Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Представник позивача 20.02.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. У судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідача вартість електроенергії не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН в розмірі 5258,29 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, який споживає електричну енергію за адресою: [ADDRESS], були допущені порушення ПКЕЕН, які були встановлені при перевірках представниками енергопостачальника, про що були складені відповідні акти, а саме 06.01.2011 р. № 134611 щодо самовільного підключення до електричної мережі енергопостачальника поза засобами прибору обліку на суму 2816,75 грн.; 29.08.2011 року № 156119 також за самовільне підключення на суму 1881,44 грн.; 10.03.2011 року № 147027 також за самовільне підключення до електромережі на суму 560,10 грн., а загалом на суму 5258,29 грн. Добровілно відповідач не сплатив суму боргу, тому і було звернено до суду.. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав, але просив застосувати до виниклої заборгованості при ухваленні рішення строк позовної давності, крім того розстрочити в порядку ст.. 217 ЦПК України виконання рішення платежами по 50 грн. щомісяця, обґрунтовуючи тим, що у нього скрутне матеріальне становище, оскільки на утриманні троє неповнолітніх дітей, а він сам є інвалідом ІІІ групи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS], оскільки мешкає у цьому будинку разом зі своєю родиною. Згідно ст.26 Закону України від 16.10.1997 року „Про електроенергетику", споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Нормами статті 27 цього ж Закону передбачена відповідальність споживача енергії за порушення в електроенергетиці. Відповідно копіям актів про порушення ПКЕЕН, 06.01.2011 року, 29.08.2011 року та 10.03.2011 року в результаті перевірки представниками енергопостачальника дотримання відповідачем правил користування електроенергією за адресою: [ADDRESS], були встановлені порушення ПКЕЕН, що виразилися у самовільному підключенні споживача до мережі енергопостачальника. Загальна сума обсягу та вартості спожитої, але неврахованої електричної енергії внаслідок порушення ПКЕЕН за зазначеними вище актами становить 5258,29 грн. Строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, складає три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник позивача у судовому засіданні питання про поновлення строку не порушувала, а відповідач просив застосувати до виниклої заборгованості строк позовної давності. Позивач звернувся до суду із даним позовом 20.02.2014 року, акти про порушення відповідачем ПКЕЕН були складені 06.01.2011 року, 10.03.2011 року та 29.08.2011 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН за актами від 10.03.2011 року на суму 560,10 грн. та за актом від 29.08.2011 року на суму 1881,44 грн., а за актом від 06.01.2011 року - слід відмовити, оскільки він знаходиться поза межами строків позовної давності. Таким чином з відповідача підлягає до стягнення вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН за актом від 10.03.2011 року № 147027 на суму 560,10 грн. та за актом від 29.08.2011 року № 156119 на суму 1881,44 грн., а загалом на суму 2441,54 грн. В силу ч 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні. Суд вважає за можливе, враховуючи майновий стан відповідача, а також те, що у нього на утримання троє неповнолітніх дітей і він сам є інвалідом ІІІ групи, розстрочити виконання рішення платежами по 50 грн. щомісяця до повного погашення суми.

Outcome: partial