Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

у жовтні 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 16.10.2019 року зареєстровані, крім позивача, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні вже понад 5 років без поважних причин, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, в проведенні ремонту квартири не приймає участь, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Місце проживання відповідача на даний час невідомо. Враховуючи, що відповідач не є співвласником спірного житла, понад рік не проживає в житлі і не виявляє бажання в ньому проживати, відтак позивач вважає, що [PERSON] втратив право на користування цим житлом. За таких підстав, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 29) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (а.с. 25) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири, зареєстрованого в реєстрі 2860, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федорішиною А.Г. (а.с. 6-7) Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.10.2019 року зареєстровані позивач - [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 2009 року по теперішній час. (а.с. 9) На цій житловій площі фактично проживають позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить визнати відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням, у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того він не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, є позивач [PERSON] На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи міститься акт від 18 жовтня 2019 року обстеження житлово-побутових умов мешканців квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складений начальником ЖЕД-105 [PERSON] , за підписом сусідів по будинку [PERSON] та [PERSON] . З акту вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. (а.с. 10). Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утримані житла участі не бере, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved