Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість у загальному розмірі 12 728 грн. 59 коп., яка складається з: 741 грн. 81 коп.-заборгованість за кредитом, 8 204 грн. 47 коп.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 700 грн.-заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф (фіксована частина), 582 грн. 31 коп.-штраф (процентна складова). На даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у загальному розмірі 12 728 грн. 59 коп. за кредитним договором № б/н від 22 січня 2013 року, яка складається з наступного: 741 грн. 81 коп.-заборгованість за кредитом, 8204 грн. 47 коп.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн.-заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф (фіксована частина), 582 грн. 31 коп.-штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1378 грн., та в разі неявки в судове засідання відповідача ПАТ «КБ «Приватбанк» не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення судом заочного рішення по справі. За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], був знятий з реєстрації 23 травня 2014 року у зв»язку з смертю, актовий запис 14 від 04 лютого 2014 року. У зв»язку з цим ухвалою суду від 22 вересня 2016 року розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відкладено і визнано обов»язковою участь представника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» у судовому засіданні, яке призначено на 18 жовтня 2016 року на 09 годин. В ухвалі суду від 22 вересня 2016 року судом було визнано обов»язковою участь представника позивача в судовому засіданні для повного з»ясування обставин справи щодо заявленого позову до вказаної фізичної особи, яка значиться вже померлою. Копія ухвали суду від 22 вересня 2016 року була отримана представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого банк отримав копію ухвали 06 жовтня 2016 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2016 року клопотання представника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» було задоволено і розгляд цивільної справи, який призначений на 29 листопада 2016 року о 16 год., ухвалено було здійснювати в режимі відеоконференції, та доручено Самарському районному суду м. Дніпро провести відеоконференцію у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 29 листопада 2016 року на адресу суду надійшло клопотання представника ПАТ КБ «Приватбанк» про долучення до матеріалів справи виписок по рахунку, фото отримання відповідачем карток та довідки, яке було задоволено судом і в судовому засіданні дані документи були долучені до матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2013 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як зазначав представник позивача у позовній заяві, у зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 31 липня 2016 року має заборгованість у загальному розмірі 12728 грн. 59 коп., яка складається з: 741 грн. 81 коп.-заборгованість за кредитом, 8204 грн. 47 коп.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн.-заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф (фіксована частина), 582 грн. 31 коп.-штраф (процентна складова), і на даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборговність за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, як встановлено судом, за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], був знятий з реєстрації 23 травня 2014 року у зв»язку з смертю, актовий запис 14 від 04 лютого 2014 року. Слід зазначити, що при розгляді даної цивільної справи судом має бути встановлено: місце відкриття спадщини після смерті [PERSON], коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Крім того, суд зазначає, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення даної цивільної справи, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Однак, позивач ПАТ КБ «Приватбанк», якому було відомо з копії ухвали суду від 22 вересня 2016 року, яка одержана банком 06 жовтня 2016 року, що відповідач [PERSON] на час розгляду справи в суді вже значиться померлим, не надав суду доказів і не заявляв суду клопотання про витребування актового запису про смерть відповідача та матеріалів спадкової справи з відповідної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, оскільки дані правовідносини допускають правонаступництво. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов»язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Згідно вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Однак, позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не надано доказів і в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття спадкової справи після смерті відповідача [PERSON], суду невідомо коло осіб, які мають право спадкування за законом після померлого [PERSON]., та яке майно належало на праві власності на час смерті спадкодавцю [PERSON], яке б могло бути об»єктом спадкування між спадкоємцями після смерті [PERSON], і яка вартість майна, яке могло бути одержане спадкоємцями у спадщину, і в межах якого могли бути задоволені вимоги кредитора за зобов»язаннями, що виникали з умов вказаного договору № б/н від 22 січня 2013 року. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заслухавши пояснення представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк», дослідивши матеріали справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за договором № б/н від 22 січня 2013 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed