Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Буківської сільської ради Виноградівського району, третя особа: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 09 квітня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської та Буківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №042503, виданий 01.12.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 23.10.1998 року за №545. На випадок своєї смерті нею був зроблений заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON]. Позивачкою [PERSON] фактично прийнято спадщину (ч.3 ст.1268 ЦК України), так як вона проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, про що свідчить відмітка про реєстрацію місця проживання у її паспорті та стверджується довідкою Буківської сільської ради №02-25\\148 від 10.02.2017р. За оформленням спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. Під час звернення нотаріус оглянула представлені копії правовстановлюючих документів і виявила, що у державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка замість [PERSON] записано [PERSON]. У звязку з чим нотаріус запропонувала звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Про втрату державного акту на право приватної власності на землю позивачкою подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» №12 (8515). У позасудовому порядку встановити такий факт позивачка не може, так як [PERSON] померла, і зміни внести на померлого неможливо. Для оформлення позивачкою права на спадщину необхідно встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №042503, виданий 01.12.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 23.10.1998 року за №661 [PERSON]. Помилковість запису в державному акті на землю по-батькові його власника стверджується довідкою Буківської сільської ради Виноградівського району від 02.03.2017 року за №02-25\\161. Крім того, в усіх представлених довідках Буківської сільської ради, в дублікаті заповіту на імя позивачки та в самому державному акті на право приватної власності на землю зазначається [PERSON] з місцем проживання [INFO], що вказує на помилковість запису по-батькові власника документу. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилася, однак подала до до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Буківської сільської ради Виноградівського району, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не закперечує проти задоволення вимог заявленого позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що Вимоги позову мотивовано тим, що 09 квітня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської та Буківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №042503, виданий 01.12.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 23.10.1998 року за №545. На випадок своєї смерті нею був зроблений заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON]. Отже, позивачка є спадкоємцем всього майна померлої, інших спадкоємців немає. Номативно-грошова оцінка земельних ділянок становить 98 389,40 грн. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності. Однією з підстав набуття прав власності у відповідності до законодавства є отримання майна у спадкування. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як визначено ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачкою [PERSON] фактично прийнято спадщину (ч.3 ст.1268 ЦК України), так як вона проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, про що свідчить відмітка про реєстрацію місця проживання у її паспорті та стверджується довідкою Буківської сільської ради №02-25\\148 від 10.02.2017р. За оформленням спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. Під час звернення нотаріус оглянула представлені копії правовстановлюючих документів і виявила, що у державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка замість [PERSON] записано [PERSON]. У звязку з чим нотаріус запропонувала звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Про втрату державного акту на право приватної власності на землю позивачкою подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» №12 (8515). У відповідності п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У позасудовому порядку встановити такий фактпозивачка не може, так як [PERSON] померла, і зміни внести на померлого неможливо. Для оформлення позивачкою права на спадщину необхідно встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №042503, виданий 01.12.1998 року Виноградівською районною радою на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 23.10.1998 року за №661 [PERSON]. Помилковість запису в державному акті на землю по-батькові його власника стверджується довідкою Буківської сільської ради Виноградівського району від 02.03.2017 року за №02-25\\161. Крім того, в усіх представлених довідках Буківської сільської ради, в дублікаті заповіту на імя позивачки та в самому державному акті на право приватної власності на землю зазначається [PERSON] з місцем проживання [INFO], що вказує на помилковість запису по-батькові власника документу. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом в суд про визнання його права власності, якщо це право оспорюється. З урахуванням всього вищевикладеного, приймаючи до уваги, що я своєчасно прийняла спадщину, володію фактично вище вказаними земельними ділянками, а тому вважаю, що існують підстави для визнання за мною права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved