Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 27. 02. 2004 року серії САА №768737, квартира під № 80 в будинку 226-Б по вул. Руській в м. Чернівці зареєстрована департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради у реєстровій книзі за № 41164, як належна на праві спільної сумісної власності їй та батькам [PERSON] та [PERSON] 31.03. 2009 року в м. Чернівці помер батько [PERSON]. У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина. Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець не посвідчував. Після смерті [PERSON] за відсутності заповіту, спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON], яка на час смерті спадкодавця перебувала з ним у зареєстрованому шлюбу з 16. 09.1988 року, та вона , як донька. 11. 08. 2015 р. в м. Чернівці померла мати [PERSON]. Заповіту на випадок своєї смерті вона також не посвідчувала , тому вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка своєчасно прийняла спадщину. Отже, до складу спадщини після смерті матері входить її право на 1/3 частку спірної квартири та 1/6 частку, як успадковану після смерті чоловіка - [PERSON] Таким чином, загальна частка квартири після смерті матері, на яку відкрилась спадщина складає 3/6. До складу спадщини входять частки спірної квартири, на яку мали право спадкодавці (1/6 після смерті батька та 3/6 після смерті матері ),однак оформити свої спадкові права та отримати у нотаріуса свідоцтво право на спадщину за законом не має можливості, оскільки постановою державного нотаріуса Першої чернівецької нотаріальної контори від 16. 02. 2016 року їй відмовлено у видачі такого свідоцтва через відсутність державної реєстрації права власності на частки спадкодавців. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею ( в порядку спадкування після смерті 31.03.2009 року [PERSON]) право власності на 1/6 частки квартири №80 , яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 226-Б, загальною площею 35,73 квадратних метри, в тому числі житловою площею 28,20 квадратних метрии та визнати за нею ( в порядку спадкування після смерті 11.08.2015 року [PERSON] ) право власності на 3/6 частки згаданої квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача не з»явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку\~\~регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; -ч. 1 ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).; - ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. - ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду; - 392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; - ч.3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; - ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 1; 3.1 свого інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Судом досліджено матеріали справи, а саме : -свідоцтво про право власності [PERSON], [PERSON] , [PERSON] на квартиру №80 по вул. Руськвій. 226-б в м. Чернівці /а.с.7/; - свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] /а.с.9,13/; -Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2016 р./а.с.16 / Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачем та те, визнання права власності за позивачкою не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved