Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» 19.06.2013 р. звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 16532,55 доларів США та 410110,76 грн., посилаючись на те, що 11.09.2006 р. між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.4/АА-334.06.2. Відповідно до п.1.1 договору позивач відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 60620 доларів США терміном по 11.09.2011 р. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору позичальник зобов»язався кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 1011 доларів США. Відповідно до п.3.2 кредитного договору позичальник зобов»язується, повернути кредит не пізніше 11.09.2011 р. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки 11.09.2006 р. Відповідно до п.1.1, 1.3 договору поруки поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувалися зобов»язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом) протягом строку дії кредитного договору. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до ст.549-552 ЦК України. Станом на 08.01.2013 р. сума простроченої заборгованості за кредитом -36696,37 доларів США, пеня - 232252,09 грн., сума 3% річних від суми простроченого кредиту - 17654,59 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 28.4/АА-334.06.02 від 11.09.2006 р. станом на 08.01.2013 р. за кредитом в сумі 32010,96 доларів США, суму простроченої заборгованості за процентами - 4685,41 доларів США, пеню в розмірі 232252,09 грн. та 3% річних від суми простроченого кредиту - 26798,32 грн. Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнав частково, визнав суму заборгованості станом на 08.01.2013 р. за кредитом в сумі 32010,96 доларів США, проценти - 4685,41 доларів США та 3% річних - 26798,32 грн., зазначив, що відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється в один рік. Просив застосувати строки позовної давності та зменшити розмір неустойки. Просив відмовити в позові до [PERSON], оскільки позивач звернувся до суду з позовом 19.06.2013 р., а кінцевий строк повернення кредиту було встановлено до 11.09.2011 р. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2006 р. між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28.4/АА-334.06.2. Відповідно до п.1.1 договору позивач відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 60620 доларів США терміном до 11.09.2011 р. Відповідно до п.1.5 договору встановлена процентна ставка в розмірі 13 % річних. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору позичальник зобов»язується, починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом в розмірі 1011 доларів США та повернути одержаний кредит не пізніше 11.09.2011 р., сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки 11.09.2006 р. Відповідно до п.1.1, 1.3 договору поруки поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. В судовому засіданні встановлено, що позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувалися зобов»язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом) протягом строку дії кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 08.01.2013 р. заборгованість становить: за кредитом в сумі 32010,96 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами - 4685,41 доларів США, пеня - 232252,09 грн. та 3% річних від суми простроченого кредиту - 26798,32 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник , включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, тижнями, днями або годинами. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов»язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що кінцевий строк повернення кредиту було встановлено до 11.09.2011 р., з позовом до суду позивач звернувся 19.06.2013 р., тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку, тому порука припиняється. Суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя необгрунтовані та не підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 32010,96 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами - 4685,41 доларів США, та 3% річних від суми простроченого кредиту - 26798,32 грн. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за період з 11.10.2006 р., а до суду з вимогою про стягнення пені позивач звернувся 19.06.2013 р., то суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню пеня в межах строку позовної давності. Позивачем не надано доказів поважності пропуску строку позовної давності. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в межах строку позовної давності в сумі 76358,71 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 3441 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial