Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивачка 04 червня 2021 року звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час разом не проживають. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , яка з народження проживає разом з нею. Спочатку відповідач надавав кошти на утримання малолітньої доньки, але з березня 2021 року перестав брати участь у її утриманні, добровільно кошти фактично не надає, обмежувався мізерними сумами. У разі прохань про матеріальну допомогу обурюється, хоча виготовляє меблі та має стабільний дохід у розмірі 25 000 грн. щомісячно. Оскільки вона не працює, то грошей не вистачає, витрати на квартиру, продукти харчування, забезпечення доньки усім необхідним виявляються для неї напосильними та ставлять у скрутне матеріальне становище, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 3500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що витрати на дитину складають значно більшу суму ніж вона просить стягнути з відповідача та ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що він офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, його середньомісячний дохід складає близько 15000 грн., та окрім того він сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу [PERSON] , 2012 року народження. Враховуючирівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму, а також наведені обставини, просить визначити розмір аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Місцем проживання фізичної особи, згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України визначається за згодою батьків. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, яка по відношенню до положень я. 1 ст. 160 СК України є загальною нормою, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом зазначених норм закону, право на одержання аліментів має той з батьків, з яким дитина проживає постійно, тобто той з батьків, який на відміну від іншого бере участь в утриманні дитини повсякденно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня у розмірі 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень. Як встановлено судом, сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 листопада 2014 року. Малолітня [PERSON] проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, який становитьблизько 15000 грн. на місяць, а також, що він сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу [PERSON] , 2012 року народження. Згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500 грн. щомісячно, однак не надала суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Виходячи з наведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що сторони є працездатним, відповідач має на утриманні доньку від першого шлюбу [PERSON] , 2012 року народження, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 04 червня 2021 року. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial