Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, про втановлення факту належності права власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року позовні вимоги позивача задоволені. Однак, позивач звертається до суду з заявою про винесення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення по цивільній справі не всі позовні вимоги розглянуті судом по суті. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Позивачка в судове засідання не заявилась, надала до суду заяву про розгляд заяви про винесення додаткового рішення без її участі. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. В заяві щодо винесення додаткового рішення позивач зазначає наступне. Позовні вимоги які не були розглянуті судом при винесенні рішення обґрунтовуються тим, що її фактичному чоловік Кузьмін [PERSON] був прийнятий до членів гаражного кооперативу металевих гаражів Березинський, за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе № 145-г, де йому були виділені місця під гаражі № 213 та № 56-а., які він встановив упродовж 1991-1992років. Гараж №213 площею 21,1кв.м. та гараж № 56-а площею 41,9кв.м.. Даними гаражами [PERSON] користувався з 1991 по 2015рік, повністю вніс пайовий внесок за гараж, сплачував необхідні платежі по його утриманню до гаражного кооперативу, який згідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи зареєстрований у єдиному реєстрі за ідентифікаційним кодом 23370231. У 1991році [PERSON] була виділена земельна ділянка № 159 у гаражному кооперативі Днепр, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище міського типу Ювілейне, вул. Радгоспна, №76, що зареєстрований у єдиному реєстрі за ідентифікаційним кодом 23361746 згідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. На виділеній земельній ділянці він впродовж 1991-1992років побудував гараж площею 36,7кв.м., яким користувався на протязі з 1992року по 2015рік, вніс пайовий внесок за гараж, сплачував необхідні платежі.Право власності за [PERSON] на зазначене майно не було зареєстровано в КП ДМБТІ. За життя, 09.09.2008року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2807, який не був змінений чи відмінений заповідачем. 24 червня 2015року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з зазначених вище обєктів нерухомості. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивачка, яка у встановлений строк звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа 427/2015. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до правлінь зазначених кооперативів з заявами про виключення її колишнього чоловіка з членів гаражного кооперативу та про її вступ до кооперативів після смерті фактичного чоловіка. Позивачку було включено до членів кооперативу та виписано нові членські книжки, вона сплатила всі необхідні внески до кооперативів, фактично стала користуватися зазначеним майном. 14.03.2016року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачці було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де було зазначено, що згідно до вимог п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності його майна спадкодавцеві. У зв'язку з викладеним, позивачка просила суд встановити факт належності [PERSON] права власності на гараж № 56-а площею 41,9кв.м., в гаражному кооперативі металевих гаражів Березинський по вул. Донецьке шосе, № 145-Г м. Дніпро; гараж № 213 площею 21,1кв.м. в гаражному кооперативі металевих гаражів Березинський по вул. Донецьке шосе, № 145-Г м. Дніпро; гараж № 159 площею 36,7кв.м. в гаражному кооперативі Днепр по вул. Радгоспній смт Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; та изнати за право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер 24 червня 2015року, на: гараж № 56-а площею 41,9кв.м., в гаражному кооперативі металевих гаражів Березинський по вул. Донецьке шосе, № 145-Г м. Дніпро; гараж № 213 площею 21,1кв.м. в гаражному кооперативі металевих гаражів Березинський по вул. Донецьке шосе, № 145-Г м. Дніпро; гараж № 159 площею 36,7кв.м. в гаражному кооперативі Днепр по вул. Радгоспній смт Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~\~ до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.\~ Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] у 1991році був прийнятий до членів гаражного кооперативу металевих гаражів Березинський, за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе № 145-г, де йому були виділені місця під гаражі № 213 та № 56-а., які він встановив упродовж 1991-1992років. У1991році [PERSON] була виділена земельна ділянка № 159 у гаражному кооперативі Днепр, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище міського типу Ювілейне, вул. Радгоспна, №76, Судом встановлено, що 09.09.2008року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2807, згідно якому все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] Даний заповіт не був змінений чи відмінений заповідачем. Встановлено, згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 635547 від 30.06.2015року виданим Індустріальним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно до актового запису № 656 від 30.06.2015року Кузьмін [PERSON] помер. Згідно до спадкової справи № 427/2015, відкритої після смерті [PERSON] який помер 24.06.2015 року, спадщину за заповітом прийняла позивачка. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що14.03.2016року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачці було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункти 8 та 2 відповідно) - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкоємець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативі» член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності." Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати свої майнові права, у відповідності доч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. У відповідності до \~п.10Додатку 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, який передбачає, що рішення суду про встановлення факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 24.06.2015року, був членом гаражних кооперативів, фактичним власником зазначених гаражів, а [PERSON] як єдина спадкоємиця за заповітом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності на зазначені обєкти нерухомості в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved