Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У листопаді 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути в порядку регресу з [PERSON] на його користь затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 7407,08 грн. В обґрунтування позову зазначило, що в результаті ДТП, яке сталося з вини обох водіїв, було пошкоджено автомобіль [PERSON] внаслідок чого її страхова компанія ПрАТ «СК «Уніка» виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 14814,16 грн. Оскільки вина водіїв є обопільною, то позивач сплатив ПрАТ «СК «Уніка» 50 % від вартості збитку. У зв'язку із тим, що відповідач не повідомив позивача про страховий випадок, то така виплата має бути відшкодована в порядку регресу. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, через свого представника до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справі у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/3261919 обов'язкового страхування цивільно-правової з відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot 307», реєстраційний номер [NUMBER]. 05 березня 2016 рок в м. Києві на вул. Конєва відбулась дорожньо-транспортна пригода, /часниками даної пригоди були: автомобіль «„Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] та застрахований автомобіль «Peugeot 307», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду м. Києва по адміністративній справі № 752/4253/16-п та Постанови Голосіївського районного суду м. Києва по адміністративній справі № 752/4255/16-п, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] та [PERSON]. На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка». був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 370007/4600/0000052 від 18 листопада 2015 року відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності (автомобіль „Peugeot 307", реєстраційний номер [NUMBER]), згідно до рахунку-фактури «Peugeot 307», реєстраційний номер [NUMBER] від 10 березня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 14 814,16 грн. Відповідно до платіжного доручення № 009560 від 18 березня 2016 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило страхове відшкодування розмірі 14 814,16 грн. 31 березня 2016 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» вимогою про сплату страхового відшкодування в розмірі 50% від вартості збитку, у зв'язку обопільною виною учасників, а саме 7 407,08 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 22 квітня 2016 року було складено Страховий акт № 112720, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склало 7 407,08 грн. Відповідно до платіжного доручення № 7441 від 25 квітня 2016 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування розмірі 7 407,08 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 7 407,08 грн. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Враховуючи те, що про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до AT «ПРОСТО-страхування» не зверталася, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved