Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2013 року померла її бабуся [PERSON] [PERSON]янівна. Після її смерті залишилося спадкове майно, що включає в себе земельну ділянку площею 8.10 умовних кадастрових гектар, що перебувала у власності КСП «Новокрасненське» с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області та належала померлій на підставі сертифікату серії МК № 0149701, виданого Арбузинською районною державною адміністрацією 15 квітня 1997 року. У подальшому на підставі сертифікату померла отримала Державний акт на право власності на землю серії МК №015887 від 16.11.2004 року на земельну ділянку площею 6.64 га. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 23 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На час звернення до нотаріуса з документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку, у неї був тільки сертифікат, який не надавав права державному нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину. У звязку з чим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва та вона вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання права на спадщину за заповітом на земельну ділянку, який рішенням суду від 28 жовтня 2014 року було задоволено. Намагаючись виконати рішення суду, вона звернулася до відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області, де взнала про існування виданого на підставі сертифікату Державного акту на право власності на землю на померлу. Однак з відсутністю оригіналу вказаного Державного акту на право власності на землю у померлої та наявністю його іншого екземпляру у відділі Держгеокадастру, який за законом не може бути виданий спадкоємцям, нотаріусом була винесена постанова, якою відмовлено у видачі їй свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 6.64 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії МК №015887 від 16.11.2004 року. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких прохали слухати справу у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Представники Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області та третьої особи - відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області у судове засідання не зявилися. Ухвалою суду від 27 березня 2018 року провадження по вказаній справі було відкрито та витребувано за клопотанням позивача з Сьомої Одеської державної нотаріальної контори належним чином посвідчену копію спадкової справи за № 55527296 щодо майна [PERSON] [PERSON]янівни, яка померла 10 серпня 2013 року, а також з відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області належним чином посвідчену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 6.64 га, яка розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області на імя [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2013 року померла [PERSON] [PERSON]янівна. Після її смерті залишилося спадкове майно, що включає в себе земельну ділянку площею 8.10 умовних кадастрових гектар, що перебувала у власності КСП «Новокрасненське» с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області та належала померлій на підставі сертифікату серії МК № 0149701, виданого Арбузинською районною державною адміністрацією 15 квітня 1997 року. На підставі розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 30 вересня 2004 року № 701 16.11.2004 року померла [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 015887 на земельну ділянку площею 6.64 га, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], посвідченого 23 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі її заяви заведено спадкову справу № 843/2013 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою. З матеріалів дослідженої у судовому засіданні спадкової справи також вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини відповідачі [PERSON], [PERSON], які доводяться померлій рідними дітьми, не зверталися. Відповідно до постанови державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.12.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, а саме: Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно п. 4.10, 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325, державний акт взамін втрачених видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст. 4 Закону України «Про нотаріат». Вказана Інструкція втратила силу на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537. Постанова № 449 Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 483 від 03.06.2013 року. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» згідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2014 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 серпня 2013 року право на земельну частку(пай) розміром 7.15 га умовних кадастрових гектар, яка знаходиться в колективній власності КСП «Новокрасненське» та належало [PERSON] [PERSON]янівні на підставі сертифікату на земельну частку(пай) серії МК № 0149701. З листа відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області від 3.04.2018 року № 185/101-18 вбачається, що згідно записів Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю [PERSON] не отримала належний їй екземпляр Державного акту на право власності на земельну ділянку, оформлений за її життя 16 листопада 2004 року. Вказаний Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010400500777, містить підпис голови Арбузинської райдержадміністрації та печатку цієї установи, підпис начальника Арбузинського районного відділу земельних ресурсів. В акті схематично зображено план меж двох земельних ділянок площею 6.29 га і 0.35 га та присвоєно кадастрові номери 4820382200:05:000:0235, 4820382200:03:000:0340. Вказаний Державний акт ніким не оспорений і не скасований, будь-яких доказів припинення права власності померлої на вказану земельну ділянку у встановлений законом спосіб, у судовому засіданні не встановлено. З урахування викладеного суд вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] їй належало право власності на земельну ділянку площею 6.64 га, що розташована на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, оригінал правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням того, що Державні акти про право власності на земельну ділянку на даний час не видаються, неможливо внести до них виправлення або видати дублікат, а внаслідок чого неможливо оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved