Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, її батьки мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2007 року вони не піклуються про нього, не цікавиться умовами проживання, будь-яких відносин з сином не підтримують, матеріальної допомоги не надають. А тому вона просить позбавити їх батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і суду пояснила, що неповнолітній брат проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, Відповідачі проживають окремо, життям дитини не цікавляться. На даний час мати перебуває на лікуванні від алкоголізму. Відповідачі в судове засідання не з»явилися будучи належним чином увідомленими про день, час і місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кагарлицької РДА позов підтримала і суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивачка. Також вони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], який народився тоді, як батьки вже були офіційно розлучені. В 2006 році [PERSON] пішов до першого класу Кагарлицької загальноосвітньої школи I- III ступенів № 3, всю підготовку до якого, тобто купівлю шкільного одягу, приладдя, проходження медичного огляду, проводила тоді позивачка, хоча мати на той час проживала з ними. Але, починаючи з 2007 року, вже обоє батьків взагалі перестали піклуватись про свого сина. В той час батьки, стали проживати в різних місцях, а саме: батько ще до 2006 року виїхав на свою «батьківщину» в Черкаську область, а мати влітку 2007 року виїхала в с.Жовтневе, де стала проживати в цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Тому ні батько, ні мати не доглядали за дитиною. Весь цей час неповнолітній [PERSON] проживав разом з позивачкою та бабусею [PERSON] - [INFO] у будинку останньої і звичайно, перебував на їхньому утриманні, оскільки ні мати, ні батько грошей на утримання свого сина зовсім не давали і не дають, посилаючись на те, що в них їх немає. Відповідачі участі у вихованні сина не приймають. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно. без участі та підтримки з їх боку. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, вона піклується про його здоров»я, разом з ним відвідуєм дитячу консультацію, коли він хворів викликає лікаря, купує ліки. Всі батьківські збори у школі протягом його навчання відвідувала також позивачка. Класний керівник та всі вчителі школи добре знали, що по всіх питання, пов»язаних з навчанням і взагалі життєвих питаннях, необхідно звергатися саме до позивачки. Відповідачі не беруть жодної участі у вихованні сина, жодним чином не цікавляться його життям, не беруть ніякої участі в його розвитку та вихованні. У 2015 році [PERSON] вирішив після закінчення 9-ти класів Кагарлицької ЗОШ №3 навчатися у Богуславському вищому професійному училищі сфери послуг Позивачка не взмозі тепер одна матеріального його забезпечити. Крім того, йому потрібно буде надати в училище документи, які б підтверджували законність моєї опіки над ним. Тому, в березні 2015 року [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування Кагарлицької РДА з приводу узаконення своїх прав щодо виховання та догляду за неповнолітнім братом, а також вирішення питання про надання йому державної матеріальної допомоги. Працівники цього органу порадили, перш за все, з»ясувати думку батьків з приводу того чи будуть вони займатися вихованням свого сина. Результатом такої розмови з батьками стала нотаріально завірена заява про згоду батьків на встановлення піклування над їхнім неповнолітнім сином від 03.04.2015 року, під час складання якої обоє батьків заявили нотаріусу, що син їм не потрібен. Крім того, з 2007 року батьки взагалі не бачили сина і не виявили бажання з ним зустрітися. Таким чином, відповідачі протягом тривалого періоду свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не відвідують дитину, не проявляють щодо неї батьківського піклування, не виховують та не утримують сина, не цікавляться станом здоров'я хлопчика, ні письмово, ні усно не спілкуються з дитиною, добровільно залишили його на виховання інших осіб, тобто сестри та бабусі, проживають окремо від дитини, не надають матеріальної допомоги на його утримання, хоча за законодавством України зобов'язані це робити. Служба у справах дітей Кагарлицької РДА вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав через невиконання ними своїх обов"язків по вихованню дітей, що стверджується відповідним висновком. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дане стверджується копіями свідоцтв про народження, характеристиками, актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою з місця навчання, довідкою про склад сім»ї, висновком органу опіки і піклування, довідкою КЗ КОР «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об»єднання». Таким чином, діючи виключно в інтересах дитини, а також те, що відповідачі ухиляється від обов'язку щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, чим завдають їй сильних моральних переживань та страждань, завдає шкоди її психологічному здоров'ю, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] - [INFO]. Відповідачі не обтяжені аліментними зобов"язаннями, утриманням непрацездатних членів сім"ї, мають задовільний стан здоров"я, а тому вони спроможні сплачувати аліменти, які слід стягувати з них на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, що відповідає вимогам ст.180-182 СК України. Судові витрати покласти на відповідачів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved