Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ»(надалі-ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» 10 лютого 2021 року звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 липня 2020 року між [PERSON] та позивачем був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та або/розпорядженням транспортним засобом марки «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] . 27 вересня 2020 року по вул. Незалежності в с. Татарів Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Toyota Carina» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. 21 жовтня 2020 року позивач на підставі Заяви про настання страхового випадку №15/04/9.01/2167.20 від 13 жовтня 2020 року та Страхового акту №7322 від 19 жовтня 2020 року, виходячи з рахунку № НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 59853,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4516 від 21 жовтня 2020 року. Відтак, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. 20 листопада 2020 року позивач з метою врегулювання спору у досудовому порядку звернувся до відповідача із вимогою за вих. № 15/04/8.10/441-20 про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Зазначена вимога була отримана [PERSON] 11 грудня 2020 року, однак на момент звернення до суду завдану позивачу внаслідок виплати страхового відшкодування шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував. Із врахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача 59853,82 грн. на відшкодування завданої шкоди та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 26 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у зв`язку із безпідставністю та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач вказав, що відповідно до розділу 2 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року предметом даного договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані із відшкодуванням [PERSON] шкоди, заподіяної ним внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу, а не майнові інтереси з відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] , що свідчить про безпідставність виплати йому позивачем страхового відшкодування. В порушення вимог п.п.7.3.7. п.7.3, п.п.7.4.2 п.7.4 вказаного договору позивачем не замовлено проведення автотоварознавчої експертизи і як наслідок- не розраховано суму страхового відшкодування, а також протягом 2-х робочих днів не вжито заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. [PERSON] було порушено свої обов`язки як страхувальника, визначені у розділі 8 Договору щодо належного повідомлення страховика про подію, що має ознаки страхового випадку, оскільки вказане повідомлення було здійснено ним лише 13 жовтня 2020 року, тобто за пропуском строку у два робочі дні, визначеного у п.п.8.3.1 п.8.1 Договору, необхідності письмово погодити зі страховиком СТО, на якій буде здійснюватися відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу та рахунок з неї, оскільки відповідні підтвердження у матеріалах справи відсутні. Відтак, на думку відповідача, позивач відповідно до положень п.п.10.1.5 п.10.1, 10.1.11. п.10.1 повинен був відмовити [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, враховуючи те, що згідно п.7.2.5 Договору у разі настання страхового випадку [PERSON] зобов`язаний був діяти згідно з розділом 8 Договору та виконувати передбачені ним вимоги. Окрім цього, відповідач вважає, що [PERSON] не були виконані вимоги розділу 8 Договору, а також було допущено порушення вимог п.п.8.3.2. п.8.2 Договору, оскільки зі страхового акту №7322 від 19 жовтня 2020 року вбачається, що для виплати страхового відшкодування були надані: звіт про результати огляду місця події, акт огляду ТЗ(дефектна відомість) та фотододатки асистуючої компанії, однак не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують право даної асистуючої компанії складати вказані документи замість страховика. Також у відзиві зазначено, що всупереч вимог п.п.9.5.1, 9.5.2 п.9.5 Договору позивачем перераховано страхове відшкодування не на рахунок СТО, а безпосередньо [PERSON] та без складання Звіту про оцінку ТЗ, при цьому відповідно до вимог п.п.9.6.10 п.9.6 Договору розмір страхового відшкодування зменшено не було. При визначенні розміру відшкодування страховиком також не були виконані положення п.п.9.6.1.2 п.9.6 Договору та не застосовано відповідний коефіцієнт пропорційності, зважаючи на те, що розмір страхового платежу за договором становить менше 80% дійсної вартості ТЗ вказаної у Договорі та всупереч вимог п.п.9.6.9 п.9.6, незважаючи на те, що [PERSON] не було письмово погоджено зі страховиком СТО, на якій проведено ремонт автомобіля, не зменшено розмір страхового відшкодування. Відповідач вказав, що в порушення вимог п.12.2 Договору страховиком не було замовлено звіт про оцінку ТЗ, у зв`язку із чим неможливо визначити достовірність та правильність визначення розміру страхового відшкодування. Позивачем всупереч вимог п.13.9.2 п.13.19 Договору не долучено до позову акт огляду транспортного засобу з фото додатками. Позивачем надано суду рахунок ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» №НВеС-0009295 від 07.10.2020 року враховуючи призначення платежу в якому можна прийти до висновку, що даний рахунок СТО не є рахунком за відновлювальний ремонт ТЗ [PERSON] , а кошти оплачені за товари, роботи та послуги цього СТО, що в свою чергу з огляду на те, що страховиком не було замовлено експертизу та Звіт про оцінку ТЗ, письмово не погоджено відновлювальний ремонт ТЗ на СТО та письмово не погоджено СТО свідчить про неможливість перевірити правильність визначення розміру страхового відшкодування. Також позивачем не надано жодних договорів про співпрацю із ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» чи інших доказів того, що СТО, на якому було здійснено ремонт транспортного засобу є СТО офіційного дилера. 27 квітня 2021 року від ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що відповідачем пропущено строк на подання відзиву без поважних причин. Посилання представника відповідача на безпідставність проведення позивачем страхової виплати [PERSON] оскільки даний предмет відшкодування не передбачений Договором не відповідають дійсності, оскільки згідно п.2.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року чітко визначено, що предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користування та/або розпорядженням ТЗ, зазначеним в договорі. Твердження про порушення позивачем вимог п.7.3.7 п.7.3 договору є безпідставними, оскільки згідно умов Договору замовлення проведення незалежної автотоварознавчої експертизи є правом, а не обов`язком страховика, який також має право, а не обов`язок відмовити у виплаті страхового відшкодування. При цьому, 06 грудня 2020 року ФОП [PERSON] на замовлення позивача було сформовано звіт про оцінку КТЗ №03-06/12. Також не відповідають дійсності посилання відповідача на порушення страхувальником вимог розділу 8 Договору, зокрема в частині дотримання строків повідомлення страховика про страхову подію, оскільки [PERSON] було повідомлено страховика про подію що має ознаки страхового випадку 27 вересня 2020 року о 12 год. 59 хв. засобами телефонного зв`язку та 28 вересня 2020 року подано заяву про настання страхового випадку №СТ-007903/02/01. Щодо погодження СТО, рахунку СТО та виплати відшкодування відповідно до рахунку СТО, а не звіту про оцінку ТЗ, то СЧ договору передбачено, що підставою визначення розміру збитку є рахунки СТО офіційного дилера, погоджені страховиком, а п.8.1.7 передбачено, що страхувальник зобов`язаний письмово погодити зі страховиком СТО, на якій буде здійснюватись відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ та рахунок з неї. Як вбачається зі стархового акту №7322 до переліку наданих документів включено рахунок СТО №НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року, який виданий ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ». Що є офіційним дилером в Україні, таким чином, виплата страхового відшкодування була проведена після отримання позивачем рахунку СТО, який було погоджено та відповідно до умов Договору покладено в основу визначення розміру відшкодування. Також не відповідає дійсності посилання відповідача на те, що страхове відшкодування виплачено не шляхом перерахування коштів на рахунок СТО, а безпосередньо [PERSON] , оскільки в платіжному дорученні №4516 від 21 жовтня 2020 року зазначено що отримувачем платежу є безпосередньо ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ». Враховуючи те, що відповідач є винним у ДТП, повністю визнав свою вину при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також зважаючи на те, що всупереч норм чинного законодавства на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність застрахована не була, просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У запереченні на відповідь на відзив, яке надійшло до суду 13 травня 2021 року відповідачем зазначено, що позивачем не надано доказів про співпрацю між ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», чи інших доказів того, що СТО, на якій було здійснено ремонт пошкодженого автомобіля, є СТО офіційного дилера, а також доказів про письмове погодження між позивачем та [PERSON] відновлювального ремонту ТЗ, СТО, на якій буде здійснюватись ремонт та рахунку з такої СТО, що свідчить про порушення вимог п.7.2.5, 8.1.6, 8.1.7 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року. Акт огляду ТЗ від 27 вересня 2020 року складено у відсутності [PERSON] та представника страховика ФОП [PERSON] , однак позивачем не надано доказів, що засвідчують право даної особи проводити такий огляд. Відповідно до вимог ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відповідно до ч.1 ст.41 вказаного Закону у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, вказану шкоду відшкодовує МТСБУ, а тому вимоги позивача до відповідача є безпідставними. Також зазначено, що позивачем не спростовано доводи відповідача про те, що при визначенні розміру страхового відшкодування він повинен був керуватися положеннями п.п.9.6.1.2 п.9.6 Договору, а страхове відшкодування виплачено [PERSON] ще до складання звіту про оцінку ТЗ, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. 