Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дітей, а саме сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON] та донька [PERSON], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач не цікавиться дітьми, не займається їхнім вихованням, не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, тому просить позов задовольнити. В ході розгляду справи позивачка змінила позовні вимога та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до їх повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просить стягнути з відповідача 1/3 частини його доходів на утримання дітей, змінені позовін вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі не брати до уваги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: Михайла - Олександра, [INFO] та [PERSON], 19 липня 2011 року, які проживають з позивачкою. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 181 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини і зобов'язані утримувати дитину до повноліття. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивач суду не надала. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved