Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утри-мання дітей і на своє утримання, до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона з 27.10.2007 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] максима, [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. З лютого 2016 року проживають окремо. Шлюб між ними не розірвано. Проте відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає. Всі витрати, пов'язані з утриманням дітей та додаткові витрати на їх лікування вона несе одна. Інших неповнолітніх дітей на утриманні у нього не має. Вона працювати не може, оскільки доглядає малолітню дитину до трьох років. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною вона не має, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2950 грн. на двох дітей, щомісячно з дня подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, та на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала та просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідом-лявся в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.10.2007 р. (а.с.7) Від шлюбу мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач вказаний батьком (а.с.8, 9). Діти проживають разом з позивачкою (а.с.13, 31-36). Відповідач добровільно коштів на утримання дітей та дружини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу та приписів п. 17 Постанови Пленуму Вер-ховного суду України від15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного ко-дексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при встановленні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та мате-ріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наяв-ність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із конструкції глави 15 СК України, законодавець в ст.184 СК України виклав як виняток конкретні обставини, при яких можливе стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позивачка заявила позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовна заява не містить доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, чи одержує частину доходу в натурі, що дало б позивачці підстави просити суд про стягнення аліментів з нього в твердій грошовій сумі, Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у частці від заробітку, Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо по-зивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових ви-трат звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial