Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У квітні 2018 позивач звернувся до Іллінецького районного суду із вищевказаним позовом до відповідачів, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути йому, [PERSON] , безпідставно утримуване ними майно, тобто будівельні матеріали, які знаходяться на земельних ділянках по [ADDRESS] , та належить йому, [PERSON] на праві власності, загальною вартістю 42 962,5 грн., а саме: цеглу червоного кольору в кількості 15 000 шт. (ціною за 1000 шт. - 1125 грн.), загальною вартістю 16875 грн.; підмуркові фундаментальні блоки ФБС- 2400x40x600 мм. в кількості 27 шт. (ціною за 622, 50 грн. за один блок) загальною вартістю 16807,5 грн.; бетонні панелі-перекриття розміром 6х1,20 м, в кількості 4 шт. (ціною 2320 грн. за 1 шт.) загальною вартістю 9280 грн. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 23.05.2017 відповідно до нотаріально посвідчених Договорів купівлі - продажу він, [PERSON] , відчужив [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 33%, що знаходяться по [ADDRESS] , а також дві земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0200 га, що знаходяться за цією ж адресою. Утім на вказаних земельних ділянках залишились придбані ним та належні йому будівельні матеріали, а саме: червона цегла в кількості 15000 шт., підмуркові фундаментальні блоки ФБС розміром 2400х40х600 мм. в кількості 27 шт., бетонні панелі-перекриття розміром 6м. х 1,20 м. в кількості 4 шт., які я в результаті термінової продажу нерухомості він своєчасно не забрав, а на даний час відповідачі добровільно їх не повертають, отож безпідставно утримують належне йому майно, чим порушують його права на мирне володіння майном, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачі подали до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажі вони придбали незавершене будівництво житлового будинку 33% готовності, а будівельні матеріали за домовленістю увійшли у вартість незавершеного будівництва. Таким чином, разом із незавершеним будівництвом вони правомірно набули право власності на будівельні матеріали. Відповідно до пункту 2.3 договору купівлі - продажу житлового будинку незавершеного будівництвом від 23.05.2017 Продавець (позивач) своїм підписом підтвердив факт повного розрахунку за проданий ним незавершений будівництвом житловий будинок та відсутність по відношенню до Покупця (відповідача) будь-яких фінансових претензій. 17.07.2018 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області цивільну справу було прийнято до провадження Липовецького районного суду під головуванням судді Стадника С.І . та призначено підготовче судове засідання у справі. 11.12.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву [PERSON] від 11.12.2018 про зміну позовних вимог. 11.12.2018 ухвалою суду у справі призначено будівельно-технічну експертизу, а на час її проведення провадження у справі зупинено. 11.05.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено зі стадії підготовчого судового засідання суддею Кривенко Д.Т. Ухвалою суду від 22.07.2019 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог. Закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті, в яке викликано свідків за клопотанням сторін спору. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та поданих заявах про уточнення позовних вимог, просили суд позов задовольнити. Додатково позивач суду пояснив, що при попередній домовленості із відповідачами щодо укладення договору купівлі - продажу належного йому нерухомого майна у вигляді житлового будинку, який був незавершений будівництвом та земельних ділянок, на яких він розташований, вони дійшли згоди, що витрати по оформленню правочину сторони понесуть порівну при цьому будівельні матеріали, які знаходились на території незавершеного будівництва мали залишитись покупцям. У той же час, ним, [PERSON] було понесено додаткові витрати на оформлення технічної документації на житловий будинок, які відповідачі відмовились нести, тому після укладення договору він вирішив повернути будівельні матеріали, що залишились на території земельних ділянок. Оскільки відповідачі в добровільному порядкубудівельні матеріали не повертають, то він звернувся з відповідним позовом. Представник відповідачів позовні вимоги не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити, за обставин наведених у відзиві, аргументуючи свою позицію тим, що вартість будівельних матеріалів увійшла у вартість Договору купівлі продажу житлового будинку незавершеного будівництвом, що сторонами узгоджувалось до укладення договору, отож правових підстав для повернення майна не має. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, яким дав оцінку, встановив, що 23.05.2017 між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , як покупцем було укладено Договір купівлі - продажу житлового будинку готовністю 33%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 0521210100:05:002:0631, що є власністю продавця згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №632769, яка відчужується у власність продавця за іншим договором. Ціна договору сторонами узгоджена в розмірі 71 528, 00 грн., які продавець отримав від покупця готівкою до підписання даного договору, ствердивши це своїм підписом під цим договором, зазначивши, що фінансових претензій не має. Вказаний договір було посвідчено 23.05.2017 приватним нотаріусом Нікітчук Н.А. Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області та внесено до реєстру за №584. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідачів повернути належне йому безпідставно утримуване відповідачами майно, вказуючи на порушення його прав. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За клопотанням позивача ухвалою суду від 11.12.2018 було призначено будівельно - технічну та оціночно - будівельну експертизу, за наслідками проведення якої експертом було складено 22.04.2019 висновок за №160/19-21, відповідно до якого констатовано, що кількість цегли керамічної повнотілої, що знаходиться на земельній ділянці домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , станом на час проведення експертизи, становить: 5 700,00 шт., ринкова вартість якої, з урахуванням фізичного зносу, складає 6 498,00 грн. Ринкова вартість 27 шт. фундаментних блоків ФБС, станом на час проведення експертизи, з урахуванням фізичного зносу, складає 3 580,00 грн. Ринкова вартість бетонних плит перекриття, розміром 6x1,20 м, в кількості 4 шт., з урахуванням фізичного зносу, складає: 5 596,00 грн. У ході розгляду справи за клопотанням сторін спору судом було допитано свідків, зокрема [PERSON] та [PERSON] , які суду показали, що вони приходяться рідними батьками відповідача. Після одруження дітей вони вирішили придбати їм житло у вигляді житлового будинку чи незавершеного будівництва. Побачивши оголошення викладене позивачем щодо продажу незавершеного будівництва розташованого по [ADDRESS] , зв`язались із ним та попередньо дійшли усної спільної домовленості, що продаються разом земельні ділянки, незавершене будівництво та усі будівельні матеріали, що знаходились біля будинку за ціною 14 000 доларів США. Під час укладення правочину в нотаріуса позивач висловив нові умови щодо сплати йому додаткових витрат зумовлених виготовленням технічної документації на житловий будинок та інших понесених ним витрат, унаслідок таких непорозумінь, що раніше між ними не узгоджувались, укладення договору було під питанням, однак він був укладений та вони отримали правовстановлюючий документ. На другий день коли вони приїхали до об`єкта, то виявили відсутність частини будівельних матеріалів, про продаж яких у них із позивачем була домовленість. Сусіди вказали, що бачили як їх забирав позивач, у зв`язку із чим вони викликали поліцію. Вважають, що будівельні матеріали придбані відповідачами правомірно та не є безпідставно утримуваним майном, що належить позивачеві. Із показів свідка [PERSON] судом встановлено, що вона приходиться дружиною позивачеві, а тому надавала згоду на продаж нерухомості, яка є їх спільною із позивачем власністю, що розташована по [ADDRESS] ,. Суду показала, що будівельні матеріали вони мали забрати, утім не встигли до укладення правочину. Свідок [PERSON] суду показала, що вона приходиться позивачеві тещею. У свій час вони вирішили будувати сім`єю житловий будинок на належній їх зятеві земельній ділянці, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку із чим, в силу можливостей, звозили будівельні матеріали туди та здійснили будівництво житлового будинку незавершеного будівництвом, однак усі будівельні матеріали не були використані, тому знаходились на земельній ділянці, які вони мали забрати. Будівельні матеріали купувались усіма членами їх сім`ї. У ході розгляду справи сторони відмовились від допиту інших свідків про яких клопотали та які викликались судом ухвалою суду від 22.07.2019, у зв`язку із чим було змінено судом обсяг дослідження доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин, зокрема унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 ЦК України. Із пояснень позивача у ході судового розгляду справи встановлено, що будівельні матеріали, які позивач просить суд зобов`язати повернути відповідачів, [PERSON] вирішив повернути в рахунок понесених ним додаткових витрат на оформлення технічної документації на житловий будинок, які відповідачі відмовились нести, тому після укладення договору він вирішив їх повернути не ставлячи про це до відома відповідачів. Надані позивачем пояснення узгоджуються із показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що щодо будівельних матеріалів між сторонами виникли договірні зобовязання, оскільки їх продаж відповідачам було узгоджено сторонами при досягненні домовленостей, щодо укладення договору купівлі - продажу незавершеного будівництва та земельних ділянок. Наявність відповідної домовленості підтверджено позивачем. З огляду на викладене, суд вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами цього спору щодо повернення майна, яке знаходиться у відповідачів, не поширюються положення ст. 1212 ЦК України, оскільки майно набуте відповідачами та збережено на час розгляду справи на підставі достатніх, правомірних підстав. Інших правових підстав , які б вказували на можливість задоволення позову за встановлених фактичних обставин справи судом не встановлено, оскільки цілком очевидно, що будівельні матеріали продавались разом з незавершеним будівництвом та земельною ділянкою на якій вони знаходились, а відтак за відсутності спільної домовленості між сторонами вказані б угоди не були б укладені. Одностороннє бажання позивача жодним чином не може бути підставою для зміни досягнутих домовленостей, за відсутності визначених законом підстав щодо цього. . За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, в зв"язку з відсутністю правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем витрати слід віднести на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed