Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить, з урахуванням уточнень, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 7755,68 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.03.2000 року по 31.08.2014 року, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 7755,68 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідачів проти позову заперечував, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності. Також зазначив, що докази, додані до позовної заяви, належним чином не завірені. Заборгованості не існує, оскільки оплачував послуги. З розрахунком підприємства не згоден, оскільки позивачам приписували заборгованість, що є махінацією з боку підприємства. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з довідкою дільниці № 24 КП „Жилкомсервіс", відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно з наданим розрахунком за період з 01.03.2000 року по 31.08.2014 року утворилась заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 30,08 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 131,21 грн. - 3 % річних від простроченої суми в розмірі 7755,68 грн. (а.с.5-14). Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частині 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківводоканал» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовився від них у встановленому законом порядку. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов'язок сплатити ці послуги. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів стосовно правил розрахунку та невідповідності додатку до позову вимогам діяючого законодавства, оскільки вони не засновані на законі. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надані докази пропуску строку позовної давності через поважні причини і суд не бачить підстав для поновлення строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, з позовом позивач звернувся у суд 19.09.2014 року. Представник відповідачів просив суд застосувати строк позовної давності, а представник позивача не просив поновити строки позовної давності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період до 01.09.2011 року, тобто за три роки до звернення з позовом до суду, не підлягають задоволенню у зв'язку з закінченням строків позовної давності. Строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню. Підлягає стягненню заборгованість за період з 01.09.2011 року по 31.08.2014 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 324,88 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 130,71 у сумі 2877,55 грн. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial