Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.01.2014 в м. Києві на виїзді із Печерського мосту на вул. Бастіонну відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2014 [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, проте страхового відшкодування не отримав. Оскільки завдана шкода перевищує розмір страхового відшкодування позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням з [PERSON] В судове засідання позивачі та його представник не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 28.01.2014 в м. Києві на виїзді із Печерського мосту на вул. Бастіонну відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2014 [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу № АС/5370399 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ « УСК «Гарант-Авто». Ухвалою суду від 26.01.2017 провадження у справі в частині ПАТ « УСК «Гарант-Авто» закрито. Відповідно до п.6 ст.110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. Згідно акту виконаних робіт №1/16 від 16.05.2015 вартість ремонту автомобіля [NUMBER] склала 62 359 грн. 00 коп. Ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами. Пунктом 9.2 ст. 9 даного закону, передбачено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, що становить 50000, 00 грн. на одного потерпілого. Листом №3592/8 від 27.05.2014 ПАТ «УСК «Гарант Авто» повідомило, що за результатом розгляду страхової справи Страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 48 995 грн. 00 коп. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає 13 364 грн. 00 коп. Як вбачається зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, відповідачем на заперечення вимог позивача суду не надано. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з цим, суд не вбачає підстав для стягнення витрат, пов»язаних із наданням правової допомоги, з огляду на наступне. За змістом ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частиною 2 цієї статті визначено, що особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Порядок стягнення компенсації витрат на правову допомогу визначено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-УІ від 20 грудня 2011 року. Проте, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приймав участь в судових засідання в суді в якості представника сторони у відповідності до ст.38 ЦПК України, а заяв позивачів про допуск [PERSON] як особи, що надає правову допомогу, матеріали справи не містять та ухвала про допуск як особи, що надає правову допомогу, судом не постановлювалась. Відтак, витрати у сумі 1 500 грн. не є доведеними в розумінні ст.. 56 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-УІ від 20 грудня 2011 року, а тому відшкодуванню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial