Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та виготовлення проїзних документів. Мотивуючи свої позовні вимоги позивачка зазначила, що з 12.06.2010 року по 06.02.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У теперішній час Донецька область є активною зоною антитерористичної операції (АТО), де ведуться бойові дії, що є небезпечним для життя і здоров'я її сина. Відповідач відмовляється надати згоду на виїзд дитини за кордон, у зв'язку з чим вона не може виготовити документи для виїзду її сина за межі України. Тому просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон України без згоди батька відповідача [PERSON] та виготовлення проїзних документів на строк до досягнення сином повноліття під зобов'язання його зворотнього повернення до України. В уточнених позовних вимогах просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон України без згоди батька відповідача [PERSON] та на виготовлення проїзних документів на строк до 31.12.2015 року під зобов'язання його зворотнього повернення до України. В судовому засіданні позивачка уточненні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити пославшись на те, що в зв'язку з нестабільною ситуацією в Донецькій області вона має необхідність виїзду за межі України. В Російській Федерації у неї мешкають рідні, до яких вона має намір виїхати. В умовах бойових дій ні нотаріус ні суд не працюватимуть і вона хоче взяти дозвіл до виникнення реальної небезпеки для дитини. Відповідач дитину бачив лише два рази в пологовому будинку та в 4 місяці, дитиною не інтересується взагалі. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно вони з позивачкою мають сина [PERSON], проте відразу після народження дитини вона почала всебічно ізольовувати дитину від нього, створювати перешкоди у спілкуванні з ним та навіть надала сину мусульманське ім'я. На сьогоднішній час, незважаючи на те, що він у повному обсязі виконую свої зобов'язання по матеріальному забезпеченню сина, та не маю заборгованості по сплаті аліментів, позивачка продовжує приховувати від нього все що стосується сина. У своїй позовній заяві позивачка надає неправдиву інформацію про нібито визначення судом місця проживання дитини з нею. Таким чином, враховуючи відсутність з боку рідних позивачки будь-яких гарантій комфортного та безпечного перебування сина за кордоном, а також відсутність необхідності дитині супроводжувати позивача під час поїздки до РФ просив, відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який мешкає разом з позивачкою. Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 06.02.2014 року. Відповідно до положення ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»документами. що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. В свою чергу, згідно з п. 2 - 2 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про загвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків". Позивачка бажає отримати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон в зв'язку з тим, що у теперішній час Донецька область є активною зоною антитерористичної операції (АТО), де ведуться бойові дії, що є небезпечним для життя і здоров'я її сина і хоче скористатися ним вразі раптового погіршення ситуації в м.Вугледар, та соціально-побутових умов, де вона мешкає на теперішній час. Відповідно до ст. 7 ч.6 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Статтею 7 ч.8, ч.9 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як вбачається з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року N 3857-ХІ1 "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання; державного кордону громадянами І України" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 " виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 171 СК України: 1. дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. 2. дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідач заперечуючи проти тимчасового виїзду дитини за кордон, обмежує її у тимчасовому виїзді за кордон та вільному пересуванні дитини, суд вважає це порушенням законних прав і інтересів неповнолітнього [PERSON] Не надав суттєвих доводів чи обґрунтувань своєї відмови. Його посилання про нерозглянуті справу про поділ майна та його заяви про час спілкування з дитиною органом опіки та піклування ,суд, не може прийняти до уваги так як вони не мають відношення до суті спору, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 313 ЦК України, ст.ст.7, 141, 150, 155,171 СК України ст.ст. 2,4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 2 - 2 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року ,

Outcome: approved