Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], та, уточнивши позовні вимоги у порядку ст. 31 ЦПК України, просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сумі 765,50 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. При цьому посилалась на те, що від шлюбу, укладеного з відповідачем, у них є спільні діти, що проживають разом з нею, проте, відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив, належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, розглянути позов за його відсутністю та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: донька [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 53) та син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 34). 12.11.2013 року шлюб був розірваний на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Луганськ № 43 5/5 500/13-ц. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок матері та батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх батьківських обов'язків. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою від 16.10.2014 року № 5105/000074 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років станом на жовтень 2016 року становить 1531 грн. Враховуючи вищевикладене вважаю за доцільне стягувати на дитину 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 765,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved