Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 15 вересня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen\~Polo»\~д/н\~[NUMBER], під керуванням позивача та автомобіля марки\~«Skoda\~Octavia»\~д/н\~[NUMBER], під керуванням відповідача. 16 листопада 2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д/н [NUMBER], застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АЕ/6157462 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 05 січня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування. 26 квітня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 47 417,00 грн. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н [NUMBER] становить у розмірі 157 278,64 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 109 861,64, моральну шкоду у розмірі 16 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Під час підготовчого судового засідання позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач остаточно просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 68 935,82 грн., моральну шкоду у розмірі 16 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору (а.с. 240-241, том 1). 05 жовтня 2017 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 22 травня 2018 року ухвалою суду визнано заявлений відповідачем [PERSON] відвід головуючому судді необґрунтованим, провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зупинено, справу передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 30 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. подану в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. 05 листопада 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 19 вересня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 10 квітня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювали [PERSON], Макучкін Д.В. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява представника позивача Макучкіна Д.В. про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Причини неявки не повідомив. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н [NUMBER] (а.с. 5, том 1). 16 листопада 2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6-7, том 1). Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen Polo» д/н [NUMBER] становить у розмірі 116 352,82 грн. (а.с. 190-218, том 1). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 68 935,82 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 68 935,82 грн. (116 352,82 грн. - 47417,00 грн.). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивача визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 вересня 2016 року та внаслідок якої пошкоджено передню частину автомобіля марки«Volkswagen Polo» д/н [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Тобто спочатку позивач пошкодила передню частину автомобіля, а після цього відповідач пошкодив задню частину транспортного засобу. Крім того, звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року не містить протокол огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції та фото пошкодженого автомобіля (а.с.174, том 1). На підтвердження відзиву до позову відповідачем надано суду постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 175, том 1) та кольорові фото пошкодження передньої частини автомобіля марки«Volkswagen Polo» д/н [NUMBER], якай належить позивачу на праві власності (а.с. 176, том 1). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д/н [NUMBER], застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АЕ/6157462 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 112, том 1). 05 січня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 169-170, 171, том 1). Згідно наказу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» № 712-7548/1/1 від 20 квітня 2017 року сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 47 418,50 грн. (а.с. 172, том 1). Згідно платіжного доручення № 18786 від 26 квітня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 47 418,50 грн. (а.с. 173, том 1). Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При розрахунку різниці суми відшкодування позивач виходить із суми матеріального збитку, визначеного звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року у розмірі 116 352,82 грн. та суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 47 417,00 грн. Однак судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 47 418,50 грн. Твердження відповідача про відсутність у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року протоколу огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції та фото пошкодженого автомобіля, спростовуються наявним в матеріалах справи звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/02 від 01 лютого 2017 року, який містить зазначені вище докази (а.с. 190-218, том 1). Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування відсутності причинного зв»язку між діями відповідача та пошкодженням передньої частини та правого порогу автомобіля. Клопотання про зобов"язання позивача передати запасні частини відповідачу у разі їх заміни не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Однак відповідачем не доведено, які запасні частини після проведення ремонтних частин не можуть використовуватися за призначенням, проте мають певну цінність. Отже, оскільки розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 116 352,82 грн., а сума страхового відшкодування, виплаченого на користь позивача становить у розмірі 47 418,50 грн., тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню частково: Стягнути з [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 68 934 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 32 коп. В решті вимог відмовити. Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює у 16 000 грн. 00 коп. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов'язані з пошкодженням транспортного засобу. При визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial