Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому після уточнення позовних вимог просив зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві припинити чинність арештів та оголошення заборони на відчуження майна, а саме: автомобіль марки ГАЗ, модель 3302 УБК02 2006 р. випуску, державний номер [NUMBER] номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який належить [PERSON], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане УДАІ УМВС України у м. Києві 23.02.2007 р., який накладено постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення права позивача як власника нерухомого майна та стягувача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується звіротніми повідомленнями та повісткою суду з відміткою про вручення (а.с.163-168, 170), заперечень проти позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.05.2014 р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» було підписано договір комісії № 300714/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 30.07.2014, предметом якого було придбання для [PERSON] ТОВ «Фінансова Компанія «Сіагал» права вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ «Райфейзен Банк Аваль» та позичальниками-боржниками (а.с.40-41). У свою чергу, між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладено договір відступлення права вимоги від 30.07.2014 р. згідно якого ПАТ «Комерцйний Банк «Стандарт» придбав право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.10-12). Надалі між ПАТ «Комерціний Банк «Стандарт» та ТОВ «Фінаннсова Компанія «Сіагал» було укладено акт приймання-передачі права вомоги від 30.07.2014 р. № 300714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 30.07.2014 р. (а.с.112-113). Також встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «Сіагал» підписано акт прийманя-передачі права вимоги від 30.07.2014 р. до договору комісії № 300714/1 на вчиненян правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договорм від 30.07.2014 р. У той день на підставі договору правовідступлення права вимоги за договорами застави були внесені зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, де новим обтяжувачем є [PERSON], який набув право вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та боржнками-позичальниками. (а.с.44-52). Разом з тим, встановлено, що [PERSON], є одним із боржників, який 26.02.2007 р. з ВАТ поштово-пенсійним банком "Аваль» уклав кредитний договір №014/1812/73/52752 від 26.02.2007 р. (а.с.7-8) та договір застави транспортного засобу від 26.02.2007 р. до кредитного договору № 014/1812/73/52752 від 26.02.20087 р. (а.с.9) предметом якого було надання кредиту 11730, 00 доларів США , на термін 48 місяців, заборгованість якого на момент передачі права вимоги складає 5599, 15 доларів США, еквівалент у гривнях 67120 грн. 90 коп. за тілом кредиту 1524, 21 доларів США, еквівалент у гривнях 18271, 76 коп., за відсотками по кредиту та пені за прострочення по кредиту та відсотках 143927 грн. 13 коп., загальна сума 229319 грн. 79 коп. З метою виконання зобов'язання по кредитному договорі № 014/1812/73/52752 від 26.02.2007 р. [PERSON] було передано до установи ВАТ «Райфайзен банк Аваль» предмет застави, автомобіль марки ГАЗ, модель 3302 УБК02 2006 р. випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який належить [PERSON], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане УДАІ УМВС України у м. Києві 23.02.2007 р. Однак під час підготовки для добровільної реалізації вищезазначеного транспортного засобу виявлено, що 02.08.2014 р. у базі АІС на предмет заставленого майна, яким є автомобіль марки ГАЗ, модель 3302 УБК00 2006 р. випуску, державний номер [NUMBER], накладено арешт, заборону відчуження на користь інших осіб, який порушує право заставодержателя на першочергове задоволення забезпеченою заставою вимоги, а саме: Постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 1740/8від 02.02.2011 р. ВП № 24220566; Постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 2188/15 ВП 04.11.2013 ВП № 40565608; постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 1481/8 від 18.12.2013 р. ВП № 41244411; постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 238/26 від 31.01.2014 р. ВП № 31966346; Постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 501/26 від 31.01.2014 р. ВП № 27987257; Постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 539/8 від 18.03.2014 р. ВП № 42523030 (а.с.72-78). Згідно ч. 1 ст. 509 зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що задовольняється в момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до частин 1, 2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У даному випадку порушено право [PERSON] як власника нерухомого майна у зв'язку із відсутністю можливості здійснити державну реєстрацію виникнення у нього даного права. У відповідності до частини 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як власника нерухомого майна та стягувача а відповідно доведеність позовних вимог і необхіджність їх задоволення.

Outcome: approved