Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 вересня 1997 року у Мереф`янській міській раді народних депутатів Харківського району Харківської області, актовий запис № 122. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з 22 червня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Шлюб між сторонами носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2019 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 1997 року у Мереф`янській міській раді народних депутатів Харківського району Харківської області, актовий запис № 122 від 06 вересня 1997 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , що видано 06 вересня 1997 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача, суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до квитанції № 111 від 25 липня 2018 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень. Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2019 року складає суму в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суму судового збору в розмірі 704,80 гривень, недоплачену суму судового збору в розмірі 63,60 гривень - на користь держави.

Outcome: approved