overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, після проживання шлюбу прізвище їй не змінювати. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 квітня 2004 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім'ї. Літом 2012 року відповідач залишив сім"ю і з того часу вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримує відповідач визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 квітня 1999 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Останнім часом відповідач зловживає алкогольними напоями, та перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння часто влаштовує скандали. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім'ї. На даний вони разом не проживають, жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач, що був належним чином повідомлений про час розгляду справи у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, з постановленням заочного рішення, про що просить позивачка. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та копією його паспорта (а. с. 5,6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Син сторін проживає разом з позивачкою, за таких обставин суд вважає за необхідне дитину залишити проживати з матір»ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2010 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, через що між ними часто виникають сварки. На даний час, вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, на розірванні шлюбу настоює. Відповідач, будучи повідомленим про час розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За період наданого судом для примирення строку не помирилися. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею неповнолітніх дітей, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 3 грудня 1988 року. Від спільного проживання мають семеро дітей, троє з яких на даний час повнолітні. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважав її як дружину, не рахувався з її думкою, принижував, часто наносив побої. Крім того, на даний час відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі за вчинення злочину відносно їхніх дітей. З 2009 року вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. Відповідач, який перебуває у місці позбавлення волі, у своїй заяві зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу мають семеро дітей, четверо з яких: дочка [PERSON], [INFO], та сини [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] - неповнолітні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 6-9). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 травня 2002 року. Від спільного проживання мають троє дітей, відносно яких вона позбавлена батьківський прав. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сімейні сварки із застосуванням фізичного насильства. Негативна поведінка відповідача призвела до фактичного розпаду сім»ї. На даний час вони з відповідачем сімейних стосунків не підтримують, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці слід залишити теперішнє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 січня 1991 року. Від спільного проживання мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім"ї. Протяго трьох останніх років вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач позов визнав, підтвердив, що більше трьох років спільно з позивачкою не проживає, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу прізвище на дошлюбне не змінювати. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 10 травня 1991 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], яка на даний час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, зневажливо та агресивно ставиться до неї, періодично зловживає спиртним. Незважаючи на те, що на даний час вони проживають в одному будинку, шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримує, відповідач - визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільним сімейним життям не живуть, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці змінити на дошлюбне. Стягнути з відповідача у користь позивачки судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 грудня 2009 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та втрата почуття любові та поваги. Крім того, вони з відповідачем різні за характерами люди, у них не було дітей. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного і з 2012 року разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у газеті, у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2013 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. Вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує, а відповідач Визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, залишити проживати з нею дитину, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка у судовому засіданні підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 березня 2005 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім'ї. В серпні 2011 року відповідач покинув сім'ю та перейшов проживати до своїх батьків у смт. Перегніське. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Наданий судом строк для примирення результатів не дав, вони не помирилися. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач на розірвання шлюбу не згідний, хоче зберегти сім»ю, однак не може цього зробити, бо позивачка проти. Просить продовжити строк для примирення. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка на спільне життя. Принцип добровільності є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса і саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. Отже збереження шлюбу на паритетних засадах, на почуттях взаємної підтримки, любові та поваги, тобто на тому, що є морально - правовою основою шлюбу, на даний час є неможливим. Оскільки позивачка категорично не бажає відновлювати сімейні взаємовідносини з відповідачем, то збереження шлюбу порушувало б її право на добровільне перебування у шлюбі, тому суд прийшов до переконання про необхідність його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved