Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за укладеним договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 31-35/22 від 20 березня 2008 року і просить стягнути із відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 128 860,84 доларів США, що еквівалентно 3347111,35 грн. по курсу долара США станом на 22.09.2016 р., що становить 25,974620 грн. та складається із суми заборгованості за кредитом 47\~285,00 доларів США, що еквівалентно 1\~228\~209,91 грн.; суми заборгованості за відсотками 54\~305,81 доларів США, що еквівалентно 1\~410\~572,78 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 6 867,21 доларів США, що еквівалентно 178\~373,17 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 20\~402,82 доларів США, що еквівалентно 529\~955,50 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 206,67 грн., посилаючись на те, що відповідач порушив зобовязання стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту. А тому, відповідач зобовязаний погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, направив на адресу суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить застосувати строки позовної давності, відмовивши у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. 20 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 31-35/22. Відповідно до Кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, які видаються окремими частинами «Траншами» в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 49\~400,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 19.03.2018 року. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обовязків за вказаним договором виникла заборгованість, яка станом на 22.09.2016 року становить 128 860,84 доларів США, що еквівалентно 3\~347 111,35 грн. та складається із суми заборгованості за кредитом 47\~285,00 доларів США, що еквівалентно 1\~228\~209,91 грн.; суми заборгованості за відсотками 54\~305,81 доларів США, що еквівалентно 1\~410\~572,78 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 6 867,21 доларів США, що еквівалентно 178\~373,17 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 20\~402,82 доларів США, що еквівалентно 529\~955,50 грн. Пунктом 1.1.1 Договору кредиту визначено умови отримання кредитних коштів та погашення заборгованості, зокрема, визначена сума, яка була видана, рівень відсоткової ставки, схема погашення заборгованості, дата та сума щомісячного чергового платежу, кінцева дата погашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору відповідач зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку визначеному п.п.1.1.1, 2.4, 2.10, 2.6 Договору кредиту та можливі штрафні санкції в порядку визначеному п.п.1.1, 2.4, 3.3.14 цього Договору. Пунктом 4.4 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж девяносто календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобовязання про повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Це передбачено умовами кредитного договору, що укладений між сторонами та врегульовано ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 610 та ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в установлений строк та відповідно до вимог чинного законодавства. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Умовами кредитного договору, а саме п.1.1.1 визначено строки погашення заборгованості за тілом кредиту рівними частинами щомісяця, починаючи з 10 липня 2008 року, а п.2.4.5 визначено строк погашення процентів за користування кредитом щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховано проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. У відповідності з п.п.3.3.7 та 3.3.8 Кредитного договору одним із видів порушення кредитного зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Сторони Кредитного договору погодили в ньому умову щодо дострокового повернення коштів, тобто, зміну строку виконання основного і додаткових зобовязань та визначили умови такого повернення коштів, що передбачено п. 4.4 Кредитного договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 22.09.2016 року останній платіж за кредитним договором відповідач сплатив 16 вересня 2010 року в розмірі 9\~306,00 доларів США, після чого він допустив прострочення виконання зобовязання понад 90 календарних днів. Відповідно до п.4.4 Кредитного договору позичальник зобовязаний був достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) не пізніше 16 грудня 2010 року. Після зміни строку виконання зобов'язання (16 грудня 2010 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 16 грудня 2010 року не підлягали виконанню. Таким чином, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору змінився строк виконання основного зобовязання, що передбачено п.4.4 Договору, а тому позивач мав право з 17 грудня 2010 року і протягом наступних трьох років до 17 грудня 2013 року звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права щодо стягнення основної заборгованості і з 17 грудня 2010 року протягом наступного року до 17 грудня 2011 року з вимогою про стягнення пені. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року (справа N 759/11503/14-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України визначено початок перебігу позовної давності від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушали. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позивачем позовна заява направлена до суду поштою 15.11.2016 року, тобто з пропуском строків позовної давності, встановлених ст.ст.257, 258 ЦК України. За правилами ч.ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої ним до винесення судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, врахувавши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення в звя"зку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. ст. 257, 258, 261, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed