Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У квітні 2016 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони, [PERSON] , [PERSON] на підставі договорів дарування, посвідчених 04.04.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік ОВ., р. № 426, р. № 424 є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою : [ADDRESS] . При оформленні договору дарування зазначеного будинку за усною домовленістю колишній власник (дарувальник) зобов`язався до 14 квітня 2016 року звільнити будинок та зняти себе та відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою, будинок він дійсно звільнив, однак з реєстраційного обліку не знявся, у зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду за захистом свого права власності. Відповідачі не бажають добровільно знятись з реєстраційного обліку, чим порушують їх майнові права. Зазначені обставини перешкоджають позивачам вільно розпоряджатися власним майном (будинком), а саме останні позбавлені права вчиняти юридичні дії. Враховуючи викладене просили: визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області зняти [PERSON] , [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. від 28 квітня 2016 року позовна заява залишена без руху, позивачам наданий п`ятиденний строк з дня отримання ними копії ухвали для усуненні недоліків. У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви на підставі ухвали судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. від 13 травня 2016 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року провадження у справі зупинено до закінчення розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, визнання правочинів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2017 року зазначена позовна заява прийнята в провадження судді Караченцова І.В., призначене судове засідання. 02 серпня 2018 року відповідачем [PERSON] надано до суду заперечення на позовну заяву, якими в задоволені позову просить відмовити. Заперечення обґрунтував тим, що позивачі не набули право власності на спірний житловий будинок, договори дарування житлового будинку неукладені, відповідні правочини є не вчиненими, оскільки посвідченні без визначення кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, та без визначення її розміру. А тому вимоги позивачів є безпідставними та незаконними. 01 лютого 2018 року позивачами [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги збільшені, в зв`язку з чим просили суд: визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку; визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку; визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що в липні 2017 року [PERSON] за згодою [PERSON] зареєстрували місця проживання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим у позивачів виникла необхідність збільшити позовні вимоги. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сенаторовим М.В. надані заперечення на уточнену (збільшену) позовну заяву, якими просить з підстав несплати судового збору зазначену заяву залишити без руху та встановити строк для усунення вказаних недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року зазначена позовна заява прийнята в провадження судді Шинкарчука Я.А., призначене судове засідання. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України) який набув чинності 15 грудня 2017 грудня. Відповідно до пункту 1.9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2020 року прийнята відмова позивачів [PERSON] , [PERSON] від позовних вимог в частині зняття відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстраційного обліку. Закрито провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі її представника [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в частині зняття відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстраційного обліку. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином. Позивачі [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] звернувся з заявою, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в особі її представника [PERSON] причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у судові засідання неодноразово не з`являлися. У судове засідання, призначене на 22 серпня 2019 рок на 15 годину 30 хвилин, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] на з`явилися, при цьому відповідач не повідомила про причини своєї неявки, представник відповідача надала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з знаходженням її у відпустці за межами міста Харкова, однак жодних документів на підтвердження поважності причин її неявки суду не надала. У судове засідання, призначене на 15 листопада 2019 рок на 14 годину 00 хвилин, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] на з`явилися, при цьому відповідач не повідомила про причини своєї неявки, представник відповідача надала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю у слідчих діях в органах досудового розслідування, однак жодних документів на підтвердження поважності причин її неявки суду не надала. У судове засідання, призначене на 21 січня 2020 року на 16 годину 00 хвилин, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. У судове засідання, призначене на 31 березня 2020 рок на 16 годину 00 хвилин, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] на з`явилися, при цьому відповідач не повідомила про причини своєї неявки, представник відповідача надала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошення в Україні карантину, через вжиття заходів, пов`язаних з боротьбою хвороби COVID-19, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". У судове засідання призначене на 25 червня 2020 року на 11 годину 30 хвилин відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Статтею 223 ЦПК України встановлені наслідки неявки у судове засідання учасника справи. Так, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав лише першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до частини 3 зазначеної статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до вимог частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки відповідача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Подання представником відповідача заяв про відкладення розгляду справи свідчить про зловживання процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом відповідачем [PERSON] та її представниками не поданої жодної заяви по суті справи. Враховуючи вимоги статті 280 ЦПК України та заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність суд не вбачає підстав для розгляду справи в заочному порядку. З урахуванням зазначеного та виходячи із вищевказаних вимог процесуального закону, суд вважає, що в матеріалах справи маються достатні докази для розгляду справи по суті та розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] та її представника. Представник третьої особи Липецької сільської ради Харківського району Харківської області надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин справи та відповідних ним правовідносин. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 березня 2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., реєстраційний номер 498, [PERSON] придбав у власність житловий будинок літ «А-1» житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв.м. з надвірними будівлями [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 04 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., реєстраційний номер 424, [PERSON] подарував [PERSON] 1 / 2 частку у праві власності на житловий будинок житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв. м. з надвірними будівлями [ADDRESS] . Також, 1 / 2 частку у праві власності на житловий будинок житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв. м. з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., реєстраційний номер 426, [PERSON] подарував [PERSON] . Згідно інформаційної довідки № 401 від 04.04.2016, виданої виконавчим комітетом Липецької сільської ради в будинку [ADDRESS] [INFO] були зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] . Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS] , складеного 25 травня 2016 року депутатом Липецької сільської ради Лабейко В. І ., в будинку зареєстровані 2 особи - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , фактично в будинку ніхто не проживає, дане помешкання непридатне для проживання, відсутні житлово - побутові умови (опалення, електропостачання, вода, каналізація), помешкання знаходиться в стадії будівництва. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS] , складеного 07 квітня 2020 року депутатом Липецької сільської ради Лабейко В. І ., за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , в будинку ніхто не проживає, даний будинок для проживання не придатний. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками спірного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] 03 жовтня 2012 року були зареєстровані в зазначеному будинку, в якому з часу реєстрації не проживали, особистих речей у ньому не мають, до членів сім`ї власників будинку не відносяться, а також ніколи ними не були. Судом не встановлено, а відповідачами не доведено наявність укладення договору з власниками [PERSON] , [PERSON] про порядок проживання та утримання спірного житла. Крім того, під час реєстрації [PERSON] , [PERSON] в спірному будинку, останні не відносились до членів сім`ї колишнього власника будинка [PERSON] , доказів укладення договору з ним щодо порядку проживання та утримання житла суду також не надано. Вказаний факт підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року (справа №635/4170/16), яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малік Олени Володимирівни, третя особа Орган опіки та піклування Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з серпня 2009 року по лютий 2016 року, визнання правочинів, а саме: договору дарування від 04.04.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. за реєстровим № 426, договору дарування від 04.04.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. за реєстровим № 424 недійсними, відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2019 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року залишені без змін. 11 жовтня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року набрало законної сили. Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що реєстрація у спірному будинку [INFO] [PERSON] та її сина [PERSON] відбулась під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з іншою особою [PERSON] , що свідчить про відсутність фактичних шлюбних стосунків між [PERSON] та [PERSON] на момент реєстрації. [PERSON] була зареєстрована у спірному будинку також разом зі своїм братом [PERSON] безпосередньо перед укладенням ними 02 листопада 2012 року договору відчуження квартири, де вони раніше мали реєстрацію, останній через деякий час знявся з реєстраційного обліку. Зазначені обставини не заперечувались сторонами в ході судового розгляду справи. Сам по собі факт реєстрації позивача разом зі своїм сином в належному відповідачу [PERSON] на праві власності будинку не може свідчити про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що притаманні саме подружжю. У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, у справі, яка розглядається встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками спірного будинку, спільним побутом сторони не пов`язані, а тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна. Щодо позовних вимог в частині визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] відповідач [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . [INFO] на підставі заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, поданою відповідачем [PERSON] , в спірному будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована дитина [PERSON] , [INFO] . Реєстрація місця проживання [PERSON] , [INFO] відбулася за письмовою згодою, нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. 06 липня 2017, р. № 1301, батька дитини, [PERSON] за адресою реєстрації матері [PERSON] , тобто за адресою спірного будинку. Згідно пункту 18 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року «у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування)». Відповідно до частини 1, частини 4 статті 29 ЦПК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, на час реєстрації місця проживання за вказаною адресою [PERSON] була малолітньою особою, реєстрація місця її проживання відбулась на підставі пункту 18 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, тобто за місцем реєстрації матері за письмовою згодою батька, між тим, дана адреса ніколи не була місцем проживання її матері (відповідача по справі) [PERSON] . Доказів постійного проживання в спірному житловому будинку відповідача [PERSON] , а також її малолітньої дитини, відсутності у дитини іншого житла на праві власності або користування, у тому числі за місцем проживання іншого з батьків суду не надано. Відповідачем [PERSON] не доведено, що визнання її неповнолітньої доньки такою, що втратила права користування спірним житлом призведе до порушення майнових прав або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, гарантії збереження права неповнолітніх на житло, а також зменшення або обмеження їхніх прав та інтересів при користуванні житловим приміщенням. Крім того, суд звертає увагу, що враховуючи усталені стосунки між сторонами, які виражені у численних судових процесах, суд вважає, що реєстрація малолітньої дитини [PERSON] за спірною адресою, яка відбулася після звернення [PERSON] , [PERSON] до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням є навмисною дією відповідача [PERSON] та яка пов`язана з оспорюванням набуття позивачами права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року по справі № 635/4170/16, яке 11 жовтня 2017 року набрало законної сили. Реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] в спірному будинку, який не є місцем проживання її батьків, а також перебуває у власності позивачів, призводить до порушення права власності останніх, яке підлягає захисту. Доводи відповідача [PERSON] в обґрунтування заперечень на позовну заяву щодо не набуття позивачами [PERSON] , [PERSON] права власності на спірний житловий будинок, оскільки договори дарування житлового будинку неукладені, відповідні правочини є не вчиненими, оскільки посвідченні без визначення кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, та без визначення її розміру, судом не приймаються до уваги, оскільки доказів відсутності у позивачів права власності на спірний житловий будинок відповідачем не надано. З аналізу статті 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, в тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні своєю власністю. З урахуванням вказаних вимог закону, а також враховуючи, що позивачі є власниками спірного житлового будинку, під час розгляду справи судом встановлено наявність перешкод у розпорядженні їх майном, що є визначальним для захисту права на підставі норми статті 391 ЦК України, а тому мають права вимагати усунення свого порушеного права від відповідачів шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі її представника [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволеню.

Outcome: approved