Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Прокурор Бобровицького району звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 25.03.2010 між [PERSON] та Чернігівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було укладено кредитний договір № 4607*Г, за яким Фонд надав [PERSON] терміном на 5 років кредит у розмірі 15 тис. грн. для будівництва інженерних мереж та інженерного облаштування житлового будинку на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості цільового характеру використання з кінцевим терміном повернення 25.03.2015 року. 13.05.2014 між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору № 4607*Г від 25.03.2010, за яким термін кредиту продовжено до 6 років з кінцевим терміном повернення до 27.03.2016 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 25.03.2010 укладено договір поруки із [PERSON], який зобовязався перед Фондом нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] всіх зобовязань, що виникли з кредитного договору від 25.03.2010 № 4607*Г. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 27.08.2015 року склала 6681,88 грн., з яких сума боргу по сплаті кредиту 6023, 28 грн., сума неустойки за несвоєчасне повернення платежів 658,60 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідачів та розірвати кредитний договір з підстав порушення зобов»язань. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати. Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача зазначив, що навіть після зміни умов кредитного договору 13.05.2014 року відповідач [PERSON] не виконує своїх зобов»язань по погашенню боргу. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що на даний час вона має скрутне матеріальне становище, тому не може виконати належним чином взяте на себе зобов»язання по кредитному договору від 25.03.2010 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомленим за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.03.2010 між [PERSON] та Чернігівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було укладено кредитний договір № 4607*Г, за яким Фонд надав [PERSON] терміном на 5 років кредит у розмірі 15 тис. грн. для будівництва інженерних мереж та інженерного облаштування житлового будинку на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості цільового характеру використання з кінцевим терміном повернення 25.03.2015 року. 13.05.2014 між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору № 4607*Г від 25.03.2010, за яким термін кредиту продовжено до 6 років з кінцевим терміном повернення до 27.03.2016 року. У забезпечення виконання зобовязань за договором 25.03.2010 укладено договір поруки із [PERSON], який зобовязався перед Фондом нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] всіх зобовязань, що виникли з кредитного договору від 25.03.2010 № 4607*Г. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 27.08.2015 року склала 6681,88 грн., з яких сума боргу по сплаті кредиту 6023, 28 грн., сума неустойки за несвоєчасне повернення платежів 658,60 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, передбачено право позикодавця в разі прострочення позичальником чергової частини повернення позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 1 п.1 ст.611 ЦК України, передбачено розірвання договору у разі порушення зобов"язання. За договором поруки від 25.03.2010 року [PERSON] взяв на себе зобовязання перед Фондом відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з кредитного договору від 25.03.2010 року. Поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] не виконали свої зобовязання перед Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі як солідарні боржники, то кредитний договір підлягає розірванню та з них підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, яку просить стягнути позивач. Крім того, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору.

Outcome: approved