overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Шамрай Л. М. № 242 від 27.06.2014 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв'язку з тим, що мати - [PERSON], має захворювання, яке перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, і батько - [PERSON], має захворювання, яке перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Визначено місцем влаштування малолітнього [PERSON] сім'ю позивача. Відповідно до Розпорядження Голови районної державної адміністрації Шамрай Л. М. № 317 від 08.08.2014 року [PERSON], [INFO], визнано таким, що потребує опіки, та призначено позивача опікуном над малолітнім онуком. Відповідач нікому аліменти не сплачує. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовільнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засіданя не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. У судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Шамрай Л. М. № 242 від 27.06.2014 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв'язку з тим, що мати - [PERSON], має захворювання, яке перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, і батько - [PERSON], має захворювання, яке перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Визначено місцем влаштування малолітнього [PERSON] сім'ю позивача. Відповідно до Розпорядження Голови районної державної адміністрації Шамрай Л. М. № 317 від 08.08.2014 року [PERSON], [INFO], визнано таким, що потребує опіки, та призначено позивача опікуном над малолітнім онуком. Дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 серпня 1989 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (а.с. 11,12). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 серпня 1989 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Бердичівської міської Ради народних депутатів Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Прохання позивачки відновити її дошлюбне прізвище „[PERSON]" узгоджується з положеннями статті 113 СК України. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України судові витрати позивачки по сплаті судового збору в сумі 243,6 грн. стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Добрятинській сільській раді Млинівського району Рівненської області 12 липня 1986 року, актовий запис №1. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери, різні життєві погляди на сім'ю, а також зловживання відповідачем спиртними напоями та постійні конфлікти. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй теперішнє прізвище. Стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 22.08.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно довідки, виданої адвокатом [PERSON] № 180 від 24.08.2014 року [PERSON] сплачено адвокату грошову винагороду у розмірі 200 гривень за надання правової допомоги. (а.с.6) Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У вересні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 21 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 256. Зазначав, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, хоча подружжя мешкає разом, але кожен з них веде окреме господарство, спір про поділ спільного майна подружжя відсутній, позивач переконаний, що подальше сумісне життя не можливе і суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Ухвалою суду від 28 листопада 2014 року надано подружжю строк на примирення з метою вжиття заходів для збереження сім'ї терміном шість місяців, провадження у справі зупинено, проте, у наданий строк подружжя не примирилося, в зв"язку з чим провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, Серія [NUMBER], між сторонами зареєстровано шлюб 21 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 256. Проте, подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини фактично припинені, подружжя мешкає разом, але кожен з них веде окреме господарство, і з їх переконань вбачається, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе і суперечитиме їх інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 14 серпня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції київської області, актовий запис № 68. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Пояснив, що з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність поваги та взаємодопомоги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення подружжям спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились. Надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 14 серпня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції київської області, актовий запис № 68. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року з відповідачем не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] з 14 серпня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції київської області, актовий запис № 68. (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого від 18 травня 2012 року (а.с. 5), від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, у тому числі заяву кожної із сторін щодо можливості збереження сім"ї у подальшому, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо з травня 2014 року. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ „Дельта Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною угодою відповідно до умов заяви №001-17025-180613 від 18 червня 2013 року в сумі 15 621 грн. 08 коп. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно позовної заяви вказували, що 18 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки з лімітом кредитної лінії 10 000 грн. 00 коп. на строк 364 календарні дні. Однак [PERSON] умови договору не виконувала,в результаті чого станом на 22 липня 2014 року утворився борг в сумі 15 621 грн. 08 коп. Покликаючись на викладені обставини, просять стягнути з [PERSON] 15 621 грн. 08 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з»явився,згідно заяви просив розглянути справу у відсутності представника Банку,позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась,про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки з лімітом кредитної лінії 10 000 грн. 00 коп. на строк 364 календарні дні. Згідно п.1.1 Договору Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку заборгованості, борг [PERSON] станом на 22 липня 2014 року за договором становить 15 621 грн. 08 коп.,яка складається із: тіло кредиту - 7 987 грн. 69 коп.,прострочено тіло кредиту - 1985 грн. 41 коп.,заборгованість за відсотками - 1420 грн. 41 коп.,заборгованість за комісіями - 4227 грн. 57 коп. В порушення вимог чинного законодавства та умов договору, взяті на себе за кредитним договором зобов'язання в повному обсязі [PERSON] не виконала, на час розгляду справи в добровільному порядку наявний борг не погасила, відсутність своєї вини у невиконанні зобов'язання не довела. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] вищевказаної суми заборгованості наявні. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З оглянутого в судовому засіданні платіжного доручення №67135558 від 14 серпня 2014 року вбачається, що за подачу до суду позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.,який підлягає до стягнення з відповідачки. На підставі ст.ст. 526,527,530 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 172 247грн. 46коп., посилаючись на те, що між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 07 березня 2008 року укладено кредитний договір № СК-578-002914/3-2008 відповідно до якого відповідачу надано споживчий кредит в сумі 4 581грн. 78коп. строком до 07 березня 2010 року з відсотковою ставкою 7% відсотків річних. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем станом на 11 серпня 2014року рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. 07 березня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір №СК-578-002914/3-2008 на споживчий кредит в сумі 4 581грн. 78коп. строком до 07 березня 2010 року з відсотковою ставкою 7% річних. Із довідки розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11 серпня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Родовід Банк» становить 172 247грн. 46коп. (сто сімдесят дві тисячі двісті сорок сім гривень сорок шість копійок). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Октябрської районної у м.Полтаві ради, виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що їм належить квартира [ADDRESS]. З 1995 року позивачі користуються старими спорудами - сараєм та гаражем, які розташовані у дворі будинку. На сарай та гараж виготовлені технічні паспорти, та відповідно до технічної документації сарай «Б-1» з погребом «б» значиться побудованим у 1961 році, гараж «Г» з оглядовою ямою «г» побудований, у 1970 році. Відповідно висновку № 116 від 30.08.2013 року експертного будівельно- технічного дослідження, сарай та гараж є об'єктами завершеного будівництва, придатні для подальшої експлуатації, не суперечать вимогам ДБН, технічний стан задовільний. Зазначали, що вони є добросовісними набувачами вказаного майна та просили визнати на нього право власності в рівних частках - по 1ё/2 частині за кожним. В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримав з підстав в ньому наведених. Представник відповідача Октябрської районої у м. Полтаві ради в судове засідання не з"явився, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Представник виконкому Полтавської міської ради при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 4-3790 від 23 жовтня 1995 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] року [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], що вказаними приміщеннями вони безперешкодно користуються з 1995 року, утримують у відповідному Відповідно до технічного паспорту вказаний сарай з погребом побудований у 1961 році , а гараж з оглядовою ямою у 1970 році. Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо власника вказаних будівель відсутні. Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] № 116 від 30.08.2013 року експертного будівельно- технічного дослідження, гараж та сарай, які розташовані по [ADDRESS] об'єктами завершеного будівництва і придатні для подальшої експлуатації. Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючивищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08 вересня 2014 року у магазині одягу «[INFO]», що знаходиться у [ADDRESS] та власником якого є фізична особа- підприємець [PERSON] позивачка придбала джинсовий жакет «QiQi" за 600 (шістсот) гривень. На прохання видати позивачці чек, який засвідчив би , що даний товар куплено саме в цьому магазині, продавець відповіла, що видача чеків у них не передбачена. Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, 10 вересня 2014 року, коли вона намір вперше вдягти жакет, то помітила на його декорі жовті плями, що суттєво псують зовнішній вигляд речі, а також виявила, що на жакеті відсутні бірки, які звичайно є на новому одязі. Коли 10 вересня 2014 року позивачка звернулася до магазину, де придбала жакет, з проханням усунути недолік, продавцем у грубій формі, їй було відмовлено, коли позивачка стала наполягати на своєму проханні, продавець, попередньо зв»язавшись по телефону з власником магазину, відповіла, що її прохання задовольняти вони не збираються і щоб вона не заважала їй працювати. Тоді, позивачкою 11 вересня 2014 року була написана заява на ім»я власника магазину одягу [PERSON] про вимогу розірвати договір купівлі-продажу та повернути їй сплачену за товар суму,

Outcome: approved