Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позивач зазначив, що 15 грудня 2007 року з відповідачем уклала шлюб, актовий запис № 1705 в Книзі реєстрації шлюбів здійснено у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва). Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] З 2009 році шлюбні відносини між нею та відповідачем різко погіршилися, останній почав зловживати алкоголем, не приймав участі в матеріальному забезпеченні сім'ї, вихованні та утриманні дитини. В квітні 2009 року припинили спільне проживання, відповідач залишив сім'ю. Протягом останніх чотирьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спілкування між ними припинилося остаточно декілька років тому, з того часу відповідач не бачився з нею чи сином. Зазначила, що на даний час дитина проживає разом з нею, вона одна її утримує та виховує та після розірвання шлюбу, син залишиться проживати з нею. У судовому засіданні позивачка підтримав свої позовні вимоги, з підстав викладені в позовній заяві. Доповнивши в своїх усних поясненнях, що в 2009 році в літку вони з чоловіком відпочивали у нього в дома за адресою: Житомирська, область, [ADDRESS], там посварилися та позивачка з дитиною повернулась, вже без чоловіка в Київ. З того часу шлюбні відносини між нею та відповідачем різко погіршилися, вона постійно проживає в своїй квартирі з дитиною, за весь час чоловік не з'являвся. Чоловік став зловживати алкоголем. Не приймав участі в матеріальному забезпеченні сім'ї, вихованні та розвитку дитини. В квітні 2009 року вони розійшлися і протягом останніх чотирьох років разом не проживаємо, спільного господарства не ведуть. Спілкування між ними припинилося остаточно декілька років тому, з того часу на контакт з позивачкою, чи сином відповідач не виходить. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. (а.с. 18-19). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 1705 в Книзі реєстрації шлюбів здійснено у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 06). Відповідно до свідоцтва про народження, від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 07). Позивач зареєстрована та проживає без чоловіка з дитиною за адресою: 04107, [ADDRESS]. Чоловік проживає починаючи з 2009 року за адресою: Житомирська, область, [ADDRESS] окремо від жінки та дитини. Як встановлено судом позивачка має на вихованні та проживають разом з малолітньою дитиною - сином [PERSON], [INFO]. Відповідач не працює з сім'єю не проживає. З 2009 року спільного господарства не ведуть проживають окремо. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на такі обставини, що сторони тривалий час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою, усі обов'язки щодо утримання та виховання сина заявниця несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, у тому числі пояснення позивача щодо можливості збереження сім"ї у подальшому, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Щодо стягнення аліментів то як передбачено ст. ст. 180, ч. 3 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення коштів на утримання дитини (аліменти), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень ПВСУ Постанова від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Суд вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, проживаючу разом із матір'ю, позивачкою, за адресою: 04107, [ADDRESS], суд, приймаючи до уваги визначені ст. 182 СК України обставини та зібрані у справі докази, вважає, що достатньо буде стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітної плати щомісячно повноліття, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 листопада 2013 року до досягнення повноліття дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved