Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» звернулося до суду 18 січня 2013 року з позовом, вказавши, що 21 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України» і [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-0AU/1116/2005. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 9600,00 доларів США під 20,00% річних, а відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати його погашення в строки, обумовлені договором. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків. Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за кредитом, але ця вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Станом на 16 березня 2012 року загальна сума заборгованості відповідача по кредиту склала 10 356,69 доларів США, що за курсом НБУ складає 81 850,99 грн., в тому числі: - залишок заборгованості за кредитом складає 9 590,47 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 446,21 доларів США; - сума пені за прострочення виконання зобов'язання - 303 620,74 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № МL-0AU/1116/2005 від 21.10.2005 року у розмірі 383 843,92 грн. та витрати по сплаті судового збору. 28 січня 2013 року позивач вимоги уточнив, вказавши, що відповідачу було надано два транші видачі коштів. Перший у сумі 9600 доларів США на момент видачі кредиту, а другий - в сумі 439,14 доларів США - прострочені раніше відсотки, які на підставі заяви відповідача і додаткового договору були надані як додатковий транш 21.05.2009 року. Станом на 22 січня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача по кредиту склала 9 736,30доларів США, що за курсом НБУ складає 77 822,30 грн., в тому числі: - залишок заборгованості за кредитом складає 9 590,47 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 145,83 доларів США; Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № МL-0AU/1116/2005 від 21.10.2005 року у розмірі 77 822,25 грн. та витрати по сплаті судового збору. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ТзОВ «ОТП Факторинг України», АКБ «Райффайзенбанк Аваль» про визнання кредитного договору № МL-0AU/1116/2005 від 21.10.2005 недійсним, вказавши, що відповідно до досягнутої домовленості між сторонами, позичальник отримав кредит в іноземній валюті, і борг споживача банківських послуг виріс на сьогодні трохи не вдвічі, що призвело до складного матеріального становища позивача, і значно ускладнило його можливість своєчасно виконувати умови даного договору (зміни у різниці вказаного курсу валюти не підлягають доказуванню за умови визнання даної обставини сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі). Крім того, внесення в кредитний договір умов, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, є несправедливим. І у такому разі споживач за своїм вибором задля захисту своїх прав та інтересів може вимагати визнання у цілому кредитного договору недійсним. З наведеного очевидно, що відповідач надавши кредит в іноземній валюті, переклав ризики, пов'язані із знеціненням національної валюти на неї, тобто вніс у договір положення, які є завідомо невигідними для неї як позичальника. Відповідно із статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Стаття 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства. Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого Банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність є банківською ліцензією. Іноземна валюта не може бути предметом кредитного договору та засобом платежу по ньому між резидентами України в Україні. Індивідуальної ліцензії на право надання ПАТ «ОТП Банк» кредиту в іноземній немає. Позивач просить визнати кредитний договір недійсним з моменту його укладення. Представник позивача Маринченко О.В. звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує, просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] проти заявлених вимог банку заперечувала, на зустрічних вимогах наполягала з підстав, викладених в зустрічному позові. Суду доповнила, що всі зміни, що стосуються кредитного договору, повинні бути викладені в письмовій формі. По вказаному договору був змінений кредитор, однак додаткову угоду з ним не укладено. До того ж позов подано поза межами строку позовної давності. Розрахунок подано лише по кінцевим сумам, і неможливо визначити проплати та нарахування, які відбувалися протягом всього періоду дії договору. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає повному задоволенню, а в задоволенні зустрічних вимог слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-0AU/1116/2005 (а.с.6-10,16, 17-19, 20-32, 119, 120, 121 - копії договору, свідоцтва про державну реєстрацію, статуту, банківської ліцензії, дозволу на право здійснення операцій, додатку до дозволу). За договором купівлі-продажу кредитного портфелю, позивач набув право вимоги за кредитним договором № МL-0AU/1116/2005 (а.с. 20-32, 35, 36-39, 122-123 - копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю, свідоцтва про державну реєстрацію, статуту, свідоцтва про реєстрації фінансової установи з додатком). Згідно п.2 кредитного договору № МL-0AU/1116/2005 позивач надав відповідачу кредит в сумі 9600,00 доларів США на придбання нерухомого майна під 20,00% річних строком до 21.10.2015 року а відповідач згідно п. 2.3. частин № 2 договору взяв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати його погашення в строки, обумовлені договором. Однак кредитні зобов'язання за договором № МL-0AU/1116/2005 [PERSON] належним чином не виконувала, в зв'язку з чим за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 22 січня 2013 року склала 9 736,30 доларів США, що за курсом НБУ складає 77 822,30 грн. (а.с. 50 - розрахунок), в тому числі: - залишок заборгованості за кредитом складає 9 590,47 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 145,83 доларів США; 17 лютого 2009 року. позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за кредитом, яка відповідачем була залишена без відповіді та задоволення (а.с.14,15 - копії вимоги, опису вкладення і цінний лист). 21 травня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-0AU/1116/2005, в якому було змінено фіксована та плаваюча відсоткові ставки за кредитом (а.с.65-67 - копія договору). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Національним Банком України 02.03.1998р. видана АКБ «Райффайзенбанк Україна» банківська ліцензія за № 191 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.119), видано дозвіл за № 191-1 на право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 1-4 частини 2 та частини 4 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.120), в переліку додатку до дозволу вказані і операції з валютними цінностями (а.с.121). Суд вважає безпідставною позицію позивача про визнання договору недійсним на тій підставі, що відсутня індивідуальна ліцензія банку на операції з валютою, так як за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ від 19.02.1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. При наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Суд вважає безпідставною позицію позивача про визнання договору недійсним і на тій підставі, що умови договору є несправедливими, так як існує різниця курсу валюти на день укладання кредитного договору та на сьогоднішній день. Зростання курсу долара США - валюти кредиту саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Про роз'яснення позичальникові інформації про можливі валютні ризики перед укладенням договору йдеться і в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови кредитування позивачеві роз'яснені в кредитному договорі, зокрема, в застереженнях стосовно валюти платежів (п.1.11 кредитного договору). Суд вважає, що вказана сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 77 822, 25 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] підлягає також стягненню судовий збір в розмірі 778 гривень 22 копійки, тобто 1% від загальної суми в гривнях, яка підлягає стягненню, - 77 822,25 грн., на користь позивача, так як його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved