Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним кредитний договір №93864212000 від 13.06.2017р. в цілому, мотивуючи тим, що при укладанні Кредитного договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ "Про банки і банківську діяльність, ЗУ "Про третейські суди". Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом встановлено, що 13.06.2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №93864212000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого Позивачу надано кредит для особистих потреб, а саме в сумі 23 500 грн., та в сумі 23,52 грн. на оплату страхового платежу. Позивач зобов'язувався повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно Графіка, що викладений у Додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 13.11.2019 року. 17.08.2018 року між Відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», далі - Фактор, було укладено договір факторингу №119, відповідно до якого Відповідач відступив Фактору, а Фактор прийняв Права вимоги та в їх оплату зобов'язувався передати грошові кошти в розпорядження Відповідача за плату та на умовах, передбачених цим Договором. 17.08.2018 року між Відповідачем та Фактором було укладено акт приймання-передачі Права Вимоги. Відповідно до Реєстру боржників загальна заборгованість Позивача на момент відступлення склала 25 924,04грн. Ч.2 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця, 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний, є) варіанти повернення кредиту і т.д. Відповідно до п.1.1. Договору підписуючи цей Договір, Позивач погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (із усіма змінами і доповненнями). Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього договору, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору. Відповідно до п.5.3 Договору підписанням цього договору Позивач засвідчує, що він отримав від банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України. Посилання Позивача в позові на порушення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту в частині отримання письмового підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією не обґрунтоване, оскільки таке застереження внесено в кредитний договір та підписано Позивачем та на момент укладення кредитного договору ці Правила втратили чинність. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідач надав суду копію повного кредитного договору з усіма додатками, в тому числі й паспорту споживчого кредиту- інформаційного листа, який було вручено позивачу і на якому міститься його підпис, Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 08.06.2017р. №49, яка набрала чинності 10.06.2017 року визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", зареєстровану в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за N 541/13808. Тобто, станом на момент укладення кредитного договору Постанова втратила чинність. Аналогічно втратила чинність і ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить будь-яких обмежень стосовно застосування банками в кредитних договорах комісії за управління кредитом. Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не містить обмежень щодо кредитування фізичних осіб для оплати страхових платежів за договорами зі страховими компаніями. Відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність»:«Для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.» Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: споріднена особа - юридична особа, яка має спільних з банком власників істотної участі. Згідно до ст.49 цього ж закону банкам забороняється опосередковано здійснювати кредитні операції з пов'язаними з банком особами. Жодних доказів про те, що страхова компанія є пов'язаною або спорідненою особою по відношенню до Відповідача, Позивач не надав. Відповідно до п.5.2 Договору сторони дійшли згоди, що всі спори між Сторонами, що виникають за цим Договором або у зв'язку з ним (у тому числі щодо його невиконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним) будуть розглядатися Постійно діючим Третейським судом при Українському Національному комітеті Міжнародної торгової Палати згідно із Регламентом Третейського суду. Станом на день укладення цього Договору Регламент, інша інформація про Третейський Суд розміщені на сайті Третейського Суду. При цьому Сторони дійшли згоди, що у випадку виникнення спору Сторона, яка вважає, що її права порушено, самостійно обирає спосіб захисту своїх прав між зверненням до Третейського суду згідно із цим третейським застереженням або зверненням до суду загальної юрисдикції. Відповідно до ст.2 Регламенту Третейського Суду, який розміщений на сайті суду вказано, що на розгляд до Постійно діючого третейського суду в порядку, передбаченому цим Регламентом, може бути передано будь-який спір, який виник з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених Законом України «Про третейські суди» та іншими законодавчими актами. Згідно до п.14 ч. 1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Таким чином, вказаний пункт Договору відповідає діючому законодавству. Таким чином, враховуючи викладене вище, правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним, у суду немає.

Outcome: dismissed