Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 31 грудня 2011 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції-актовий запис № 2708. Після укладення шлюбу [PERSON] прийняла прізвище чоловіка-Шульга. Потрібно зважити, що [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом і вести спільне господарство, починаючи з листопада 2010 року, тобто фактично вступили у шлюбні відносини. Проживали вони разом в орендованій квартирі, котра знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У червні 2011 року [PERSON] і [PERSON] придбали у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де вони проживали разом з вересня 2011 року і вели спільне господарство, тобто знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Квартира була куплена за 682550 грн.. [INFO] року у подружжя народилась дочка [PERSON], а 23 жовтня 2011 року [PERSON] і [PERSON] обвінчалися. За час сумісного проживання до реєстрації шлюбу, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах, [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти робили ремонт, купували необхідні в побуті речі, меблі, побутову техніку, інше майно, оплачували жило, комунальні послуги. У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року по справі № 369/10533/13-ц шлюб між сторонами було розірвано, і після розірвання шлюбу [PERSON] повернула собі дівоче прізвище-[PERSON]. В період сумісного поживання до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства [PERSON] за спільні кошти її і [PERSON] в листопаді 2011 року було придбано за 15000 доларів США, що при перерахуванні у гривні за курсом НБУ станом на листопад 2011 року становить 119 850 грн. автомобіль марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та в липні 2012 року за 36000 доларів США, що при перерахуванні у гривні за курсом НБУ станом на липень 2012 року становить 287 640 грн. автомобіль марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Як їй стало відомо, [PERSON] самостійно продав автомобіль марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та автомобіль марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Коли та яким чином це було зроблено, вона не знає. Гроші, отримані від продажу вказаних автомобілів, [PERSON] використав на свій розсуд, у невідомих їй цілях. Свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів та інші документи знаходились на момент продажу автомобілів у [PERSON]. [PERSON] продав вказані автомобілі і всі отримані кошти залишив собі, хоча вона мала отримати половину від отриманих коштів, а саме 203 745 грн.. За період шлюбу [PERSON] були відкриті рахунки в ПАТ «Дельта Банк», в якому зберігались спільні кошти подружжя.: рахунок в ПАТ «Дельта Банк»-договір № 002-28325-20313 від 22 березня 2013 року, рахунок закритий 10 жовтня 2013 року. Договір на ім»я [PERSON]; рахунок в ПАТ «Дельта Банк»-договір № 002-28325-220313 від 22 березня 2013, рахунок закритий 10 жовтня 2013 року, договір на ім»я [PERSON]. У період розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON], повністю розуміючи наслідки своїх дій та той факт, що на рахунках знаходяться спільні кошти подружжя, були закриті вказані рахунки і знято всі грошові кошти. Суми грошових коштів на вказаних рахунках їй невідомі, оскільки дана інформація охороняється Законом України «Про банки і банківську діяльність». Яким чином та куди були використані дані грошові кошти, їй невідомо, хоча дані кошти належали подружжю на праві спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] зазначала, що вона згодна на отримання грошової компенсації за ? частину вартості автомобіля марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та ? частину вартості автомобіля марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], оскільки [PERSON] дане майно було продано і грошові кошти були використані на власний розсуд. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України просила зобов»язати [PERSON] грошові кошти у сумі 203 745 грн. покласти на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Київській області, визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та автомобіля марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], стягнути з [PERSON] грошову компенсацію у сумі 203 745 грн., що становить ? частину вартості автомобіля марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та ? частину вартості автомобіля марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Ухвалою суду від 06 квітня 2015 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала і заперечувала проти його задоволення. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 31 грудня 2011 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 087980, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 31 грудня 2011 року. 03 жовтня 2011 року у позивача і відповідача народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 21 жовтня 2011 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Розірвано шлюб, укладений 31 серпня 2011 року між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2708. Змінено прізвище позивача [PERSON] на дошлюбне «[PERSON]». Як зазначала позивач у позовній заяві у червні 2011 року вона і [PERSON] придбали у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де вони проживали разом з вересня 2011 року і вели спільне господарство, тобто знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Квартира була куплена за 682550 грн.. 03 жовтня 2011 року у подружжя народилась дочка [PERSON], а 23 жовтня 2011 року [PERSON] і [PERSON] обвінчалися. Як вказувала позивач, за час сумісного проживання до реєстрації шлюбу, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах, [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти робили ремонт, купували необхідні в побуті речі, меблі, побутову техніку, інше майно, оплачували жило, комунальні послуги. В період сумісного проживання до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства нею за спільні кошти її і [PERSON] в листопаді 2011 року було придбано за 15000 доларів США, що при перерахуванні у гривні за курсом НБУ станом на листопад 2011 року становить 119 850 грн. автомобіль марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску. У зв»язку з цим позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та стягнути з [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості вказаного автомобіля. Відповідно до вимог п. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, придбаний відповідачем в листопаді 2011 року, тобто до реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON], а тому є його особистою приватною власністю. Згідно вимог ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Судом перед початком розгляду справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України було роз'яснено представнику позивача [PERSON] його права та обов'язки як учасника процесу, зокрема, право позивача до початку розгляду судом справи по суті шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що роз'яснені судом права йому зрозумілі, однак не використав передбачене ЦПК України право на зміну предмету або підстав позову та наполягав лише на задоволенні заявлених у позові вимог. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Разом з тим суд зазначає, що позивачем [PERSON] у позовній заяві не заявлялись вимоги про встановлення факту спільного проживання позивача і відповідача як чоловіка і жінки, що проживають однією сім»єю, але не проживають у зареєстрованому шлюбу, що дало б змогу в послідуючому в разі доведення позивачем факту їхнього спільного проживання як чоловіка і жінки вирішувати питання про обсяг набутого під час їх спільного проживання майна. Відповідно ж до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог і ухвалювати рішення з питань, що не входять до предмету позову. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову в частині заявлених вимог про визнання за [PERSON] права власності на ? частину автомобіля марки MAZDA, модель 3, д.н. [NUMBER], 2008 року випуску, та стягнення з [PERSON] грошової компенсації, що становить ? частину вартості вказаного автомобіля. Також у позовній заяві позивач [PERSON] вказувала, що за період шлюбу [PERSON] були відкриті рахунки в ПАТ «Дельта Банк», в якому зберігались спільні кошти подружжя: рахунок в ПАТ «Дельта Банк»-договір № 002-28325-20313 від 22 березня 2013 року. Рахунок закритий 10 жовтня 2013 року. Договір на ім»я [PERSON]; рахунок в ПАТ «Дельта Банк»-договір № 002-28325-220313 від 22 березня 2013, рахунок закритий 10 жовтня 2013 року, договір на ім»я [PERSON]. У період розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON], повністю розуміючи наслідки своїх дій та той факт, що на рахунках знаходяться спільні кошти подружжя, були закриті вказані рахунки і знято всі грошові кошти. Суми грошових коштів на вказаних рахунках їй невідомі, оскільки дана інформація охороняється Законом України «Про банки і банківську діяльність». Як вказувала позивач, яким чином та куди були використані дані грошові кошти, їй невідомо, хоча дані кошти належали подружжю на праві спільної сумісної власності подружжя. Судом було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів і зобов»язано Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надати суду відомості щодо відкриття та закриття [PERSON] розрахункових рахунків у ПАТ «Дельта Банк» за період з січня 2010 року по грудень 2013 року, відомості щодо внесення коштів, зняття готівкових коштів, перерахування коштів [PERSON] у ПАТ «Дельта Банк» за період з січня 2010 року по грудень 2013 року, надання відомостей яка грошова сума була покладена [PERSON] на розрахункові рахунки в ПАТ «Дельта Банк» при відкритті рахунків за період з січня 2010 року по грудень 2013 року. Позивач [PERSON] вказувала, що вказані грошові кошти, які зберігались в банківській установі, належали їй і відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Однак, суд зазначає, що позивач [PERSON] у позовній заяві не просила стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на відповідних рахунках у банку, в порядку поділу майна подружжя, і тому суд відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України позбавлений права вийти за межі позовних вимог і ухвалювати рішення щодо вимог, які не заявлялись позивачем у позові. У поданому до суду позові позивач [PERSON] також просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], і стягнути з [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості автомобіля марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 22 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль був придбаний в період перебування [PERSON] і [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, і тому належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Позивач [PERSON] в позові зазначала, що відповідач [PERSON] продав автомобілі, в тому числі й автомобіль марки PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], а всі кошти залишив собі, хоча вона мала отримати половину грошових коштів за транспортні засоби, вказавши конкретну суму 203 745 грн., однак належних і допустимих доказів в обгрунтування заявленої грошової компенсації позивач суду не надала, в тому числі й за даний спірний автомобіль. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, чого досягнуто між сторонами у справі не було, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в переході до судових дебатів заявив клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просив долучити довідку-повідомлення про вартість автомобіля PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], станом на 10 вересня 2013 року і станом на 21 квітня 2015 року. Проте, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться,-до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. У зв»язку з цим суд на підставі вимог ст. 131 ЦПК України відмовив у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про долучення доказів до матеріалів справи, як такі, що подані з порушенням вимог діючого цивільного процесуального законодавства України. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині вимог, і вирішив в порядку поділу майна подружжя, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля марки PEUGEOT 3008, тип ТЗ Легковий, тип кузова Універсал-В, 2013 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], оскільки вказане майно набуте ними під час шлюбу і належить кожному з них в рівних частках. Доводи представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні про те, що вказаний автомобіль марки PEUGEOT 3008, тип ТЗ Легковий, тип кузова Універсал-В, 2013 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], був проданий і кошти витрачені на потреби сім»ї за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає необгрунтованими, оскільки не підтверджені ніякими доказами. Крім того представник відповідача [PERSON] не змогла пояснити суду і не надала доказів, що вказаний автомобіль був проданий і за яку конкретно вартість, і такі відомості також відсутні в матеріалах справи. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача в розмірі 1438 грн. 20 коп..

Outcome: partial