Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 26.09.2019р. відповідачу [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 19000грн., який він використовував шляхом зняття готівки у банкоматах та безготівкових відрахувань. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього станом на 28 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 15785,73грн., з яких: 14902,57грн. - сума кредиту; 838,48грн. - прострочені відсотки; 22,72грн. - пеня та 21,96грн. - 3% річних. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 15785,73грн., а також 2102грн. судових витрат за подання позовної заяви. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін. 07 липня 2020 року через канцелярію суду від представника позивача - Петрович Ю.Ф. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Цього ж дня від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо задоволення позову. Просив слухати справу у його відсутність. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання останнім заяви від 26.09.2019 року на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.9-15). Відповідно до п. 3.1. Заяви передбачено, що шляхом підписанням цієї заяви Клієнт ініціює та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі -ДКБО), а також підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування викладеними в Заяві (зокрема розміром Кредиту) та Умовах користування кредитною лінією (Кредитом). Згідно п. 3.2. Заяви клієнт просив встановити /збільшити наданий кредит, метою якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) на картковий рахунок відповідача у розмірі 19 000,00грн. У зв"язку із цим, відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 19000грн. Відповідно до п. 3.3. Заяви Процентна ставки за кредитом є фіксованою і складає: 38 процентів річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього Кредитного договору, та може бути змінена в порядку та на умовах визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами Грейс-періоду; 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Із заяви вбачається, що [PERSON] ознайомився з Умовами користування кредитом, про що свідчить його підпис у заяві (а.с.9-10). Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Нормою ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищевикладеного, підписавши заяву, [PERSON] погодився з умовами і правилами надання банківських послуг, тим самим уклав договір та отримав кредит. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Разом з тим, позичальник [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав. Так, згідно розрахунку за кредитним договором, у відповідача [PERSON] станом на 28 травня 2020 року існує заборгованість у розмірі 15785,73грн., з яких: 14902,57грн. - сума кредиту; 838,48грн. - прострочені відсотки; 22,72грн. - пеня та 21,96грн. - 3% річних (а.с.5-8). Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав, суд вважає, що вказаний вище борг за кредитним договором підлягає стягненню з останнього на користь позивача в повному об`ємі. Згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, що становить 1051грн., а інших 50% сплаченого ним судового збору слід повернути позивачу з Державного бюджету. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved