Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2003року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] народження. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2013року вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що відповідач не піклувався про нормальні сімейні відносини, зловживав спиртними напоями, додому приходив у нетверезому стані, провокував сварки, чим створював нестерпні умови для життя, на даний час відповідач знаходиться в фактичних шлюбних відносинах. Також позивачка вказує, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття любові та поваги, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Крім того, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 286, 00грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, й до досягнення донькою - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач не надає коштів на утримання малолітньої доньки, вихованням не займається, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 23.09.2014року позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні 23.09.2014року відповідач позов визнав частково, щодо розірвання шлюбу не заперечував, пояснив суду, що офіційно ніде не працює, у зв'язку з чим, визначений у позовній заяві розмір аліментів є занадто великим. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, 20 грудня 2003року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1376 від 20 грудня 2003 року (а.с. 4). Від даного шлюбу, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 312 від 14 березня 2006 року (а.с. 6). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх донька - [PERSON], [INFO] народження, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З акту про проживання від 22.07.2014року, який посвідчений органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Дружний», малолітня - [PERSON], [INFO] народження, постійно проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON], [INFO] народження, за адресою: [ADDRESS], приватний будинок, по теперішній час (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду позивачкою не надано доказів щодо можливості виплати [PERSON], аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі - 1 286,00грн. щомісячно. У судовому засіданні відповідач пояснив суду, що офіційно ніде не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, що є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014рік» установлює у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає 1286грн. Враховуючи викладене, а також те, що обов'язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у розмірі 643 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23 липня 2014 року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243, 60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial