Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Прокурор просить визнати майно, яке залишилося від померлого [PERSON], а саме: житловий будинок загальною площею 44 кв. м., (коридор площею 11 кв. м., передня площею 9,2 кв. м, житлова кімната площею 5,3 кв. м., житлова кімната 18,5 кв. м.) та надвірні будівлі (літня кухня площею 22,2 кв. м, сарай 10,5 кв. м., льох площею 9,3 кв. м., колодязь) на території Кегичівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] відумерлою спадщиною. У судовому засіданні прокурор заяву підтримав, просив її задовольнити. Представники Кегичівської селищної ради Харківської області та Кегичівського малого державного комунального госпрозрахункового підприємства технічної інвентаризації надали заяви про визнання заяви прокурора та розгляд справи без їх участі. Згідно із заявою, Первомайською місцевою прокуратурою встановлено, що згідно актового запису про смерть від 08 червня 1982 року №48 та витягу ДРАЦС про смерть [PERSON] від 13 квітня 2017 №00017918780 [PERSON], [INFO], померла [INFO]. Місцем смерті [PERSON] є смт. Кегичівка, Кегичівського району Харківської області. Встановлено, що відповідно до рішення народного суду Кегичівського району Харківської області від 20 квітня 1971 року та договору купівлі-продажу від 19 вересня 1974 року №724 [PERSON] належав на праві особистої (приватної) власності житловий будинок загальною площею 44 кв.м., (коридор площею 11 кв. м., передня площею 9,2 кв. м, житлова кімната площею 5,3 кв. м., житлова кімната 18,5 кв. м.) та надвірні будівлі (літня кухня площею 22,2 кв. м, сарай 10,5 кв.м., льох площею 9,3 кв. м., колодязь) за адресою: [ADDRESS]. Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку та надвірних будівель становить 106490 гривень. Відповідно до заповіту [PERSON] від 04 січня 1982 року вказаний житловий будинок вона заповідала в рівних частинах своїм синам [PERSON] та [PERSON]. З урахуванням викладеного, вищевказаний житловий будинок має бути визнаний відумерлою спадщиною та переданий у власність територіальної громади виходячи з наступного. В абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 № 7 надано роз'яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки №47386899 від 10 квітня 2017 року заяви спадкоємців про прийняття спадщини [PERSON] нотаріусу не подавались у зв'язку з чим спадкові справи щодо прийняття вказаної спадщини не заводились. Відповідно інформації Кегичівської селищної ради від 23 лютого 2017 року №158/02-23 на день смерті [PERSON] і до [INFO] разом з останньою за адресою: [ADDRESS] проживав її син [PERSON]. Таким чином, відповідно положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Вказане підтверджується також показаннями свідків - мешканців смт. Кегичівка [PERSON] та [PERSON] Згідно актового запису про смерть від 05 листопада 2001 року №91 та витягу ДРАЦС про смерть [PERSON] від 13 квітня 2017 №00017918686 [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Місцем смерті [PERSON] є смт. Кегичівка, Кегичівського району Харківської області. При цьому, точне місце проживання іншого сина [PERSON] [PERSON] не відоме. Відповідно до заповіту [PERSON] від 04 січня 1982 року адресою [PERSON] вказано місто Харків. Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК УРСР якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Крім того, відповідно до пояснень мешканців смт. Кегичівка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] загинув у 1989 році у Російській Федерації і того ж року його тіло було транспортовано до смт. Кегичівка та поховано на Кегичівському цвинтарі поряд зі своєю матір'ю [PERSON] Вказане підтверджується наданими [PERSON] фотоматеріалами. Враховуючи, що [PERSON] відповідно до заповіту [PERSON] був єдиним іншим спадкоємцем за заповітом відповідно до положень ст. 549, 553, 554 ЦК УРСР на день своєї смерті [INFO] він був єдиним власником спадкового майна [PERSON], а саме житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації Кегичівської селищної ради від 23 лютого 2017 року №158/02-23 на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживав самотньо. Відповідно до інформації Кегичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23 травня 2017 року №222-15.31-04-05 [PERSON] дітей не мав та не був одружений. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) заяви спадкоємців про прийняття спадщини [PERSON] нотаріусу не подавались, у зв'язку з чим спадкові справи щодо прийняття вказаної спадщини не заводились. При цьому, відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47421588 у Сьомій київській державній нотаріальній конторі зберігається заповіт складений [PERSON] (без зазначення дати народження). З метою встановлення факту складання вказаного заповіту [PERSON] 1957 року народження, на адресу Сьомої київської державної нотаріальної контори був направлений інформаційний запит (від 19 квітня 2017 року №03-13/4031вих17) щодо того чи співпадає дата народження [PERSON], 1957 року народження, мешканця смт. Кегичівка та дата народження особи, яка склала заповіт, що зберігається в Сьомій київській державній нотаріальній конторі. У відповіді Сьомої київської нотаріальної контори від 29 квітня 2017 року №1310/02-14 зазначено, що дата народження [PERSON] зазначена у вищевказаному запиті та дата народження [PERSON], яким було складено заповіт, що зберігається у Сьомій київській нотаріальній конторі, не співпадає. Таким чином, вказаний заповіт складений іншим [PERSON], а не [PERSON] 1957 року народження, мешканцем смт. Кегичівка. Враховуючи дані Кегичівської приватної нотаріальної контори та Сьомої київської нотаріальної контори встановлено, що [PERSON], 1957 року народження, мешканцем смт. Кегичівка, заповіти не складалися та ніхто з його можливих спадкоємців після його смерті [INFO] заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. Крім того, ніхто не прийняв його спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, спадщина в порядку вимог ст. ст. 548-549 ЦК УРСР (в редакції закону 1963 року) не прийнята. Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР передбачено, що свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 5 Інструкції про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, та скарбів, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України №20 від 01 липня 1993 року, передбачено, що згідно зі ст. 524 ЦК УРСР майно переходить за правом спадкоємства у власність держави, якщо у померлого немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом або жоден із спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини. Документом, що підтверджує право спадкоємства майна державою, є свідоцтво про право держави на спадщину, яке видається державною нотаріальною конторою відповідній державній податковій інспекції після закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини. Підставою переходу майна за правом спадкоємства у власність держави може бути і відповідне судове рішення, винесене за позовом державної податкової інспекції. Відповідно до інформації Кегичівського МГ ДК ПТІ від 22 травня 2017 року вих. №23 та витягів з Реєстру речових прав на нерухоме майно (з параметрами запиту: [ADDRESS] та [ADDRESS]) органи державної податкової інспекції не оформили за державою право власності на вищевказане майно, а тому на час набрання чинності новим ЦК України спадщина є такою, що ніким не прийнята та не перейшла до держави. Разом з тим, з моменту набрання законної сили Цивільним кодексом України (01 січня 2004 року) зазначений обов'язок покладено на органи місцевого самоврядування. Саме органи місцевого самоврядування, у відповідності з вимогами ст. 1277 ЦК України, сг.ст. 2, 10, 26, 33, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», уповноважені звертатися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до п. 5 «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року (спадщина [PERSON] відкрита [INFO], тобто не менше року до моменту набрання чинності цим Кодексом). Згідно із ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Державою та органами місцевого самоврядування певним категоріям громадян житло надається й у користування. Це особи, які потребують соціального захисту (ветерани, інваліди, громадяни похилого віку) та деякі інші особи. Держава опікується інтересами таких осіб, як діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, право на житло яких забезпечується правовими механізмами, передбаченими численними законами, зокрема «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про охорону дитинства» та ін. Право на житло передбачено в міжнародно-правових актах Організації Об'єднаних Націй та Ради Європи. У Загальній декларації прав людини 1948 року визначено, що кожна людина має право на житло (пункт 1 статті 25). У Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року держави-учасниці визнали право кожного на достатній життєвий рівень, у тому числі на житло (пункт 1 статті 11). Зазначене право наведено в пункті 31 частини I та конкретизовано у статті 31 частини II Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року (далі - Хартія), ратифікованої Законом України „Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" від 14 вересня 2006 року № 137-V. Відповідно до статті 31 частини II Хартії держави зобов'язуються вживати заходів, спрямованих на сприяння доступові до житла належного рівня; встановлювати на житло ціни, доступні для малозабезпечених осіб. При цьому відповідно інформації Кегичівської селищної ради від 16 травня 2017 року №380/02.23 по Кегичівській селищній раді 45 осіб перебувають на обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов, з яких 18 дітей, які позбавлені батьківського піклування та 1 дитина-сирота. Відповідно до інформації Кегичівської селищної ради від 18 травня 2017 року соціальне житло для потреб громадян, які потребують поліпшення житлових умов, не будується. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Невизначеність правового статусу житлового будинку, що залишився після смерті [PERSON] не дає змоги Кегичівській селищній раді використовувати вказане майно, зокрема, передати його у власність або користування громадянам, які потребують поліпшення житлових умов. У зв'язку з цим, звертаючись до суду із заявою про визнання майна яке залишилось після смерті [PERSON], відумерлою спадщиною прокурор реалізує свої повноваження щодо представництва інтересів держави у сфері захисту прав людини та громадянина, враховуючи, що відповідно до ст.3 Конституції України права людини та громадянина визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Встановлено, що з часу смерті [PERSON] ([INFO]), Кегичівською селищною радою Кегичівського району Харківської області будь-які заходи переведення нерухомого майна у комунальну власність не вживалися. У листі від 23 лютого 2017 року №158/02-23 Кегичівська селищна рада просить Первомайську місцеву прокуратуру захистити інтереси держави шляхом вжиття заходів представницького характеру, з метою визнання спадщини [PERSON] відумерлою. Враховуючи вищенаведені положення законодавства та нагальну потребу у забезпеченні конституційних прав громадян, прокурор вважає, що майно у вигляді житлового будинку загальною площею 44 кв. м., (коридор площею 11 кв. м., передня площею 9,2 кв. м, житлова кімната площею 5,3 кв. м., житлова кімната 18,5 кв. м.) та надвірних будівель (літня кухня площею 22,2 кв. м, сарай 10,5 кв. м., льох площею 9,3 кв. м., колодязь) на території Кегичівської селищної ради які розташовані за адресою: [ADDRESS] підлягає визнанню відумерлою спадщиною та подальшому прийняттю у власність територіальної громади. У судовому засіданні досліджені: копія листа Кегичівської селищної ради від 23 лютого 2017 №158/02.23 (а.с.8); копія листа Кегичівського МГДКПТІ від 24 травня 2017 №33 (а.с.9); копія рішення Кегичівського народного суду від 20 квітня 1971 року (а.с.10,11); копія договору купівлі-продажу від 19 вересня 1974 року (а.с.12-15); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47386862 від 10 квітня 2017 року (а.с.16,17); копія витягу ДРАЦС про смерть [PERSON] №00017918780 від 13 квітня 2017 року (а.с.18); копія актового запису про смерть [PERSON] від 08 червня 1982 року (а.с.19); копія інформації Кегичівської ДНК від 11 квітня 2017 року №372/01-16 (а.с.20); копія заповіту [PERSON] від 04 січня 1982 року (а.с.21); копія повного витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису про смерть №00017918686 від 13 квітня 2017 року про смерть [PERSON] (а.с.22); копія актового запису про смерть [PERSON] від 05 листопада 2001 року № 91 (а.с.23); копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №4782021 від 23 травня 2017 року, видана Кегичівської приватною нотаріальною конторою у Харківській області (а.с.24); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47421588 від 12 квітня 2017 року про заповідача [PERSON] (а.с.25); копія запиту до Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 19 квітня 2017 року №03-13/4031 (а.с.26); копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27); копія відповіді Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 29 квітня 2017 року №1310/02-14 (а.с.28); копія інформації Кегичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 23 травня 2017 року №222-15.31-04-05 (а.с.29); копія інформації Кегичівської селищної ради №380/02.23 від 16 травня 2017 року (а.с.30); акт обстеження стану житлового будинку від 14 квітня 2017 року (а.с.31-34); копія інвентаризаційної справи (а.с.35-38); Інформаційні довідки з РРПНМ (а.с.39,40); пояснення [PERSON], [PERSON] з додатками (а.с.41-45); лист про намір пред'явити заяву в порядку окремого провадження в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Правовідносини у справі регулюються ЦК УРСР (в редакції закону 1963 року), ст.1277 ЦК України, главою 9 ЦПК України, право на звернення до суду прокурора в інтересах територіальної громади визначене ч.2 ст.45 ЦПК України. Заяву подано з дотриманням строку, встановленого ст.276 ЦПК України, справа підсудна Кегичівському районному суду, за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, і підлягає розгляду у порядку ст.277 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON], відповідно до заповіту [PERSON], дійсно був єдиним спадкоємцем за заповітом відповідно до положень ст. 549, 553, 554 ЦК УРСР, отже, на день своєї смерті [INFO] він був єдиним власником спадкового майна [PERSON], а саме житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] заповіти не складалися та ніхто з його можливих спадкоємців після його смерті [INFO] заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. Крім того, ніхто не прийняв його спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, спадщина в порядку вимог ст. ст. 548-549 ЦК УРСР (в редакції закону 1963 року) не прийнята. Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УPCP 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР передбачено, що свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 5 Інструкції про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, та скарбів, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України №20 від 01 липня 1993 року, передбачено, що згідно зі ст. 524 ЦК УРСР майно переходить за правом спадкоємства у власність держави, якщо у померлого немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом або жоден із спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини. Документом, що підтверджує право спадкоємства майна державою, є свідоцтво про право держави на спадщину, яке видається державною нотаріальною конторою відповідній державній податковій інспекції після закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини. Підставою переходу майна за правом спадкоємства у власність держави може бути і відповідне судове рішення, винесене за позовом державної податкової інспекції. Разом з тим, з моменту набрання законної сили Цивільним кодексом України (01 січня 2004 року) зазначений обов'язок покладено на органи місцевого самоврядування. Саме органи місцевого самоврядування, у відповідності з вимогами ст. 1277 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 26, 33, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», уповноважені звертатися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до п. 5 «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року (спадщина [PERSON] відкрита [INFO], тобто не менше року до моменту набрання чинності цим Кодексом). Відповідно до ст. 277 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Отже, прокурором доведено, що зазначене майно дійсно належало спадкодавцеві, входить до складу його спадщини, яка відкрилась із часу його смерті, залишається не витребуваною. Ці обставини є підставою для визнання судом такої спадщини відумерлою, згідно зі згаданими нормами законодавства. Судові витрати при розгляді даної справи не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved