Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання їй дозволу на виїзд неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за кордон України без згоди батька дитини [PERSON]. У позовній заяві вказала, що згідно з свідоцтвом про народження дитини відповідач вказаний батьком, проте дитина з батьком не проживає. Матір позивача є громадянкою Республіки Польща та постійно там проживає. Позивач хоче бачитись зі своєю матір'ю, однак не може покинути маленьку дитину, щоб виїхати за кордон. Згоди на виїзд дитини за кордон України відповідач не дає. Просить суд дозволити їй оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], без годи батька [PERSON]. Дозволити виїзд за межі України до Республіки Польща та інших країн учасниць Шенгенської угоди неповнолітньої громадянки України - [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], до досягнення дитиною 16 років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та уточнила їх. Просить дозволити їй оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], без годи батька [PERSON]. Дозволити виїзд за межі України до Республіки Польща та інших країн учасниць Шенгенської угоди неповнолітньої громадянки України - [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], строком на три роки. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він з позовом не згоден і не дасть згоди на виїзд дитини на термін зазначений позивачем. Дозволяє виїзд за межі України до Республіки Польща та інших країн учасниць Шенгенської угоди його неповнолітньої дочки [PERSON] лише на 1 (один) місяць. Третя особа служби у справах дітей Локачинської РДА проти задоволення позову не заперечує, тільки на коротший термін. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). Пунктом 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Підпунктом 3 п.2-2 даних Правил, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п. 18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в редакції затвердженої Постановою КМУ від 24.03.2004р. № 380, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, займаються питанням соціального забезпечення, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право фізичної особи на свободу пересування, як і будь-яке інше- конституційне право, гарантується державою і не може бути скасоване. Це право означає не лише право пересування по території України, а й право громадянина України на виїзд з України, порядок здійснення якого врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Статтею 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну та повертатися в свою країну разом з батьками. Суду представлено свідоцтво про народження дитини [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що її батьком є [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 8). Матір позивача та бабуся малолітньої [PERSON] є громадянкою Республіки Польща та постійно там проживає (а.с. 9-11). На підставі вищевикладеного, суд, враховуючи думку відповідача, який чіткої позиції не висловив і обєктивних причин заперечення на позов не назвав, та, зважаючи на інтереси неповнолітньої дитини та її матері, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги, з метою розширення кругозору дитини, непохитності сімейних цінностей у виді спілкувння та побачень з рідними людьми позивача да її доньки. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved