Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Біленським А.Г., до відповідача Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,82 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Новоодеської районної ради Новоодеського району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,82 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Новоодеської районної ради Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Новоодеською райдержадміністрацією 25.10.2004 року. Зазначив, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька є він, [PERSON], який прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до Новоодеської державної нотаріальної контори, але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі його заяви про прийняття спадщини у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому просить суд про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Представник позивача - адвокат Біленський А.Г. у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив про задоволення позову. Представник відповідача - Новоодеської міської ради Миколаївської області у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому засіданні у зв'язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, що не порушує прав інших осіб. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно матеріалів спадкової справи № 150/2018 до майна померлого [INFO]. [PERSON], [PERSON] помер [INFO]. у м. Нова Одеса Миколаївської області у віці 54 роки (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 24.05.2018 р.). 01 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 150/2018. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №53906679 від 01.11.2018 року за даними параметрами запиту щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], померлого [INFO] інформація у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53906687 від 01.11.2018 р., за даними параметрами запиту щодо відкриття спадкової справи за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] інформація у Спадковому реєстрі відсутня. За даним свідоцтва про народження [NUMBER], [INFO] народився [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Вказаним правовстановлюючим документом підтверджено, що [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] 01.11.2018 року [PERSON], у встановлений законом строк, звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №55746431 від 05.04.2019 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] заведена спадкова справа № 150/2018, номер у спадковому реєстрі 63246682, місце заведення: Новоодеська державна нотаріальна контора, дата заведення 01.11.2018 року. Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від будь-яких інших осіб, окрім позивача, а також відомостей про існування осіб, що мали б право на обов'язкову частку у спадщині, матеріали спадкової справи № 150/2018 не містять. У зв'язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на землю, позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою. За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов'язкової частки є правом, а не обов'язком спадкоємця. У зв'язку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, та неможливістю у зв'язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що входить до складу спадщини, та неможливість його відновлення призвели до порушення прав [PERSON] щодо оформлення спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], який є сином померлого [INFO] [PERSON] є спадкоємцем першої черги щодо належного на момент смерті спадкодавцю майна, до складу якого входить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,82 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Новоодеської районної ради Новоодеського району Миколаївської області, звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, тобто набув права спадкування майна померлого, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не може, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі по 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в сумі по 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved