Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

позивач та його представник просять суд визнати причини пропуску [PERSON] , [INFO] , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] поважними та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 № 220421 від 25.02.2002 р. належала земельна ділянка площею 3,065 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:305:0012. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 05.07.2013 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Маруня Г.П., за реєстраційним номером №48, яким заповіла її майно, а саме: земельна частка пай серія Р1 №220421 виданий Черняхівською сільською радою 25.02.2002 р. [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Після смерті [PERSON] залишились її сестра [PERSON] . Інших спадкоємців за законом першої черги після [PERSON] не залишилось. Враховуючи те, що [PERSON] склала заповіт, яким заповіла свою земельну ділянку позивачу, позивач як спадкоємець за заповітом може успадкувати земельну ділянку [PERSON] . Відповідач [PERSON] прийняла спадщини своєї сестри [PERSON] , оскільки протягом встановленого шестимісячного строку подавала заяву про прийняття спадщини до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Позивач також у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття частини спадщини [PERSON] . На даний час звернувшись до нотаріальної контори для заведення спадкової справи, нотаріус пояснив позивачу, що ним пропущений строк на прийняття спадщини [PERSON] , про що нотаріусом було надано відмову у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку з тим, що позивачем було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , нотаріус відмовив позивачу у прийнятті заяви та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Причини пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини наступні: ?позивач після смерті [PERSON] не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки на час смерті і протягом шести місяців позивач був впевнений, що заповіт від 05.07.2013 року був відсутній. Позивач не міг знайти в документах заповіт, а тому був впевнений, що його немає. В кінці червня позивачу зателефонувала та повідомила, що йому необхідно з`явитись до нотаріуса для написання заяви про відмову. Коли позивач прибув до нотаріуса то дізнався, що є заповіт складений на нього. Фактично позивач дізнався про заповіт кінці червня 2020 року у нотаріуса та отримав його дублікат лише в 02.07.2020 р. Але коли в липні 2020 році позивач звернувся з дублікатом заповіту до нотаріальної контори, то йому роз`яснили, що він мав звернутись із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] протягом шести місяців після її смерті. Тому строк на прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин та без його поновлення вона не може оформити спадщину [PERSON] . Крім того, відсутність правових знань у позивача відносно законодавчих вимог щодо подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк також призвело до пропуску цього строку. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини такий висновок зробив Верховний суд у постанові від 26.06.2019 р. в справі № 565/1145/17. Вищезазначені причини пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на думку позивача, є поважними та можуть бути визнанні такими судом. Відповідач та її представник просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, обгрунтовуючи наступним. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , якій за життя згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 № 220421 від 25.02.2002 р. належала земельна ділянка площею 3,065 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:305:0012. 05.07.2013 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Маруня Г.П., за реєстраційним номером №48, яким заповіла її майно, а саме: земельна частка пай серія Р1 № 220421 виданий Черняхівською сільською радою 25.02.2002 р. позивачу. Відповідач прийняла спадщину своєї сестри [PERSON] , оскільки протягом встановленого шестимісячного строку подала заяву про прийняття спадщини до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. В свою чергу, позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття частини спадщини [PERSON] , оскільки не знав про наявність даного заповіту, а дізнався лише тоді, коли йому зателефонували та повідомили про необхідність звернення до нотаріуса для написання заяви про відмову. Однак із заявленими позовними вимогами позивача неможливо погодитися, в повному обсязі, виходячи з того, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 13.05.2019 року у справі № 639/2082/17, провадження № 61-25267св18. Вона не може погодитися із посиланням позивача на постанову Верховного суду України від 26.06.2019 р. в справі № 565/1145/17, оскільки обставини, що наведені у даній постанові відрізняються від дійсних обставин, зокрема: спадкова справа після смерті [PERSON] - була заведене; нотаріус вживає заходів щодо повідомлення спадкоємців, місце проживання яких йому відоме. Суд, вислухавши сторони та їх представників і вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Позивач [PERSON] є свояком відповідача [PERSON] та [PERSON] 28.03.2008 р. [PERSON] було складено заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все моє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиму право і що буде належати їй на момент смерті, заповідає сестрі [PERSON] - [INFO] (а.с. 43). 05.07.2013 р. [PERSON] було складено заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповідне розпорядження: її майно, а саме: земельна частка пай серія Р1 № 220421 виданий Черняхівською сільською радою 25.02.2002 року, заповідає: [PERSON] , 1949 року народження (а.с. 7). Як встановлено судом відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Черняхів Кагарлицького району Київської області (а.с. 6). [PERSON] 08 листопада 2019 року звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] . В указаній заяві [PERSON] указувала, що спадкодавець за життя склав заповіт на все своє майно на її ім`я, посвідчений Володько Г.Я., секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 28 березня 2008 року за реєстровим № 84. Цією заявою повідомила, що спадщину за заповітом вона приймає. Їй роз`яснено нотаріусом, що відповідно до ст. 1223 ЦК України, у спадкоємців за законом право на спадкування виникає у разі відсутності заповіту. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦКУ, які мають право на обов`язкову частку у спадщині у спадкодавця - немає. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі не перебував. Їй роз`яснено, що згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням і те, що заява про прийняття спадщини може бути відкликана протягом 6-місячного строку з часу "відкриття спадщини згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України. За заявою [PERSON] нотаріусом заведена спадкова справа № 150/2019. [PERSON] 06 липня 2020 р. звернувся до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 06.07.2020 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Частиною 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (шість місяців з часу відкриття спадщини), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадкового реєстру № 58241780, після смерті [INFO] [PERSON] , відкрита спадкова справа за №150/2019 за заявою [PERSON] . Спадкодавець за життя склав заповіт на все своє майно на ім`я [PERSON] , посвідчений Володько Г.Я., секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 28 березня 2008 року за реєстровим №84. Також встановлено, що спадкодавець за життя склав заповіт, посвідченого Маруня Г.П., секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 05 липня 2013 року за реєстровим №48, дублікат якого виданий [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 02 липня 2020 року за реєстровим №18, на вищевказану земельну ділянку на ім`я [PERSON] . З наданих документів, а саме: довідки виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 929 від 05.11.2019 року вбачається, що разом зі спадкодавцем на час його смерті [PERSON] не проживав (не був зареєстрований). Відповідно до ст. 68 Закону України "Про нотаріат" та п.п. 4.2, 4.14 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Гр. [PERSON] стверджує що у родинних та інших відносинах зі спадкодавцем [PERSON] не перебував. Відповідно до ст.ст. 5, 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо її вчинення суперечить законодавству України, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, або надані для вчинення нотаріальної дії документи не відповідають вимогам законодавства. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.11.2019 р. державному нотаріусу Кагарлицької районної державної нотаріальної контори стало відомо про наявність двох заповітів (а.с. 39-41). Тому державним нотаріусом було зроблено запит до Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області щодо спадкодавця [PERSON] та про заповіт від 05.07.2013 р. (а.с. 48). Листом від 02.12.2019 р. Черняхівською сільською радою Кагарлицького району повідомив державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори про спадкодавця [PERSON] та було направлено копію заповіту від 05.07.2013 р. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. У позовній заяві [PERSON] зазначав, що не проживав зі спадкодавцем за заповітом, а про існування заповіту йому стало відомо вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61- 41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19). Як вбачається із заповіту від 05.07.2013 року [PERSON] заповідала [PERSON] , належний їй земельну частку пай. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи обставини справи, наявності заповіту на користь позивача як спадкоємця майна [PERSON] , недобросовісну поведінку відповідача та нотаріуса, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов до висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини, неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Встановивши, що [PERSON] до липня 2020 року не був обізнаний про наявність на його ім`я заповіту [PERSON] , суд дійшов до висновку про задоволення позову та визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved