Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка в позовній заяві до суду, та уточнюючи свої позовні вимоги в судовому засіданні просить встановити факт про те, що в заповіті , посвідченому нотаріусом Бобровицької держнотконтори 14.12.1984 р. за р.№ 2068 , її мати [PERSON] , все належне майно заповідає їй , встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.10.1989 року за реєстром № 779 , видане її матері після смерті батька [PERSON] саме на будинок [ADDRESS] та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4.2113 га., кадастровий номер 7420685000:046000:0534, розташованої на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, на житловий будинок , розміром жилої площі 25.4 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], як таке, що перейшло по праву спадкування за заповітом після померлої [INFO] року, матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4.2113 га., кадастровий номер 7420685000:04:000:0534 оцінкою 57343 грн., яка розташована на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, та житловий будинок, розміром жилої площі 25.4 кв.м., з надвірними будівлями, оцінкою 49133 грн., що знаходиться в [ADDRESS]. Як спадкоємець за заповітом, вона прийняла спадщину , звернувшись з заявою до Бобровицької державної нотаріальної контори, проте одержати свідоцтво про право на спадщину виявилось неможливим в зв»язку з доущеними помилками у документах. Так, в заповіті замість « [PERSON] » зазначено її прізвище « [PERSON] », у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 055726 від руки дописано місце проживання заповідача, у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого в Бобровицькій держнотконторі 03.10.1989 р. за р.№ 779 не зазначена вулиця та номер спадкового будинку. Оскільки виправлення орфографічних помилок у державному акті не допускається, а видача дублікату у зв»язку зі смертю власника неможлива, тому державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач в судове засідання не з»явився, в заяві до суду позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без участі представника. Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факт належності правовстановлюючих документів, особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті, встановлюється судом. Судом встановлено, що мати позивачки [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження ( а.с. 9 ) на день смерті постійно проживала та була прописана в [ADDRESS] , та померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть (а.с.7); батько позивачки - [PERSON], на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою, та помер [INFO] року , що підтверджується довідкою Новобиківської сільської ради (а.с.72). Із заповіту , складеного [PERSON], 14 грудня 1984 року, зареєстрованого за № 2068, посвідченого державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори Кучерявець О.М., [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). Із досліджених судом та перевірених в судовому засіданні доказів вбачається , що в заповіті допущена описка, і замість правильного прізвища позивачки , воно вказане , як [PERSON] . Тому наявність достатніх підстав дають суду можливість прийти до висновку про задоволення вимог позивачки ,щодо встановлення факту належності заповіту позивачці. Із наданих позивачкою доказів встановлено,що після смерті батька [PERSON] все належне йому майно успадкувала мати позивачки [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.11). Із вказаного документу , вбачається,що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок ,площею 25.4 кв. м . з надвірними будівлями. Проте в свідоцтві на вказана адреса успадкованого будинку . Довідкою , виданою виконкомом Новобиківської області підтверджується, що [PERSON] до своєї смерті постійно проживав в [ADDRESS] .Таким чином, аналіз документів, досліджених в судовому засіданні дає підстави суду встановити факт ,що свідоцтво про право на спадщину за законом , видане 03.10.1989 року за реєстром № 779 [PERSON] після смерті [PERSON] , видане саме на житловий будинок з надвірними будівлями за номером [ADDRESS]. При дослідженні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН 055726, виданого 29 березня 2005 року на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації від 01 лютого 2005 року, судом встановлено, що при його складанні зроблена дописка від руки, а саме: дописано « [ADDRESS] ». Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п.2.9 наказу Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року „Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі" заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Враховуючи вище викладене, судом встановлено ,що після смерті матері позивачки [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, площею 25,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS], та земельна ділянка , розташована на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, загальною площею 4,2113 га, кадастровий номер 7429685000040000534, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН 055726 ,виданого 29 березня 2005 року на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації від 01 лютого 2005 року (а.с.12). За даними висновку ФОП [PERSON], вартість майна , розташованого в [ADDRESS] , становить 49133,00 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 57343 грн. 00 коп., (а.с.17-18). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість . Згідно довідки Бобровицької районної державної нотаріальної контори № 421 від 24.02.2014року, фактично, позивачка прийняла спадщину, звернувшись до Бобровицької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, відповідно до якої 03.08.2012 року була заведена спадкова справа № 272/2012 , після смерті [INFO] року [PERSON], (а.с.56). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, про що державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори 11.09.2013 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.22). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника / спадкоємця/ вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та розглянувши справу в межах підтриманих позивачкою вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними обґрунтованими та такими ,що підлягають до задоволення, так як викладені в позов овній заяві доводи знайшли своє підтвердження дослідженими в суді доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved