Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з останніх на її користь 50 000 грн. по договору позики і судові витрати по справі в сумі 500 грн. Позов мотивує тим, що між нею та дочірнім підприємством «Шпагатно-вірьовочні вироби» Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «МІК», в особі директора [PERSON], було укладено договір позики грошей 08 листопада 2011 року. За умовами договору вона надала підприємству позику в сумі 50 000 грн. строком по 31 жовтня 2014 року. Даний факт підтверджується банківською квитанцією № NOHCL34013 від 01.12.2011 року. З метою забезпечення належного виконання зобов»язань підприємства було укладено договори поруки № 1/1-П, № 1/2-П, та № 1/3-П від 08.11.2011 року, за якими ВАТ «Іркліївський коноплезавод», ТОВ ВП «МІК» та [PERSON] виступили поручителями ДП «Шпагатно-вірьовочні вироби» по договору та взяли на себе зобов»язання солідарно відповідати перед нею за виконання, які виникають з договору позики в повному обсязі, в строки та на умовах, що обумовлені договором. Зобов»язання на даний час не виконано, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачі - представники дочірнього підприємства «Шпагатно-вірьовочні вироби» товариства з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «МІК», відкритого акціонерного товариства «Іркліївський коноплезавод», товариства з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «МІК» та відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Дочірнім підприємством «Шпагатно-вірьовочні вироби» Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «МІК», в особі директора [PERSON], було укладено договір позики грошей 08 листопада 2011 року. За умовами договору вона надала підприємству позику в сумі 50 000 грн. строком по 31 жовтня 2014 року (пункт 2.2 договору). Даний факт підтверджується банківською квитанцією № NOHCL34013 від 01.12.2011 року (а.с.2,3). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язань за вищезазначеним договором 08.11.2011 року було укладено договори поруки № 1/1-П, № 1/2-П, та № 1/3-П від 08.11.2011 року, за якими ВАТ «Іркліївський коноплезавод», ТОВ ВП «МІК» та [PERSON] виступили поручителями ДП «Шпагатно-вірьовочні вироби» по договору та взяли на себе зобов»язання солідарно відповідати перед [PERSON] за виконання, які виникають з договору позики в повному обсязі, в строки та на умовах, що обумовлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Поручитель, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, що відповідає розділу 3 договорів поруки. Відповідачі попереджались про необхідність погашення вказаної заборгованості, що підтверджується наданими суду копіями листів від 14.11.2014 року, але на момент розгляду справи заборгованість ними не погашена, рішення суду залишається не виконаним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідачів на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати в сумі 500 грн., що підтверджуються квитанцією про сплату судового забору у вказаній сумі. На підставі викладеного і ст. ст. 554, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: partial