Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та стверджує, що 06.10.2012 року у відділі ДРАЦС Перемишлянського РУЮ Львівської області, актовий запис №65 між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є дитина.: [PERSON], [INFO]. Як стверджує позивачка одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними постійно виниками сварки, скандали, непорозуміння. Відповідач неналежно відносився до позивачки як до дружини, з березня 2015р. строни не проживають разом і не ведуть спільне господарство. Стверджує, що їх сім"я розпалась і перспектив на її поновлення немає. Крім цього відповідач не забезпечує дитину матеріально, не турбується про її добробут. Просить стягувати аліменти по 800грн. щомісячно на дитину. Позивачка в судовому засіданні дала пояснення аналогічні заявленому позому, категорично настоює на розірванні шлюбу. Відповідач позову не визнав, хотів помиритись з позивачкою, але вона цього не бажає. Суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 цього ж Кодексу -суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх неповнолітнім дітям, що має істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, а тому суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає що аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі, яка відповідно до закону підлягатиме індексації. Судом також враховано положення ч.2 ст.181 СК України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIІI встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років у розмірі 1032грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved