Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 09.04.2011 року між позивачкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено простий письмовий договір позики грошових коштів в іноземній валюті, згідно якого було позичено 70 000 доларів США. Факт укладання договору був підтверджений письмовою розпискою відповідачів, у строк та в порядку, який встановлено договором, а саме: за першою вимогою, відповідачі не повернули позивачці суму позики. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.07.2015 року у справі №2-2664/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики та було стягнуто борг з [PERSON] та [PERSON] солідарно в сумі 557 788,00 грн., що еквівалентно 70 000 доларів США на користь позивачки. Позивачка вказувала на те, що 25.08.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист на примусове виконання рішення у справі №2-2664/2011. Однак станом на даний час вказане судове рішення не виконано. Позивачка просила стягнути на свою користь з [PERSON], [PERSON] солідарно інфляційне збільшення суми боргу за прострочення виконання зобов»язання з 01.06.2011 року по 05.01.2016 року в розмірі 430 054, 55 грн. та 3% річних за прострочення вико нання зобов»язання з 01.06.2011 року по 05.01.2016 року в розмірі 76 974,12 грн., а також позивачка просила стягнути з відповідачів судові витрати на її користь. Позивачка та її представник [PERSON] до суду не з»явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій просив здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника. У заяві представник позивача вказав, що позовні вимоги позивач та його представник підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі до суду не з"явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача в своїй заяві. Дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи №2-2664/2011 2/357/878/ 15, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що 09.04.2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено простий письмовий договір позики грошових коштів в іноземній валюті, згідно до якого [PERSON] та [PERSON] запозичили 70 000 доларів США у [PERSON], що підтверджується розпискою від 09.04.2011 року, яка знаходиться в справі № 2-2664/2011 2/357/878/15. У розписці зазначено, що вказану суму [PERSON] та [PERSON] зобов»язуються повернути за вимогою. У строк та в порядку, який встановлено договором за першою вимогою позивачки відповідачі не повернули останній суму позики. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2015 року по справі № 2-2664/2011 2/357/878/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, позов було задоволено, стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно в рівних частках на користь [PERSON] 557 788 грн. боргу за договором позики; стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно в рівних частках в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. На вказане рішення суду [PERSON] було подано апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.07.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2015 року задоволено частково; рішення Білоцерківського міськрайон ного суду Київської області від 20.05.2015 року змінено; виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення словосполучення (в рівних частках); в іншій частині рішення залишене без змін. Таким чином рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2015 року у незміненій частині набрало законної сили 21.07.2015 року. Наведене підтверджується матеріалами цивільної справи № 2-2664/2011 2/357/878/ 15. З матеріалів справи також вбачається, що 25.08.2015 року стягувачу видано виконавчі листи по вказаній вище справі для пред»явлення їх до примусового виконання. 01.09.2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Власенко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48578691 щодо виконання виконавчого листа № 2/357/878/15 виданого Білоцерківським міськрайонним судом 25.08.2015 року про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON] солідарно в сумі 557 788,00 грн. на користь [PERSON] стосовно боржника [PERSON] Також 01.09.2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Власенко О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48578798 щодо виконання виконавчого листа № 2/357 /878/15 виданого Білоцерківським міськрайонним судом 25.08.2015 року про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON] солідарно в сумі 557 788,00 грн. на користь [PERSON] стосовно боржника [PERSON] Наведене підтверджується копіями вищевказаних постанов про відкриття виконавчого провадження. Як вказує позивач, рішення суду відповідачами не виконано, по виконавчому листу жодні кошти не сплачувалися. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов»язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. За ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином /а не в силу ухвалення рішення суду/. В п.п. 17,18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, зокрема, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. За змістом ст. 552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, згідно приписів вищенаведених правових норм позивачка має право вимагати від відповідачів сплати індексу інфляції та 3 % річних з простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. Суд приймає до уваги розрахунок індексу інфляції та 3% річних, який надано до суду позивачем, згідно до якого: сума інфляції за період з 01.06.2011 року по 05.01.2016 року становить 430 054, 55 грн.; сума 3% річних з простроченої суми за період з 01.06. 2011 року по 05.01.2016 року становить суму 76 974,12 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути солідарно грошові кошти: 76 974,12 грн. - 3% річних з простроченої суми за договором позики, 430 054,55 грн. - інфляційні втрати, а всього 507 028,67 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідачів солідарно судовий збір в сумі 5 070,29 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 509, 526, 552, 599, 625 ЦК України,

Outcome: approved