Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 34542,83 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2016 року о 10 годині 08 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по проспекту Московському, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] та з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER], отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток власнику даного транспортного засобу - [PERSON] За даними звіту про оцінку транспортного засобу сума збитку, спричиненого в результаті ДТП власнику автомобіля [NUMBER] складає 97 673,19 грн. Враховуючи, що на момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то МТСБУ було відшкодовано позивачу 75 595,07 грн. Разом з тим, розмір фактичного матеріального збитку завдано позивачу в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди становить 108 859,90 грн. А тому позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому збитки у сумі 33 264,83 грн. (108 859,90 грн. - 75 595,07 грн.). Крім того, позивач поніс витрати за проведення діагностування належного йому автомобіля у розмірі 478,80 грн. та 800,00 грн. вартості складання звіту про оцінку транспортного засобу, які просить стягнути із відповідача на його користь. Більше того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач вказує, що йому завдано моральну шкоду, яка виразилися у тому, що він довготривалий час не зміг користуватись автомобілем, огляд якого спричиняє йому нервові розлади та погіршення самопочуття на тривалий період. Відповідач не вибачився перед ним, всіляко затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення. У зв"язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, позивач зазначає, що переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які він оцінює у 5 000,00 грн. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються. Крім того позивач зазначив, що відремонтував належний йому транспортний засіб у ІП «Аіс-Автоцентр» сплативши грошові кошти за ремонт автомобіля на підставі виданого рахунку-фактури № 1911 від 29.04.2016 року у сумі 108 859,90 грн. Оскільки відповідач всіляко ухиляється від свого обов»язку по відшкодуванню йому шкоди завданої внаслідок ДТП, він просить про задоволення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що МТСБУ було здійснено оцінку пошкодженого транспортного засобу позивача, відповідно до якої розмір завданих йому збитків у результаті ДТП становить 75 595,07 грн., а тому, вважав, що для відновлення автомобіля[NUMBER] позивач повинен був витрати саме таку суму грошових коштів. Крім того вказав, що звіт про оцінку майна, наданий позивачем, являється неналежним доказом так як, на його думку, не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено як факт завдання йому діями відповідача моральної шкоди так і її розмір. З огляду на означене у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 09 квітня 2016 року о 10 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Києві по проспекту Московському, не дотримався безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] та з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження всіх трьох транспортних засобів (а.с. 8). За даними звіту про оцінку транспортного засобу № 5347/04/16-2 від 04.05.2016 року ТОВ «Сател Груп» виготовленого на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 75 595,07 грн. (а.с. 72-104). Згідно висновку про вартість майна оцінювача ТОВ «Сател Груп» від 20.05.2016 року виготовленого на замовлення [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 97 673,19 грн. (а.с. 10-31). За даними рахунку-фактури від 04.05.2016 року ТОВ «Сател Груп» вартість складання висновку про оцінку автомобіля [NUMBER] становить 800,00 грн., які позивач сплатив на рахунок підприємства. Як було встановлено у судовому засіданні станом на момент розгляду справи у суді автомобіль [NUMBER] позивачем відремонтовано. Для здійснення відновлювального ремонту належного [PERSON] транспортного засобу він звернувся до ІП «Аіс-Автоцентр». За результатами діагностики автомобіля [NUMBER], ІП «Аіс-Автоцентр» було видано рахунок-фактуру №1911 від 29.04.2016 року, відповідно до якої вартість відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу складає 108 859,90 грн. Як убачається із довідки ІП «Аіс-Автоцентр» від 03.03.2017 року оплата ремонту автомобіля [NUMBER] проводилась згідно рахунку-фактури від 29.04.2016 року № 1911 через термінал «Приватбанку», розташованому у приміщенні підприємства. (а.с.67). Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснює на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Для встановлення факту перерахування та отримання організацією ІП «Аіс-Автоцентр», яка здійснювала ремонт автомобіля [NUMBER] грошових коштів за ремонт транспортного засобу, судом було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано ІП «Аіс-Автоцентр» докази на підтвердження даної обставини. (а.с.109). Під час судового розгляду 27.03.2017 року представник відповідача визнав обставину фактичної сплати позивачем грошових коштів за ремонт транспортного засобу «Geely», д.н.з. [NUMBER] на підставі виставленого ІП «Аіс-Автоцентр» рахунку-фактури №1911 від 29.04.2016 року у розмірі 108 859,90 грн. та вважав за можливе закінчувати розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особа які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає доведеною обставину того, що фактичний розмір понесених позивачем збитків за ремонт пошкодженого під час ДТП належного йому транспортного засобу становить 108 859,90 грн. Судом також встановлено, що відповідач під час керування 09.04.2016 року транспортним засобом марки «Vоlkswagen», д.н.з. [NUMBER] не мав при собі чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Для отримання відшкодування збитків завданих внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] під час ДТП, позивач звернувся до МТСБУ із відповідною заявою, за результатами розгляду якої позивачу було перераховано 75 595,07 грн. страхового відшкодування на підставінаказу №4762 від 13.06.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 13.06.2016 року (а.с.68-70). Дана обставина також не заперечувалась сторонами. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. За положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на те, що представником відповідача не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром понесеного збитку завданого внаслідок ДТП та виплаченим страховим відшкодуванням, з урахуванням витрат на проведення оцінки матеріального збитку та вартості діагностики автомобіля [NUMBER], що становить - 34543,63 грн. (108 859,90 грн. - 75 595,07 грн. +800 грн. + 478,80). Частиною 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В судовому засіданні встановлено, що пошкодження автомобіля позивача призвело до душевних страждань, негативних змін у житті позивача та його родини, витрачання часу та коштів для отримання відшкодування завданого збитку, порушення звичного способу життя через неможливість користуватись транспортним засобом для задоволення власних потреб. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн., за позовними вимогами майнового та немайнового характеру, оскільки позивач звільнений від оплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене та

Outcome: partial