Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем по справі - [PERSON], вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках від яких 05.11.2013 року у сторін народилася одна дитина-донька Домініка, про що виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району, зроблено актовий запис за №299, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2013 року. На даний час дитина проживає разом зі позивачкою і перебуває на її повному утриманні. За останній час відповідач не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач батьківські обов'язки в повному обсязі не виконує, сторони не проживають однієї сім»єю, а тому позивачка змушена звернутись до суду для примусового стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки а також на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON], відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також той факт, що він постійного місця роботи не має, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти щомісяця на утримання доньки, в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, оскільки він ніде не працює і його заробітки є мінливими, а також на утримання позивачки в розмірі по 500 грн., по досягненню дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила суд такий задоволити повністю. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Справа підлягає розгляду в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення із-за таких підстав. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на піставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу, - «Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Ч.9 ст.7 передбачено, що - «Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства». Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, з з відповідачем по справі - [PERSON], вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках від яких 05.11.2013 року у сторін народилася одна дитина-донька Домініка, про що виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району, зроблено актовий запис за №299, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2013 року. На даний час дитина проживає разом зі позивачкою і перебуває на її повному утриманні. За останній час відповідач не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач батьківські обов'язки в повному обсязі не виконує, а тому позивачка змушена звернутись до суду для примусового стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки. Враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON], відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також той факт, що він постійного місця роботи не має, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти щомісяця на утримання доньки, в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, оскільки він ніде не працює і його заробітки є мінливими, а також 500 грн. на утримання позивачки по досягненню дитиною трирічного віку. Суд вважає, що правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. На підставі ст.92 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням здоров»я когось із них. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дитини не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає, також не має постійного місця роботи- перебивається тимчасовими заробітками. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій дитину, крім того витрати на її утримання збільшуються, відповідач постійного місця роботи не має, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 500,00 грн. в місяць. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей батька та матері, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дітей та враховуючи, що відповідач, який, будучи молодою та здоровою особою, ніде не працює, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду до її повноліття, а також 500 грн. на утримання позивачки по досягненню дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.92, 180, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved