overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У березні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 22 лютого 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі в Кізлівській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі позивач вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просив суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву в якій прохала розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що подальше збереження сім"ї і примирення сторін не можливе, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У березні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11 червня 2011 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 700 грн. щомісяця із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги зменшила, просить стягувати з відповідача аліменти в сумі 500 грн., вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісяця. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 червня 2011 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач відповідно до копії свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори №1 за №856 від 25.03.2014 року та не заперечується відповідачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 500 грн. із його заробітку (доходу). При цьому суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі, враховуючи розмір заробітку відповідача згідно довідки . При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У березні місяці 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його дядько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Чорнухинської райдержадміністрації від 29 листопада 1996 року. Він є спадкоємцем свого дядька [PERSON] і за законом має право спадкувати майно померлого, земельну частку (пай). Просив суд визнати право власності на земельну частку (пай) за ним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 29 листопада 1996 року. Позивач є племінником померлого [PERSON] і відноситься відповідно ст.1265 ЦК України до п"ятої черги осіб, які спадкують майно за законом. Мати позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини свого померлого брата на користь сина [PERSON] В матеріалах справи мається довідка видана Постав-Муківською сільською радою з якої вбачається, що [PERSON] проживав разом із дядьком [PERSON] до дня його смерті. Тому відповідно до статті 1268 ЦК України позивач не пропустив термін для прийняття спадщини після смерті дядька. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем майна свого дядька за законом, він має право на спадкування майна померлого - земельної частки (паю) площею1,66 га. Позивач має бажання прийняти спадщину, але через відсутність оригіналу земельного сертифікату не зміг своєчасно оформити право на спадщину скориставшись послугами нотаріуса. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У березні місяці 2016 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 03 листопада 2010 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із його заробітку щомісяця на утримання дитини, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує про стягнення аліментів на утримання дитини. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 листопада 2010 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Донька проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою ЖЕК №1 за № 816 від 02.03.2016 року. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У березні місяці 2016 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 03 червня 2006 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із його заробітку щомісяця на утримання дитини, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов визнає. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2006 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори №2 за № 1080 від 15.03.2016 року. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 16 травня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконкомі Погорільської сільської ради Теплицького району, актовий запис за №02. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що сімейне життя не склалось, оскільки дружина не піклувалась про створення нормальних сімейних відносин, вони мають різні погляди на життя. З серпня 2013 року вони припинили подружні відносини, тому вважає, що подальше спільне життя неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо. За час, що надавався судом для примирення, стосунки з дружиною не змінились. Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюб визнала, вважає неможливим збереження сім'ї. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Погорільської сільської ради Теплицького району, актовий запис за № 02. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що за час, що надавався сторонам для примирення, вони з дружиною примирення не досягли, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 15.03.2008 року в розмірі 24597 грн. 96 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15.03.2008 року відповідач звернулася до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 3000,00 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердила ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 24597 грн. 96 коп. з якої: заборгованість за кредитом - 3000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 12915 грн. 44 коп., заборгованість по комісії - 7035 грн. 00 коп., штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована складова) та 1147 грн. 52 коп. (процентна складова). На час розгляду справи заборгованість в розмірі 24597 грн. 96 коп. відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором б/н від 15.03.2008 року, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 15.03.2008 року в розмірі 24597 грн. 96 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 245 грн. 98 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 19.04.2007 року в розмірі 21732 грн. 92 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 19.04.2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 7000,00 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 21732 грн. 92 коп. з якої: заборгованість за кредитом - 14780 грн. 02 коп., заборгованість по процентам - 4672 грн. 92 коп., заборгованість по комісії - 768 грн. 89 коп., штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована складова) та 1011 грн. 09 коп. (процентна складова). На час розгляду справи заборгованість в розмірі 21732 грн. 92 коп. відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором б/н від 19.04.2007 року, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 19.04.2007 року в розмірі 21732 грн. 92 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У вересні 2013 року ТОВ „Чорноморгідробуд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS], вказуючи, що протягом останніх п'яти років відповідач не проживає у вказаній квартирі, не користується нею та не бере участь у її утриманні. Позивач веде дану справу в суді через свого представника Жебріцьку Т.В., яка підтримала позов і просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою працівника житлової організації Відокремленого підрозділу управління житлового господарства та соціального розвитку ТДВ „Чорноморгідробуд" в м.Одесі про те, що відповідач більше не проживає за такою адресою. Таким чином, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок під [ADDRESS] належить до державної власності, в статутний фонд ТДВ „Чорноморгідробуд" не входить, тимчасово знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу управління житлового господарства та соціального розвитку ТДВ „Чорноморгідробуд" в м.Одесі. Місце проживання відповідача [PERSON] з 12.09.2003 року зареєстроване за адресою : [ADDRESS]. Однак фактично відповідач [PERSON] понад останніх трьох років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується наданим суду актом від 03.09.2013 року, складеним комісією Відокремленого підрозділу Управління житлового господарства та соціального розвитку ТДВ „Чорноморгідробуд" (а.с.6). Судом не установлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS], та/або, що право користування цією квартирою зберігається за відсутнім відповідачем відповідно до п.п.1-2,4, 6-7 ч.3 ст.71 ЖК України. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому він втратив право користування цією квартирою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У вересні 2013 р. ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" в інтересах Криворізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 1244,76 грн., внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що при перевірці за адресою [ADDRESS] було виявлено пошкодження приладу обліку, відсутня пломба, про що споживач не надав письмової заяви про зрив пломби, про що був складений акт Г № 044590 від 23.10.2010 р.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримку позову та про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про повернення судової повістки з закінченням терміну зберігання. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідачем порушені «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, а саме, за адресою: [ADDRESS] було виявлено пошкодження приладу обліку, відсутня пломба, про що споживач не надав письмової заяви про зрив пломби, про що був складений акт Г № 044590 від 23.10.2010 р., що було виявлено при перевірці 23.10.2010 р., та про що складено акт Г № 044590 від 23.10.2010 р.. (а.с. 7). Відповідно до ст. ст. 614, 1166 ЦК України, ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією для населення. На підставі зазначеного акту (а.с.7) про порушення Правил користування електричною енергією для населення, у відповідності з п. 53 ПКЕЕН, п. п. 1.2, 3.1., 3.2., 3.3, 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення», сума збитків за період з 23.04.2010 р., по момент виявлення порушення ПКЕЕН (23.10.2010 р.), складає суму 1244,76 грн., з урахуванням потужності самовільно підключених електрообладнань.

Outcome: approved