Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з нього борг по пені в сумі 20 150,26 грн., який складається з 4064,70 грн - пені за несвоєчасну сплату кредиту за кредитним договором №326-Ф/06 від 17.08.2006 року , за період з 23.09.2011 року по 07.10.2012 року; 12 169,96 грн - пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 23.09.2011 року по 22.09.2014 року ( за цим же кредитним договором); та 3915, 6 грн. - штрафу за договором застави транспортного засобу, укладеним між сторонами 17.08.2006 року. Як на підставу позовних вимог послався на несвоєчасність виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачем , а також на невиконання п. 3.3.4 договору застави транспортного засобу щодо обов»язку відповідача застрахувати заставне майно за свій рахунок на користь позивача від всіх ризиків та надати банку копію договору страхування (страхового полісу) в строк не пізніше 10 днів з дати підписання договору застави. На обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав на те, що 17.08.2006 року між сторонами був укладений кредитний договір №326-Ф/06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 78 312 грн на строк по 16.08.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом 17,9% річних. 17.08.2006 року між сторонами також був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки CHEVROLET модель LACHETTI NF, 2006 року випуску. 07 квітня 2010 року за рішенням Староміського суду м.Вінниці з відповідача була стягнена заборгованість за кредитним договором станом на 28.12.2009 року. 10.06.2014 року Липовецький районний суд ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за період з 11.02.2011 року по 07.10.2012 року. Оскільки позичальник прострочив виконання зобов»язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків, а також не виконав п. 3.3.4 договору застави транспортного засобу, позивач просив стягнути з відповідача 20150,26 грн пені, а також понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що заборгованість по кредиту та відсоткам погашена відповідачем повністю: кредит повністю погашений 08.10.2012 року, а відсотки повністю сплачені 30.07.2014 року. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просив повністю відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що не повинен сплачувати таку велику суму пені, так як повністю розрахувався і по кредиту, і по відсоткам , добросовісно виконавши всі рішення судів, які виносились за позовами банку. Вважає, що і так оплатив банку втричі більшу суму, ніж вартість автомобіля, для придбання якого брав кредит. Також просив до вимог позивача застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено що 17.08.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується Статутом, та [PERSON] був укладений кредитний договір №326-Ф/06. Предметом його, згідно пункту 1.1. Договору, є кредитні кошти в розмірі 78 312,00 гривень, які Банк надав Позичальнику на строк з 17 серпня 2006 року по 16 серпня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,9% річних на придбання автомобіля марки CHEVROLET LACETTI NF 196, 2006 року випуску. Згідно з п. 5.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Пунктом 5.4. кредитного договору встановлений строк позовної давності в три роки, в тому числі і щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. 17.08.2006 року між сторонами також був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки CHEVROLET модель LACHETTI NF, 2006 року випуску. Відповідно до п. 3.3.4. Договору застави Позичальник (Заставодавець) зобов'язаний на період дії договору застрахувати заставне майно за свій рахунок на користь Заставодержателя від всіх ризиків по даному виду страхування та надати Банку копію договору страхування (страхової полісу) в строк не пізніше 10 днів з дати підписання цього договору. За невиконання чи неналеже виконання п. 3.3.1.- 3.3.5. дійсного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п. 2.2. дійного договору, (п. 4. Договору застави). В зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором відповідачем, ПАТ АБ «Укргазбанк» в 2010 році звернулось до Староміського районного суду м.Вінниці, рішенням якого від 07.04.2010 року було стягнуто з відповідача 57 562,43 грн., з яких: 34 792 грн - частина кредиту, що залишилась до погашення, 14143 грн - прострочений кредит, 4813, 63 грн - прострочені відсотки, 2838,22 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 975,58 грн - пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Рішення суду виконано відповідачем, і станом на 08.10.2012 року [PERSON] повністю погасив заборгованість по кредиту. В 2014 році ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Липовецького районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Рішенням Липовецького районного суду від 10.06. 2014 року позов був задоволений частково та стягнуто з відповідача заборгованість по відсоткам в сумі 4634,11 грн., яка мала місце станом на 07.10.2012 року. Рішення суду набрало законної сили. Вказане рішення також виконано відповідачем і станом на 30.07.2014 року повністю погашена заборгованість по відсоткам перед банком. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі і з договору. А в силу ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Судом також встановлено, що на час звернення позивача до суду за стягненням пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків в сумі 16 234,66 грн ( 4064,70 грн + 12 169,96 грн), повністю відсутня заборгованість, як по кредиту, так і по відсоткам ( за кредит відповідач розрахувався 08.10.2012 року, а за відсотки - 30.07.2014 року). Відповідач, посилаючись на повний розрахунок по кредиту та відсоткам, просив повністю звільнити його від сплати пені. Проте суд, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає можливим зменшити розмір пені з огляду на таке. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки ( якою є пеня та штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Оскільки на час звернення позивача з позовом про стягнення пені, відповідачем повністю виконані зобов»язання по основним платежам: погашена заборгованість, як по кредиту, так і по відсоткам, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, закріплених в ст. 3 ЦК України, зокрема принципу справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків до 4634 грн. - тобто суми співрозмірної останньому встановленому рішенням суду розміру заборгованості по основним платежам, що сплачена відповідачем 30.07.2014 року . Також позивач крім стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором, просив стягнути з відповідача штраф, передбачений договором застави транспортного засобу, укладеним між сторонами 17.08.2006 року в сумі 3915, 6 грн., у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави, на підставі п. 4.2 даного договору за невиконання п. 3.3.4 договору застави транспортного засобу щодо обов»язку відповідача застрахувати заставне майно за свій рахунок на користь позивача від всіх ризиків та надати банку копію договору страхування (страхового полісу) в строк не пізніше 10 днів з дати підписання договору застави. Відповідачем подано заяву про застосування до даних вимог строків позовної давності. Статтею 256, 257 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Такий строк встановлюється тривалістю у три роки. Такий же строк позовної давності щодо стягнення штрафу передбачений і п. 4.4. договору застави транспортного засобу. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом , відповідно до п. 3.3.4. Договору застави, який був укладений 17.08.2006 року, Позичальник (Заставодавець) зобов'язався на період дії договору застрахувати заставне майно за свій рахунок на користь Заставодержателя від всіх ризиків по даному виду страхування та надати Банку копію договору страхування (страхової полісу) в строк не пізніше 10 днів з дати підписання цього договору. За невиконання вказаного обов»язку, позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави . Тобто, оскільки відповідач не застрахував заставне майно, позивач набув право звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафу за невиконання вказаного обов»язку, починаючи з 11 дня з дати підписання договору застави, тобто починаючи з 28.08.2006 року( оскільки договір застави транспортного засобу укладений та підписаний сторонами 17.08.2006 року) З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивачем пред»явлено позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафу, передбаченого договором застави транспортного засобу, в сумі 3915, 6 грн., на підставі п. 4.2 даного договору за невиконання п. 3.3.4 договору застави транспортного засобу щодо обов»язку відповідача застрахувати заставне майно за свій рахунок на користь позивача від всіх ризиків та надати банку копію договору страхування (страхового полісу) в строк не пізніше 10 днів з дати підписання договору застави - з пропуском строку позовної давності, який сплив 28.08.2009 року. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив відповідач, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності позивачем не наведено. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які він поніс, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 23%, в такому ж процентному відношенні підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, тобто в сумі 56,03грн. ( 23% від 243,60 грн). На підставі ст. 3, 256, 257 ,261, 267,509, 526, 530, ч.3 ст 551 ЦК України,

Outcome: partial