Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Служба у справах дітей Сумської міської ради, діючи в інтересах [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є одинокою матір'ю відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] 18.03.2016 р. до служби у справах дітей СМР надійшло письмове повідомлення від Сумської міської дитячої клінічної лікарні Святої Зінаїди про те, що 08.03.2016 р. о 20 год. 45 хв. дитина була доставлена до лікарні бригадою екстреної медичної допомоги з адреси: [ADDRESS]. По догляду за дитиною знаходиться мати [PERSON], у якої відсутні документи, які засвідчують її особу, особу дитини та місце реєстрації. 18.03.2016 р. [PERSON] з дитиною без виписки з лікарні залишила лікувальний заклад та мала наміри проживати у матері свого знайомого Сергія, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. При обстеженні умов проживання за вище вказаною адресою встановлено: [PERSON] не має постійного місця проживання, втратила паспорт, своєчасно не зареєструвала дитину. Жінка не має навичок доглядати та виховувати дитину, забезпечити її необхідними речами, харчуванням, медичним доглядом, створити належні умови для проживання тощо. [PERSON] повідомила, що її син перебуває на стаціонарному лікуванні у психоневрологічному диспансері (с.Високе), деякий час підтримував стосунки з [PERSON] На час обстеження [PERSON] категорично заперечує, щоб [PERSON] з дитиною проживала у неї. [PERSON] засвідчила, що [PERSON] не спроможна вирішити проблеми щодо виховання дитини та її утримання. На час вирішення проблемної ситуації [PERSON] 18.03.2016 р. влаштувала дитину до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини за заявою. [PERSON] перебуває на обліку Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, з метою подолання складних життєвих обставин та вирішення таких проблемних питань родини як: відсутність документів підтверджуючих особу, відсутність місця проживання, відсутність реєстрації дитини, відсутність державної допомоги, відсутність навичок догляду за дитиною тощо. Під час спільної праці з [PERSON], жінка зарекомендувала себе як така, що не в змозі самостійно розв'язати життєві трудності, надані рекомендації виконує безвідповідально, неохоче йде на співпрацю. На даний час [PERSON] не працевлаштована, місце перебування її невідоме, веде бродячий спосіб життя. [PERSON] не здійснює виховання дитини, яке є першоосновою розвитку її особистості, не піклується про стан здоров'я дитини, не утримує дитину матеріально. У зв'язку з цим, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення аналогічні вищевикладеному. Крім того зазначила, що [PERSON] не приймаються ніякі заходи щодо прийняття участі у вихованні та утриманні дитини і вона повністю усунулась від виконання своїх батьківських прав. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині. Представник третьої особи, Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сумської міської ради, Погоржельська Е.П., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Крім того зазначила, що за весь час життям та здоров'ям дитини [PERSON] не цікавилася. В період з 12.04.2016 р. по 28.12.2016 р. соціальна робота не проводилася, оскільки жінка не зверталася за допомогою. Враховуючи вищевикладене, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження,- [INFO] р. народився [PERSON], батьками якого записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). З листа, наданого КУ «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» від 16.03.2016 р., вбачається, що [PERSON], [INFO], доставлений 08.03.2016 р. бригадою екстреної медичної допомоги. По догляду за дитиною знаходиться мати [PERSON] У матері відсутні документи, які засвідчують її особу, особу дитини та місце її реєстрації. У зв'язку з чим, просили вжити заходи (а.с.37). [PERSON], [INFO], взята на облік в центрі обліку бездомних осіб, як особа, яка не має постійного місяця проживання (а.с.40). З листа, наданого Сумським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 17.03.2016 р. №01-13/95, вбачається, що у 2015 р. рішенням Сумського районного суду Сумської області від 29.04.2015 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с.41,42). 18.03.2016 р. [PERSON], як матір хлопчика [PERSON], [INFO], було попереджено про сумлінне виконання покладених на неї законодавством України обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, їх розвитку та утриманню (а.с.39). 18.03.2016 р. [PERSON] згідно заяви про тимчасове влаштування дитини в Будинок дитини передала свого сина, [PERSON], [INFO], в Сумський обласний спеціалізований будинок дитини, на строк до 6 місяців, у зв'язку з відсутністю житла, що підтверджується актом про факт передачі дитини (а.с.7,8). 22.07.2016 р. Сумським обласним спеціалізованим будинком дитини було складено акт про невідвідування дитини, [PERSON], [INFO] З даного акту вбачається, що за час перебування дитини в закладі мати не відвідувала сина, не цікавилася станом його здоров'я, його потребами, не виявляла бажання повернути дитину в родину (а.с.9). З листа, наданого Сумським обласним спеціалізованим будинком дитини від 08.11.2016 р., вбачається, що з 18.03.2016 р. знаходиться на вихованні неповнолітній, [PERSON], [INFO] За час перебування дитини [PERSON] сина не провідувала жодного разу, станом здоров'я не цікавилась, участі у вихованні не приймала (а.с.11). З копії листа, наданого Сумським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 05.01.2017 р. №10, вбачається, що 14.03.2016 р. надійшло повідомлення від [PERSON], про те, що її син [PERSON] проживає разом з [PERSON], яка має новонароджену дитину. Зі слів [PERSON] співмешканка її сина неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини (а.с.43). З акта обстеження умов проживання від 18.03.2016 р. вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS], не проживає, умов проживання за даною адресою не має. Проживає у знайомих. Сім'я [PERSON] заперечує проти проживання [PERSON] в їхній сім'ї. [PERSON] не має свого житла, на даний час згодна влаштувати свою дитину в будинок - дитини. В подальшому оформити необхідні документи: паспорт, зареєструвати дитину та особисто займатись вихованням дитини (а.с.38). За інформацією щодо соціальної роботи з родиною [PERSON],- Сумським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді родина [PERSON], [INFO], була занесена на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах в березні 2016 р. З метою подолання складних життєвих обставин, в яких опинилася родина, фахівцем із соціальної роботи була запропонована допомога жінці щодо отримання свідоцтва про народження дитини, отримання документа, що засвідчує особу, отримання ідентифікаційного коду, оформлення державної соціальної допомоги при народженні дитини, а також допомога з працевлаштуванням, набуття навичок по догляду та вихованню за дитиною, створення належних умов для проживання. [PERSON] була поінформована про можливість в подальшому отримувати соціальні послуги, їй було запропоновано соціальний супровід для подолання чи мінімізації наслідків складних життєвих обставин. Проте за час спільної роботи жінка не охоче йшла на співпрацю. Свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] р., отримала фахівець із соціальної роботи. [PERSON] зарекомендувала себе як така, що не в змозі самостійно розв'язати життєві труднощі, до рекомендації спеціаліста відноситься безвідповідально. Після влаштування дитини до КУ «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» усі можливі зв'язки з [PERSON] припинилися. За весь цей час життям та здоров'ям дитини мати не цікавилася. В період з 12.04.2016 р. по 28.12.2016 р. соціальна робота не проводилася, оскільки жінка не зверталася за допомогою. Враховуючи вищевикладене, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] (а.с.27). За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,- позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони (ст. 60 ЦПК України) . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України,- батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статтей 9, 18 Конвенції „Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11,- батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно ч.1 п. 2 ст.164 СК України,- мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст. 170 СК України,- суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 частини першої ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Матеріали справи містять підтвердження про ухилення [PERSON] - матері дитини від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вона тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не утримує дитину матеріально. П. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, надає чітке визначення поняття ухилення від виконання батьківських обов'язків, наприклад не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуються необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин суд вважає, що в інтересах дитини необхідно позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. У відповідності з вимогами ст.180 Сімейного кодексу України,- батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України,- при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, які мають суттєве значення. Оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє від обов'язку утримувати дитину, у відповідності з ч.2 ст.166 СК України, суд вважає необхідним стяггувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти його на утримання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved