Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом 30.09.2013 року. Провадження у справі відкрито 23.10.2013 року. Представник позивача просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за спожиту електричну енергію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачами, які споживають електричну енергію за адресою: [ADDRESS], - не регулярно оплачується використана електроенергія. З 01.01.1999 року по 28.02.2011 року утворилась заборгованість у розмірі 2289,03 грн., що є порушенням правил користування електроенергією, згідно яких споживач не пізніше 10 числа кожного місяця зобов'язаний сплачувати спожиту електроенергію за фактичними показниками прибору обліку. Добровільно відповідачі не сплатили суму заборгованості, тому і було звернено до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте раніше надала письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнає, але просить застосувати до виниклої заборгованості строк позовної давності. Також надала суду доказ того, що вона з березня 2010 року не є власником квартири [ADDRESS], оскільки продала її громадянці [PERSON], про що свідчить долучена до її заяви копія договору купівлі-продажу квартири від 13.03.2010 року. Просить розглянути справу у її відсутність через похилий вік та стан здоров'я. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повернуте на адресу суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З наданого представником позивача витягу з особового рахунку [NUMBER] вбачається, що власником квартири [ADDRESS], значиться [PERSON] З копії договору купівлі-продажу від 13.03.2010 року, що долучена до матеріалів даної цивільної справи, встановлено, що квартиру було продано громадянці [PERSON]. Таким чином, з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.1999 року по 13.03.2010 року. Проте, відповідач [PERSON] у своїй заяві просить застосувати до виниклої заборгованості строк позовної давності і суд вважає за необхідне застосувати строк позовної до виниклих правовідносин з наступних підстав. Відповідно до норм ст. 71 ЦК Українсьої РСР передбачено трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 80 цього Кодексу визначено, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважною причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивач, звертаючись із позовом до суду, не просив поновити пропущений строк та не посилався на поважність причин, з яких він пропустив строк позовної давності. Тому, в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 01.01.2004 рік у розмірі необхідно відмовити. За період з 01.01.2004 року по 13.03.2010 року строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач [PERSON] у своїй заяві просить застосувати до виниклої заборгованості строк позовної давності і таким чином суд вважає за необхідне в частині позову про стягнення з неї заборгованості за період з 01.01.2004 року по 13.03.2010 року - відмовити. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS], оскільки є власником зазначеної квартири, що підтверджено договором купівлі-продажу від 13.03.2010 р. Згідно п.п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до наданого розрахунку позивача, відповідачем не своєчасно оплачуються електрична енергія за період з 01.01.1999 року по 28.02.2011 року, у зв"язку з чим утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2289,03 грн. За період з 01.01.1999 року по 01.01.2004 рік ст. 71 ЦК Українсьої РСР передбачала трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 80 цього Кодексу визначено, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважною причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивач, звертаючись із позовом до суду, не просив поновити пропущений строк та не посилався на поважність причин, з яких він пропустив строк позовної давності. Тому, в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.1999 року по 01.01.2004 рік у розмірі 290,91 грн. з відповідача необхідно відмовити. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 13.03.2010 року власником квартири [ADDRESS], [PERSON] стала з моменту його укладання, тобто з 13.03.2010 року. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 13.03.2010 року по 28.02.2011 року, що становить 1682,09 грн. В силу ст. 88 ч 1 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial