Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У лютому 2021 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом та з уточненою позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 46,5 кв.м. З урахуванням оплат проведених відповідачами після звернення до суду з позовом заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.09.2021 року відсутня, проте за період з 21.09.2016 року по 01.06.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 4501,07 грн., та 3% річних у сумі 1880,99 грн. Ухвалою суду від 08.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.09.2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] надіслали відзив на позовну заяву, у якому прохали відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати позовну давність. Відповідачі вказують, що заборгованість ними було сплачено 28.09.2021 року. Вважають, що заборгованість у вигляді 3 % річних та інфляційних збитків від простроченої суми богу у сумі 450,07 грн. - індекс інфляції та 1880,99 грн. - 3 % річних за період з 21.09.2016 р. по 01.06.2021 р. є невірною. Зазначили, що на даний час в Україні діють карантинні обмеження, 14.08.2021 р. офіційно опублікована та набула чинності Постанова КМУ № 855, якою Кабмін продовжив карантин в Україні до 01.10.2021 р. Відповідно до Закону України від 17.03.2020 № 530-ІХ на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його скасування заборонено нараховувати та стягувати штрафи, пеню, якщо споживач несвоєчасно здійснив платежі за житлово-комунальні послуги. Крім того, позивач не звертався до відповідачів з вимогою про сплату 3 % річних та інфляційних збитків протягом всього періоду існування заборгованості, а саме з жовтня 2016 року, тому позивачем пропущено позовну давність. 22.10.2021 року від представника позивача Пихтіної Ю.А. до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник зазначив, що заперечення, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Вказав, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартиру [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг теплопостачання, укладеного з [PERSON] 30.08.2011 року. Відповідно до довідки КП «ЖЕО №4» за адресою [ADDRESS] зареєстровано 3 особи, які є споживачами послуг з централізованого теплопостачання та централізованого постачання гарячої води. 09.08.2021 року позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.08.2016 р. по 01.06.2021 р. . з огляду на узгоджений пункт 10.10.Договору, яким строк позовної давності збільшений до 10 років. Представник позивача вважає безпідставним твердження відповідачів про сплив позовної давності стосовно заборгованості за період заявлених позовних вимог. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми так само як і інфляційні нарахування не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користуванням ним коштами, належними до сплати кредиторами. Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повторно у судове засідання не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає уточнений позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.08.2016 року по 01.06.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаний період в розмірі 37868,42 гривень,яка відповідачами станом на 01.10.2021 року погашена. Проте, за період з 21.09.2016 року по 01.06.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 4501,07 грн. та 3% річних в сумі 1880,99 грн., а всього: 6 382,06 грн. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання, взяті на себе зобов`язання по їх оплаті не виконували. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконували, а саме не вносили вчасно платежі за послуги з теплопостачання в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 21.09.2016 р. по 01.06.2021 р. за ними утворилася заборгованість, на яку було нараховано індекс інфляції та три відсотки річних в сумі 6 382,06 грн., суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи відповідачів про невірно проведений розрахунок, невизнання позову в частині застосування індексу інфляції та 3 % річних не ґрунтуються на Законі та відхиляються судом. Так, дійсно Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19)", зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, непі) за несвоєчасне здійснення платежів за ..житлово-комунальні послуги. Однак, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-ІХ на нарахування інфляційних збитків та 3% річних не розповсюджуються. Також не вбачається підстав і для застосування строку позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку . Як вбачається з розрахунків заборгованості за період з 01.08.2016 р. по 01.06.2021 р., доданих позивачем до позовної заяви, відповідачі періодично вносили платежі за надані їм послуги, що свідчить про переривання строку позовної давності на підставі ч.2 ст. 264 ЦК України, а отже визнання ними наявного у них боргу. Крім того, з копії договору про надання послуг з теплопостачання укладеного відповідачем [PERSON] з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 30.08.2011 р. вбачається, що п. 10.10 вказаного договору строк позовної давності збільшено до 10 років, а тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог клопотання відповідачів про застосування позовної давності. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 2270 гривень.

Outcome: approved