Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа - державний нотаріус Сновської районної державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позову, позивачка посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] з яким вона з 2001 року по 10.06.2015 рік поживала однією сім`єю, вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. 14.10.2005 року вони придбали будинок в [ADDRESS] та зареєстрували право власності за кожним по Ѕ частині. Після придбання будинку проживали разом, вели спільне господарство, виховували доньку позивачки. Позивачка та [PERSON] зареєстрували місце свого проживання у придбаному будинку. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в даному будинку разом з дочкою, вважає себе спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину після померлого, оскільки проживали та були зареєстровані за однією адресою. За оформленням спадщини не зверталась. Єдиний спадкоємець, брат померлого, відмовився від прийняття спадщини. У спадщину вступила двоюрідна тітка померлого [PERSON] Вважає себе спадкоємцем у відповідності до положення ст..1264 ЦК України. У судовому засіданні позивачка та його представник, адвокат Новик М.С. підтримали позовні вимоги та пояснили, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з [PERSON] з 2001 року однією сім`єю, вели спільне господарство спочатку в с.Єліне Сновського району, потім виїхали на роботу в район Крайньої Півночі, заробили гроші і в м.Сновську в 2005 році купили будинок по [ADDRESS] у спільну часткову власність та зареєстрували за кожним по Ѕ частині. Проживали однією сім`єю, спільних дітей не мали. [PERSON] допомогав виховувати дочку від першого шлюбу. Спадкодавець працював майстром у ВПУЛГ, а вона кухарем. Разом вели спільне господарство та у 2012 році побудували ванну кімнату. У 2014 році приватизували земельну ділянку та почали робити прибудову до будинку. [PERSON] користувався автомобілем, який залишився від батьків позивачки, сусіди знали їх як одну сім`ю. Про смерть чоловіка в лікарні позивачці стало відомо ввечері від родичів, оскільки її ніхто не повідомив про нещасний випадок, що з ним стався. Похоронами чоловіка не займалася, бо відповідачка [PERSON] взяла ініціативу у свої руки. Після смерті [PERSON] вона не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Поділ будинку на квартири відбувся з розрахунку на те коли виросте її дочка вона буде проживати в одній з квартир, а вони з [PERSON] в іншій. Позивачці відомо, що у [PERSON] мались кредити, але вона їх не погашала, бо не мала такої матеріальної можливості. Відповідачка та представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно позивачка та [PERSON] спільно почали проживати в с.Єліне Сновського району. В 2005 році придбали будинок в [ADDRESS] у спільну часткову власність по Ѕ частині за кожним та проживали разом до 2012 року. Потім сумісне проживання та ведення господарства було припинено. Оскільки будинок був у спільній частковій власності обох, а іншого житла позивачка та [PERSON] не мали, то вони жили як сусіди поки спадкодавець не завершить прибудову до своєї частини будинку. При цьому між собою вони поділили будинок. [PERSON] звертався до БТІ для закріплення такого поділу та встиг прописатися в квартиру 2 по [ADDRESS] . На цей момент [PERSON] познайомився через інтернет з жінкою з м.Корюківки з [PERSON] До самої смерті [PERSON] підтримував з нею стосунки, вів спільне господарство, разом відпочивали і лише коли не мав змоги потрапити до Корюківки, залишався дома в Сновську по [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] він був зареєстрований за адресою в [ADDRESS] , тобто у своїй частині будинку яка залишилась йому після закріпленого поділу з [PERSON] Це підтверджується копією паспорта померлого [PERSON] Проживання та ведення спільного господарства позивача з [PERSON] спростовується ще й тими обставинами, що після отриманої травми [PERSON] було госпіталізовано до лікарні. Вже в приймальному відділенні лікарні [PERSON] В . П. вказав контактну особу саме [PERSON] , а не позивачку. [PERSON] матеріально забезпечувала лікування потерпілого та весь час до смерті [PERSON] знаходилась біля нього в лікарні. Позивачка не приходила в лікарню до [PERSON] Після смерті племінника відповідачка організувала його похорони та несла всі витрати по похованню племінника. З останнього місця роботи Сновського вищого професійного училища лісового господарства [PERSON] було виплачено матеріальну допомогу на поховання. Під час похоронної процесії біля труни покійного постійно були: відповідачка [PERSON] та жінка з якою він мешкав у Корюківці [PERSON] . Позивачка була присутня, як сусідка. З померлим не прощалася. Вже після смерті [PERSON] позивачка продовжила процедуру оформлення розподілу і замовила відповідні документи, про що свідчить Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ та приміщень житлового (садибного) будинку станом на 07.07.2015 рік, з якого вбачається, що в будинку є дві квартири. В подальшому відповідачка закрила частину кредитних боргів [PERSON] , а це складало 29 тис.грн та поставила пам`ятник племіннику. Звертають увагу суду, що позивачем не надано жодного доказу того, що позивачка та покійний [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду, оскільки знала про порушене право ще 10.06.2015 року, просять застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Третя особа - державний нотаріус Сновської районної державної нотаріальної контори Васильченко Т.П. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій заперечує проти позову та просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, вислухавши сторін, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. У справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 12.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на майно померлого яке складається з Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом є двоюрідна тітка спадкодавця [PERSON] , яка 05.10.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка [PERSON] не зверталася з заявою про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджені спадковою справою Державної нотаріальної контори № 108/2015 від 10.06.2015 року. На день смерті спадкодавця позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, що підтверджується довідкою та записом акту про одруження №2 від 06.07.1996 року виданого відділом Сновського ДРАЦСу. Відповідно до довідки Сновської міської ради від 13.02.2019 року [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 07.02.2006 року і знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . Позивачка як на підставу встановлення факту проживання її та [PERSON] без шлюбу з 2001 року до смерті [INFO] посилається на те, що 14.10.2005 року вона зі спадкодавцем придбали вказаний будинок у спільну часткову власність, були зареєстровані за однією адресою на день смерті спадкодавця, проживали в одному будинку та вели спільне господарство, виконували прибудову до будинку, проводили разом час відпочинку, [PERSON] опікувався її дитиною від першого шлюбу. Просить взяти до уваги фотокартки приватного життя [PERSON] . зі спадкодавцем на протязі 2002-2013 років та покази свідків. Але в обгрунтування своїх вимог не надала жодного доказу який би містив інформацію щодо предмета доказування. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (Постанова ВС від 21.03.2019 року справа №461/4689/15-ц). Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки. Подробиць життя їм невідомо, але вони жили дружно, у них склалось враження, що вони проживають, як одна сім`я. Разом відпочивали, зустрічали свята. Кожен день вранці [PERSON] виходив з подвір`я будинку на роботу. [PERSON] виконував прибудову до будинку і казав, що потрібно розширятись, бо росте дочка. Спільних дітей у них не було. [PERSON] виховував дочку від першого шлюбу позивачки. Свідкам невідомо про іншу жінку [PERSON] Свідки не знають хто опікувався в лікарні за [PERSON] займався організацією похорон та встановленням пам`ятника. Тільки на похоронах свідкам стало відомо, що у померлого є тітка [PERSON] , яка і оформила спадщину на себе. Позивач [PERSON] , опитана судом в якості свідка дала покази аналогічні показам, як стороні позивача. Відповідачка та представник відповідачки [PERSON] надали свої докази, які суд вважає, що вони обґрунтовано спростовують доводи позивача про спільне проживання, ведення спільного господарства, оскільки вони відповідно до вимог ст..77 ЦПК України містять інформацію щодо предмета доказування, виходячи зі слідуючого. Так, з довідки ВПУЛГ вбачається про виплату матеріальної допомоги на поховання [PERSON] , що виділялась тітці [PERSON] в сумі 2200 грн (а.с.36), Довідкою Сновської міської ради від 22.06.2015 про те, що [PERSON] за свої кошти поховала [PERSON] Довідкою ПП [PERSON] про те, що на замовлення [PERSON] встановлено пам`ятник на могилу племінника [PERSON] , який похований на сільському кладовищі в с.Єліне Сновського району (а.с.40). Довідкою ПП [PERSON] про те, що [PERSON] замовляла ритуальні послуги з поховання племінника [PERSON] (а.с.40). Посмертний епікриз хворого [PERSON] від 10.06.2015 року з якого вбачається, що біля хворого постійно знаходилась тітка [PERSON] (а.с.42). Журналом внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку від 07.07.2015 року відповідно до якого вбачається, що в будинку в [ADDRESS] є дві квартири (а.с.43-43-49). Довідкою Київської регіональної дирекції «Раайффайзен Банк Аваль» про те, що [PERSON] мав картковий кредитний рахунок і станом на 10.06.2015 року заборгованість за кредитом складала 3289,30 грн.. Станом на 27 травня 2019 року заборгованість відсутня (а.с.119). Суд вважає, що стороною відповідача надано достатньо доказів у розумінні ст..77 ЦПК України, оскільки вони достатньо містять інформації щодо предмета доказування, тому суд приймає до уваги фотокартки сумісного проведення відпочинку [PERSON] з [PERSON] , протягом 2015 року та вважає, що це є доказом того, що станом на 10.06.2015 року позивач і спадкодавець [PERSON] разом не проживали вже з 08.03.2015 року (а.с. 50-54). Свідок [PERSON] пояснила, що через соціальні мережі "Однокласники" познайомилася з [PERSON] Вона мешкає у м.Корюківці, а він мешкав у м.Щорсі. Вона розлучена та має дітей. Сподобались один одному, почали проживати разом у неї в м.Корюківці. Останні півроку вони з [PERSON] проживали, як одна сім"я. Він їздив з Корюківки в Сновськ на роботу. Спадкодавець розповідав, що вони з [PERSON] давно вже припинили сімейні стосунки. Умовно розділили будинок і мешкали, як співвласники. Він поспішав будуватись, оскільки у них були плани переїхати та проживати у його частині будинку. [PERSON] познайомив свідка зі своїми колегами з ВПУЛГ та неодноразово їздили на екскурсії разом з колективом училища. Від відповідачки [PERSON] в обід 10.06.2015 року їй стало відомо, що [PERSON] отримав траву внутрішніх органів та помер. Вона була присутня на похоронах. Організацією похорон займалася [PERSON] . Свідки [PERSON] [PERSON] пояснили, що [PERSON] працював майстром ВПУЛГ. В колективі було відомо, що спочатку він проживав з [PERSON] Інколи ділився сімейними негараздами які у них виникали з позивачкою. Розповідав, що у них поділено будинок та він виконував прибудову до свого будинку. У 2013 року [PERSON] познайомився з жінкою на ім`я « [PERSON] », яка проживала в м.Корюківці. Він фактично проживав у неї у Корюківці і тільки коли не встигав на автобус, залишався ночувати в м.Сновську у своєму будинку. При організації культурних заходів, таких як екскурсії, він завжди був з [PERSON] . Похоронами [PERSON] займалася тітка [PERSON] , їй же було надано матеріальну допомогу з місця роботи [PERSON] , вона ж замовила пам`ятник. Свідок [PERSON] пояснив, що особисто не була знайома з племінником позивачки [PERSON] та позивачкою. На прохання [PERSON] вона ходила з нею до позивачки і пропонували викупити частину будинку, що належала померлому. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] домовились про розподіл будинку і розпочали процедуру (а.с.43). Вже після смерті спадкодавця позивачка продовжила процедуру оформлення розподілу і замовила відповідні документи. Спадкодавець [PERSON] зареєструвався у кв. №2 по [ADDRESS] , а позивачка продовжила розподіл домоволодіння виділивши свою частку у майні та зареєструвалася у кв. №1 . Дані обставини визнаються сторонами і підтверджуються матеріалами інвентаризаційної справи Чернігівського БТІ №989 (а.с.12). Похованням, встановлення пам"ятника, погашення кредитних боргів займалася [PERSON] Про смерть [PERSON] позивачка довідалась ввечері і не від близьких [PERSON] , а від кума. Вказані обставини свідчить, що між позивачем і [PERSON] не було ознак притаманних членам сім"ї. Надані суду фотографії спільного відпочинку, спільного святкування свят, позивачки та спадкодавця не підтверджують спільне проживання або ведення спільного господарства позивача у спірному домоволодінні. Тим паче, що останні датовані 2013 роком, як раз той період відповідачі не оспорюють спільне проживання та ведення господарства позивачки і спадкодавця. З наданих суду фотографій стороною відповідача вбачається, що починаючи з березня 2015 року спадкодавець перебував у стосунках з [PERSON] . Суд критично оцінює, показання свідків з боку позивача в частині наданих ними свідчень про постійне проживання [PERSON] з померлим спадкодавцем, оскільки ці твердження базуються на бажанні свідків допомогти позивачу. Суд звертає увагу, що показання лише свідків при відсутності інших належних та достовірних доказів не можуть бути підставою для встановлення факту постійного проживання позивачки [PERSON] однією сім`єю з померлим на час відкриття спадщини. Вказані висновки повністю узгоджуються з висновками у рішенні Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у цивільній справі №521/17175/15-ц. Подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, піклування та підтримку один одного морально і матеріально, тобто проживання однією сім`єю за адресою в [ADDRESS] понад п`яти років, до відкриття спадщини. Фотографії спільного відпочинку, спільного святкування свят, позивачки та спадкодавця не підтверджують спільне проживання або ведення спільного господарства позивача у названому домоволодінні. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст..74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності, як жінці і чоловікові. Оскільки позовні вимоги про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину є похідними від факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю у задоволенні названих вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст..89 ЦПК України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В зв`язку з чим, відповідно до положень ст..1264 ЦК України позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується представником відповідача та третьої особи, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із даним позовом, то суд зазначає, що відповідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог за недоведеністю, тому підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено у письмовому запереченні представника відповідача та третьої особи, немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed