Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У лютому 2020 р. позивачка [PERSON] звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] із позовом, в якому згідно із заявою про збільшення позовних вимог вх. 5142 від 30.03.2020 р. просить визнати за нею право особистої приватної власності на спільно нажите під час спільного проживання з [PERSON] рухоме майно, що знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 39 091, 98 грн. при загальній вартості всього нажитого майна 83 437,17 грн.: 1.Меблі для спальні колір «венге» Д.С.П. комод на 5 шухляд 1250х900 мм, 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 2700 грн.; 2.Меблі для спальні колір «венге» Д.С.П. шафа двох дверна 1250х900 мм, 1 шт. 2017 року виробництва, вартістю 2700 грн.; 3.Палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «куби», 1 шт. 2013 року виробництва, вартістю 3000 грн; 4.Телевізор кольоровий «LG» діагональ 32, модель 32413552 V-ZA, 1 шт. 2015 року виробництва вартістю 4499 грн.; 5.Душова кабінка з піддоном, 1 шт. 2017 року виробництва, вартістю 5000 грн.; 6.Холодильник «Мінськ» 1 шт., 2012 року виробництва, вартістю 4317 грн.; 7.Кухонна плита комбінована марки «Zanussi», 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 5575 грн.; 8.Котел газовий BAXI ECO 4S 240 І, 1 шт., 2016 року виробництва, вартістю 11300 грн.; Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на спільно нажите під час спільного проживання з нею майно, що знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] вартістю 42 285, 19 грн. при загальній вартості всього нажитого майна - 82 377, 17 грн.: 1.Вітальня довжиною 3,2 м., колір «стигла вишня» на 4 відділи, 1 шт. 2007 року виробництва, вартістю 3400 грн.; 2.Меблі для спальні колі «венге» Д.С.П.: ліжко 1800х1900 мм, 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 5000 грн.; 3.Меблі для спальні колір «венге» Д.С.П.: тумби 600х540 мм на 3 шухляди 2 шт., 2017 року виробництва, вартістю 4200 грн.; 4.Шафа-прихожа Д.С.П. колір «горіх» 2100х1200 мм, 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн.; 5.Палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «круги», 1 шт., 2013 року виробництва, вартістю 3000 грн.; 6.Палас на підлогу 2065х2000 колір жовтий з візерунком «круги», 1 шт., 2014 року виробництва, вартістю 1000 грн.; 7.Телевізор кольоровий «LG», старого випуску, 1 шт., 2007 року випуску виробництва, вартістю 1500 грн.; 8.Світильник на 5 лампочок кришталевий 1 шт., 2015 року виробництва, вартістю 1500 грн.; 9.Бойлер на 50 літрів, 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 1800 грн.; 10.Насос «Водолей», 1 шт., 2014 року виробництва, вартістю 2200 грн.; 11.Бензокоска ВТ 8933 Д, 1 шт., 2015 року виробництва, вартістю 2920 грн.; 12.Бетонозмішувач М 160 №001, 1 шт., 2016 року виробництва, вартістю 3900 грн. 13.Насосна установка, 1 шт., 2016 року виробництва, вартістю 2000 грн.; 14.Пральна машинка Whirpool, 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 6365,19 грн.; 15.Сварка САБ-258-Н, Whirpool, 1 шт., 2018 року виробництва, вартістю 2000 грн.; 16.Тюнер Romsat T2 mini, 2017 року випуску, вартістю 420 грн.; 17.Шуруповерт модель МДШ-600, 2017 року випуску вартістю 640 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості спільно нажитого майна у сумі 2626,61 грн. Зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] належне їй майно: 1.Вітальна стінка 4 метра; колір «горіх» на 4 шафи, 1 шт., 1992 року виробництва, вартістю 1200 карб.; 2.М`яка частина «лопато-сірого кольору»: диван 1.90 см х 1.40 см., 1 шт., 1992 року виробництва; 3.М`яка частина «лопато-сірого кольору»: м`яке крісло 1 шт., 1992 року виробництва; 4.Стіл - тумба «темно-коричневого кольору», лакована, 1 шт., 1992 року виробництва; 5.Світильник кришталевий на 3 лампочки, 1 шт., 1992 року виробництва; 6.Світильник золотистий на 5 флаконів 1 шт., 1996 року виробництва; 7.Палас світлого кольору «ялинка» 2м х 1,8 м, 1 шт., 1992 року виробництва; 8.Набір кухонних меблів: А) світлий дуб, шафа 3 двері на підлозі 1 шт., 1992 року виробництва; Б) шафа, 3 двері, навісний, 1 шт., 1992 року виробництва; В) шафа 1 двері на підлозі 1 шт., 1992 року виробництва; Г) шафа 1 двері, навісний, 1 шт., 1992 року виробництва; Д) стіл кухонний «світлого кольору», 1шт., 1992 року виробництва; Е) табуретки м`які, кухонні, 1 шт., 1992 року виробництва; 9. ікона святої Анни з каміння бурштину - 1 шт.; 10. кришталеві вази виробництва Чехія - 3 шт., вартістю по 800 грн. В обґрунтування первісного позову [PERSON] вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] у період з 11.11.2005 року. Відомості про вказаний факт містяться у свідоцтві про шлюб від 01.11.2018 р. серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Бронниківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Фактично з позивачем у шлюбно-сімейних відносинах вони перебувають з липня 1996 року, тобто задовго до укладення шлюбу. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.10.2019 р. відкрито провадження у справі №570/4256/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вони з відповідачем з липня 1996 року по 08.10.2017 року проживали у належній їй на праві спільної часткової власності (з дочкою) квартирі за адресою: [ADDRESS] . З 2010 р. по 08.10.2017 р. за спільні кошти подружжя ними проведено ремонтні роботи у належному відповідачу на підставі спадкування на праві особистої приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS] . Після проведеного ремонту вони фактично проживали у будинку за адресою: [ADDRESS] . Під час подружнього життя у будинку проведено наступні ремонтні роботи у Ѕ житлового будинку: -облаштовано індивідуальне водовідведення (колодязь) близько 13000 грн.; -змуровано паркан вартістю більше 50 000 грн.; -облаштовано цементне покриття на подвір`ї вартістю до 50 000 грн.; -насаджено садок площею 0,8 га вартістю 6 000 грн.; -встановили міжкімнатні та вхідні двері вартістю близько 10 000 грн.; -проведено капітальний ремонт в будинку вартістю до 15000 грн. Під час подружнього життя ними нажито рухоме майно, що знаходиться у будинку за адресою: [ADDRESS] . Джерелами коштів для придбання спільного майна є її та відповідача заощадження нажиті до шлюбу, фінансова допомога її дочок. З 2011 року вона отримує пенсію особи з інвалідністю. Окрім того, нею у вищевказаний будинок перевезено свої особисті речі, придбані до липня 1996 року. З 2018 р. відповідач періодично виганяє її з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач заборонив та перешкоджає їй доступ до Ѕ житлового будинку зі зручностями, замінивши замки від вхідних дверей, чим позбавляє її права користуватися будинком та спільним нажитим у шлюбі майном, що в ньому знаходиться. Відповідач надав їй доступ лише до Ѕ частини будинку абсолютно не придатної для проживання. Відчуваючи налаштування чоловіка на майбутнє розлучення, випадки спричинення тілесних ушкоджень, періодичні вигнання з будинку, спробу чоловіка розірвати шлюб в досудовому порядку, ще під час проживання в будинку вона запросила свідків та склала акти опису майна, що знаходилося в домогосподарстві. Між ними виник спір про поділ майна подружжя. Відповідач обмежив її доступ до спільно нажитих та особистих речей, офіційних документів. Добровільно провести поділ майна не бажає. 31.03.2020 р. [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в обґрунтування якого вказує, що до 2017 року вони з [PERSON] проживали в [ADDRESS] . За час їхнього спільного проживання ним було зроблено поточний ремонт у даній квартирі на орієнтовну суму 3000 грн., також були придбані меблі у квартиру в [ADDRESS] , повністю вмебльовано кухню, замінено вхідні двері на метало профільні, встановлено металопластикові вікна. Ним було придбано таке рухоме майно: - килим на підлогу жовто-коричневого кольору, 2015 року придбання, вартістю 800 грн.; - світильник в спальню, 2006 року придбання, вартістю 500 грн.; - світильник в зал, 2006 придбання, вартістю 500 грн.; - світильник в кухню, 2006 року придбання, 300 грн., вартістю 300 грн.; - килим зеленого кольору, 2006 року придбання, вартістю 500 грн.; - кухонний стіл, 2010 року придбання, вартістю 1000 грн.; - два металевих стільці до кухонного столу, 2010 року придбання, вартістю 400 грн.; - набір меблів для кухні колір горіх, 2012 року придбання, вартістю 5000 грн.; - металеві вхідні двері, 2013 року придбання, вартістю 4000 грн.; - металопластикові вікна - 3 шт., 2014 року придбання, вартістю 8000 грн.; - комод - 3 шт., кольору темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 3000 грн.; - телевізор «Sumsung», 2005 року придбання, вартістю 2000 грн., а всього вартість на момент придбання вказаного майна та вартість на даний час складає 26000 грн. У подальшому з 2017 року вони з [PERSON] переїхали проживати в будинок за адресою: [ADDRESS] , який він успадкував від батька та який належить йому на праві приватної власності. Жодного майна, яке вони купували, перебуваючи у шлюбі, до будинку в с.Рогачів вони не перевозили, залишивши його в квартирі в [ADDRESS] , в т.ч. будь-якого особистого майна [PERSON] в його будинок не перевозила. На даний час, він не має доступу до речей, які належать йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя та знаходяться в квартирі в [ADDRESS] . Факт придбання ним вищевказаного майна та період його придбання може підтвердити сестра [PERSON] . Вказує, що на даний час у провадженні Рівненського районного суду перебуває цивільна справа №570/4256/19 за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить суд поділити спільне майно подружжя, набуте за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Визнати за ним право особистої приватної власності на спільно нажите майно з [PERSON] як подружжя, рухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 12 200 грн.: 1.килим на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 8000 грн. 2.кухонний стіл, 2010 року придбання, вартістю 1000 грн. 3.два металеві стільці до кухонного столу, 2010 року придбання, вартістю 400 грн. 4.набір меблів для кухні колір горіх, 2012 року придбання, вартістю 5000 грн. 5.комод - 3 шт., кольору темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 3000 грн. 6.телевізор «Sumsung» кольоровий, 2005 року придбання, вартістю 2000 грн. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на спільне нажите майно з [PERSON] як подружжя, рухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 13800 грн.: 1.світильник в спальню, 2006 року придбання, вартістю 500 грн. 2.світильник в зал, 2006 року придбання, вартістю 500 грн. 3.світильник в кухню, 2006 року придбання, вартістю 300 грн. 4.килим зеленого кольору, 2008 року придбання, вартістю 500 грн. 5.металеві вхідні двері 2013 року придбання, вартістю 4000 грн. 6.металопластикові вікна - 3 шт., 2014 р., придбання, вартістю 8000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості спільно нажитого майна у сумі 800 грн. та судові витрати. У відзиві вх. 4986 від 25.03.2020 р. на первісну позовну заяву відповідач [PERSON] вказує, що не визнає пред`явлений позов, оскільки не погоджується з фактами, викладеними в позовній заяві, у зв`язку з тим, що вони є недостовірними, не відповідають дійсності. 11.11.2005 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Дійсно до 2017 року вони з позивачкою проживали в [ADDRESS] . За час їхнього спільного проживання ним були придбані меблі у квартиру в [ADDRESS] , повністю вмебльовано кухню, замінено вхідні двері на метало профільні, встановлено металопластикові вікна. В подальшому з 2017 року вони з [PERSON] переїхали проживати в будинок за адресою [ADDRESS] , який він успадкував від батька та який належить йому на праві приватної власності. Жодного особистого майна в його будинок позивачка не перевозила, жодних коштів на облаштування території, ремонт будинку чи його вмеблювання позивач чи інші особи не надавали. Позивач вказує, що на облаштування території будинку, ремонт та меблі було витрачено 82 377,17 грн., що не відповідає дійсності, не підтверджено жодними належними доказами по справі. Вони як подружжя не мали таких величезних заощаджень, зважаючи також на те, що [PERSON] орієнтовно з 2001 р. ніде не працювала. Лише орієнтовно з 2010 року почала отримувати пенсію по інвалідності, спочатку в розмірі 1900 грн., з 2019 р - 2000 грн. Позивачка вказані кошти не витрачала, оскільки два рази на рік змушена була проходити лікування в інфекційному відділенні Рівненської ЦМЛ, а тому у зв`язку з незначним розміром пенсії всі кошти витрачалися на її лікування. Відповідач також не мав стабільного заробітку, оскільки в 2004 році звільнився з останнього місця роботи, а в 2005 році в нього закінчилася виплата по безробіттю. Лише в 2011 році [PERSON] почав отримувати пенсію в розмірі 1039 грн. Всі кошти витрачалися на харчування, сплату комунальних послуг та інші життєво необхідні речі, відкладати кошти не було змоги. Позивач, наводячи в позові перелік нібито нажитого за спільні кошти майна, не надає жодних доказів на підтвердження взагалі наявності такого майна, документів, які підтверджували б вартість майна, джерело походження коштів, період придбання майна. Не відповідає дійсності той факт, що нібито в серпні 2019 року позивач в присутності свідків склала акт опису майна, оскільки вказані в акті особи ні в серпні 2019 року, ні в період з серпня 2019 року по даний час в с.Рогачів за адресою його проживання не приїздили, його як власника будинку не запрошували на складання будь-якого акту, його підпису під даним актом немає. На його думку, такий документ був складений позивачкою перед подачею позовної заяви про поділ майна подружжя без будь-якого виїзду до будинку із зазначенням майна, яке не є спільною сумісною власністю подружжя, з вигаданою вартістю, роком придбання та вигаданим майном, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Позивач зазначає, що відповідач не бажає добровільно провести поділ майна. Однак позивачка не зверталася до відповідача з проханням в добровільному порядку здійснити таких розподіл майна, не надає жодних доказів на підтвердження цього факту і сама позивачка. Всі речі, які знаходяться в його будинку, залишилися йому після смерті його батька та за спільні кошти подружжя не придбавалися. Неможливо встановити обсяг спільного нажитого рухомого майна, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження джерела, часу придбання майна та ідентифікуючих ознак майна. У відзиві [PERSON] на зустрічну позовну заяву вх.. 17698 від 03.12.2020 р., остання вказує, що зустрічний позов про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя є безпідставним та необґрунтованим. З липня 1996 року по 08.10.2017 р. вони з [PERSON] , проживали у належній їй на праві спільної часткової власності з дочкою квартирі [ADDRESS] . Не відповідає дійсності, що позивач [PERSON] вказує у позові, що за період їх спільного проживання в квартирі ним було зроблено поточний ремонт, придбані меблі, змінено двері та вікна. У вищевказаній квартирі, крім неї ще проживає її донька [PERSON] та онука. Все майно, що зазначає позивач у своїй заяві знаходиться в даній квартирі, але воно було придбано за кошти її доньки. Будь-якої участі у придбанні майна в квартиру [PERSON] не брав. Єдине, що вони придбали з позивачем за спільні кошти в цю квартиру, це килим на підлогу жовто-коричневого кольору, проте в 2017 році він був перевезений до будинку за адресою: [ADDRESS] . За період проживання в квартирі з [PERSON] вони частково сплачували лише витрати по комунальним платежах. Щодо кольорового телевізора Sumsung, про який зазначає позивач у позові, то такого телевізора вони ніколи не купували і такий телевізор у квартирі не знаходиться. Позивач вказує про здійснення ним поточного ремонту в квартирі та купівлі меблів, вікон, дверей та іншого майна. У відзиві ж на її позовну заяву він зазначив, що не мав стабільного заробітку, оскільки звільнився з роботи, а в подальшому і припинилися виплати по безробіттю і тому він не міг нести такі витрати. Таким чином, позивач суперечить сам собі і цим вводить суд в оману. Позивач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували факт придбання переліченого позивачем майна та здійснення ремонтних робіт. З 2010 р. майже всі спільні кошти подружжя вони витратили на проведення ремонтних робіт та облаштування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а саме: -облаштовано індивідуальне водовідведення (колодязь) вартістю близько 13000 грн.; -змуровано паркан вартістю більше 50 000 грн.; -облаштовано цементне покриття на подвір`ї вартістю до 50 000 грн.; -насаджено садок площею 0,8 га вартістю 6000 грн.; -встановлено міжкімнатні та вхідні двері вартістю близько 10 000 грн.; -проведено капітальний ремонт в будинку вартістю 15000 грн.; -зміна технічної документації та підключення котла вартістю 13 000 грн.; -облаштування ванної кімнати вартістю 68 000 грн. придбано раковину та змішувач в кухню вартістю 22000 грн.; -придбано світильника на загальну суму 2000 грн. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Ухвалою Рівненського районного суду від 02.03.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. Ухвалою суду від 20.11.2020 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння. Сторони та їх представники не заперечували проти продовження розгляду справи у спрощеному позовному провадженні. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги за первісним позовом підтримали. Крім того, позивачка [PERSON] погодилася про визнання за [PERSON] за його зустрічним позовом право власності у спільному майні подружжя щодо килиму на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 800 грн. та комоду кольору темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 3000 грн. Все інше майно, яке вказує у зустрічному позові позивач [PERSON] - це її приватна власність, набута разом з дочками. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та його представник вимоги за зустрічним позовом підтримали. Крім того [PERSON] за первісним позовом вказав про відсутність заперечень щодо визнання спільним майном подружжя майна, однак яке просить залишити за ним, а саме: палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «куби», 2013 року виробництва, вартістю 3000 грн.; душову кабінку з піддоном, 2017 року виробництва, вартістю 5000 грн.; не заперечує проти поділу як спільного майна подружжя на його користь шафи-прихожої Д.С.П. колір «горіх» 2100-1200 мм, 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн.; тюнера Romsat T2 mini 2017 року випуску, вартістю 420 грн.,; шуруповерта модель МДШ-600, 2017 року випуску вартістю 640 грн. Погоджується віддати позивачці [PERSON] вітальну стінку 4 метри колір «горіх» на 4 шафи, 1992 року виробництва, вартістю 1200 карб., стіл тумбу «темно-коричневого кольору», лакована, 1992 року виробництва, світильник кришталевий на 3 лампочки, 1992 року виробництва; світильник золотистий на 5 флаконів, 1996 року виробництва; набір кухонних меблів: світлий дуб, шафа 3 дверей на підлозі 1 шт., 1992 року виробництва, шафа 3 дверей, навісний, 1 шт., 1992 року виробництва, шафа 1 двері на підлозі 1 шт., 1992 року виробництва; шафа 1 двері навісний, 1 шт. 1992 року виробництв, табуретки м`які кухонні, 1 шт. 1992 року виробництва. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, показання свідків, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновків про часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї головної функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1996 року у належній позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності квартирі [ADDRESS] . 11.11.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.11.2018 р., серія [NUMBER] , який розірвано згідно з рішенням Рівненського районного суду в 2020 р. Вказані факти сторонами не заперечуються. Щодо вирішення судом первісних позовних вимог про повернення [PERSON] її приватної власності, яка є її особистим дошлюбним майном, та зобов`язання [PERSON] повернути його їй, суд, виходячи з положень ст. 387 ЦК України, вважає, що позивачкою [PERSON] належними та допустимим доказами не доведено належність їй вказаного у позові майна, однак враховуючи часткове визнання відповідачем [PERSON] вимог щодо переліку рухомого майна, яке він погоджується повернути позивачці, то: вітальна стінка 4 метра; колір «горіх » на 4 шафи , 1992 року виробництва, вартістю 1200 карб.; -стіл-тумба «темно-коричневого кольору», лакована, 1 шт., 1992 року виробництва; -світильник кришталевий на 3 лампочки, 1 шт., 1992 року виробництва; -світильник золотистий на 5 флаконів 1 шт., 1996 року виробництва; -набір кухонних меблів : світлий дуб, шафа 3 дверей на підлозі 1 шт., 1992 року виробництва; шафа, 3 дверей, навісний, 1 шт., 1992 року виробництва; шафа 1 двері на підлозі, 1 шт., 1992 року виробництва; шафа 1 двері, навісний, 1 шт., 1992 року виробництва; табуретка м`яка кухонна 1 шт., 1992 року виробництва повинні бути повернуті позивачці [PERSON] . Суд вважає, що факту належності позивачці та перебування решти спірних речей, за місцем проживання відповідача, не доведено відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, а тому правових підстав для задоволення вимоги позивачки [PERSON] про визнання за нею права приватної власності на м`яку частину «лопато-сірого кольору»: диван 1.90 см х 1.40 см., 1 шт, 1992 року виробництва; м`яка частина «лопато-сірого кольору»: м`яке крісло 1 шт., 1992 року виробництва; палас світлого кольору «ялинка» 2 м х 1.8 м., 1 шт., 1992 року виробництва та стіл кухонний «світлого кольору» 1 шт., 1992 року виробництва; ікона з каміння бурштину та кришталеві вази виробництва Чехія та зобов`язання [PERSON] повернути їх позивачці немає. Разом з тим, позивачкою належними та допустимим доказами не доведено належність їй м`якої частини "лопато-сірого кольору» 1992 року виробництва. Доказів того, що вказане рухоме майно існує та належить саме позивачці [PERSON] матеріали справи не містять. Надані [PERSON] фото не є доказом придбання зазначеного майна до шлюбу. За період шлюбу подружжя [PERSON] придбали наступне рухоме майно: - котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 i, вартістю 11 300 грн. (рахунок 5038 від 15.12.2016 р.); без вказання покупця. Квитанція знаходиться у [PERSON] - холодильник Мінськ 5015-01, вартістю 4317,98 грн. (квитанція від 27.02.2012 р.) Квитанція, талон знаходяться у [PERSON] , яка вказує про знаходження майна в с.Рогачів. - пральна машинка Whirpool, вартістю 6999,98 грн., (з відрахуванням бонусів) (чек від 03.05.2017 р. знаходиться у [PERSON] ) - телевізор кольоровий LG діагональ 32, модель 32413552V-ZA, (квитанція від 14.02.2015 р.) вартістю 4677,96 грн. Квитанція знаходиться у [PERSON] ; - тюнер Romsat, вартістю 420 грн.(товарний чек від 14.06.2017 р.), квитанція знаходиться у [PERSON] ; - шуруповерт модель МДШ-600, вартістю 640 грн., гарантійний талон та товарний чек від 02.03.2017 р. знаходяться у [PERSON] ; - Насос Водолей, вартістю 2200 грн., товарний чек від 21.09.2014 р., знаходиться у [PERSON] ; - Бензокоска Sturm ВТ-89330, вартістю 2920 грн., товарний чек від 04.10.2015 р. знаходиться у [PERSON] . Із переліку вказаного майна відповідач [PERSON] заперечує проти наявності в с.Рогачів Рівненського району Рівненської області, а саме: 1. котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 i, вартістю 11 300 грн.; 2. холодильник Мінськ 5015-01, вартістю 4317,98 грн.; 3. пральна машинка Whirpool, вартістю 6999,98 грн.; 4. телевізор кольоровий LG діагональ 32, модель 32413552V-ZA. Однак відповідач [PERSON] не заперечує проти наявності в с.Рогачів із вказаного переліку спільного майна подружжя тюнера Romsat та шуруповерта модель МДШ-600. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Рівненському міському відділі обслуговування громадян як отримувач пенсії особі з інвалідністю ІІІ групи з 09.11.2011 р. За період листопад 2011 р. по грудень 2015 р. отримала 49566,93 грн. За період січень 2016 р. по березень 2020 р. отримала 78318,178 грн., що підтверджується довідками УПФ України в Рівненській області. Крім того, [PERSON] також перебуває на обліку в Рівненському районному відділі обслуговування громадян та отримує пенсію за віком з 14.12.2011 р. З грудня 2011 р. по грудень 2012 р. отримав 13882,63 грн.; з січня 2013 р. по грудень 2013 р. отримав 13685,95 грн.; з січня 2014 р. по грудень 2014 р. отримав 14538,52 грн.; з січня 2015 р. по грудень 2015 р. отримав 15844,32 грн.; з січня 2016 р. по грудень 2016 р. отримав 15881,28 грн.; з січня 2017 р. по грудень 2017 р. отримав 16939,99 грн.; з січня 2018 р. по грудень 2018 р. отримав 17641,44 грн.; з січня 2019 р. по грудень 2019 отримав 21809,18 грн.; з січня 2020 р. по березень 2020 р. отримав 6000 грн. Згідно з детальною інформацією про фізичну особу [PERSON] з 18.12.2008 р. по 10.08.2009 р. була зареєстрована як фізична особа підприємець (КВЕД 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках). Отже, сторонами під час шлюбу було придбано за спільні кошти вказане рухоме майно. Наявність даного майна в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] частково визнав. Вартість вказаного майна зазначена у відповідних товарних чеках та квитанціях, оригінали яких були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, які були надані позивачкою [PERSON] . Крім того, [PERSON] визнає, що таке рухоме майно як палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «куби», 1 шт., 2013 р. виробництва, вартістю 3000 грн. та душова кабінка з піддоном, вартістю 5000 грн., шафа-прихожа Д.