Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому народився син [PERSON]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22 квітня 2015 року шлюб з відповідачем розірвано, а рішенням від 23 грудня 2015 року вирішено стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Проте відповідач коштів на утримання сина не надає, аліменти не сплачує. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, відповідач не бере жодної участі у вихованні і забезпеченні розвитку сина, понад два роки з ним не зустрічався. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися; представник позивача подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та відсутності довірителя, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином у порядку ст.ст.74-76 Цивільного процесуального кодексу України викликався до суду, а тому згідно із вимогами ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу заочно у його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. У зв'язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, у якому вони записані батьками дитини. Шлюб між сторонами було розірвано. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 лютого 2017 року № 7 визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує. При цьому, комісією з питань захисту прав дитини, зокрема розглянуто: рішення Сихівського районного суду м.Львова від 22 квітня 2015 року про розірвання шлюбу між батьками дитини, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 грудня 2015 року про стягнення аліментів з батька, довідку ЛКП «Старий Сихів» про те, що дитина проживає: за адресою: [ADDRESS], без реєстрації разом з матір'ю, батько з сім'єю не проживає, довідку з місця праці матері, інформацію з ДНЗ № 175 м.Львова про те, що дитиною займається лише мати, батько не цікавиться дитиною, жодного разу не відвідав сина у закладі, довідку Сихівського ВДВС м.Львова про те, що батько аліменти не сплачує, акт обстеження житлово-побутових умов проживання за місцем проживання батька від 13 лютого 2017 року, письмові свідчення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що батько [PERSON] з сім'єю не проживає, вихованням дитини абсолютно не займається, він понад два роки до сина не приходить, з ним не гуляє, участі у вихованні не приймає. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] сином не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, покинув дитину та з нею не проживає. Перешкод відповідачу у виконанні батьківських обов'язків не встановлено, а відтак такий без поважних причин не виконує своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини та ухиляється від їх виконання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо, протягом тривалого часу нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, матеріально не допомагає, не створив належних соціально-побутових умов для нормального життя та розвитку сина, покинув його, а тому його слід позбавити батьківських прав. При цьому, не приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, як це передбачено ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, оскільки таке вже ухвалено. Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача у користь позивача слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved