Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.09.2016 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства і тому просить суд розірвати шлюб оскільки відновити стосунки вже не можливо . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась , до початку розгляду справи надала заяву у якій просила суд розглянути справу за її відсутністю , позовні вимоги підтримала у повному обсязі . Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 22 лютого 2014 року Центрально - міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 94 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 702 . Подружні відносини між сторонами фактично припинені в шлюб носить лише формальний характер. У теперішній час сторони мешкають окремо та спільне господарство не ведуть тому слід вважати що шлюб зберегти вже не можливо і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст.56 СК України. Ст.ст. 105 ч.3, 110,112 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладене, вважаючи те, що примирення між сторонами у визначений судом строк не відбулося , суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо , а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved