Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

у листопаді 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15 квітня 1992 року, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації. У квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , його дружина - [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] .. Відповідачі з 1992 року не проживають у квартирі, витрати на комунальні послуги не сплачують. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом, оскільки не проживають в квартирі без поважних причин та не приймають участі в її утриманні. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 25). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі реєстраційного посвідченням від 15 квітня 1992 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації ". (а.с. 13) Згідно довідки форми № 3 від 06 лютого 2018 р, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Статистик», у зазначеній квартирі зареєстрований позивач [PERSON] , дружина [PERSON] , та сини [PERSON] і [PERSON] (а.с. 16) На цій житловій площі фактично проживають позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] . Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи міститься акти від 04 жовтня 2018 року, складені ЖБК "Статистик", з якихвбачається, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] з 1992 року по даний час фактично не проживають у спірній квартирі. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання їх такими, що втратили право користування житлом, підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved