Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона передала в борг відповідачу гроші в сумі 5000 грн. Даний договір позики вони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 29.05.2012 року. У розписці відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.09.2012 року. Однак, своє зобов'язання не виконав і на момент подачі позову до суду кошти не повернув. В зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився. Позов визнав в повному обсязі. Проти його задоволення не заперечував. Одночасно пояснив, що дійсно брав в борг суму в розмірі 5000 грн. Вчасно зазначені кошти не повернув, в зв"язку зі скрутним матеріальним становищем. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.05.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на 5000 грн. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в повному обсязі до 01.09.2012 року (а.с.4). Як вбачається з розписки відповідач є позичальником, що підтверджується зазначеними у розписці його даними та його підписом. Однак, у встановлений термін в порушення своїх зобов'язань відповідач позику не повернув та ігнорує вимоги позивача про повернення боргу згідно боргової розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України запкріплено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. За наведених обставин, та на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобов'язання щодо повернення суми позики добровільно у строк до 01 вересня 2012 року не виконав і позику не повернув, то з нього необхідно стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 5000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, а, зокрема суму судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved