Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [INFO] року в с.Холосне Коростенського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з двох земельних ділянок, загальною площею 3,04га, кадастрові номери: [NUMBER], які розташовані на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на землю серії [NUMBER], виданого Коростенською районною державною адміністрацією 09.09.2004 року. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом і в установлений законом строк звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При зверненні за видачею свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, а саме державного акта про право власності на землю, а також одна із земельних ділянок не зареєстрована реєстратором у встановленому законом порядку. Рішенням суду просила встановити факт належності спадкодавцю земельної ділянки розміром 0,40 га, кадастровий номер [NUMBER], та визнати за нею право власності на земельні ділянки, загальною площею 3,04 га, кадастрові номери: [NUMBER], які розташовані на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на землю серії [NUMBER], виданого Коростенською райдержадміністрацією 09.09.2004 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] року у віці 90 років в с. Холосне Коростенського району Житомирської області померла [PERSON]. 24.02.2015 року головою Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належні земельні ділянки загальною площею 3,04га, кадастрові номери: [NUMBER], які розташовані на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належали їй на підставі державного акту на землю серії [NUMBER], виданого Коростенською районною державною адміністрацією 09.09.2004 року, а також грошові вклади на особових рахунках [NUMBER] та [NUMBER] у філії Ощадбанку №281/082. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 4, відомості про те, що в подальшому він був змінений або скасований в справі відсутні. Частинами 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в установлений законом строк подала в Коростенську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та листом № 02-14/412 від 08.04.2017 року. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. На підставі поданої позивачем заяви було заведено спадкову № 264/2016 . Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки в органах нотаріату позивач позбавлена можливості у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Про втрату державного акту про право власності на земельні ділянки, з приводу яких порушено спір, позивач зробила оголошення в газеті "Древлянський край" №41 від 13.10.2016 року. Право власності спадкодавця позивача на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 2, 64 га зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом з вказаного реєстру. Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий 09.09.2004 року Коростенським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 09.09.2004 року слідує, що [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 3,04 га, з кадастровими номерами [NUMBER] ( площею 2, 64 га) та [NUMBER] (площею 0, 40 га). Проте, на підставі даного акту державний реєстратор прийняв рішення лише про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 2, 64 га. Інформації про те, з яких підстав не проведено реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 0, 40 га, не має. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно ст. 125 ЗК України ( в редакції на час смерті спадкодавця) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України ( в ред.Закону від 05.03.2009 року з наступними змінами) передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності реєстрації права власності на земельну ділянку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату. Враховуючи, що право власності спадкодавця позивача на земельні ділянки підтверджено належними доказами та ніким не оспорено, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved