Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю. Надалі позивачка декілька разів уточнювала позовні вимоги . В позові вказала, що їй на підставі договору дарування на праві приватної власності належить житловий будинок № 35-А по вул.. Першотравневій в м. Запоріжжя, розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м. ( 0,1 га), кадастровий № 2310100000:01:003:0258. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є власниками ( по 2/5 частини кожному) житлового будинку № 33-А по вул.. Першотравневій в м. Запоріжжі. [PERSON] і [PERSON] є власниками 1/5 частини цього будинку, За цим будинком закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м. ( 0,06 га) . Зазначений будинок відповідачами було самовільно розширено шляхом здійснення прибудов, які позначені в плані, що містяться в технічному паспорті літерами А, а1, а2, а3 . При цьому ця добудова ( розширення) будинку здійснена до самої межі ділянок домоволодінь за № № 33-А і 35-А, що є грубим порушенням будівельних нормативів. Пунктом 3.25 Державних будівельних норм 360-92 закріплено, що для догляду за будинками та для здійснення їхнього поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни потрібно приймати не менше 1 м. При цьому, повинно бути забезпечене дотримання необхідних інженерно технічних заходів , які будуть запобігати стіканню атмосферних опадів з дахів та карнизів будинків на територію суміжних ділянок. Відповідачами цей припис грубо порушено , а саме зовнішня стіна належного їм будинку проходить безпосередньо по межі, внаслідок чого всі опади з даху будинку дощ, сніг, заледенілі бурульки та інше потрапляють на її земельну ділянку, що спричиняє постійне затоплення й ерозійні зсуви грунту. Діями відповідачів створюються реальні перешкоди у користуванні майном, які полягають у неправомірному порушенні меж земельної ділянки. Згідно з висновками експертизи усунення перелічених перешкод можливе лише двома способами: або знесенням прибудов, що зведені з порушенням ДБН, або відступленням нею частини своєї земельної ділянки. Вказує, що останній варіант є завідомо неприйнятним. Просить суд зобовязати відповідачів усунути їй перешкоди в користуванні власністю домоволодінням № 35-А по вул.. Першотравневій в м. Запоріжжі, а саме за власний рахунок знести прибудови до домоволодіння № 33-А по вул.. Першотравневій в м. Запоріжжя, позначені в технічному паспорту літерами А, а1, а2, а3 прилеглі до межі земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечує, вважає, що споруди не відносяться до самовільних, тому що дані споруди було зведено в 1966 року на підставі дозволу головного архітектора м. Запоріжжя. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, суду пояснила, що 1/5 частина будинку належала її померлому батьку [PERSON] і вона є спадкоємцем, але спадок на будинок ще не оформила, також суду пояснила, що вищеназвані прибудови погашені та прийняті в експлуатацію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , повідомлявся належним чином. Суд , заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , також матеріали інвентаризаційних справ, надані суду докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що [PERSON] належить на праві власності 2/5 частини житлового № 33 А по вул.. Першотравнева в м. Запоріжжя на підставі договору дарування від 25.11.2002 року, [PERSON] належить 2/5 частини зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 травня 1999 року та [PERSON] ( який помер 22.02.2007 року) належало 1/5 частина вищезазначеного будинку на підставі договору купівлі продажу від 1966 року. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] яка звернулась з заявою до нотаріуса про прийняття спадку , але спадок не оформила на теперішній час. Службові прибудови : А- побудована в 1959 році , а1- побудована в 1966 році, а2- побудована в 1968 році , а3- побудована в 1974 році. Службові прибудови А, а1 не відносяться до самовільно забудованих, данні споруди будо зведено та зареєстровано в 1966 році на підставі Дозволу головного архітектора м. Запоріжжя . В дозволі вказано, що прибудови є житловими приміщеннями, капітальними спорудами. Крім того прибудови не будувались відповідачами , а були побудовані попередніми власниками. З інвентаризаційної справи на домоволодіння № 33- А по вул.. Першотравнева в м. Запоріжжя вбачається , що всі вищезазначені самовільні забудови були погашені , та проведені як поточні зміни. Позивач вказує, що стіна , належного відповідачам будинку проходить по межі, внаслідок чого всі опади з даху будинку потрапляють на її земельну ділянку, що спричиняє постійне затоплення і ерозійні зсуви грунту, але цей факт нічім не підтверджується . Крім того, позивач не є власником домоволодіння № 33 А . Позивач не надає суду жодного доказу, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні її власністю - домоволодінням № 35А по вул.. Першотравнева м. Запоріжжя . Суд не приймає до уваги висновок судово будівельної експертизи № СЕ-1-1-316 від 05.05.2015 р в якому зазначено, що мають місце порушення норм ДБН, але у висновку мають місце посилання на норми ДБН, які діяли в період як найдальше з 1992 року, а прибудови були споруджені в 1966 -1974 роках. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Крім того судом встановлено , що Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2013 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Запорізька міська рада про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення паркану та зобовязання вчинити певні дії, позовні вимоги були задоволені, а саме зобовязано [PERSON] знести побудований паркан розташований на суміжній земельній ділянці між вищезазначеними домоволодіннями. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2013 рішення Жовтневого районного суду залишено без змін. Згідно ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Таким чином , у суду немає підстав зобовязувати відповідачів зносити прибудови ,капітальні споруди, тоб то руйнувати будинок , які були збудовані ще 1966-1974 роках , та давно погашені відповідно до вимог які діяли на той час, а тому позовні вимоги на думку суду не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed