Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 650 гривень щомісячно. В обгрунтування позову позивачка вказала, що відповідач є батьком їх дочки [PERSON], [INFO], витрати по утриманню якої вона несе самостійно. Шлюб з відповідачем розірвано 04.04.2014. Згоди щодо утримання дочки між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не має постійного місця роботи, його дохід нерегулярний. Інших утриманців відповідач не має. У судове засідання позивачка не з'явилася, до суду спрямувала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, через публікацію оголошення про виклик до суду у пресі. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] року, народження, яка проживає з позивачкою ( а.с. 4, 5,6, 13). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дочки. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батька окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Докази про регулярний дохід відповідача на час ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні. З цих підстав, суд стягує аліменти у твердій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з обов'язку кожного з батьків утримувати дитину, зважає на розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який відповідно до ЗУ „Про державний бюджет України на 2016 рік" з 01 травня 2016 року складає 1228 грн., а з 01 грудня - 1313 грн., а також враховує те, що доказів про наявність інших утриманців або документів про хвороби, чи інші обставини, які перешкоджають відповідачеві сплачувати на утримання дочки аліменти у розмірі, вказаному у позові, відповідач суду не надав. З цих підстав, суд стягує аліменти у розмірі 650 гривень. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,2 грн. від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved