Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним цивільним позовом. В обґрунтування позову позивачі посилається на те, що 06 листопада 2013 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено вирок, відповідно до якого [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України. Потерпілими від дій [PERSON] визнані позивачі [PERSON] та [PERSON] Своїми протиправними діями [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: синця в області нижньої повіки лівого ока, садна в області фаланги 5-го пальця лівої кисті з титульної поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 290-кп/13 від 14 червня 2013 року за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Крім того, [PERSON] було заподіяно [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: синця по згинальній поверхні лівого передпліччя в середній і верхній його третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 289-кп/13 від 14 червня 2013 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Позивачі також зазначили, що [PERSON], [INFO], є пенсіонером, людиною похилого віку, травми, які наніс йому відповідач суттєво позначилися на його здоров'ї. До теперішнього часу його кисть руки майже не функціонує, а лівим оком він ледве бачить. Позивачів безперервно непокоїв біль, внаслідок чого вони не могли вільно ходити, сидіти, іноді спокійно спати, працювати, в [PERSON] паморочилося в голові, за цих обставин вони не в змозі були вести звичний для себе спосіб життя, цей факт змушував їх переживати дуже сильні душевні страждання. Позивачі перенесли значний емоційний стрес, тілесні ушкодження нанесені відповідачем завдавали їм великих душевних страждань та болю. У зв'язку з перенесенням великого нервового шоку, позивачі на тривалий час втратили сон, їх самопочуття суттєво погіршилося. Нормальний уклад життя був порушений, оскільки тривалий час вони змушені були проживати в страху, в цей час позивачі відчували себе слабкими та вкрай пригніченими. На підставі вищенаведеного, відповідачі змушені були звернутися до суду з цивільним позовом і просять суд стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду, яку вони оцінили в розмірі 8000 грн. на користь [PERSON] і 4000 грн. на користь [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився надав до суду заяву в якій просив справу розглянути за участі його представника [PERSON], який в судовому засіданні, який в судовому засіданні позов визнав частково та просив стягнути на користь [PERSON] 200 грн. моральної шкоди , а [PERSON] - 100 грн. Крім того до суду були надані заперечення на позов, в яких зазначено, що розміри цих сум значно завищені та не відповідають дійсності. У запереченні [PERSON] також зазначає, що до викладеного в позові необхідно ставитися критично, оскільки майже не функціонування кисті руки та ока (ледве бачить) до теперішнього часу, тобто з 13.06.2013 року (день нанесення легких тілесних ушкоджень) та до 31.03.2014 року (день складання позову) - це вже розлад здоров'я, пов'язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, що є ознакою тяжкого тілесного ушкодження, а ступінь такої тяжкості ушкодження підтверджується тільки відповідним висновком судово-медичної експертизи згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України №26 від 17.01.95 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» і такого документу до цього позову надано не було, а значить цей факт не підтверджено. Також твердження позивачів про те, що їх безперервно непокоїв біль, внаслідок чого вони не могли ходити, сидіти, іноді спокійно спати, працювати у позові нічим не підтверджуються, а навпаки спростовується висновками судово-медичних експертиз про легкі тілесні ушкодження №290-кп/13 від 14.06.2013 року ([PERSON] та №289-кп/13 від 14.06.2013 року ([PERSON]) на які є посилання у вищевказаному вироку. Позивачами не надано ніяких доказів, що вони після 14 червня 2013 року зверталися до лікаря зі скаргами на поганий сон, біль, неспроможність ходити та сидіти. При визначенні розміру стягнення моральної шкоди просив суд врахувати той факт, що він не працює та утримує малолітню дитину. На підставі чого, відповідач вважає, що позов позивачів слід задовольнити частково та стягнути з нього на користь [PERSON] компенсацію за завдання моральної шкоди у розмірі 200 грн., а на користь [PERSON] у розмірі 100 грн. (а.с. 34-36). Суд, вислухавши пояснення [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2013 року було засуджено відповідача по справі [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Даний вирок 09.12.2013 р. набрав законної сили (а.с. 20-25). Ксерокопія аркушів медичної картки [PERSON] підтверджує звернення позивача14 червня 2013 року до лікарні зі скаргами на стан здоров'я (а.с. 11-14). [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною, сином та пасинком, що підтверджується довідкою №1762 від 06 травня 2014 року виданою виконавчим комітетом Куп'янської міської ради Харківської області (а.с. 37). 15 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с. 43). Дружина відповідача [PERSON] знаходиться у оплатній відпустці по догляду за дитиною з 11 жовтня 2013 року по [INFO] року (а.с. 42). [PERSON] має на своєму утриманні двох малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 40-41). В силу ст. 60, 59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено,що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до ст. 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. При визначенні розміру грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди суд виходить з загальних положень щодо відшкодування моральної шкоди, передбачених ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, та рекомендацій п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №-4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно яких суд визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Зокрема враховуються стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у її житті і виробничих стосунках, фізичному болі та душевних стражданнях, що призвело, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому суд виходить з того, що задоволення позовних вимог в цій частині позову повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Враховуючи те, що [PERSON] своїми діями причинив [PERSON] та [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичних експертиз № 289-КП/13 та № 290-КП/13 від 14.06.2013р., в наслідок чого вони перенесли фізичний біль, це порушило їх звичайний образ життя, внаслідок чого позивачі зазнали душевних страждань, також беручи до уваги що [PERSON] людина похилого віку, тому суд вважає, що діями відповідача була заподіяна моральна шкода [PERSON] та [PERSON], разом з тим суд враховує, матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Виходячи з вищевикладеного суд оцінює моральну шкоду [PERSON] у розмірі 2 000 грн. та [PERSON] у розмірі 1 000 грн., оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Outcome: approved