально підтверджені судові витрати у розмірі 400,00 грн., у вигляді отримання юридичних послуг.

Outcome: partial