Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона, на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року, є власником квартири [ADDRESS]. На момент придбання квартири вона була фактично вільна, там ніхто не проживав, попередній власник, після укладення договору, знялась з реєстрації. В подальшому, маючи намір розпорядитися своєю квартирою, дізналась, що у вказаній квартири хоча і не проживають, однак зареєстровані, доньки попереднього власника - відповідачі по справі. Рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації відповідачів та оголошенням в обласній газеті «Народне слово» вона звернулась до відповідачів з вимогою знятися з реєстрації, однак марно, тому вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить їх задовольнити. Судові витрати просить покласти на неї. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили, що вони являються дітьми, позбавленими батьківського піклування, відповідно до рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.09.2004 року їхні батьки позбавлені батьківських прав відносно них та їхнього брата [PERSON]. Діти були прописані та проживали в [ADDRESS] разом різ своїм батьком та бабою з дідом. Вважають, що вони як діти сироти мають право на проживання у вказаній квартирі, яку батько не мав права продавати без їх відома. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6,7). Довідка житлово-експлуатаційної контори №1 від 27 червня 2013 року свідчить про те, що у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач пропонувала відповідачам у добровільному порядку знятися з реєстрації (а.с.9,10,11). Також, судом встановлено, що [PERSON], який являється продавцем квартири, отримав її у спадок після смерті батьків, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 01 червня 2013 року по р.№ 359 на підставі якого право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 1148209, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 01 червня 2013 року по р. № 362 на підставі якого право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 1148664. Відповідно до ст. 1258 ЦПК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] отримав квартиру у спадщину, як спадкоємець першої черги, продав її 18 червня 2013 року, тобто на той час, коли діти стали повнолітніми, тому суд не вбачає законних підстав проживання відповідачів у спірній квартирі. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Права власника визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування та проживання в [ADDRESS] є обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved