Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі як об"єкту права спільної часткової власності, в котрому зазначено, що йому на праві спільної часткової власності належить 16/25 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд за адресою: вулиця Нечуя-Левицького, 33, місто Яготин, Київська область, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 17 травня 1991 р. Яготинським комбінатом комунальних підприємств на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради від 14 травня 1991р. № 5 та зареєстрованого реєстраційною службою Яготинського районного управління юстиції Київської області 12.08.2015, номер запису про право власності: 10823551. Інша 9/25 частка вказаного будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд належить на праві спільної часткової власності відповідачці [PERSON] Документ, підтверджуючий право власності на вказану частку житлового будинку знаходиться у відповідача. Вказаний житловий будинок цегляний, житловою площею 63,8 кв.м, загальною площею 106,7 кв.м., також господарські будівлі та споруди: №1-ганок, Бсарай, б-прибудова, В-погріб, Г-сарай, Д-вбиральня, Е-погріб, Є-вбиральня, Ж-гараж, № 2колодязь, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 01 липня 2015 року в результаті проведення його технічної інвентаризації. У них склався певний порядок користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями і спорудами. Кожен має свої самостійні виходи, окремо обладнані кухні та фактично ізольовані приміщення. Необхідність переобладнання та перепланування даного будинку немає. Отже, не потрібно проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи для забезпечення ізольованого користування приміщеннями в будинку. Кожна з частин будинку забезпечена автономним електропостачанням та автономним опаленням. На даний час виникла необхідність розподілу вищевказаного житлового будинку в натурі між співвласниками, а відповідачка відмовляється вчинити договір про поділ нерухомого майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. \~\~Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч.1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття ним та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема у відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.\~\~Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив судам, що в спорах про\~поділ\~будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Отже, житловий будинок № 33, що знаходиться по вулиці Нечуя-Левицького в місті Яготині Київської області, необхідно поділити таким чином, щоб їм було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру їх часток у праві спільної часткової власності. В тому випадку, якщо відповідно до ідеальних часток кожного із співвласника поділити у натурі житловий будинок є не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судамизаконодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України розяснив, що при\~поділі\~жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.Просив поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Нечуя-Левицького, 33 в м. Яготині Київської області, та визнати за ним право власності на приміщення, виділивши в натурі: кухню 2-1 площею 19,4 кв.м, санвузол 2-2 площею 4,9 кв.м., житлову кімнату 2-3 площею 24,5 кв.м., житлову кімнату 2-4 площею 7,9 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 8,1 кв.м. Загальна площа виділеної частки в будинку становить 64,8 кв.м. З господарських будівель і споруд виділити: сарай «Б», прибудова «б», погріб «В», сарай «Г», вбиральня «Д», гараж «Ж», колодязь №2, припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок. Решту приміщень в житловому будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Нечуя-Левицького, 33 в м. Яготині Київської області, виділити в натурі та визнати право власності за [PERSON], а саме: веранду 1-1 площею 11,6 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 16,0 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 7,3 кв.м., кухню 1-4 площею 7,0 кв.м., та господарські будівлі і споруди: ганок №1, погріб «Е», вбиральня «Є», припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок. Загальна площа виділеної частки в будинку становить 41,9 кв.м. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та просив витрати по сплаті судового збору та за проведення експертизи покласти на позивача. Відповідачка позов визнала та просила не стягувати на її користь компенсацію за різницю вартості часток, що припадає на долю кожної із сторін. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідачка позов визнала, та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, з матеріалів будівельно-технічної експертизи вбачається, що розподіл будинку за запропонованим позивачем варіантом можливий, в звязку з чим позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved