Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 07.10.2010 року в розмірі 14348,09 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленим у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом установлено, що 07.10.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 7). Як вбачається із заяви від 07.10.2010 року відповідач особистим підписом підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг та погодився з його умовами. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач надав згоду, що відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні ним строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено останнє погашення за наданим кредитом 03.03.2017 року в розмірі 110,00 грн. Більше погашень не відбувалось. (а.с. 6). Отже, станом на 25.09.2017 року загальна сума заборгованості позичальника перед банком становить 14348,09 грн., з яких: за період з 12.08.2016 р. по 25.09.2017 р. заборгованість за кредитом в розмірі 5997,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1481,37 грн., заборгованість за пенею в розмірі 5709,73 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова - 5%) в сумі 659,43 грн. (а.с. 6). Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, процентам, на стягнення якої позивач має право. А тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Outcome: approved