Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Представник позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 1450,67 гривень, вказуючи, що 05.12.2014 року ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя було скасовано судовий наказ по справі № 2-с/334/132/14 з підстав визначених в п. 8 ст. 105-1 ЦПК України, а саме: оскільки обставини зазначені в заяві про скасування судового наказу вказували про наявність спору про право між сторонами. Позивач у період з січня 2009 року по лютий 2015 року надав Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 9312,54 грн. Станом на 01.03.2015 р. боржник оплату за надані послуги здійснив частково в сумі 9105,44 грн., загальна сума заборгованості складає 1450,67 грн. На адресу відповідача направлялися претензії стосовно наявності заборгованості, але жодної відповіді від нього так і не поступило, сума заборгованості не погашена. У судове засідання представник позивача доводив суду, що Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 63С плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідач не виконує своїх обов»язків щодо щомісячної оплати наданій йому послуг, тому вони змушені звернутися до суду з відповідними вимогами до відповідача. Тобто, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується численними конвертами, які повернулися на адресу суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. При зверненні до суду позивачем доведено, що саме відповідачем були порушенні їх права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. У судовому засіданні було встановлено, що Позивач у період з січня 2009 року по лютий 2015 року надав Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 9312,54 грн. Станом на 01.03.2015 р. боржник оплату за надані послуги здійснив частково в сумі 9105,44 грн., загальна сума заборгованості складає 1450,67 грн. Відповідно до пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України сторони за зобов'язаннями повинні виконувати свої обов'язки належним чином і в термін передбачений зобов'язанням. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Оцінивши досліджені докази в цій частині, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 1541,63 гривень. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved