Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми грошових коштів в розмірі 220 000 грн, суми інфляційних збитків - 15 138,00 грн та трьох відсотків річних 11 826,54 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 28 лютого 2018 року між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. Відповідно до п.1 Договору, продавець ( Відповідач) зобов`язується на умовах, визначених у цьому Договорі, в термін до 01.03.2019 продати покупцю (Позивачу), а Покупець зобов`язується купити у продавця квартиру [ADDRESS] за ціною 220 000 грн та оформити договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. На підтвердження намірів сторін, Позивач передав Відповідачу кошти у сумі, що дорівнює повній вартості квартири - 220 000 грн. У визначений сторонами строк, до 01 березня 2019 року, основний договір не був укладений, а сума коштів в розмірі 220 000 грн, яка була отримана Відповідачем у день укладення Попереднього договору не повернута, що підтверджується і розпискою Відповідача від 10.04.2020, в якій остання зобов`язується повернути отриману грошову суму. Враховуючи, що відповідачем грошові кошти в сумі 220 000,00 гривень до цього часу не повернуті, позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 20.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних збитків - 15 138,00 грн, та трьох відсотки річних 11 826,54 грн. у зв"язку з тим, що договір не був укладений не з її вини. Також зазначила, що між нею та позивачем був укладений договір позики (розписка) згідно умов якої, вона зобов`язується повернути позивачу грошові кошти саме в сумі 220 000 грн. Жодних інших додаткових коштів, таких як проценти, 3 % річних та інфляційні втрати в договорі передбачено не було. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача - адвокат Семенюк О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі 220 000 грн. В іншій частині позову просила відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 лютого 2018 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. Реєстраційний номер 500. Відповідно до п. 1. Попереднього договору Продавець зобов`язується на умовах, зазначених у цьому попередньому договорі, до 01.03.2019 продати Покупцю, а Покупець зобов`язується купити у Продавця квартиру [ADDRESS] за ціною 220 000 грн та оформити договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. При укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін Покупець передає, а продавець приймає кошти у сумі, що дорівнює повній вартості квартири - 220 000 грн. Відповідно до пункту 3 Договору сторони домовилися, що Продавець зобов`язується зареєструвати зняття наявного арешту, накладеного на квартиру, що є предметом цього Договору відповідно до постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 24.02.2011. Судом також встановлено, що на момент розгляду справи основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладено. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Отже, оскільки основний договір між сторонами не було укладено в термін до 01 березня 2019 року, то зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк, сторони не уклали договору купівлі-продажу квартири, суд приходить до висновку про те, що платіж, переданий [PERSON] відповідачу [PERSON] за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові в розмірі 220 000 грн. 00 коп. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року справа № 296/10217/15-ц. Також обґрунтованими суд визнає позовні вимоги позивача про сплату 3% річних та інфляційних втрат відповідно до положень ст. 625 ЦК України з огляду на наступне. Так, статтею 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами наявне саме грошове зобов`язання, термін виконання кого сплив, а тому у позивача виникло право на застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд, перевіривши розрахунок позивача, оцінюючи докази у сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги позивача і в частині стягнення суми інфляційних збитків - 15 138,00 грн та трьох відсотків річних 11 826,54 грн. Посилання відповідача на те, що після укладення Попереднього договору, нею було власноручно складено письмову розписку, за умовами якої не передбачалося жодних відсотків та 3 % річних, суд оцінює критично, оскільки в даному випадку, складена розписка виступає в ролі гарантії виконання взятих на себе зобов`язань за Попереднім договором. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved