Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2004 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , 2005 року народження; [PERSON] - 2006 року народження; [PERSON] - 2011 року народження. Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб, стверджуючи , що з 20.05.2015 року між ними фактично припинені шлюбні відносини, з цього ж часу вони проживають окремо , не ведуть спільного господарства, вважають, що подальше їх подружнє життя є неможливим, єдиний вихід із ситуації що склалася це розірвання їх шлюбу. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути аліменти на утримання дітей, оскільки діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні і будуть після розірвання шлюбу продовжуваьти проживати з нею. Розмір аліментів на дітей визначити згідно чинного законодавства. У судове засідання сторони не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати, відповідач повідомив суд, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дітей у розмірі згідно чинного законодавства. Крім того, відповідач повідомив суду, що визнає обставини, які зазначені позивачкою у позовній заяві щодо підстав для розірвання шлюбу, просив їх з позивачкою шлюб розірвати. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Відповідач проживає окремо від родини, матеріальної допомоги на забезпечення дітей не надає, подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує у добровільному порядку обов`язку щодо виховання та матеріального забезпечення дітей. Судом також встановлено, що сторони у справі є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] . Діти сторін у справі проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що діти сторін у справі проживають з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо їх виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення, а батько дітей є працездатним, однак необхідної участі у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дітей сторін у справі, що перебувають у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на дітей в розмірі, що складає 1/2 частину від його заробітку, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дітей та їх навчання. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у частці від доходу відповідача підлягає стягненню з останнього на утримання дітей, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до повноліття останніх, або ж зміни матеріального стану сторін,однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину. Судові витрати щодо вирішення судом заявлених позовних вимог віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved