Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя, посилаючись на наступне. З відповідачем по справі вона була одружена з 24.07.1982 року, актовий запис № 722. 26.12.2018 року їх шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 286, і після розірвання шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.12.2018 року, виданному Нікопольським міськрайонним відділом РАЦС Головного территоріального управління юстиції у Дніпропетровської області. Від шлюбу мають повнолітню доньку. Угоди про поділ спільного нерухомого майна між ними не досягнуте, змушена розв`язувати це питання в судовому порядку. В період шлюбу, у 1987 році, вони отримали родиною двокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею - 27,2 кв.м, яка складається з: коридору 1, площею 6,2 кв.м.; шафи 2, площею 0,8 кв.м.; вбиральні 3, площею 0,9 кв.м.; ванної 4, площею 2,1 кв.м.; кухні 5, площею 5,5 кв.м.; житлової кімнати 6, площею 10,3 кв.м.; житлової кімнати 7, площею 16,9 кв.м.; балкону, площею 0,9 кв.м.; на підставі ордеру на житлове приміщення у будинку ЖБК № 503 від 28.02.1987 року (рішення загальних зборів членів ЖБК), на родину з трьох осіб. З відповідачем вони виплатили кооперативну квартиру, та на підставі довідки ЖБК, рішення виконкому Нікопольської міської ради від 28.01.2004 року № 26, було видано відповідачу виконкомом Нікопольської міської ради від 04.02.2004 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серії [NUMBER] ), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП НМБТІ за № 2745093, реєстр.№ 4617962 (номер запису: 383, в книзі: 11) від 04.02.2004 року (серії ЯАА № 988761). До цього часу вони з відповідачем зареєстровані в цій квартирі, донька знята з реєстрації, мешкає зі своєю родиною у м.Запоріжжі. Постійним було житло для них по [ADDRESS] (яке належало їм - сторонам по справі - на підставі правовстановлюючого документа). Вважала, що вони в шлюбі, у них одна родина і квартира буде в загальній власності, незважаючи на те, що була оформлена на відповідача, заперечень не було, так як жили в любові, довірі й згоді, але все змінив відповідач. Вважає, що кожний з них має право на зазначену квартиру, і вона повинна належати їм в рівних частках - по 1/2 частині кожному. У квартирі зареєстровано дві особи - вона і відповідач. При поділі майна, що перебуває в загальній спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві загальної спільної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або законом. Вони придбали зазначену двокімнатну квартиру, яка є їх спільним майном, і зареєстрована на ім`я відповідача, ринковою вартістю 84 750,00 гривень, що підтверджується звітом про оцінку квартири за № [NUMBER], розташовану [ADDRESS] . Їй як дружині, згідно СК України, належить 1/2 частина зазначеної квартири, тому що вона придбана за загальні кошти й у період шлюбу. Згідно зі ст.60 СК України, майно, придбане родиною під час зареєстрованого шлюбу, належить чоловікові, дружині на праві загальної спільної власності. Згідно зі ст.61 СК України, об`єктом права загальної спільної власності може бути будь-яке майно. Вона зверталась усно, й не раз, до відповідача з питання реального поділу їх спільного сумісного майна, але він обіцяв, що завтра підуть до нотаріуса, а потім взагалі їй було відмовлено. Таким чином, вищевказане нерухоме майно є об`єктом загальної спільної власності й 1/2 його частина повинна належати їй - одній з подружжя. За таких- обставин звернулась до суду і просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю та зробити поділ спільного майна між сторонами в справі, визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , зареєстрованої 04.02.2004 року на ім`я відповідача на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] . А також стягнути з відповідача судові витрати по справі: по оплаті судового збору, по оплаті послуг з оцінки квартири, автомобіля при проведенні судово-товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості зазначеного автомобіля. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.70), відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.71). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до положень ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в шлюбі з 24.07.1982 року (а.с.6) по 26.12.2018 року (а.с.7). За час шлюбу, а саме: 13.03.1987 року, відповідач [PERSON] отримав на сім`ю, яка складалась з 3 осіб - його, позивачки по справі та їх доньки [PERSON] , двокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] (а.с.8), загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею - 27,2 кв.м, яка складається з: коридору 1, площею 6,2 кв.м.; шафи 2, площею 0,8 кв.м.; вбиральні 3, площею 0,9 кв.м.; ванної 4, площею 2,1 кв.м.; кухні 5, площею 5,5 кв.м.; житлової кімнати 6, площею 10,3 кв.м.; житлової кімнати 7, площею 16,9 кв.м.; балкону, площею 0,9 кв.м. (а.с.9-11). Сторони по справі виплатили кооперативну квартиру, та на підставі довідки ЖБК і рішення виконкому Нікопольської міської ради від 28.01.2004 року № 26 їм 04.02.2004 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серії [NUMBER] ) (а.с.12), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП НМБТІ за № 2745093 (а.с.13). Мирним шляхом врегулювати спір неможливо. Тому суд вважає, що кожна із сторін по справі має право на зазначену квартиру, і вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved