Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 08.06.2011 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці в сумі 5400 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 18.04.2017 року становить 11490,46 гривень, із яких: 640,35 гривень - заборгованість за кредитом, 3440,42 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 6386,33 грн. - пені, 500 грн. фіксованого штрафу та 523,36 грн. - процентної складової штрафу. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердивши факт укладення кредитного договору з позивачем та отримання кредитного ліміту, вказала, що при цьому підписувала лише анкету-заяву на отримання кредиту. В основному щомісячно сплачувала приблизно по 350 грн., але декілька разів пропускала платежі у зв'язку з матеріальними проблемами, проте представники позивача жодного разу не повідомляли її про наявність та розмір заборгованості. Просила застосувати до вимог позивача про стягнення пені позовну давність. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (анкету-заяву від 08.06.2011 року; розрахунок заборгованості; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов і правил надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2011 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту по платіжній картці. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є частиною договору, базова процентна ставка на місяць була визначена в розмірі 2,5%, а з 01.09.2014 року - 2,9% та з 01.04.2015 року - 3,6%. За несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів передбачено нарахування пені в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості. За порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань Тарифи передбачали нарахування штрафів в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Обов'язковий щомісячний платіж відповідача мав складати 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. Відповідач переважно щомісяця вносила кошти на погашення кредиту, проте не здійснювала оплат в січні, квітні, червні та липні 2016 року, внаслідок чого виникла заборгованість. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 18.04.2017 року становить 11490,46 гривень, із яких: 640,35 гривень - заборгованість за кредитом, 3440,42 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 6386,33 грн. - пені, 500 грн. фіксованого штрафу та 523,36 грн. - процентної складової штрафу. Відповідач просив застосувати до вимог банку про стягнення пені позовну давність. За ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року №6-757цс15, яка є обов'язковою для суду, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. При цьому, позивачем не надано на розгляд суду даних щодо збільшення строків позовної давності за відповідним письмовим договором, підписаним сторонами. А долучений до позову витяг з Умов надання банківських послуг відповідачем не підписаний, тому не є доказом збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки сторони договору визначили окремі самостійні зобов'язання позичальника щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, тому і початок перебігу строку позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення позичальником строку його погашення, що також діє і на вимоги про стягнення пені. При цьому, у суду відсутні достатні підстави вважати, що відповідач сплачуючи щомісяця фіксовані суми відповідно до умов договору - переривав перебіг позовної давності по стягненню нарахованої пені, оскільки, по-перше, позивачем не доведено, що відповідач був обізнаний про розмір нарахованої пені та його дії по сплаті щомісячного обов'язкового платежу є свідчення визнання розміру пені, по-друге, як слідує з розрахунку сплачувані відповідачем суми на погашення такої пені не зараховувались. Позивач звернувся до суду 01.06.2017 року, тому він має право на стягнення з відповідача пені, нарахованої після 01.12.2016 року. З вказаної дати позивачем нараховано 2943,90 грн. (592,46 + 628,55 + 599,89 + 695,32 + 427,68) пені. З процитованих вище положень Тарифів слідує, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З розрахунку заборгованості слідує, що вказані 5% визначені з суми боргу за кредитом, процентів та пені ((640,35 грн. + 3440,42 грн. + 6386,33 грн.) х5% = 523,36 грн.), при цьому, оскільки судом вище зазначено, що пеня підлягає зменшенню через пропуск строків позовної давності, то має бути перерахований і розмір процентної складової штрафу. Таким чином, відповідно до запропонованих банком принципів розрахунку процентної складової штрафу її розмір становить (640,35 грн. + 3440,42 грн. + 2943,90 грн.) х5 % = 351,23 грн. У зв'язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 08.06.2011 року в межах строків позовної давності (щодо вимог про стягнення пені) в сумі 7875,90 грн., з яких: 640,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3440,42 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 2943,90 грн. - заборгованість по пені; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 351,23 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 258, 267, 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial