Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник ПАТ «Комерційний банк «Преміум» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.08.2011 року між ПАТ «Комерційний банк «Преміум» та ТОВ «Солєй» було укладено договір кредитної лінії № 8/КЛ/11 відповідно до якого позивач надавав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 250 000,00 грн. з кінцевим терміном повного та остаточного повернення кредиту 15.09.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 23% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Комерційний банк «Преміум» та [PERSON] були укладені договори забезпечення, а саме: договір застави транспортного засобу, згідно якого позивачу в заставу був переданий автомобіль Skoda Fabia Classic 1.2, 2006 року випуску, кузов [NUMBER] д.н. [NUMBER]; іпотечний договір згідно якого позивачу в іпотеку було передано садовий будинок загальною площею 35,80 кв.м., житловою площею 23,10 кв.м, розташований за адресою [ADDRESS]; іпотечний договір згідно якого позивачу в іпотеку було передано земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,0623 га., з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Крім того позивач просить зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані в садовому будинку та здійснити виселення відповідача та всіх мешканців. ПАТ «Комерційний банк «Преміум» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник ТОВ «Солєй» умови кредитного договору належним чином не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та проценти відповідно до умов договору не сплатив. У зв'язку з чим станом на 16.06.2014 року наявна заборгованість в сумі 202 425,54 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 176 117,69 грн.; проценти за користування кредитними коштами - 13 585,43 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 11 290,83 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитним коштами - 1 431,59 грн. 20.02.2014 року позичальнику ТОВ «Солєй» та відповідачу [PERSON] було надіслано лист-вимогу, який одночасно є повідомленням про порушення та вимогою про усунення порушень, а саме погашення заборгованості за кредитним договором та попереджено про звернення стягнення на заставне майно. Однак вказану вимогу було проігноровано . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила подавши до суду заяву. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється про день, час та місце судового розгляду справи повідомляється належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.08.2011 року між ПАТ «Комерційний банк «Преміум» та ТОВ «Солєй» було укладено договір кредитної лінії № 8/КЛ/11 відповідно до якого позивач надавав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 250 000,00 грн. з кінцевим терміном повного та остаточного повернення кредиту 15.09.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 23% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Комерційний банк «Преміум» та [PERSON] були укладені договори забезпечення, а саме: договір застави № 5651 транспортного засобу Skoda Fabia Classic д.н. [NUMBER]; іпотечний договір № 5653 згідно якого позивачу в іпотеку було передано садовий будинок та іпотечний договір згідно якого позивачу в іпотеку було передано земельну ділянку. Позичальник ТОВ «Солєй» зобов'язання за кредитним договором не виконав, заборгованість станом на 16 червня 2014 року перед ПАТ «Комерційний банк «Преміум» становить 202 425,54 грн. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Преміум» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Із змісту ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Закону України „Про іпотеку" випливає, що суд має право прийняти рішення про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому може передбачити право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, при цьому у рішенні суду має бути зазначено, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено у пункті 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України „Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів"). Порядок та процедуру проведення виселення громадян, що мешкають у житловому будинку чи житловому приміщенні, на які як на предмет іпотеки звернуто стягнення, врегульовані нормами ч. 4 ст. 9, ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України та ч. 2 ст. 39, ст. 40 Закону України „Про іпотеку" . Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщенні, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідно до жилого приміщення. Жиле приміщення, що надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові прокурора. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статі 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадян з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку встановленою частиною третьою цієї статі. Виходячи із аналізу наведеної правової норми, примусове виселення мешканців за зверненням іпотекодержателя у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке вже звернуто стягнення, може мати місце лише за умови дотримання порядку та процедури виселення. А саме, обов'язкового надіслання іпотекодержателем таким мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення у місячний або інший погоджений між сторонами строк з дня отримання цієї вимоги у зв'язку з рішенням суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи що позичальником ТОВ «Солєй» не було виконано умов кредитного договору та заборгованість не погашено, а між позивачем ПАТ «Комерційний банк «Преміум» та відповідачем [PERSON] укладено договори забезпечення, суд приходить до висновку, що для задоволення вимог позивача слід звернути стягнення на майно відповідача [PERSON] та виселити останню з садового будинку , розташованого за адресою [ADDRESS] Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В раховуючи викладене в задоволенні інших позовних вимог позивача слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 3 654 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial