Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. На обгрнутування вимог з позовній заяві зазначила, що нею успадковано ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частини вказаного житлового будинку. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13.08.2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2015 року, було проведено поділ в натурі даного житлового будинку між сторонами. Відповідач в даному будинку не проживає з 2002 року, технічним станом будинку не цікавиться. З березня 2004 рпоку позивач [PERSON] несла всі витрати з оплати послуг газопостачання. Всього з березня 2004 року по квітень 2015 року позивач оплатила 21767,22 грн., а відповідач відмовлялась брати участь у цих витратах у зв"язку з проживанням за іншою адресою. Крім того, позивач на протязі декількох років за власні кошти проводила капітальний ремонт та поліпшення житлового будинку та господарських споруд. Відповідач періодично приїздила до вказаного будинку, ремон та поліпшення помічала та проти їх проведення не заперечувала. За життя чоловіка [PERSON] та після прийняття спадщини позивач провела капітальний ремонт з перекриття даху будинку, заміни вікон, дверей у будинку та інших робіт, пов'язаних з поліпшенням технічного, санітарного стану будинку. Посилаючись на викладене, на підставі ст.ст.322, 383 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь витрати, понесені на ремонт вищевказаного будинку у сумі 70000 грн. та пропорційно частці, що належить відповідачу (3/4 частки), 16325 грн. 42 коп. витрат за послуги газопостачання з березня 2004 року по квітень 2015 року. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.08.2015 року відкрито провадження у вказаній справі суддею Копейка Т.О. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.11.2015 року по справі паризначено будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.07.2016 року провадження у вказаній справі зупинено, у зв'язку з хворобою позивача. Ухвалою суду від 31.10.2016 року цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Янчук С.В. (в зв'язку зі звільненням судді Копейки Т.О. через подання заяви про відставку). 02.05.2018 року від Баштанського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть 11 травня 2017 року позивача [PERSON] Ухвалою суду від 03.05.2018 року провадження по справі було відновлено. 17 серпня 2018 року на адресу Баштанського районного суду Миколаївської області з Баштанської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Миколаївській області на запит суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Згідно з копією вказаної спадкової справи, спадкоємцем після смерті померлої [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв усю спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018 року до участі у справі залучено правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Розгляд справи призначено на 18.12.2018 року о 11.30 год. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"). Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13.08.2014 року; копію рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2015 року; копію договору №036 про надання ремонтно-будівельних робіт від 21.01.2006 року та копію кошторису на проведення ремонтно-будівельних робіт; копію квитанції від 20.03.2006 року; копію договору підряду №12 на ремонтно-будівельні роботи від 26.03.2012 року; копію видаткової накладної від 21.ю10.2010 року; копію касової накладної №077 від 25.05.2012 року; кошторисну вартість від 04.04.2013 року; копії касових накладних; копію комерційної пропозиції від 05.10.2013 року; копію довідки про відсутність заборгованості за використаний газ; копію довідки Баштанського УЕГГ від 09.07.2013 року; розрахунок з абонентом за первод з березня 2004 року по квітень 2014 року по особовому рахунку 150150; висновок експерта від 30.05.2016 року за №120; довідку Марївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 22.02.2018 року; копію спадкової справи № 160/2017, заведеної після смерті 11 травня 2017 року [PERSON];), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем було успадковано ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частини вказаного житлового будинку. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13.08.2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2015 року, було проведено поділ в натурі даного житлового будинку між сторонами. Також за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2015 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 72/100 частини вказаного житлового будинку, а за позивачем [PERSON] - право власності на 28/100 частини вказаного житлового відповідно (а.с.34-39). Відповідач в даному будинку не проживає з 2002 року. З березня 2004 року позивач [PERSON] несла всі витрати з оплати послуг газопостачання. Крім того, позивач на протязі декількох років за власні кошти проводила капітальний ремонт та поліпшення житлового будинку та господарських споруд. Позивачем було проведо капітальний ремонт з перекриття даху будинку, заміни вікон, дверей у будинку та інших робіт. Після смерті чоловіка позивач продовжувала постійно проживати у вказаному будинку зі своєю сім"єю (сином), та на підставі відповідного договору про надання послуг (а.с.57), споживала комунальні послуги з газопостачання, за які здійснювала щомісячно оплату згідно з показниками лічильників, що підтверджується відповідними розрахунками здійснених нарахувань та оплат послуг (а.с.58-59). Відповідач в даному будинку не проживає з 2002 року (про що вказала сама позивач [PERSON] в позові). Оплата послуг з газопостачання здійснювалась згідно з показниками засобів обліку відповідно до кількості спожитих послуг (а.с.58-59). Згідно з ч.ч.1, 4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Стаття 358 Цивільного кодексу України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК). Строною позивача не доведено факт звернення до відповідачки з пропозиціями щодо порядку утримання спільного майна, а відповідачка їй [PERSON]) безпідставно відмовила чи, щонайменше, ухилялася від обговорення питання щодо проведення ремонту в домоволодінні, а також факт погодження (договору) з відповідачкою, які саме роботи з ремонту домоволодіння чи певної його частини, що перебуває у спільній власності необхідно провести, порядок їх проведення та не доведено необхідність проведення зазначених ремонтних робіт (об'єктивна необхідність проведення ремотних робіт). Відсутність доведеної домовленості між співвласниками будинку щодо умов та порядку проведення ремонту не створює у співвласника обов"язку брати участь у витратах, понесених у звязку з цим ремонтом, так як останній виконаний фактично за власною ініціативою позивача [PERSON] Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц, тлумачення статті 360 ЦК України свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об'єкту права власності, а певному суб'єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб'єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб'єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб'єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності. Тобто в даному випадку використання газопостачання здійснювалось лише для потреб осіб, що проживали у будинку, а не для утримання самого будинку, а тому вони не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України. Крім того, договір щодо надання послуг газопостачання був укладений саме з позивачем у справі - [PERSON], як їх споживачем. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed