Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначила, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 27 серпня 1994 року у виконавчому комітеті Певжівської сільської ради Млинівського району Рівненської області, актовий запис №1. Від шлюбу у них є двоє повнолітніх дітей, які проживають окремо та одна неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ними та перебуває на її утриманні. Основною причиною розірвання шлюбу називає систематичні конфлікти, які позбавили їх почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. На даний час вона не працює, однак за рахунок ведення домашнього господарства, зокрема утримання тварин та обробітку земельних ділянок, намагається забезпечувати власні потреби та потреби неповнолітньої дитини, але заробітку не вистачає на належне їх утримання. Відповідач має добрий стан здоров`я, є настоятелем Свято-Покровської церкви в с.Добрятин Млинівського району Рівненської області, має регулярні доходи у вигляді щомісячної заробітної плати в розмірі 4173 гривні, інших утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь 800 гривень витрат на правову допомогу та 768,40 гривень судового збору сплаченого нею при подачі позову до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою в якій зазначила про те, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів на її користь на утримання дитини та витрат на правничу допомогу підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Відмовляється від позовних вимог в частині стягнення на її користь судового збору сплаченого нею при подачі позову до суду. (а.с.26) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причина його неявки в судове засідання невідома, хоча про день слухання справи він був повідомлений належним чином. (а.с.22,25) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1994 року, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.2018 року. (а.с.7) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сім"ї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати дитину - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. (а.с.11) Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.01.2019 року №17 на утриманні позивача знаходиться її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. (а.с.12) Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Згідно довідки про доходи відповідача від 21.02.2019 року [PERSON] займає посаду настоятеля Свято-Покровської церкви с.Добрятин та отримує заробітну плату у розмірі 4173 гривні. (а.с.13) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повідомлений належним чином про час, дату, місце судового засідання, проте своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог не подав, будь-яких доказів на заперечення заявленого розміру аліментів також не подав і судом таких не здобуто. З вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 2118 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 768,40грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №104 від 22.02.2019 року витрати за надання правничої допомоги складають 800 гривень. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved