Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником та проживає [ADDRESS]. Власником сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] є відповідачка по справі та через її земельну ділянку проходить труба водопостачання до його будинку. Між ними склались неприязні відносини, пов'язані з порушенням відповідачкою правил добросусідства. 17 липня 2016 року виявив у себе відсутність води. Він звернувся до котельні, яка надає водопостачання до його будинку, та йому повідомили, що вже не один день є велика втрата води, тому воду перекрили. 23 липня 2017 року він звернувся до поліції щодо неправомірних дій відповідача, яка пошкодила трубу, яка постачає воду до його будинку. 24 липня 2017 року прийшли працівники котельні та, оглянувши трубу, повідомили йому, що весь погріб, де знаходиться труба, затоплений та потрібно чекати поки висохне вода. Але 26 липня 2017 року він виявив у себе значні пошкодження в будинку, що є наслідком затоплення. За його зверненням сільською радою був складений акт огляду його будинку, яким зафіксовані пошкодження та встановлена вина відповідача у підтопленні його будинку. У добровільному порядку відповідач заподіяну шкоду не відшкодував, тому він вимушений був звернутись до спеціалістів щодо визначення розміру шкоди, у зв'язку з чим поніс додаткові витрати в розмірі 2500 грн. Також зазначив, що через неправомірні дії відповідачки по справі, йому також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50 000 грн. Просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття будинку в розмірі 207 498 грн.; моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; витрати на проведення оцінки в розмірі 2500 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що з відповідачкою у нього склались напружені та неприязні відносини вже протягом тривалого часу. [PERSON] постійно порушує правила добросусідства, створює неможливі умови для його проживання. У погріб він не зміг потрапити, оскільки відповідачки його туди не пустила, але зі слів депутата йому стало відомо, що це саме відповідачка пошкодила трубу, тому саме вона має відповідати за заподіяну шкоду, а не юридична особа, на балансі якої знаходиться труба з водопостачання. При проведенні оцінки за його замовленням, відповідачку він запрошував в усній формі, але остання не з'явилась. Просив задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що між сторонами склались неприязні стосунки. Дійсно саме затоплення було, але матеріли справи не містять встановленої вини відповідача, що саме через її неправомірні дії було дане затоплення. Оскільки мережі водопостачання перебувають на балансі не у [PERSON], тому вона є неналежним відповідачем. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] проживає [ADDRESS]. З пояснень осіб, які брали участь при розгляді справи, зверненнями до відділу поліції, актом обстеження сільської ради також встановлено, що між сусідами склались неприязні стосунки та труба з водопостачання до будинку по вул.Гагаріна, 52 проходить через земельну ділянку по вул. Гагаріна, 53а. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. З акту огляду будинку, розташованого на присадибній ділянці [PERSON] по [ADDRESS], складеного 08 серпня 2016 року комісією Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що 05 серпня 2016 року було здійснено огляд будинку та виявлено на фасаді будинку безліч тріщин, частина будинку, яка наближена до межі сусідів [PERSON] похилилась, а фундамент просів. Вказано, що в присутності поліцейських депутат [PERSON] був запрошений на присадибну територію [PERSON] та особисто бачив затоплений погреб; встановити ступінь пошкодження труби водопостачання йому не вдалось, оскільки вона була повністю у воді. 05 червня 2016 року комісія не змогла потрапити на присадибну ділянку [PERSON] для обстеження їх садиби та встановлення причини затоплення погребу, оскільки [PERSON] їх не пустили. Поданий звіт суд оцінює критично, оскільки він складений особами, які не мають спеціальних знань для встановлення причини пошкодження труби, а також не містить висновку, що дане пошкодження зроблено саме відповідачкою [PERSON], а не іншою особою. Позивачем також подано суду звіт №169 складений 28 вересня 2016 року ФОП [PERSON] щодо визначення розміру майнової шкоди, завданої власнику в результаті просіданні фундаменту та пошкодження конструктивних елементів і оздоблення будинку №52 по вул. Гагаріна в с. Гатне. Разом з тим, даний звіт не містить висновків спеціаліста у зв'язку з чим та коли утворились вказані у звіті пошкодження. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судом роз'яснювались права сторін щодо призначення експертизи, для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, уточнення позовних вимог, залучення інших як у якості співвідповідачів, а також обов'язки сторін на подання суду доказів. Будь-яких клопотань ні позивач, ні представник відповідача щодо витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не заявили. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що жодного відношення до відсутності водопостачання в будинку позивача вона не має. Оскільки при розгляді справи не подано належних та допустимих доказів того, що саме через неправомірні дії [PERSON] виникли пошкодження на будинку №52 по вул. Гагаріна в с. Гатне, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, є вина зазначеної особи, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При розгляді справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що через неправомірні дії відповідача йому було завдано моральної шкоди. Сам по собі факт неприязних та напружених відносин між [PERSON] та [PERSON] не може бути достатньою підставою для стягнення моральної шкоди. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed