Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.07.2008 року у сумі 18534,88 грн., яка складається з наступного: 783,35 грн. заборгованість за кредитом; 6962,61 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9668,21 грн. заборгованість за пенею; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 870,71 грн. штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.07.2008 р. відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року становить 18534,88 грн., яка охоплює: 783,35 грн. заборгованість за кредитом; 6962,61 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9668,21 грн. заборгованість за пенею; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 870,71 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою від 10.01.2018 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.\~\~\~\~\~\~ У матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення, із якого видно, що відповідач також отримав ухвалу про відкриття провадження по справі, примірник позовної заяви разом із доданими до неї документами. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відзив від відповідача до суду не надходив.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8\~ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог\~ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Установлено, 28 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 15.11.2017 року заборгованість відповідача за цим договором становить 18534,88 грн., яка складається з наступного: 783,35 грн. заборгованість за кредитом; 6962,61 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9668,21 грн. заборгованість за пенею; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 870,71 грн. штраф (процентна складова). П.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оскільки відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 2659,22 грн. Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд вважає, що таку слід задовольнити частково, виходячи із слідуючого. Із розрахунку, наданого позивачем видно, що процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами і Правилам, а саме: з 01.09.2014 року 34,80%, з 01.04.2015 року 43,20%. Як визначено п.1.1.3.2.4 Умов і Правил, в права банку входить вносити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданих кредитів (кредитних лімітів), зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта. Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни (збільшення) процентної ставки за користування кредитом, повідомлення про це відповідача. В силу вимог ч.3 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України\~№6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року. Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що збільшення розміру процентної ставки було зроблено в односторонньому порядку, тому договір в частині зазначених змін слід визнати нікчемним, а проценти за користування кредитом слід обчислювати, виходячи із процентної ставки, яка діяла на час укладення договору, а саме 30,00 %. Таким чином, станом на 15.11.2017 року з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом в сумі 2217,53 грн. (3397 (кількість прострочених днів) х 783,35 (залишок простроченої заборгованості) х 30,00% / 360 (кількість днів у році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) =2217,53). Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання та штрафів суд виходить з наступного. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил, передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. П.1.1.5.25 цих же умов і Правил визначено, що за несвоєчасну сплату послуг, передбачену цим договором, Умовами і Правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, яка діяла в період, за яким платиться пеня, за кожен день прострочення. Положенням п.2.1.1.7.6 зазначених Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зазначене також передбачено п.1.1.5.20 цих же Умов та Правил. Також п.2.1.6.19 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання зі сплати відсотків за користування кредитом, в розмірі вказаному в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків, встановлених у Памятці Клієнта/ довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобовязання зі сплати відсотків за користування кредитом. В той же час відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. В той час, ч.3 ст.551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року в справі №6-100цс14 висловив правову позицію, відповідно до якої частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір неустойки становить 9668,21 грн., що значно перевищує розмір збитків (майже в три рази). Конституційний суду України звертає увагу на те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3 ЦК України, ч.3 ст.509 ЦК України та ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013). Враховуючи зазначене,суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру неустойки до суми розміру збитків 3000,88 грн. (783,35 грн. (заборгованість за кредитом) + 2217,53 грн. (заборгованість за процентами), що заподіяні банку неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 6001,76 грн., з них: 783,35 грн. - заборгованість за кредитом, 2217,53 грн. заборгованість за процентами, 3000,88 грн. пеня. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку по часткове задоволення позову. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial