Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки, вказавши в ньому, що 17 грудня 2013 року вона надала в позику відповідачці гроші в сумі 10550,00 грн., які зобов*язався повернути до 17 березня 2014 року, про що була написана розписка. Зазначила, що у вказаний строк відповідачка гроші не повернула. На неодноразові звернення щодо повернення грошей, остання не реагує. Загальна сума заборгованості відповідачки перед нею становить 10900,87 грн., яка складється з: 10500,00 грн. сума боргу, 346,50 грн. інфляційні витрати, 54,376 грн. сума процентів. Просить стягнути з відповідачки на свою користь 10900,87 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, підтвердивши обставини, які викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідачка не зявилася в судове засідання, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце слухання справи, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявних в справі матеріалах Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Норма ст..1050 ч.1 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Норма ст.. 625 ч.2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 17 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 10550 грн., а [PERSON] зобов*язується повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 17 березня 2014 року, що підтверджується розпискою від 17 грудня 2013 року. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала вимог закону та не дотрималася умов договору позики від 17 грудня 2013 року, а тому суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 10900,87 грн., з яких 10500 грн. сума боргу, 346,50 грн. інфляційні витрати, 54,376 грн. сума процентів. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цих вимог закону на користь позивачки підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] 243,60 грн. судових витрат по сплаті позивачем судового збору, які є документально підтвердженими. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved