Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивачки-[PERSON]. Після смерті чоловіка позивачки, залишилось спадкове майно, що складається з цілого житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування вказаного житлового будинку. На випадок своєї смерті спадкодавець заповідального розпорядження не залишив. У відповідності до Договору Дарування житлового будинку від 30.04.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., за реєстровим №1075, укладеного між спадкодавцем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], чоловік позивачки [PERSON], набув право власності на житловий будинок в [ADDRESS] та на земельну ділянки площею 0,06 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності на житловий будинок зареєстровано у Виноградівському КП «Виноградівське РБТІ» 30.04.2004 року, про що зроблено запис: 1382 в книзі:8. Однак, померлим чоловіком позивачки за життя, за змістом ст. 182 ч.1 ЦК України Договір дарування земельної ділянки, площею, 0,06 га, в [ADDRESS], не зареєстровав в органах державної реєстрації (земельних ресурсах). Як вбачається із Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №008111 від 20.11.2000 року, вищезазначена земельна ділянка рахується за ДАРИТЕЛЕМ-відповідачкою [PERSON] У відповідності до п.1 ст. 120 ЗК України в редакції Закону України, підписаного Президентом України від 05 листопада 2009 року за №1702-YI, який набрав законної сили 01 січня 2010 року, зазначено: " У разі набуття права на житловий будинок, що перебуває у власності іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано об'єкт. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення. Згідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин у попереднього власника-відповідачки [PERSON] припинилось право власності на вказану земельну ділянку, площею 0. 06 га. Користуючись наданим правом, позивачка [PERSON], в шестимісячний строк з дня смерті свого чоловіка за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину прийняа, крім того у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори. На даний час позивачка [PERSON] отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], на земельну ділянку, не може, поскільки на земельну ділянку спадкодавець, згідно укладеного ним договору дарування, не провів державної реєстрації. Як вбачається із відмови у видачі позивачці Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданої Виноградівською державною нотаріальною конторою за №238/01-16 від 07.08.2014 року, видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не видається за можливе, поскільки позивачка повинна надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, реєстрацію якої спадкодавцем проведено не було, у зв'язку із чим нотаріусом позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Позивачка [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду надійшла письмова заява від її представника [PERSON], яка діє згідно довіреності про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки-[PERSON] (а.с.5,7). Після смерті чоловіка позивачки, залишилось спадкове майно, що складається з цілого житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування вказаного житлового будинку (а.с.8-9). На випадок своєї смерті спадкодавець заповідального розпорядження не залишив. У відповідності до Договору Дарування житлового будинку від 30.04.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., за реєстровим №1075, укладеного між спадкодавцем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], чоловік позивачки [PERSON], набув право власності на житловий будинок в [ADDRESS] та на земельну ділянки площею 0,06 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності на житловий будинок зареєстровано у Виноградівському КП «Виноградівське РБТІ» 30.04.2004 року, про що зроблено запис: 1382 в книзі:8 (а.с.9). Однак, померлим чоловіком позивачки за життя, за змістом ст. 182 ч.1 ЦК України Договір дарування земельної ділянки, площею, 0,06 га, в [ADDRESS], не зареєстровав в органах державної реєстрації (земельних ресурсах). Як вбачається із Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ЗК №008111 від 20.11.2000 року, вищезазначена земельна ділянка рахується за ДАРИТЕЛЕМ-відповідачкою [PERSON] (а.с11). У відповідності до п.1 ст. 120 ЗК України в редакції Закону України, підписаного Президентом України від 05 листопада 2009 року за №1702-YI, який набрав законної сили 01 січня 2010 року, зазначено: " У разі набуття права на житловий будинок, що перебуває у власності іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано об'єкт. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення. Згідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин у попереднього власника-відповідачки [PERSON] припинилось право власності на вказану земельну ділянку, площею 0. 06 га. Користуючись наданим правом, позивачка [PERSON], в шестимісячний строк з дня смерті свого чоловіка за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину прийняа, крім того у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори. На даний час позивачка [PERSON] отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], на земельну ділянку, не може, поскільки на земельну ділянку спадкодавець, згідно укладеного ним договору дарування, не провів державної реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку виданого на ім»я спадкодавця. Поскільки спадкодавець [PERSON], укладений Договір дарування від 30.04.2004 року земельної ділянки не зареєстрував в органах державної реєстрації, який згідно до ст. 210 ЦК України підлягав обов"язковій державній реєстрації, та як наслідок в подальшому не виготовив на своє ім»я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, то позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкову земельну ділянку у нотаріуса. Як зазначено п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як вбачається із відмови у видачі позивачці Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданої Виноградівською державною нотаріальною конторою за №238/01-16 від 07.08.2014 року, видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не видається за можливе, поскільки позивачка повинна надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, реєстрацію якої спадкодавцем проведено не було, у зв'язку із чим нотаріусом позивачці було рекомендовано звернутися до суду (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. При цьому в ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно.

Outcome: approved