Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивачка у листопаді 2017 р. звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 23.10.2009 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний 31.10.2011 р. У період даного шлюбу позивачка народила [INFO] р. сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки що листопада 2011 р. відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, витрат по утриманню сина не несе, участі у його вихованні не приймає, розвитком дитини не цікавиться та уникає зустрічей з нею, у зв'язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи від дня розірвання шлюбу сторін, а саме: з листопада 2011 р., стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відстуності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 36). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяви про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення на його утримання аліментів (ас. 22, 23). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду листа відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності, просив ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини, надав Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (ас. 24). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 31.10.2011 р. (ас. 14). Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони - [PERSON] та [PERSON] (ас. 5а). Судом встановлено, що відповідно до висновку від 21.05.2018 р., Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація вважає недоцільним на даний час позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н (ас. 25-27). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, витрат по його утриманню не несе, участі у його вихованні не приймає, розвитком дитини не цікавиться та уникає зустрічей з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що на думку суду буде відповідати інтересам останньої. Крім того, суд враховує, що відповідно до заяви відповідача [PERSON], останній повністю визнав позов [PERSON] (ас. 22, 23) Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд враховує письмове пояснення позивачки та її представника про те, що її доходи є недостатніми для утримання малолітньої дитини та заяву відповідача поданої до суду, в якій він не заперечував проти стягнення з нього аліментів, суд вважає занеобхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 4 000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на користь останньої аліменти на утримання дитини за період починаючи з 2011 р. не можуть судом бути задоволені, оскільки позивачка не надала суду доказів в підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів за період з 2011 р., а саме вчинення позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Також, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, розмір якої позивачкою у позові не вказано, оскільки відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, позивачкою не надано доказів проведення з адвокатом взаєморозрахунків. Отже, давши оцінку зібраним матеріалам справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні відповідно до ст. 81 ЦПК України доведено частково, а тому підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 136, 141, 164, 165, 182 СК України,

Outcome: partial