Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] Позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі за №5509. Відповідачка [PERSON], з якою він - позивач перебував у фактичних шлюбних стосунках , та її син [PERSON] зареєстровані в цьому будинку з 18 грудня 2006 року та з 19 червня 2007 року відповідно. В 2011 році вони з [PERSON] припинили спільне проживання. З цього часу відповідачі [PERSON] і і [PERSON] фактично в цьому будинку не проживають, місце їх знаходження йому - позивачу не відомо. Зняти відповідачів в добровільному порядку з реєстраційного обліку він не може, в зв'язку з чим - він позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном та вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 40(4863) від 24 травня 2016 року, причину неявки до суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 листопада 2007 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області по реєстру за № 5509 (а.с.14) . Судом встановлено, що позивач і відповідачка [PERSON] раніше перебували у фактичних шлюбних стосунках. Відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] за згодою позивача були зареєстровані у вказаному будинку 18 грудня 2006 року та 19 червня 2007 року відповідно, що підтверджується домовою книгою на цей будинок (а.с.4) та адресними довідками №926, №927 від 05.05.2016 року, виданими Болградським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с. 17,18 ). У 2011 році позивач і відповідачка [PERSON] припинили спільне проживання , відповідачі виїхали за межі Болградського району і з цього часу у зазначеному будинку не проживають, місце їх знаходження ( перебування) позивачу не відомо. . Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Враховуючі, що відповідачі, які вселились у спірний будинок зі згоди власника будинку на правах членів його сім"ї, з 2011 року , тобто більш одного року не проживають у зазначеному будинку без поважних причин, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved