Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.12.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 2233-16/USD, а також додаткові угоди № 1 та № 2, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 32 500,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних. Відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Строк повернення коштів відповідно до п.1.1 кредитного договору встановлено до 03.12.2018 року. Як зазначає позивач, відповідач з квітня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитом та не повертає кредитні кошти згідно графіку, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2018 року становить: заборгованість за кредитом - 12 864,61 долар США, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року - 1 750,82 долара США, а всього 14 615,43 долари США. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6221,39 грн. 08 жовтня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду визначено підсудність даної справи Деснянському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Деснянського районного суму м. Києва від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.04.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача Малої В.В., відповідно до якого уточнено позовні вимоги, а саме, що сума заборгованості становить 14 615,43 долари США, що за курсом НБУ станом на 04.09.2018 року становить 414 785,90 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.04.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Футорян С . М. позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-УІІ (далі - Закон України № 1207-УІІ) визначено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. Згідно ч.1 ст.3 Закону України № 1207-УІІ, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Останнє місце реєстрації відповідача є АР Крим, м.Алушта, однак починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які спрямовані УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим і м.Севастополя і повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення на півострів. У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал Судова влада України . В судове засідання відповідач не з"явився, до суду від нього будь-яких заяв та відзив не надходило. За згодою представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідачів на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення про задоволення з таких підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 04.12.2006 року між сторонами був укладений кредитний договір № 2233-16/USD, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Пунктом 1.1 даного договору передбачено, що сума кредиту становить 32 500, 00 доларів США, процентна ставка за користування кредитом - 12, 5 % річних, кінцевий строк повернення заборгованості встановлений до 03.12.2018 року. Відповідно до п.п.3.3.1., 3.3.2 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його користування, у разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом, сплачувати проценти за кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Пунктом 3.3.6 договору визначено, що кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються для оплати процентів за кредитом, потім простроченої заборгованості. Сума, що залишилася, направляється для погашення кредиту. Згідно з п. 5.3 Договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позивальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0, 1 % від суми простроченої заборгованості (суми основного боргу та/або процентів) за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Судом встановлено, що АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за умовами договору виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, та кошти за умовами кредитного договору банку не повертає. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 04.09.2018 року у відповідача утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом - 12 864,61 долар США, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року - 1 750,82 долара США, а всього 14 615,43 долари США, що за курсом НБУ станом на 04.09.2018 року становить 414 785,90 грн. Цивільний кодекс України у ст.ст.3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Щодо питання про стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України, грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Так, з матеріалів справи вбачається, що, укладаючи договір, його пунктом 3.1.1 сторони визначили характер грошового зобов`язання та дійшли згоди, що грошовою одиницею виниклих зобов`язань являється долар США. Відповідно до п.3.3.1 договору кредит мав погашатися відповідачем шляхом внесення щомісячних ануїтентних платежів у розмірі 225,69 доларів США. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 року в справі № 14-134цс18 містяться висновки щодо можливості ухвалення рішення про стягнення боргу в іноземній валюті. Так, при розгляді даної категорії справ суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 року в справі № 14-446цс18. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення Кредитного договору між сторонами, добровільності даного договору з боку сторін, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості та процентів за його невиконання в валюті кредитування, тобто в доларах США, відповідно до заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6221,39 грн.

Outcome: approved