25 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року, 29 квітня 2021 року 01 червня 2021 року судом постановлено ухвали про забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник позивача ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» адвокат Гречкосій А.В. у судовому засіданні 01 червня 2021 року в режимі відеоконференції заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Вказала, що в силу вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при відсутності договору ОСЦПВ у винуватця ДТП страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 даного Закону прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 26.10.2016 року у справі № 3-1115гс16, від 07грудня 2016 року №910/6312/16, від 23 лютого 2017 року у справі № 910/5860/16. Також зазначила, в даному випадку позивачем не порушено вимог п.9.6 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року, оскільки фізичний знос автомобіля відсутній та не враховувався, а в разі якщо страхова сума, визначена в СЧД виявиться меншою, ніж 80% від дійсної вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, то страховик має право, а не зобов`язаний розрахувати страхове відшкодування із застосуванням коефіцієнту пропорційності. Порушення вимог п.7.2.5, 8.16 Договору щодо письмового погодження рахунку СТО також відсутнє, оскільки договором передбачено, що страхове відшкодування проводиться на підставі рахунку СТО офіційного дилера. В даному випадку [PERSON] звернувся до офіційного дилера компанії Вольво- ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» та отримав рахунок, де зазначено повний перелік робіт та деталей, що підлягали до виконання в ході відновлювального ремонту, на звороті даного рахунку наявна відмітка про його погодження: «Погоджено Калачов». З даним рахунком [PERSON] звернувся до страхової компанії - ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» і погодив його. Лише після погодження рахунку СТО страхова компанія приймає у роботу перелік документів, визначений умовами Договору та оформляє страховий акт і згідно страхового акту виплачується страхове відшкодування. [PERSON] отримав рахунок СТО, який був погоджений, був складений страховий акт на підставі якого страховиком було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування, яке було проведено не безпосередньо на рахунок [PERSON] , а на рахунок ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», про що зазначено у платіжному дорученні. Також просить врахувати, що умовами Договору передбачено, що підставою визначення розміру страхового відшкодування є рахунки СТО офіційного дилера, а не звіт про експертну оцінку ТЗ, проте позивачем було замовлено та отримано звіт про оцінку КТЗ №03-06/12 від 06 грудня 2020 року, до якого долучено фотоматеріали із зафіксованими пошкодженнями, які отримав ТЗ [PERSON] під час ДТП. Відсутність вказаного звіту на момент проведення відшкодування не могла бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки умовами Договору чітко визначено, що розмір страхового відшкодування визначається на підставі рахунку СТО офіційного дилера. Інформація про те, що ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» є офіційним дилером компанії Вольво є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті. На території України є декілька офіційних дилерів компанії Вольво і страхувальник має право обирати до якого дилера йому звернутись. Позивач не укладав окремого договору про співпрацю із ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», а лише перевірив інформацію чи має дане товариство статус офіційного дилера. Твердження представника відповідача про відсутність письмового погодження страховиком рахунку СТО не відповідають дійсності та спростовуються відповідною відміткою, що наявна на рахунку. Про наявність відповідного погодження свідчить і сам факт складання страхового акту, оскільки у разі якби [PERSON] звернувся на СТО неофіційного дилера чи приніс будь-який інший рахунок, страховиком не був би складений відповідний страховий акт та не було б проведено виплату відшкодування. Ремонт автомобіля [PERSON] до отримання страхової виплати не проводився, що підтверджується актом виконаних робіт. Після ДТП застрахований пошкоджений автомобіль обов`язково направляється до страхової компанії або на місце виїжджає страховий комісар, який робить усі необхідні фото та оглядає автомобіль, можуть також залучатись представники для проведення незалежної оцінки і тільки після цього страхувальник може звернутись на СТО для отримання рахунку. Вказала, що у даному випадку було проведено два огляди ТЗ «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] -огляд асистуючою компанією із фото фіксацією пошкоджень, що зроблено для отримання в подальшому відповідного рахунку СТО та був проведений огляд незалежним оцінювачем-ФОП [PERSON] для формування звіту про незалежну оцінку. Вважає, що [PERSON] були у повному обсязі дотримані всі необхідні умови Договору CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року, а тому підстав для виплати чи зменшення страхового відшкодування не було встановлено. До направлення відповідачу вимоги про відшкодування страхової виплати позивач намагався зв`язатись із [PERSON] , однак безрезультатно, а тому, зважаючи на відсутність в останнього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивачем було залучено незалежного оцінювача та отримано звіт про оцінку КТЗ №03-06/12 від 06 грудня 2020 року. У судове засідання, призначене на 27 серпня 2021 року представник позивача не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності за наявними матеріалами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гайтанюк М.М. у судовому засіданні 01 червня 2021 року позов не визнала та просить у його задоволенні відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Вказала, що позивачем безпідставно виплачено [PERSON] страхове відшкодування, оскільки відповідно до розділу 2 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року предметом даного договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані із відшкодуванням [PERSON] шкоди, заподіяної ним внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу, а не майнові інтереси з відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] , а тому страховик у разі виплати страхового відшкодування вправі подати позов в порядку регресу до МТСБУ. Зазначила, що позивачем після ДТП не було проведено автотоварознавчу експертизу автомобіля «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] , а вимога про відшкодування завданої шкоди була направлена відповідачу 20.11.2020 року, тобто до моменту проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу. Всупереч вимог розділу 8 Договору не було проведено письмове погодження СТО, на якій буде здійснюватися відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу та рахунок з неї. У рахунку ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» №НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року у графі» призначення платежу» зазначено, що це «оплата за товари, роботи та послуги згідно наряду-замовлення №НВеСА-006140 від 07 жовтня 2020 року; [PERSON] », відомостей про те, що це рахунок за відновлювальний ремонт автомобіля не вказано, а тому неможливо зрозуміти, що визначена у вказаному рахунку сума є розміром шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Із твердженням представника позивача про письмове погодження вказаного рахунку неможливо погодитись, оскільки на вказаному рахунку відсутня відмітка про дату його письмового погодження страховиком, печатка ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», а також не зазначено яку посаду обіймає у позивача [PERSON] , прізвище якого вказано у рахунку. Позивачем також не надано доказів, що між ТДВ «СК«ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» був укладений договір про співпрацю і дане товариство є офіційним дилером продукції Вольво в Україні. Акт огляду ТЗ, звіт про результати огляду місця події та фото додатки складені асистуючою компанією, однак позивачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують право відповідної асистуючої компанії складати вказані документи, а також не надано даних документів. У судовому засіданні 27.08.2021 року представник відповідача також вказала, що позивачем представлено акт виконаних робіт від 10 листопада 2020 року, однак немає доказів на підтвердження того яким чином він мав бути вручений позивачу, а також наявні розбіжності між рахунком наданим ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» №НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року та актом виконаних робіт в частині затраченого на виконання ряду робіт часу та їх вартості. Також вказала, що у схемі ДТП не зазначено про пошкодження колісного диску, однак в рахунок включено роботи з фарбування колісного диску у сумі 9450 грн. тривалістю 18 годин, вартість яких не відповідає вартості, вказаній в акті виконаних робіт, яка становить 11320,42грн., а затрачений на виконання даного виду робіт час складає 1 год.; у п.11 рахунку зазначено роботи з ремонту розширювача крила переднього тривалістю 3 год. вартістю 1575,00 грн., в акті виконаних робіт зазначено- 2 год. та вартість у сумі 1050,00 грн.; у п.12 рахунку вказано роботи з фарбування розширювача крила переднього тривалістю 2 год., вартістю 1050,00 грн, в той час як в акті виконаних робіт затрачений час становить 1,5 год, а вартість вказана у сумі 787,50 грн.; у п.15 рахунку вказано ремонт бампера переднього тривалістю 4 год., вартістю 2100,00 грн., а згідно акту виконаних робіт- тривалість часу, затраченого на ремонт становить 3 год., вартість складає 1575,00 грн., також у акті виконаних робіт наявні у переліку слюсарні роботи, які не включені у рахунок. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 24 липня 2020 року між ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 (надалі- Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом«Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] (а.с. 3-9). Згідно умов Договору, страхова сума складає 1750000 грн., страховий платіж -64400,00 грн., франшиза у разі пошкодження транспортного засобу за ризиком ДТП-0,00 грн. Строк дії договору встановлено з 25 липня 2020 року по 24 липня 2021 року. Підставою визначення розміру збитку є рахунки СТО офіційного дилера, визначеної страховиком. 27 вересня 2020 року близько 12 год. 30 хв. по вул. Незалежності в с. Татарів Івано-Франківської області, біля магазину «Татарів» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Toyota Carina» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП(а.с.20-21). Відповідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 27 вересня 2020 року о 12 год. 59 хв. [PERSON] повідомив позивача про страхову подію, що підтверджується долученим до матеріалів справи повідомленням про страхову подію(а.с.97) та 28 вересня 2020 року звернувся до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання страхового випадку, яка зареєстрована позивачем за вх. №СТ-007903/02-01(а.с.98). 13 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9.01/2167.20 у зв`язку із ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування(а.с. 18). Відповідно до страхового акта №7322 від 19 жовтня 2012 року(а.с. 15-16) випадок, що відбувся 27 вересня 2020 року, страховиком було визнано страховою подією та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 59853,82 грн. 21 жовтня 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі заяви №СТ-007903/02-01 від 28 вересня 2020 року та страхового акту № 7322 від 19 жовтня 2020 року, виходячи з рахунку ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» №НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 17) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 59853,82 грн., яке було перераховано на рахунок ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», що підтверджується платіжним дорученням №4516 від 21 жовтня 2020 року(а.с. 19). Відповідно до умов дилерського договору про продаж та обслуговування №125/V від 01 січня 2017 року укладеним між ТзОВ з іноземними інвестиціями «Віннер Імпортс Україна» та ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», останнє є офіційним дилером з продажу та обслуговування продукції Вольво в Україні(а.с.120-122). Згідно акту виконаних робіт ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» №НВеСА-006140 від 10 листопада 2020 року, вартість проведених робіт по ремонту автомобіля «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] становить 59853,82 грн.(а.с.123). Відповідно до звіту про оцінку КТЗ №03-06/12 від 06 грудня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] на підставі замовлення ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» від 02 листопада 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] з урахуванням ПДВ становить 77404,14 грн. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу без урахування аварійних пошкоджень складає 1402514,19 грн.(а.с.83-96). Як встановлено судом, і даний факт підтвердила у судовому засіданні представник відповідача, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Carina» номерний знак [NUMBER] застрахована не була. 20 листопада 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» за вих. № 15/04/8.10/44-20 направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка залишена відповідачем без відповіді(а.с. 22-25). Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 26 цієї постанови до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. За приписами ст.979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення викладено у ст.16 Закону України «Про страхування». Предметом договору страхування за ст. 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.21.1. ст.21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності чинною на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/9320/15-ц. Тобто, положення статті 993 ЦК передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 23 лютого 2017 року у справі № 910/5860/16 при відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у винуватця ДТП страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам. Таким чином, у випадку відсутності у винуватця ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позов про відшкодування шкоди страховик може пред`явити безпосередньо до винуватця ДТП. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/9320/15-ц вказав, що відсутність у завдавача шкоди на момент ДТП діючого поліса цивільно-правової відповідальності не звільняє його від обов`язку з її відшкодування. Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Таким чином, у зв`язку із пошкодженням внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу «Volvo XC90» у позивача як страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування [PERSON] згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів виконав у повному обсязі, у строки та у відповідності до норм закону. У зв`язку із виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації. Відтак, ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» має право на захист своїх порушених прав та законних інтересів шляхом звернення до суду з позовом до винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП застрахована не була, про відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування у межах понесених фактичних витрат. Позивачем в ході розгляду справи документально підтверджено розмір і оплату проведеного ремонту застрахованого автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт з урахуванням ПДВ у сумі 59853,82 грн., про що свідчить наданий суду акт виконаних робіт від 10 листопада 2020 року. Ремонт пошкодженого автомобіля проведено на СТО офіційного дилера ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», що також підтверджується дослідженим судом дилерським договором про продаж та обслуговування №125/V. Відтак, саме цю суму суд приймає до уваги при визначені розміру матеріального збитку, оскільки вона підтверджена відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Твердження представника відповідача про те, що відшкодування завданої шкоди [PERSON] проведено позивачем всупереч умов Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами, оскільки вказаним договором чітко визначено, що його предметом є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Volvo XC90» номерний знак [NUMBER] . Також умовами договору визначено право, а не обов`язок страховика на проведення експертного дослідження, зменшення розміру відшкодування та застосування відповідного коефіцієнту пропорційності. Підставою для виплати страхового відшкодування став страховий акт, складений позивачем за наслідками дослідження фактичних даних та обставин ДТП, що мала місце 27 вересня 2020 року за участю автомобілів під керуванням водіїв [PERSON] та [PERSON] у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком. Наданий [PERSON] рахунок СТО офіційного дилера №НВеС-0009295 від 07 жовтня 2020 року, який став підставою для визначення розміру завданого збитку, був письмово погоджений ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування», про що свідчить відповідна відмітка на рахунку. При цьому суд звертає увагу те, що умови Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року не містять відповідного визначення щодо форми письмового погодження рахунку СТО, а тому посилання представника відповідача на відсутність письмового погодження з боку страховика СТО офіційного дилера та наданого рахунку ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» судом до уваги не беруться. До матеріалів справи також долучено звіт про оцінку КТЗ, виконаний ФОП [PERSON] та акт огляду транспортного засобу, в якому викладені пошкодження автомобіля «Volvo XC90», заподіяні внаслідок ДТП, вид та перелік яких відповідають пошкодженням, що вказані у рахунку ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» від 07 жовтня 2020 року та акті виконаних робіт від 10 листопада 2020 року. Та обставина, що даний акт складений на замовлення страховика після проведення відновлювального ремонту автомобіля не впливає на визначення розміру завданого збитку, який повністю підтверджується іншими дослідженими судом доказами. При цьому суд також враховує правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року № 924/675/17, у якій зазначено, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Посилання представника відповідача на наявні розбіжності щодо затрат нормогодин та вартості ремонтних робіт, по ряду позицій, вказаних у зазначених рахунку та акті виконаних робіт, судом до уваги не беруться, оскільки дані відмінності не стосуються виду та переліку проведених ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ» ремонтних робіт, не спростовують сам факт заподіяння шкоди та не впливають на визначення її розміру, оскільки вартість проведеного відновлювального ремонту відповідно до акту виконаних робіт від 10 листопада 2020 року становить 59853,82 грн., що повністю відповідає сумі, визначеній у рахунку СТО офіційного дилера від 07 жовтня 2020 року. Твердження представника відповідача про те, що ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» не долучено до матеріалів справи вказаних у страховому акті документів, складених асистуючою компанією, інформацію про вказану компанію, а також договору про співпрацю між ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» та ТОВ «ВІДІ НОРДВЕЙ», за наявності інших вищезазначених доказів на підтвердження факту та розміру понесених страховиком потерпілого витрат з виплати страхового відшкодування, не може слугувати належною правовою підставою для звільнення винуватця ДТП від обов`язку з відшкодування завданої шкоди. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на обґрунтування поданих заперечень та спростування розміру завданої шкоди відповідачем суду не подано, із клопотанням про проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідач та його представник до суду не звертались. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За приписами ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10.02.2010 року). За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача в порядку суброгації завданої матеріальної шкоди з виплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту CLAUa-0664 від 24 липня 2020 року у розмірі 59853,82 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2270,00 гривень сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved