Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На обгрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 27.05.2019 року, вони є власниками по Ѕ частині квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , який є відповідачем по справі і сином попереднього власника квартири. Фактично за місцем реєстрації він не проживає і ніколи не проживав, його речі у квартирі відсутні, місце його перебування не відоме. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє позивачів права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вони вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачі в судове засідання не з`явилися, їх представник за договором адвокат Билим І.О. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, він не подавав відзиву на позов. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири з ростроченням платежу від 27.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по Ѕ частині квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). Право власності позивачів на квартиру підтверджується також копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідки ОСББ «Перемога» від 30.08.2019 року та довідки Красноградської міської ради від 10.09.2019 року №03-26/3061 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.9). У ст. 41 Конституції України зазначено, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст.379,380 ЦК). Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Користуванням та володінням по відношенню до такого майна, як житлове приміщення, є також право проживання в ньому. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в квартирі позивачів, його речі в квартирі відсутні. Він не є членом сім`ї позивачів, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несе, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивачів як власників на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved