Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21.09.2013 року в м.Маріуполі сталась ДТП за участю автомобіля ЗАЗ 1102, держ. № [NUMBER] під керуванням [PERSON] За постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винуватим за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. В результаті ДТП, у вчиненні якого був визнаний винуватим [PERSON], був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ 1102», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], останньому було завдано матеріальних збитків. На момент вчинення ДТП відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ 1102», державний номер [NUMBER], відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження складає 9126,69 грн. Вказана вище шкода [PERSON] потерпілому відшкодована не була. У такому разі [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. У зв'язку із цим, 11 лютого 2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому у розмірі 7605,57 грн. Додатково позивачем понесені витрати на оплату правових послуг у розмірі 1500 грн. Вважав, що після проведення цих виплат [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON], у зв'язку із чим позивач просив стягнути з відповідача понесені МТСБУ витрати, пов'язані зі здійсненням регламентної виплати потерпілому, у розмірі 7605,57 грн., витрати, пов'язані із визначенням вартості матеріального збитку, у розмірі 644,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 38 Закону (пункту 38.2.1.) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як вбачається з постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2013 року, [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. Судом було встановлено, що 21 вересня 2013 року о 22 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102» державний номер [NUMBER], у порушення вимог п. 2.3 (б), 2.10, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, в районі будинку № 109 по вул. Жигулівській у сел. Сартана м. Маріуполя, не був уважним, не стежив з дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку, при виникненні небезпеки не вжив усіх заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки та скоїв зіткнення із автомобілем «ЗАЗ 1102», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16 грудня 2013 року, у відповідності до ст. 35 та пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди. Листом про надання доручення на виконання робіт по справі № 22381 № 3/1-05/34316 від 04 грудня 2013 року Моторним (транспортним) страховим бюро України було надано відповідне доручення, направлене на збір документів та надання потерпілому відповідної консультації, проведення огляду транспортного засобу із фотографічною фіксацією, встановлення розміру заподіяної шкоди. Згідно акту виконаних робіт та платіжного доручення №365 від 27 січня 2014 року , Моторним (транспортним) страховим бюро України було замовлено та оплачено аварійному комісару - суб'єкту оціночної діяльності [PERSON] роботи з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілого [PERSON], вартість яких склала 644,00 грн. Відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження по факту визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «ЗАЗ 1102», державний номер [NUMBER] № 637, на момент проведення дослідження склав 9126,69 грн., яка у відповідності до наказу № 818 від 11 лютого 2014 року була відшкодована позивачем у межах, встановлених законом, а саме у розмірі 7605,57 грн., про що також свідчить платіжне доручення від 11 лютого 2014 року про перерахування на рахунок [PERSON] цієї суми. З урахуванням зазначеного, з огляду на положення ст. 38 Закону (пункту 38.2.1.) відповідач, як винувата в ДТП особа, має відшкодувати МТСБУ в регресному порядку фактично виплачену потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування. Крім того, позивач виплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] 1500 грн. за надання правової допомоги за контрактом № 83 від 05.03.2013 р. та додаткової угоди № 35 від 14.03.2016 року, відповідно до умов цього контракту, виконавець прийняв на себе зобов'язання з надання правової допомоги з підготовки судових справ (позовних матеріалів), подачі позовних матеріалів на розгляд відповідних судів, представництва інтересів замовника у судах, виконання судових рішень. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачем складають 1500 грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем надано достатніх доказів у підтвердження цих витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду позивачем сплачено 1378,00 грн. судового збору, які на підставі ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved