Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] [PERSON] померла. Станом на дату смерті позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором, яка з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 6603,45грн. пені. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] , який протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] від спадщини не відмовився, а тому до нього перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором. У відповідності до ст.1281 ЦК України, 02.01.2018 року банком була направлена претензія до Снігурівської державної нотаріальної контори, яка направила відповідь, що отримана банком 25.01.2018 року. 15.07.2018 року позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача, як спадкоємця, заборгованість по сплаті кредиту у розмірі нарахованої пені 6603,45грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно; подав суду письмову заяву про слухання справи його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України у зв`язку з позбавленням права вимоги (припинення його цивільного права). У своєму відзиві на позовну заяву та запереченні на відзив на позовну заяву послався на пропуск відповідачем строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, оскільки позивач про смерть позичальника дізнався 16 червня 2017 року та мав право звернутися до спадкоємця з вимогою повернення боргу протягом 6 місяців, тобто з 16 червня 2017 року до 16 грудня 2017 року. Крім того, позивач міг пред`явити спадкоємцю свої претензії тільки в межах одного року з моменту, коли у нього з`явилося право вимагати повернення боргу. Право вимагати повернення боргу у позивача з`явилося 01 червня 2016 року, з урахуванням спливу строку дії кредитної картки до травня 2016 року, і закінчується через рік, тобто 01 червня 2017 року. У відповіді на відзив та поясненнях на заперечення на відповідь на відзив позивач послався на те, що у зв`язку зі смертю позичальника відбулася передбачена законом заміна боржника, його борги перейшли до спадкоємця, яким є [PERSON] як особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовилася від спадщини у передбачений законом шестимісячний строк, незважаючи на неотримання свідоцтва про прийняття спадщини. Оскільки Банк не знав і не міг знати про відкриття спадщини, претензія кредитора позивачем була направлена до Снігурівської державної нотаріальної контори 02 січня 2018 року, 25 січня 2018 року позивачем була отримана відповідь держнотконтори. Тобто, вимога про погашення заборгованості була пред`явлення до спадкоємця через нотаріуса, а отже Банком не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Строк позовної давності позивачем при зверненні до суду дотримано, оскільки строк дії картки до травня 2016 року, позовну заяву подано до суду 07 грудня 2018 року, тобто в межах 50 -річного строку позовної давності. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами заяви разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4700,00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За несвоєчасне погашення заборгованості позичальник має сплатити пеню, яка розраховується за формулою ПЕНЯ=базова процентна ставка по договору/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту+50грн.одноразово (п.2.1.1.12.6.1 Умов). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором позичальник внесла 13.05.2016 року. Згідно з довідкою, наданою позивачем 14 лютого 2019 року (а.с.119), [PERSON] видано три кредитні картки, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня - 05.2016 року. [INFO] [PERSON] померла. З вимогою про повернення кредитної заборгованості банк за життя [PERSON] до останньої не звертався. Згідно листа адресованого Снігурівській державній нотаріальній конторі від 11.11.2017 року, який було направлено нотаріусу 02.01.2018 року, банку було відомо про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , з ухвали Снігурівського районного суду від 07.06.2017 року, яку банк отримав 16.06.2017 року. Згідно з копією спадкової справи, порушеної Снігурівською державною нотаріальною конторою за заявою позивача, спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідач [PERSON] був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 15.07.2018 року банк направив спадкоємцю лист-претензію з вимогою погасити борг, однак її не було виконано. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. За такого, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право та не є строком позовної давності. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу стало відомо про смерть спадкодавця 16.06.2017 року (дата отримання копії ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07.06.2017 року про відмову у відкритті провадження у справі), що зазначив і сам позивач у відповіді на відзив, до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивач звернувся 02.01.2018 року, після чого 15.07.2018 р. направив лист-претензію до спадкоємця, а позов подав - 07.12.2018 року, тобто понад шість місяців з дня коли банк дізнався про відкриття спадщини та понад один рік з дня настання строку вимоги - 01.06.2016 року (дата закінчення дії кредитного договору), що на думку суду, позбавляє його права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст.1281,1282 ЦК України, які ним не дотримані. Крім того, позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, укладеним 26 лютого 2008 року з [PERSON] , як зі спадкоємця останньої, оскільки не надані докази на підтвердження того, що після [PERSON] залишилось спадкове майно, яке повністю успадкував відповідач. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява не є обгрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed