Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.2013 року який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 1735. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачем, та перебуває повністю на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з`явилась, надавши суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату розгляду справи, оскільки за його клопотанням провадження у справі зупинялось, та надавалось сторонам строк для примирення, однак після спливу встановленого судом строку жодних заяв від сторін про досягнення примирення не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.2013 року який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 1735. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачем, та перебуває повністю на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини , що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім`ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню, та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат ,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved