Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із даним позовом та просять стягнути з ПАТ Конотопський арматурний завод по 640 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, по 4000 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 1000 грн., [PERSON] 1066 грн. компенсації за вимушений прогул. Вимоги обгрунтовують тим, що працювали на ПАТ Конотопський арматурний завод по 02.03.2015 р. При звільненні відповідач не здійснив своєчасний розрахунок, сплативши суму заборгованості лише 17.03.2015 р. Оскільки довідку про середньоденний заробіток не змогли отримати у ПАТ Конотопський арматурний завод, то згідно їх підрахунків розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 02.03.2015 р. по 17.03.2015 р. (за 15 днів) складає 640 грн. Крім того просять стягнути не виплачену компенсацію за вимушений прогул за період з 15.01.2013 р. по 18.03.2013 р., що підтверджується рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 05.04.2013 р. Оплата за вимушений прогул здійснювалася виходячи з того, що у місяці 4 робочих дні в розмірі 2/3 тарифної ставки, то [PERSON] повинна була отримати 1000 грн., а [PERSON] 1066 грн. Вищевказаними діями відповідача кожній з них заподіяно моральної шкоди, яка виразилася у значних переживаннях та стражданнях з даного приводу, розмір якої оцінюють в сумі 4000 грн. кожній, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивачі, кожна окремо, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визнав повністю, в іншій частині заперечує за їх безпідставністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 15.08.1978 р. працювала на ПАТ Конотопський арматурний завод, наказом № 07-к від 25.02.2015 р. останню звільнено з роботи з 02.03.2015 р. у звязку із скороченням штатів робітників, згідно п. 1 ст. 40 КзпП України (а.с. 14-15), її середньоденний заробіток становив 92,07 грн. (а.с. 37). [PERSON] з 06.12.1976 р. працювала на ПАТ Конотопський арматурний завод, наказом № 07-к від 25.02.2015 р. останню звільнено з роботи з 02.03.2015 р. у звязку із скороченням штатів робітників, згідно п. 1 ст. 40 КзпП України (а.с. 16-18), її середньоденний заробіток становив 96,47 грн. (а.с. 38). Відповідно до ст. 117 КзпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт затримки розрахунку при звільненні позивачам на 15 календарних днів. Отже, сума яка підлягає стягненню на користь [PERSON] повинна складати 15 днів х 92,07 грн. = 1381,05 грн., на користь [PERSON] 15 днів х 96,47 грн.= 1447,05 грн. В той же час позивачі, будучи повідомленими у судовому засіданні про розмір середньоденного заробітку, не збільшили розмір позовних вимог в цій частині. Суд не може вийти за межі позовних вимог, тому приходить до висновку про необхідність стягнення на користь кожного з позивачів по 640 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, як вони того просять, що і визнано відповідачем. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи суть позовних вимог, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках [PERSON], [PERSON], час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, яких вони зазнали, а також доведеність в цій частині вимог, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, розмір моральної шкоди кожній з них становитиме по 100 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення не виплаченої компенсації за вимушений прогул за період з 15.01.2013 р. по 18.03.2013 р., то в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачі у судовому засіданні не довели, як того вимагає ч. 1 ст. 60 ЦПК України, факт їх незаконного звільнення та подальшого поновлення на роботі, на підставі чого стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу, згідно ст. 235 КЗпП України. Рішення Конотопського міськрайонного суду від 05.04.2013 р. (а.с. 3-5) про визнання незаконним та скасування п.1.1. наказу відповідача №1 від 15.01.2013 р. Про введення неповного робочого часу на підприємстві, на яке посилаються позивачі як на доказ, не доводить вимог останніх. На підставі ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,2 грн.

Outcome: partial