Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить суд: визнати за [PERSON] ( ІПН [NUMBER] ) право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкова майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем за законом. Десятою Київською державною нотаріальною конторою позивачу про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири, було відмовлено, у зв'язку з тим, що позивач не надала правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, додатково надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволені даного позову так, як він є необґрунтований та немає жодних посилань на норми чинного законодавства. Також пояснив, що приватним нотаріусом не правильно визначено частку спадкового майна на грошові кошти, чим порушено права відповідача. Представник третьої особи Десятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився, через канцелярію суду надав свої пояснення в яких просив проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON], батьками яко записані - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 207. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2015 року виданого Державним нотаріусом Десятої Київської нотаріальної контори ТкачТ.В, спадкоємцем майна [PERSON], 1926 року народження, а саме 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є його донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] звернулася до Десятої Київської нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 13 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак її було відмовлено, у зв'язку з тим, що не подано правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Постановою Державного нотаріуса Десятої Київської нотаріальної контори Ткач Т.В. від 21 березня 2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки не надано правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Як було встановлено в судовому засіданні, спадкоємицем після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON]. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог п. 5 ст..19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення суду що набрало законної сили. Виходячи з положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, а також на те, що підстав для усунення спадкоємців від спадкування, передбачених ст. 1224 ЦК України не встановлено, суд приходить до висновку про доведену обґрунтованість позову та вбачає його таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved