Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе за договором позики № 81749 від 16.10.2016 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернув одержану позику. Позивач прохав стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Велфін» заборгованість у розмірі 51 889, 18 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі 1 921, 00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 26.05.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.12.2019 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.01.2020 року залишено позов без руху. 17.02.2020 року позивачем виправлені недоліки. Ухвалою суду від 22.10.2020 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.05.2021 року у даній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник ТзОВ «Велфін» не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Павелко Р.С. в судове засідання не з`явились, у відзиві на позов просили розглянути справу за їх відсутності. У позові просили відмовити за недоведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд з`ясувавши позицію представника позивача та відповідача і його представника,відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору. Судом встановлено, що 16.10.2016 року [PERSON] . звернувся до ТзОВ «Велфін» з метою отримання позики, у зв"язку з чим в електронній формі уклав договір позики № 81749 від 16.10.2016 року, відповідно до якого товариство надало йому позику у розмірі 1 201,00 грн. на умовах строковості. П. 1.5 договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться наступним чином: розмір основних процентів складає: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2. цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики. Згідно довідки щодо заборгованості за Договором позики № 81749 від 16.10.2016 року, станом на 15 серпня 2019 року розмір заборгованості позичальника [PERSON] становить 51 889,18 грн. з яких: 1021,00 грн. - основний борг, 25 703,31 грн. - заборгованість за відсотками, 24 986,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1ст.1046 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачу надано позику строком саме на 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою, кінцевим строком повернення коштів є 15.11.2016 року. В той же час розрахунок заборгованості позивача включає період після 15.11.2016 року і до 15.11.2019 року, тобто виходить за межі 30-денного строку. Ч.4 ст.263 ЦПК України вказує на те що: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду». Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (пункт 54 постанови) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (пункт 54 постанови) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду і у багатьох інших постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц. Отже, оскільки відповідачу надані 16.10.2016 року кошти в сумі 1 201 грн., строком лише на 30 днів до 15.11.2016 року зі сплатою процентів за користування позикою, то сума відсотківскладає саме 691,75 грн., яка і підлягає до стягнення разом із сумою основного боргу - 1021,00 грн., а в іншій частині позову необхідно відмовити за недоведеністю розміру нарахованих сум. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 63, 40 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial