Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до [PERSON], в якому просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] по 1/4 частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS]. Свій позов мотивують тим, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Червоногвардійської районної ради м. Макіївки № 272/1 від 23 травня 1984 року, була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], площею 504 кв. м. Згідно цього рішення 11 вересня 1984 року за реєстром № 105 Четвертою макіївською державною нотаріальної конторою був посвідчений договір про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. На цей час [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 06 жовтня 1979 року. На виділеній земельній ділянці [PERSON] та його дружиною [PERSON] - відповідачкою по даній справі був зведений житловий будинок, після чого, зазначений типовий договір 26 травня 1989 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності був зареєстрований у КП «БТІ м. Макіївки» за № 164-32176. Після завершення будівництва у вищезазначеному будинку [PERSON] разом зі своєю родиною зареєструвалися та почали проживати в ньому. У 1999 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, однак розподіл майна не проводився та на теперішній час відповідачка не претендує на виділенні їй 1/2 частини цього будинку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку. Спадкоємцями за законом у рівних частках є всі позивачі, які належним чином прийняли спадщину, подавши заяви у встановлений законом шестимісячний строк. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки виявилося, що правовстановлюючий документ на будинок - договір на право будівництва будинку був втрачений. У зв'язку з цим, 10 квітня 2013 року позивачами був отриманий дублікат зазначеного договору, однак зареєструвати його вони не мають можливості у зв'язку зі смертю власника будинку, а відповідно, не можуть оформити свої спадкові права. Таким чином, у зв'язку з відсутністю належним чином, оформленого правовстановлюючого документу, позивачі позбавлені можливості прийняти спадщину після смерті [PERSON] Тому просять для безперешкодного розпорядження своєю власністю визнати за ними право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] по 1/4 частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS]. Представник позивачів - [PERSON], що діяв у судовому засіданні на підставі довіреності, в повному обсязі підтримав позов, надав пояснення, аналогічні викладеним в ньому, просив суд позов задовольнити. Належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги вона визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до Типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 11 вересня 1984 року, реєстровий № 108, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори Кулик Т.Г. 10 січня 1989 року, [PERSON] було надано на праві безстрокового використання земельну ділянку площею 504 кв. м. за адресою: [ADDRESS], що простежується також у домовій книзі (а.с.26-31). Відповідно до зазначеного договору [PERSON] був зобов'язаний побудувати одно/двоповерховий житловий будинок житловою площею 60,0 кв. м., у тому числі загальною площею 92,70 кв. м. Зазначене домоволодіння 26 травня 1989 року було зареєстровано також в КП „БТІ м. Макіївки" за реєстровим № 32676. Відповідно до копій Постанови про відмову в вчиненні нотаріальної дії від 14 листопада 2013 року та Постанови про відмову в вчиненні нотаріальної дії від 20 листопада 2013 року, виданих держаним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори Кирилловою А.В., що знаходяться у матеріалах даної справи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що дублікат Типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 11 вересня 1984 року, реєстровий № 108 не має державної реєстрації (а.с.44-45). Відповідно роз'яснень викладених у п. 9 ч.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 30.05.2012 року Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України . У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Судом не встановлено порушення права інших осіб через побудування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим, суд вважає, що за життя [PERSON] володів та користувався зазначеним нерухомим майном на достатніх правових підставах. Відповідно роз'яснень викладених у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24/753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Отже, спадкоємець особи, яка здійснила самочинне будівництво, спадкує права зазначеної особи, зокрема щодо володіння ним що надає йому право на вчинення дій з оформлення права власності на самочинне будівництво. Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов'язків (за винятком зазначених законом, які не можуть входити до складу спадщини), можна зробити висновок, що спадкуванню підлягають і права та обов'язки щодо об'єкта самочинного будівництва, який знаходився у фактичному володінні спадкодавця або був розташований на його земельній ділянці. А отже, з огляду на ст. 1218 ЦК України такі права та обов'язки можуть успадковуватись, бо вони не припиняються внаслідок смерті спадкодавця. Вирішуючи питання, щодо визнання права власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за матір'ю та дітьми померлого [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд вважає, що в цієї частині позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивачка у цій справі [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджено відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 вересня 1956 року виданим Кіровським ЗАГС м. Макіївки (а.с.42); [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджено копією його свідоцтва про народження від 09 липня 1980 року, серії [NUMBER] виданою Червоногвардійським ЗАГС м. Макіївки Донецької області (а.с.38); [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджено копією її свідоцтва про народження від 29 липня 1982 року, серії [NUMBER] виданою відділом ЗАГС Червоногвардійського району м. Макіївки (а.с.39); [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджено копією її свідоцтва про народження від 28 липня 2004 року, серії [NUMBER] виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського райуправління юстиції м. Макіївки Донецької області (а.с.40). Крім того, зміна прізвища позивачки [PERSON], [INFO], простежується згідно з копією свідоцтва про шлюб від 05 червня 2012 року, відповідно до якої, [PERSON] 18 лютого 2010 року уклала шлюб з [PERSON], у наслідок чого прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей Червоногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис № 502 від 05 грудня 2012 року (а.с.36). Крім того, [PERSON] 21 квітня 1999 року розірвав шлюб з [PERSON], про що свідчить відповідна копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 листопада 2003 року, актовий запис № 80 (а.с.37). Таким чином, з огляду зазначеного, судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON]; [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дітьми померлого [PERSON], тобто є спадкоємцями першої черги після його смерті. Крім того, відповідно до копій паспортів та копії домової книги (а.с.11-22), останні значаться зареєстрованими у вищезазначеному домоволодінні. У зв'язку із чим, враховуючи, що відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання саме за ними права власності на житловий будинок по 1/4 частині за кожним. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження, що інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає, суд вважає, що заявлені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги про визнання за ними права власності у порядку спадкування підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 328, 376, 383, 1268 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved