Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON] і після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] належний [PERSON] Ще за життя мати своїм заповітом нотаріально посвідченим секретарем виконкому Комаргородської сільської ради А.В. Байдою18 лютого 2014 року, реєстр за №14, заповіт не змінено і не відмінено, все своє майно заповіла позивачу. Однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом йому було відмовлено у цьому в зв"язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути по суті у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від Комаргородської сільської ради надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у відсутності її представника, позов визнає. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до статей 1217, 1235 ЦК спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за заповітом заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1270 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.1220 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкоємця. За змістом глави 87 книги 6 вказаного кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] в с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], мати позивача і після смерті якої відкрилася спадщина. Ще за життя мати своїм заповітом нотаріально посвідченим секретарем виконкому Комаргородської сільської ради А.В. Байдою 18 лютого 2014 року , реєстр за №14, заповіт не змінено і не відмінено, все своє майно заповіла позивачеві. Томашпільською державною нотаріальною конторою відповідно до повідомлення останньої від 17.07.2015 р. №373/0116 на ім'я позивача, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, від прийняття спадщини не відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved