Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

у лютому 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі, від якого має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], малолітня донька знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] участі у виховані та догляду за дитиною не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріально не допомагає. Позивач має намір разом з донькою [PERSON], [INFO], в період весняних канікул з 25 березня по 07 квітня 2019 та літніх канікул з 29 травня по 01 вересня 2019 року тимчасово виїхати до Автономної Республіки Крим з метою побачити родичів та відпочити, проте відповідач на непоодинокі звернення відмовляється надавати нотаріально посвідчений дозвіл для виїзду з малолітньою донькою [PERSON] за кордон або до тимчасово окупованої території АРК . За таких підстав, позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим без згоди та супроводу батька [PERSON] на період весняних канікул з 25 березня по 07 квітня 2019 року та літніх канікул з 29 травня по 01 вересня 2019 року разом з матір'ю [PERSON]. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 15) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року. [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 25 березня 2014 року. (а.с. 6) Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.11) Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Частиною 5 цієї статті визначено, що той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що на окупованій території АРК мешкають її батьки, позивач разом з малолітньою донькою не має можливості без дозволу батька [PERSON] виїхати та провідати їх. Відповідач відмовляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини до АР Крим, для відвідування родичів та оздоровчого відпочинку, при цьому не пояснює свою відмову. Суд вважає, що в зв'язку з цим дитина була позбавлена можливості оздоровитися та відпочити за межами України протягом 2019 року, що є порушенням прав та інтересів дитини. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. З п. 4 зазначеної постанови вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд доньки за межі України є неправомірною та суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що зазначений термін та період перебування за межами України дитини без згоди батька не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial