Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на будинок з господарськими будівлями після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Померлій матері позивача належала 1/2 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], як побудованого у шлюбі зі своїм чоловіком [PERSON], а друга 1/2 частина будинку була прийнята нею у спадщину, після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. За оформленням спадщини після смерті [PERSON] її мати-[PERSON] зверталася до державного нотаріуса Первомайського нотаріального округу 22 лютого 2001 року, до якого на той час відносилася територія міста Гірське, та отримала свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади, що належали її чоловікові [PERSON] Щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на частку будинку, яка належала [PERSON], то нотаріус запевнив її, що це свідоцтво вона може оформити у будь який час и тому вона у 2001 році не стала оформляти на себе правовстановлюючі документи на будинок. Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері. Вона проживала разом зі своєю матір'ю і протягом 6 місяців у передбачений законом термін, з дня відкриття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері. Так як законодавством України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину за свідоцтвом про право на спадщину може звернутися у будь який час, то позивач тільки у жовтні 2016 року звернулася до державного нотаріуса Попаснянського нотаріального округу Луганської області, до якого у 2014 році була віднесена територія міста Гірське, з питанням оформлення спадщини після смерті матери, але їй було відмовлено в оформленні спадщини з посиланням на те, що переоформлення спадщини на будинок, після смерті її батька [PERSON] у нотаріальному порядку не є можливим, у зв'язку з тим, що м.Первомайськ вважється територією, яка тимчасово не контролюється українською владою і спадкову справу, яка була заведена за заявою її матері, для ознайомлення витребувати неможливо, а це необхідно для належного оформлення спадщини. За таких обставин позивач у поданому позові, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], з усіма побутовими та господарськими спорудженнями, тому, що іншим шляхом позивач не може оформити право на спадщину . До початку судового розгляду позивач та його представник надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, у поданих заявах підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач - Гірська міська рада - були сповіщені про день і час розгляду справи, також надали заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечували щодо заявлених вимог. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Предметом даного позову являться вирішення питання про право на спадкування за законом доньки після смерті матері в умовах, коли це питання неможливо вирішити в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.1216,1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що на лежали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів на а.с.20-23 вбачається, що гр.[PERSON] дійсно є донькою [PERSON] яка померла [INFO]. Тобто вона є спадкоємцем першої черги. Згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16) [PERSON], є єдиним спадкоємцем першої черги, хто проживав разом зі [PERSON] на час її смерті. Відповідно до статті 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, позивач має право на спадщину після смерті своєї матері за законом у першу чергу. При цьому, позивач після смерті матері фактично прийняв спадщину, тому що проживала разом з спадкодавцем та не відмовилася від прийняття спадщини. Копією свідоцтва про смерть на а.с.19 підтверджується, що мати позивача [PERSON] дійсно померла [INFO], а позивач - її донька є єдиним спадкоємцем спадщини померлої за законом і це підтверджено копією інформаційної довідки із Спадкового реєстру після смерті [PERSON] №50676091 від 25.01.2018 року, згідно ніхто із заявами про прийняття спадщини після ней до нотаріуса у визначений законом строк - не зверталися. а.с.27. Тому [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, після смерті своїй тами [PERSON]. Також із матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] перебувала у шлюби з [PERSON] а.с.17 та у період з 1958 року по 1965 рік, з дозволу виконкому Гірської міської ради а.с. 7, разом побудували будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Будинок був оформлений у власність [PERSON] Це підтверджується копією договору про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки, під будівництво індивідуального будинку та реєстраційним посвідченням складеним Попаснянським міським бюро технічної інвентаризації про реєстрацію за [PERSON] права власності на будинок, 02.07.1965 року. (а.с.8-9,11). Згідно ст. 22 Кодексу Про шлюб та сім'ю України 1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року,в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Копією свідоцтва про смерть на а.с.12 підтверджується, що батька позивача та чоловік [PERSON]- [PERSON] дійсно помер [INFO]. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української СРС 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON].): «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.» Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української СРС 1963 року: «при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого». Згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16) дружина померлого [PERSON]- [PERSON], єдина, хто проживав разом зі ним на час його смерті, та як спадкоємцем за законом першої черги, єдина хто фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після його смерті. Це підтверджено копією інформаційної довідки із Спадкового реєстру №45297012 від 04.10.2016 року, про те, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 469.(а.с.18). Спадкова справа заведена 22.02.2001 року, тобто після шести місяців з часу смерті [PERSON], що свідчить, що спадщину прийняла тільки його дружина [PERSON], яка єдина, хто проживав разом з [PERSON]. Ніякі інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса у визначений законом строк - не зверталися. Тому [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Встановлене у суді свідчить про те, що мати позивача- [PERSON] фактично була власником всього будинку за адресою: [ADDRESS], на час її смерті, та що спадщину після її смерті прийняла тільки її донька [PERSON], яка проживала разом з [PERSON] на час її смерті. Ніякі інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса у визначений законом строк - не зверталися. Згідно із «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р- м.Первомайськ Луганської області віднесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При тому, м.Гірське, раніше, до проведення на териториї Луганської області АТО, перебувало в адміністративному підпордякуванні м.Первомайськ Луганської області, а тому на теперішній час позивач не має можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, про що вбачається із відмови нотаріуса позивачу, яку він отримав 04.10.2016р. (а.с.28) Розглядаючи можливість задоволення позовних вимог позивача, суд, окрім визначених законом підстав про право на спадкування за законом , суд враховує, також, що п.23 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До цього ж, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13 -висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту , що має застосовуватися, якщо інсують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. А так, враховуючи, що в межах даного позову, доведено, що є всі відповідні документи, які підтверджують той факт, що померла матір позивача прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] і тому мала у власності цілий будинок з господарськими будовами і право на цю власність переходить до позивача у порядку спадкування за законом, але в зв"язку з тим, що нотарільна контора, куди раніше зверталася мати позивача, для оформлення права на спадщину після смерті сого чоговика, залишилась на тимчасово окупованій території, що є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем у нотаріальному порядку - суд вважає, що будинок, розташованій за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,15 кв.м - входить до складу спадщини після смерті матері позивача і може бути успадковане її донькою (позивачем), що є підставою для визнання за позивачем права власності на зазначене майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері , в зв'язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.22,28 Кодексу Про шлюб та сім. України 1969 року, ст.ст. 529,549 Цивільного Кодексу України 1963 року, ст.ст.1216,1218, 1220-1222, 1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved