Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Прокурор Голованівського району в інтересах держави звернувся до суду з зазначеним позовом і вказав , що рішенням 69-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 43 від 30.04.2015 року [PERSON] відмовлено у наданні в оренду земельних ділянок водного фонду в межах населеного пункту, але надано дозвіл здійснювати догляд за гідроспорудами та земельними ділянками водного фонду № 14 площею 0,77 га та № 15 площею 2,80 га. в межах населеного пункту с. Грузьке до проведення земельних торгів (аукціону). У подальшому рішенням 73-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 65 від 18.06.2015 внесено зміни до вищезазначеного рішення сесії [PERSON] сільської ради, а саме: дозволено [PERSON] здійснювати догляд за земельною ділянкою водного фонду № 14 в межах населеного пункту с. Грузьке орієнтовною площею 0,77 га до проведення земельних торгів (аукціону); дозволено громаді с. Грузьке (представник [PERSON]) здійснювати догляд за земельною ділянкою водного фонду № 15 в межах населеного пункту с. Грузьке орієнтовною площею 2,80 га. Вказані рішення сесії [PERSON] сільської ради Голованівського району необхідно визнати недійсними, а земельні ділянки повернути до земель запасу [PERSON] сільської ради з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин визначені ст. 12 ЗК України, зокрема до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад , передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб ,надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Разом з тим, чинним законодавством України, у тому числі ЗК України, не передбачено такої правомочності щодо земельної ділянки як «здійснення догляду за земельною ділянкою», тобто орган місцевого самоврядування вправі розпорядитись земельною ділянкою територіальної громади виключно шляхом її передачі у власність чи наданні у користування (постійне користування чи оренда), а «надання дозволу на здійснення догляду за земельною ділянкою» суперечить вимогам ст. 19 Конституції України та ст.ст. 12, 78, 116, 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про аквакультуру», рибогосподарський водний обєкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України. Ч. 3 ст. 51 Водного кодексу України передбаченого, що водні обєкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Плата за користування на умовах оренди рибогосподарською технологічною водоймою складається з орендної плати за використання земельних ділянок та орендної плати за рибогосподарську технологічну водойму. Всупереч вищезазначеним положенням законодавства оскаржуваними рішеннями [PERSON] сільської ради надано дозвіл здійснювати догляд за земельними ділянками водного фонду без укладення договорів оренди земельних ділянок та самого водного обєкту, без проведення земельних торгів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Враховуючи вищевикладене, оскаржувані рішення сесій [PERSON] сільської ради прийняті вказаним органом з перевищенням його повноважень, суперечать приписам земельного законодавства, а тому на підставі ст. 21 ЦК України та ст. 155 ЗК України, підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. На підставі рішення 69-ї сесії [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 43 від 30.04.2015 [PERSON] добровільно сплатив орендну плату за користування земельними ділянками водного фонду № 14 та № 15, розташованих в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району та здійснив зариблення водних обєктів, які розміщені на території земельних ділянок № 14 та № 15 в межах с. Грузьке Голованівського району. Вказані дії [PERSON] вчиненні без укладання договору оренди земельної ділянки з [PERSON] сільською радою Голованівського району та проведення нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянках і свідчать про те, що останній приступив до використання земельних ділянок водного фонду № 14 та № 15 безпосередньо за їх цільовим призначенням - для рибогосподарських потреб, без належної правової підстави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Крім того, відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. [PERSON] приступив до фактичного використання (зариблення водних обєктів) земельних ділянок № 14 та № 15, які розташовані в межах с. Грузьке Голованівського району, без достатньої правової підстави (рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власності або у користування, договір оренди земельної ділянки), вказані земельні ділянки підлягають поверненню до земель запасу [PERSON] сільської ради Голованівського району на підставі ст.ст. 1212 та 1213 ЦК України, як безпідставно набуте майно. Незважаючи на прийняття сесією [PERSON] сільської ради рішення № 65 від 18.06.2015, яким надано дозвіл на здійснення догляду за земельною ділянкою № 15 [PERSON], вказану земельну ділянку використовує [PERSON], тому саме останній повинен повернути її до земель запасу [PERSON] сільської ради Голованівського району. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян та держави в суді. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» , ч. 2 статті 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту. Використання земельних ділянок [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку (без укладення договору оренди землі та без проведення нормативної грошової оцінки цих земель) є порушенням інтересів держави щодо охорони та раціонального використання землі, як національного багатства Українського народу. Просить визнати недійсними п. 2 рішення № 43 69 ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району від 30.04.2015 року , рішення № 65 73-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району від 18.06.2015 р . Зобов»язати [PERSON] повернути земельну ділянку № 14 , яка розташована в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району , площею 0, 77 га , нормативно-грошова оцінка якої становить 10360 грн та земельну ділянку № 15 , яка розташована в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району , площею 2,80 га , нормативно-грошова оцінка якої становить 37671 грн до земель запасу [PERSON] сільської ради Голованівського району . Судові витрати покласти на відповідачів. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві ,просить позов задовольнити , визнати недійсними п. 2 рішення № 43 69 ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району від 30.04.2015 року , рішення № 65 73-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району від 18.06.2015 р . Зобов»язати [PERSON] повернути земельну ділянку № 14 , яка розташована в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району , площею 0, 77 га , нормативно-грошова оцінка якої становить 10360 грн та земельну ділянку № 15 , яка розташована в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району , площею 2,80 га , нормативно-грошова оцінка якої становить 37671 грн до земель запасу [PERSON] сільської ради Голованівського району . Судові витрати покласти на відповідачів. Відповідач представник [PERSON] сільської ради [PERSON] позов визнала і суду пояснила , що сесія [PERSON] сільської ради при винесенні оспорюваних рішень допустила помилку , не врахувала , що надання дозволу на догляд за земельними ділянками законом не передбачено , необхідно було укладати договір оренди . Вважає , що позов підлягає задоволенню , рішення необхідно скасувати . Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив , що він з 2002 року орендував вказані ставки , з ним укладались договори оренди , а в 2014-2015 рр договір не уклали . [PERSON] дала дозвіл на користування ставками , він їх зарибнив , втратив кошти , тому заперечує проти повернення ставків . Третя особа [PERSON] вважає, що рішення сесій необхідно скасувати , а ставки повернути громаді , щоб громадяни ними користувалися . Суд, заслухавши позивача , представника відповідача , відповідача [PERSON] та третю особу , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин визначені ст. 12 ЗК України, зокрема до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад , передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу , надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, тобто орган місцевого самоврядування вправі розпорядитись земельною ділянкою територіальної громади виключно шляхом її передачі у власність чи надання у користування (постійне користування чи оренда), а «надання дозволу на здійснення догляду за земельною ділянкою» суперечить вимогам ст. 19 Конституції України , ст.ст. 12, 78, 116, 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про аквакультуру», рибогосподарський водний обєкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України. Ч. 3 ст. 51 Водного кодексу України передбаченого, що водні обєкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Частиною 3 статті 14 Закону України «Про аквакультуру» передбачено, що обєктом користування на умовах оренди рибогосподарської технологічної водойми є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюється аквакультура, та вода (водний простір), які в комплексі одночасно надаються в користування одній і тій самій юридичній чи фізичній особі. Плата за користування на умовах оренди рибогосподарською технологічною водоймою складається з орендної плати за використання земельних ділянок та орендної плати за рибогосподарських технологічну водойму. Судом встановлено , що рішенням 69-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 43 від 30.04.2015, [PERSON] відмовлено у надані в оренду земельних ділянок водного фонду в межах населеного пункту. У той же час, вказаним рішенням [PERSON] надано дозвіл здійснювати догляд за гідроспорудами та земельними ділянками водного фонду № 14 площею 0,77 га та № 15 площею 2,80 га в межах населеного пункту с. Грузьке без укладення договорів оренди земельних ділянок та самого водного обєкту, більш того без проведення земельних торгів, що суперечить вищезазначеним положенням законодавства .. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом державної влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, тому суд дійшов до висновку , що оскаржувані рішення сесій [PERSON] сільської ради прийняті з перевищенням повноважень органу місцевого самоврядування , суперечать приписам земельного законодавства, а тому на підставі ст. 21 ЦК України та ст. 155 ЗК України їх необхідно визнати недійсними . Відповідач [PERSON] на підставі зазначеного рішення 69-ї сесії [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 43 від 30.04.2015р добровільно сплатив орендну плату за користування земельними ділянками водного фонду № 14 та № 15, розташованих в межах населеного пункту с. Грузьке Голованівського району, що підтверджується листом Голованіського відділення Гайворонської ОДПІ за № 2427/10/15-0117 від 20.07.2015 р , податковим повідомленням-рішенням за № 13485-11 від 16.08.2015р та квитанцією про сплату орендної плати [PERSON] у сумі 2246,90 грн. від 17.06.2015 року , а/с- 17,18 Крім того, на підставі вказаного рішення [PERSON] 30.04.2015 року здійснив зариблення водних обєктів, які розміщені на земельних ділянках № 14 та № 15 в межах с. Грузьке Голованівського району, що підтверджується актом про виконання робіт з уселення водних живих ресурсів від 30.04.2015 р , а/с-13 . Вказані дії [PERSON] вчинив без укладання договору оренди земельної ділянки з [PERSON] сільською радою Голованівського району та проведення нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянках , тобто фактично приступив до використання земельних ділянок водного фонду № 14 та № 15 безпосередньо за їх цільовим призначенням - для рибогосподарських потреб, без належних правових підстав, незважаючи на те , що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ст. 125 ЗК України. Згодом рішенням 73-ї сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Голованівського району за № 65 від 18.06.2015 внесено зміни до рішення сесії [PERSON] сільської ради № 43 , дозволено [PERSON] здійснювати догляд за земельною ділянкою водного фонду № 14 площею 0,77 га до проведення земельних торгів (аукціону); громаді с. Грузьке (представник [PERSON]) дозволено здійснювати догляд за земельною ділянкою водного фонду № 15 в межах населеного пункту с. Грузьке площею 2,80 га. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. [PERSON] незважаючи на прийняття сесією [PERSON] сільської ради рішення № 65 від 18.06.2015, яким було надано дозвіл на здійснення догляду за земельною ділянкою № 15 громаді села (представник [PERSON]І.) , вказану земельну ділянку громаді не повернув , використовує 2 земельні ділянки № 14 та № 15 до даного часу . Суд вважає доведеним, що [PERSON] використовує земельні ділянки № 14 та № 15, які розташовані в межах с. Грузьке Голованівського району, без достатньої правової підстави, тобто без рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власності або у користування, без договору оренди земельної ділянки, тому вказані земельні ділянки необхідно повернути до земель запасу [PERSON] сільської ради Голованівського району на підставі ст.ст. 1212 та 1213 ЦК України, як безпідставно набуте майно. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян та держави в суді. Ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» , ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Використання земельних ділянок [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку (без укладення договору оренди землі та без проведення нормативної грошової оцінки цих земель) беззаперечно є порушенням інтересів держави щодо охорони та раціонального використання землі, як національного багатства Українського народу. Статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким органом, відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 за № 459/2011, є Державна інспекція сільського господарства України. На території Кіровоградської області державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється через Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, яка не має повноважень щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними (незаконними) рішень органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, тобто прокурор району є належним позивачем у справі . В ст.213 ЦПК України зазначено , що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4\~ ст. 174 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 11\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року вказано, що за змістом ч. 4\~ ст. 174 ЦПК\~ у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Так, з посвідчення № 1 представника відповідача [PERSON] сільської ради вбачається, що [PERSON] голова сільської ради с. Грузьке уповноважена представляти інтереси [PERSON] сільської ради в Голованівському районному суді з усіма передбаченими законом правами. Таким чином, представник відповідача має право визнати позов. Враховуючи повне і безумовне визнання представником відповідача позовних вимог, а також те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання і вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 3\~ ст. 88 ЦПК України\~ якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. До внесення змін до Закону України Про судовий збір на підставі Закону\~ № 484-VIII позивач був звільнений від сплати судового збору згідно п. 1 ч. 1\~ ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача у справі необхідно стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі, встановленому Законом № 484-VIII.

Outcome: approved