Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є наймачем, зареєстрованою та проживаючою в квартирі [ADDRESS] , яка є неприватизованою. Так у квартирі зареєстрований [PERSON] , проте останній ніколи у даній квартирі не проживав, не проживає на даний час, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Враховуючи викладене, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 22.04.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Вказана квартира не приватизована. На підставі ордеру на жиле приміщення № 632ІІ серія Б від 03.06.1992 року, у вказаній квартирі проживає та зареєстрована [PERSON] . Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на час розгляду справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб №109/109/опп/С.910 від 18.06.2020 року. Відповідач ніколи у даній квартирі не проживає, не несе витрати по її утриманню. Позивач вважає, що відповідач добровільно залишив місце свого проживання, у зв`язку з чим втратив право користування нею. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивача, актами від 11.12.2019 року, 14.02.2020 року, 17.06.2020 року та 06.11.2020 року про не проживання за вищевказаною адресою [PERSON] , та підписаними комісією з трьох осіб. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до п. 30 (розділ «Житлове право») Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сім`ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред`явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. Відповідно до положень ч. 3ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78, 81 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача - [PERSON] в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у розмірі 840,80 грн. по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved