Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в зв"язку з навчанням, в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач на утримання сина сплачував аліменти до досягнення ним повноліття. З 2019 року син навчається в Житомирському державному університеті імені Івана Франка за денною формою навчання, за рахунок держбюджету та потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі як оплата проїзду на навчання, харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та інших канцелярських товарів для навчання. Здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання, проте в добровільному порядку він такої допомоги не надає, тому вона звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 11.01.2020 року провадження у справі відкрите та призначене за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов у запропонований судом строк не надав, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі (а.с.3) З відповідача на утримання сина до досягнення ним вісімнадцятирічного віку стягувались аліменти на підставі судового наказу від 30.07.2018 (а.с.4). З вересня 2019 року [PERSON] навчається на першому курсі денної державної форми навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка. Термін навчання з 01.09.2019 року по червень 2023 року (а.с.5), а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання, а саме на оплату житла, одягу, на придбання зошитів, підручників, на придбання продуктів харчування та інше. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України , вважає за можливе надавати відповідачем таку допомогу. Розмір аліментів у кожному конкретному випадку є індивідуальним. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 12 , ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище позивача, особи, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище відповідача, суд вважає, стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) буде обґрунтованим та відповідатиме діючому законодавству. Крім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати в рахунок держави. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved