Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернулася в Березнівський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між сторонами було розірвано 13.11.2008 року. Із свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Спільна донька сторін знаходиться на утриманні позивача. Зокрема дитина навчається в інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, на денній формі навчання за контрактом, згідно договору про надання освітніх послуг № 269/1ф від 31.01.2020 року, платна форма навчання. Зважаючи на рівність батьківського обов`язку щодо утримання дитини зазначає, що з відповідача слід стягнути половину понесених позивачем витрат на навчання дитини в університеті, проживання в гуртожитку та проїзд дочки до місця навчання, що в загальній сумі становить 18 470 грн. Від відповідача до суду 28.11.2020 року надійшов відзив на позов. Відповідач заперечив проти задоволення позову повністю. Вважає, що за умови здобуття такої вищої освіти на платній основі, такі витрати повинні покриватися за рахунок аліментів на утримання дитини, що передбачено ст.198 СК України. Зазначив, що з нього на утримання доньки стягуються аліменти. Відповідь на відзив позивач не подав. Ухвалою суду від 12.11.2020 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і\~обґрунтованими та доведеними, просила суд їх\~задоволити\~в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах справи. Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Вважають, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказували, що до позовної заяви не додано жодного належного доказу, що підтверджує фактів викладених в позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та відповідач перебували у шлюбі та є її батьками. Вона навчається в інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання за контрактом, платна форма навчання. Навчання повністю оплатила її мама, батько коштів на навчання не надає, самоусунувся. Проживання в гуртожитку, навчання та проїзд потребують значних фінансових затрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 27.05.2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 30 % від всіх доходів на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до\~\~досягнення дитиною повноліття. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у\~ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до приписів\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Водночас,\~статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.ст.\~141,\~180 СК України\~батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. Неповнолітня [PERSON] навчається в інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання за контрактом, згідно договору про надання освітніх послуг №269/1ф від 31.01.2020 року, платна форма навчання. Відповідно до квитанції № 45 від 16 вересня 2020, [PERSON] було сплачено кошти за проживання в гуртожитку [ADDRESS] . Щодо позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини понесених у зв`язку із навчанням, проживання в гуртожитку, коштів на проїзд, відповідно до поданих доказів про оплату даних освітніх послуг, суд вважає за необхідне зазначити, що навчання дитини у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти та проживання в гуртожитку на період навчання не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та регулюється іншою нормою матеріального закону, зокрема з відповідача на користь позивача за рішенням суду підлягають стягненню аліменти до досягнення дочкою повноліття або стягнення аліментів\~ на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 у справі № 569/6838/15-ц. Тобто, позивачами при зверненні до суду з даним позовом було обрано не правильний спосіб захисту. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність\~та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed