Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 жовтня 2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя шлюб та сім`ю, сімейні обов`язки, ведення домашнього господарства та виховання дитини. Протягом останннього року стосунки між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків. Позивач зазначає, що з вини відповідача між сторонами часто виникали сварки в присутносі малолітнього сина, що негативно впливало на його психологічний стан. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Спроби позивача зберегти сім`ю бажаних результатів не дали. Шлюб існує формально. Позивач надала заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києва, про що складено актовий запис № 1454. Від шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони оскремо проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Сторони не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved