Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та обґрунтовує його тим, що з 01.06.2002 по 20.12.2017 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2017 з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дитини. Вказує, що дитина подорослішала та потребує збільшення коштів на утримання, а наявний у неї дохід не має можливості у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним. Просить змінити спосіб стягнення аліментів втягуваних з відповідача аліментів на її користь до 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву згідно якої вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 29.08.2018, народилася [INFO] [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з\~відповідача аліменти\~в розмірі\~1200\~гривень щомісячно\~на утримання\~дитини \~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] \~до досягнення\~нею повноліття,\~починаючи стягування\~з 17.11.2017\~р.\~та аліменти\~сплачувати матері\~ [PERSON] (а.с. 4-5). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13,- з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України,- розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 СК України, не може обмежуватися. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України,- при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved