Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 2-1501 від 29.07.2011 року. Згідно довідки ф.3, виданої виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.02.2018 року №183, у даному будинку зареєстровані п'ять осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачі [PERSON] і [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] на даний час зареєстровані за вищевказаною адресою, однак вже близько 3 років по даний час в зазначеному будинку не проживають та не з'являлись, у житловому будинку відсутні їх речі, що підтверджується актами депутата Гатненської сільської ради [PERSON] від 12.10.2017р., 21.11.2017р. та 27.12.2017 р. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за ними, чим об'єктивно порушують права позивача. Тому позивач [PERSON] просила визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме буд. [ADDRESS], та визнати [PERSON] [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме буд. [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, про час день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. За заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-1501 від 29.07.2011 року належить будинок [ADDRESS] Згідно довідки ф.3, виданої виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.02.2018 року №183, у даному будинку зареєстровані п'ять осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачі [PERSON] і [PERSON] Згідно актів депутата Гатненської сільської ради [PERSON] від 12.10.2017 року, 21.11.2017року вбачається що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] Згідно актів депутата Гатненської сільської ради [PERSON] від 12.10.2017 року, 21.11.2017 року, 27.12.2017 року вбачається що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати, суд покладає на сторін у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 203, 235, 321, 328, 391, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: approved