Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Дружбівської сільської ради Радивилівського району про визнання за кожним з них права власності на ? частину земельної ділянки розміром 1,89 га померлої [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є спадкоємцями до майна померлої: [PERSON] -спадкоємець за заповітом, а [PERSON] - спадкоємець за законом, який має право на обов»язкову частку у спадщині. [PERSON] володіла на праві власності земельною ділянкою розміром 1,89 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку. Також при житті вона склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] належні їй земельний і майновий пай в СВК «Діброва». Проте нотаріус відмовляється видати їй свідоцтво про право на спадщину, поскільки в заповіті зазначено земельний пай, а [PERSON] мала у власності земельну ділянку, а не право на пай. Що перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі. Також право на спадщину має чоловік померлої [PERSON], який на момент смерті був непрацездатним і мав право на обов»язкову частку в спадщині. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє від себе особисто і за дорученням [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала покази стосовно обставин справи в межах заявлених позовних вимог. Представник третьої особи Управління Держземагентства в Радивилівському районі Яловенко В.П. не заперечує позовних вимог. Показав, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім.»я [PERSON] зареєстрований в паперовому реєстрі прав власності на землю. Представник Дружбівської сільської ради в судове засідання не з»явився. Сільський голова Юсюк Л.Д. надіслав до суду лист №663 від 18.09.2014 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Претензій по справі немає, позовні вимоги сільська рада визнає. Заслухавши позивача [PERSON], представника третьої особи Яловенка В.П., дослідивши письмові докази по справі, давши їм повну, об"єктивну і правову оцінку, суд знаходить, що позов до задоволення не підлягає. [PERSON] померла [INFO] року в м. Львів, смерть зареєстрована Дружбівською сільською радою Радивилівського району, Рівненської області а/з №10 від 18.08.2011 року. Згідно заповіту, складеного [PERSON] і посвідченого Дружбівською сільською радою 06.05.2005 року за реєстром №33, вона заповіла позивачу [PERSON] належні їй земельний і майновий паї в СВК «Діброва». На час смерті [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 1,89 га в межах згідно плану на території Дружбівської сільської ради, що вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-РВ №024696, виданого Дружбівською сільською радою 22.11.2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №194.(а.с.12) З довідки Управління Держземагентства у Радивилівському районі №04-14/1250 від 05.08.2014 року вбачається, що право власності на земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано на підставі Державного акта Серія ІІ-РВ №024696. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічне передбачено п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». В якому зазначено, що після видачі Державних актів на право власності на землю Сертифікат на право власності на земельну частку (пай) втрачає чинність. Тобто на час складання заповіту і на даний час належним правовстановлюючим документом на земельну ділянку був і є Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІІ-РВ №024696, на підставі якого нотаріус повинен видати спадкоємцям Свідоцтво про право на спадщину. Складання заповіту на право на паї при наявності Державного акта на право приватної власності на землю не тягне за собою правових наслідків. Згаданий заповіт стосується прав на земельний і майновий паї і не охоплює спадкове майно, а саме приватизовану земельну ділянку, яка належала [PERSON] на момент смерті. Згідно ч.2ст..1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Поскільки приватизована земельна ділянка відповідно до Державного акта на право власності на землю Серія ІІ-РВ №024696 від 22.11.2001 року, виданого на ім.»я померлої, не охоплена заповітом від 06.05.2005 року, тому відповідно до вимог чинного Цивільного кодексу України майно не охоплене заповітом спадкується за законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. У позивачів є належний правовстановлюючий документ на нерухоме майно земельну ділянку, виданий на ім»я померлого спадкодавця, який підтверджує його право на нерухоме майно. Позивачі своєчасно прийняли спадщину в т.ч. [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріуса, а [PERSON] проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що доводиться довідкою Дружбівської сільської ради №962 від 10.10.2013 року, з якої встановлено що на день смерті [PERSON] з нею проживали і були членами її сім»ї чоловік [PERSON] і син [PERSON]. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Що і слід зробити позивачам. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді такої категорії справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа державного нотаріуса Радивилівської державної нотаріальної контори №1229/01-16 від 10.11.2013 року встановлено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по заповіту посвідченому Дружбівською сільською радою Радивилівського району 06.03.2005 року за №33 із згаданих вище в рішенні підстав. (а.с.11) Відмови нотаріуса видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом суду не надано. Виходячи з вищенаведеного позов є безпідставним.

Outcome: dismissed