Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом, вказуючи, що має статус „дитини війни, тому відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , виплачувана їй пенсія повинна бути підвищена на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2006 р. Фактично їй не сплачувалась зазначена надбавка в 2007-2009 роках. Зазначаючи, що рішеннями Конституційного Суду України визнані неконституційними зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, внесені Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, та посилаючись на практику Європейського Суду, позивачка просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити суму недоплаченої надбавки до пенсії за 2007, 2008, 2009 роки. В судове засідання позивачка не з'явилась, звернувшись з заявою про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився. В письмовому запереченні представник відповідача зазначив, що позов не визнає, бо розмір надбавки у 2007 р. визначений ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 р.» -50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни , фактично сплачувалась лише інвалідам, тому позивачка не отримувала надбавку. В 2008 р. - п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надбавка встановлена в розмірі як для учасників війни. Незважаючи на те, що вищезазначені акти рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 р. визнані неконституційними, видатки на підвищення виплат не були передбачені, тому виплати провадились без підвищення їх розміру, в порядку та розмірі, передбаченому п. 8 Постанови КМУ № 530 від 28 травня 2008 року, який становить в 2008 році: з 22 травня -48.1 грн., зі липня - 48.2. з 1 жовтня - 49 грн. 80 коп. Крім того, представник відповідача посилається на те, що ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року зазначено вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення пенсій, тому немає підстав застосовувати до правовідносин, що виникають на підставі інших законів. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни», що набрав чинності з 1 січня 2006 р., пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії дітям війни, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. [PERSON] має статус дитини війни, що підтверджено посвідченням. Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Донецької області, звернувшись з письмовим поясненням, зазначив, що позивачка дійсно знаходиться на обліку в управлінні та отримує надбавку до пенсії з І січня 2008 р. як дитина війни. Позивачці нарахована та виплачена надбавка в розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розглядаючи позов, суд виходив з наступного. . Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р., положення ст. 71 вищезазначеного Закону визнані такими, що не відповідають Конституції, тому з цього часу до 31 грудня 2007 р. відповідач повинен був нараховувати позивачці доплату до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», стосовно того, що дітям війни до пенсі, або щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановлено: для учасників війни, яка складає 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року положення вищезазначеного Закону щодо внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції. Таким чином, вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача здійснити нарахування надбавки до пенсії в 2008,2009 роках підлягає задоволенню з 22 травня 2008 року Згідно ст. ст. 147,152 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та Законів України. Закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень про їх неконституційність. Крім того, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права . Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Постанови, положення готуються на підставі законів України. Таким чином, нормативно-правові акти повинні відповідати актам вищої юридичної сили Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, та органимісцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та успосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» а не Постанова КМУ . Таким чином, відмова відповідача у виплаті позивачці надбавки до пенсії дітям війни у період з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2009 року не відповідає вимогам чинного законодавства. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача щодо звільнення його від сплати судових витрат, зважаючи на те. то Управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі отримує кошти лише на виплату пенсій, тому інші видатки бюджетом не передбачені. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, порушене право підлягає захисту. Позивачка звернулась до суду 11 серпня 2010 року, пропустивши строк звернення до суду з вимогами за липень і, частково, за серпень 2007 року . Суд приймає до уваги, поважний вік позивачки, тому вважає за можливе поновити строк звернення до суду за цей період.

Outcome: approved