С.П. колір «горіх» 2100х1200 м.м., 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн., якими він користується, є спільна сумісна власність подружжя, майно знаходиться в будинку [ADDRESS] , та просить виділити його йому у власність. Вартість вказаного майна не заперечувалася відповідачем [PERSON] . На противагу цього відповідач [PERSON] вважає, що вітальня довжиною 3,2 м; колір «стигла вишня» на 4 відділи, 2007 року виробництва, вартістю 3400 грн. є його особистою власністю, тому що її придбав орієнтовно в 2000 році його батько. Так само сварка САБ -258-Н, 218 року виробництва, вартістю 2000 грн. є в будинку, однак вважає її своєю особистою приватною власністю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої та третьої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року, справа № 127/7029/15-ц, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, однак жодна сторона будь-яких клопотань з цього приводу не заявляла. Щодо вирішення позовних вимог про виділення у власність за первісними та зустрічними вимогами про визнання за [PERSON] та [PERSON] права особистої приватної власності на спільно нажите майно подружжя, суд зазначає наступне. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На думку суду, із врахуванням позиції сторін, у вказаному спорі поділу підлягають саме ті об`єкти спільного майна подружжя, вартість яких встановлена судом на підставі належних доказів, які містять інформацію про предмет доказування, та фактично не оспорюється кожним з подружжя, а саме до них належать: - котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 i, вартістю 11 300 грн. (рахунок 5038 від 15.12.2016 р.); без вказання покупця. Квитанція знаходиться у [PERSON] - холодильник Мінськ 5015-01, вартістю 4317,98 грн. (квитанція від 27.02.2012 р.) Квитанція, талон знаходяться у [PERSON] , яка вказує про знаходження в Рогачеві. - пральна машинка Whirpool, вартістю 6999,98 грн., (з відрахуванням бонусів) (чек від 03.05.2017 р. знаходиться у [PERSON] ) - телевізор кольоровий LG діагональ 32, модель 32413552V-ZA, (квитанція від 14.02.2015 р.) вартістю 4677,96 грн. Квитанція знаходиться у [PERSON] ; - тюнер Romsat, вартістю 420 грн.(товарний чек від 14.06.2017 р.), квитанція знаходиться у [PERSON] ; - шуруповерт модель МДШ-600, вартістю 640 грн., гарантійний талон та товарний чек від 02.03.2017 р. знаходяться у [PERSON] ; - Насос Водолей, вартістю 2200 грн., товарний чек від 21.09.2014 р., знаходиться у [PERSON] ; - Бензокоска Sturm ВТ-89330, вартістю 2920 грн., товарний чек від 04.10.2015 р. знаходиться в [PERSON] ; - шафа-прихожа Д.С.П. колір «горіх» 2100х1200 мм, 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн.; - килим на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 800 грн., - Комоди темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 3000 грн. Отже, фактично вартість та наявність зазначеного майна ніким з учасників справи не заперечується. На противагу цьому доказів на спростування наданих позивачкою за первісним позовом товарних чеків відповідачем [PERSON] суду не надано. Суд зазначені товарні чеки враховує при поділі майна сторін, адже вони підтверджують обставини, на які посилається позивачка за первісним позовом. Враховуючи, що [PERSON] частково визнала факт придбання спільного майна, яке вказує у зустрічному позові [PERSON] , зокрема килиму на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 800 грн. та комодів кольору темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 3000 грн., та його наявність, суд приходить висновку, що вищезазначене майно є спільною власністю подружжя та підлягає поділу також. Решту вимог зустрічного позову [PERSON] не визнала, вказуючи під час розгляду справи по суті, зокрема про перебування спірного переліку майна зустрічного позову у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , та її доньки [PERSON] , а згодом висловила свої заперечення проти зустрічного позову, вказавши, що решту майна - її особиста приватна власність. Вимоги в частині поділу іншого рухомого майна сторін суд вважає недоведеними, з огляду на те, що сторонами заперечується наявність та вартість зазначеного майна, а доказів на підтвердження придбання зазначеного майна не надано. Клопотання про призначення відповідної експертизи щодо визначення вартості зазначеного майна сторонами не заявлялося. Суд критично оцінює акт опису майна в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки як пояснили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , їм стало відомо про роки придбання та вартість майна вказаного в акті, лише зі слів самої позивачки [PERSON] . Крім того, свідок [PERSON] вказала, що в с.Рогачів під час складання акту вона не була присутня. З огляду на зазначене, поділу між сторонами підлягає наступне майно, а саме : - котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 i, вартістю 11 300 грн.; - холодильник Мінськ 5015-01, вартістю 4317,98 грн.; - пральна машинка Whirpool, вартістю 6999,98 грн., - телевізор кольоровий LG діагональ 32, модель 32413552V-ZA; - тюнер Romsat, вартістю 420 грн.; - шуруповерт модель МДШ-600, вартістю 640 грн., - Насос Водолей, вартістю 2200 грн., - Бензокоска Sturm ВТ-89330, вартістю 2920 грн., (товарні чеки на вказане майно знаходяться у [PERSON] ); - палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «куби», 1 шт., 2013 р. виробництва, вартістю 3000 грн.; -душова кабінка з піддоном, вартістю 5000 грн., -шафа-прихожа Д.С.П. колір «горіх» 2100х1200 мм, 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн.; -килим на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 800 грн.; -комод кольору темного горіха в спальню 2016 року придбання, вартістю 1000 грн. (вартість та наявність вказаного майна сторонами не заперечувалася), всього вартістю 45775,92 грн. Зазначена вартість майна визначена частково за погодженням між сторонами (частини перша статті 82 ЦПК України), вартість іншої частини майна встановлена згідно наданих позивачкою [PERSON] товарних чеків. При розподілі рухомого майна суд враховує, що душова кабінка з піддоном та котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 встановлювалися з урахуванням потреб функціонування та габаритів помешкання відповідача [PERSON] , тому суд виділяє їх у власність відповідача за первісним позовом. Поділ майна суд здійснює наступним чином : 1) виділивши у власність [PERSON] : палас на підлогу натуральний 4000х4000 колір жовтий з візерунком «куби», 1 шт. 2013 року виробництва, вартістю 3000 грн.; телевізор кольоровий LG діагональ 32, модель 32413552V-ZА, 1 шт., 2015 року виробництва, вартістю 4677,96 грн.; холодильник «Мінськ» 1 шт., 2012 року виробництва, вартістю 4317,98 грн., комод 2 шт. кольору темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 1000 грн. кожен, всього на суму 13 995,94 грн. 2) виділивши у власність [PERSON] : котел газовий ВАХІ Есо 4 S 240 i, вартістю 11 300 грн., шафу-прихожу Д.С.П. колір «горіх» 2100 х 1200 мм 1 шт., 2017 року виробництва, вартістю 2500 грн.; насос Водолей, вартістю 2200 грн.; бензокоску Sturm ВТ-89330, вартістю 2920 грн.; пральну машинку Whirpool, вартістю 6999,98 грн.; тюнер Romsat, вартістю 420 грн.; шуруповерт модель МДШ-600, вартістю 640 грн.; килим на підлогу жовто-коричневого кольору, 2005 року придбання, вартістю 800 грн., комод 1 шт. темного горіха в спальню, 2016 року придбання, вартістю 1000 грн., всього на суму 28 779,98 грн. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року, справа № 128/2760/15-ц, при поділі рухомого майна подружжя з урахуванням неможливості досягнення рівності їхніх часток, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи, суд вправі стягнути різницю вартості спільного майна подружжя з однієї сторони спору на користь іншої сторони без попередньої згоди тієї сторони, вартість частки майна якої при поділі встановлена більшою, та без внесення таким із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже різниця, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить 14 784, 04 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved