overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У своїй заяві позивач просить постановити додаткове рішення, яким стягнути на його користь із відповідача [PERSON] 7144 гривні 40 копійок понесених ним судових витрат по справі. Свою заяву мотивує тим, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року задоволено його позов до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відділ ДВС Рожнятівського районного управління юстиції, про виділ частки будинку в натурі для звернення стягнення на неї. Постановляючи рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, зокрема при подачі позовної заяви до суду він оплатив судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. Крім того, по справі призначалась та проводилась будівельно-технічна експертиза, вартість якої 6270 гривень ним оплачена. Також він сплатив 630 гривень за оголошення в газету «Урядовий кур»єр» про виклик відповідача до суду на визначений день. Загальна сума судових витрат по справі становить 7144 гривні 40 копійок. Оскільки його позов задоволено в повному обсязі, вважає що має право на відшкодування понесених ним судових витрат. Сторони, які належним чином була повідомлені про час розгляд справи, у судове засідання не з"явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відділ ДВС Рожнятівського районного управління юстиції, про виділ частки будинку в натурі для звернення стягнення на неї задоволено. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд , що ухвалив рішення, може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати по справі. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс документально підтверджені судові витрати у розмірі 229 гривень 40 копійок судового збору, 6270 гривень за проведення будівельно - технічної експертизи, 645 гривень за оголошення про час розгляду справи в газеті «Урядовий кур»єр», що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а . с. 1), квитанцією та рахунком про оплату за проведення будівельно - технічної експертизи (а. с. 176, 177), рахунком та квитанціями про оплату оголошення в газеті «Урядовий Кур»єр» (а. с. 178, 179, 180). Загальна сума судових витрат по справі становить 7144 гривні 40 копійок, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачі просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, сарай В, сарай Г, сарай Д, 1/2 огорожі та 1/2 воріт, що становить ідеальну частку 63/100, який знаходиться в [ADDRESS], визнати за [PERSON], право власності на літню кухню Б, вбиральню Е, криницю, 1/2 частину огорожі, 1/2 частину воріт, що становить ідеальну частку 37/100, які знаходяться в [ADDRESS]. В основу своїх позовних вимог позивачі зіслалися на те, що [INFO] року помер їхній дід [PERSON]. Після його смерті, відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS]. Вони, позивачі є спадкоємцями згідно складеного [PERSON], заповіту. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за заповітом, вони звернулися в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вони не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушені звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачі позов визнали у повному об'ємі, а позивачі підтримали. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с.11) підтверджено, що [PERSON], помер [INFO] року. Копіями свідоцтв про народження (а.с.13,14,15) підтверджено, що позивачі доводяться онуками [PERSON]. Заповітом (а.с12) підтверджено, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження на користь позивачів. Згідно довідки №22 від виданої виконкомом Камінської сільської ради 21 січня 2015 року (а.с.16) [PERSON], належав житловий будинок з господарськими спорудами який знаходиться в [ADDRESS]. Постановами нотаріуса від 20 січня 2015 року та від 23 січня 2014 року (а.с.22,23) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачам відмовлено, у зв'язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті був власником домоволодіння, яке знаходиться [ADDRESS], позивачі є спадкоємцями по заповіту, подали заяви про прийняття спадщини, таким чином прийняли спадщину, тому за позивачами слід визнати право на спадщину в погоджених ними частках. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст.392, 1217, 1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом у належному їй домоволодінні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що проживає у власному житловому будинку, який знаходиться у [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрована, але фактично ніколи не живла відповідачка - її колишня невістка. На даний час шлюб між її сином та [PERSON] розірвано. Відповідачка живе у [ADDRESS] у своїх батьків. У добровільному порядку знятися з реєстрації в належному їй будинку відповідачка не бажає, чим порушує її майнові права. Через наявну реєстрацію відповідачки у її житловому будинку і включення її у склад членів її сім"ї вона не може оформити житлові субсидії на опалення та електропостачання, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сторони у судове засідання не з"явилися, позивачка напрвила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідачка про час та день розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 2 листопада 2004 року та копією свідоцтва про право на спадщину по закону від 16 серпня 2001 року (а.с.5-6). У належному позивачці будинку зареєстровані крім неї її син [PERSON] та її колишня невістка [PERSON], що підтверджується копію будинкової книги (а.с.9-10). Шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано 6 травня 2013 року, що підтверджується копією виски з рішення Рожнятівського районного суду (а.с.7). Відповідачка у житловому будинку позивачки фактично не жила ніколи, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки від 4 серпня 2014 року та показаннями допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15). Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS]. У будинку зареєстрована відповідачка, як колишній член її сім"ї. Остання у вказаному будинку не живе. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідачка не живе у належному позивачці житловому будинку більше одного року без поважних причин, то її слід визнгати такою, що втратила право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка була власником будинковолодіння, яке знаходиться [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане будинковолодіння. Вона та її сестра, відповідачка по справі, є спадкоємцями першої черги. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачка позов визнала у повному об'ємі, а позивачка підтримує. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с.8) підтверджено, що [PERSON], яка була дружиною [PERSON], (а.с.7) померла [INFO]. Копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11) підтверджено, що [PERSON], який помер [INFO](а.с.9) був власником домоволодіння яке знаходиться в [ADDRESS]. Копією технічного паспорта (а.с.12-151) підтверджено, що домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] складається з житлового будинку площею 75,3 кв.м., погребу площею 8,6 кв.м., сараю площею 12,4 кв.м., сараю площею 7,0 кв.м., вбиральні, колодязя, воріт. Постановою нотаріуса від 27 березня 2014 року № 64/02-14 (а.с.17) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено, у зв'язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті була власником будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], її дочка [PERSON], звернулася в нотаріальну контору, з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла спадщину, тому за позивачкою слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться в смт.Рожнятів, вул.Б.Хмельницького,16 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 27 лютого 2015 року, помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться в смт.Рожнятів, вул.Б.Хмельницького,16 Рожнятівського району. Вона, як дружина та відповідачі, як діти є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON].. ЇЇ дочка не претендує на частину спадкового будинковолодіння. На момент смерті чоловіка вона проживала разом з ним подала заяву про прийняття спадщини, таким шляхом прийняла спадщину. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідачка у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження (а.с.8), копії свідоцтва про смерть (а.с.9) чоловік позивачки [PERSON], помер 27 лютого 2015 року. Копією технічної документації (а.с.15-20) підтверджено, що [PERSON], був власником будинку, який знаходиться в смт.Рожнятів, вул.Б.Хмельницького,16. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом не залежно від черги. Постановою нотаріуса від 31 липня 2015 року № 167/02-14 (а.с.10) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Отже, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, тому за позивачкою слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї право на спадщину має її мати [PERSON], відповідачка по справі, яка спадщину не приймала, у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не зверталася. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але вважає, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини вона була неповнолітньою. У видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння нотаріус їй відмовила, мотивуючи відмову необхідністю продовжити строк для прийняття спадщини у судовому порядку. Сторони у судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує, а відповідачка визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 174 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. Домоволодіння, яке розташоване у [ADDRESS] належало [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 17 квітня 1991 року (а. с. 9). [PERSON] доводився батьком позивачці, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Листом нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 199/01-16 від 3 липня 2014 року (а.с.6), підтверджено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на підтвердження яких позивачка подала докази, на переконання суду є поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, що є підставою для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити їй теперішнє прізвище, стягнути з відповідача судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 жовтня 2011 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважав її як дружину, не рахувався з її думкою, зловживав спиртними напитками, на грунті чого вчиняв сварки та наносив їй побої. Така поведінка відповідача призвела до фактичного розпаду сім"ї. З січня 2013 року вони спільно не живуть, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з»явилися, позивачка направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить про постановлення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с.3). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають більше року, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці не змінювати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити їй теперішнє прізвище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 листопада 2003 року. Від спільного проживання мають одну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, вона живе у своїх батьків, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Питання про місце проживання дитини поки що просить не вирішувати, оскільки дитина фактично живе з батьком, а вона її відвідує. На даний час вони не визначилися, з ким із них офіційно буде жити дитина після розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу згідний, вважає, що так буде краще для них обох, оскільки спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим, а тому настоює на розірванні шлюбу. Вислухавши сторін та вчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, залишити їй теперішнє прізвище, стягнути з відповідпача судові витрати у справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 серпня 2007 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає алкоголем, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння. На її вимоги лікуватися чи якось іншим шляхом позбавитися алкогольної залежності чоловік не реагував, що призвело до розпаду сім"ї. Більше року вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що спільне проживання, яке призводить до постійних скандалів у присутності дитини негативно впаливає на психологічний стан сина, а тому збереження шлюбу є неможливим, настоює на його розірванні. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, негативна поведінка відповідача зумовлена залежністю від алкоголю призвела до того, що вони спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і їхньої дитини, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не заявили про бажання змінити прізвище на дошлюбне. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved