Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що з 15.05.1992 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідем. У шлюбі вони мають повнолітніх дітей. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, втратили почуття любові, зараз вже фактично вони сторонні люди. Спільне господарство не ведеться з липня 2006 року, фактичні шлюбні відносини припинені, шлюб носить лише формальний характер. Будь-які спори щодо спільного майна або інших питань між ними відсутні. Вважає, що збереження сім"ї суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибув, проте його представник - адвокат Єрмак О.В. направ до суду заяву в якій зазначив, що сторона позивача підтримує позовну заяву в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу у відсутність позивача та його представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за останім відомим місцем реєстрації проживання та шляхом розміщення оголошення на офційному сайті Судової влади України, заяви, клопотання, та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходили. Суд розглянув справу за відсутності сторін. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеної в заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.05.1992 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі запису актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому, про що складено актовий запис № 545 (а.с. 6). Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини як зазначив позивач, з 01 липня 2006 року. За цей час дії щодо збереження шлюбу не дали жодного результату. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення для принципу добровільності шлюбу, а тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved