Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив припинити право власності [PERSON] на належній останній 1/8 частину квартири [ADDRESS], вважаючи її незначною, стягнувши на її користь з позивача компенсацію вартості частки належної їй квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що у спільній власності сторін у справі перебуває квартира [ADDRESS]. При цьому, позивачу належить 7/8 частин спірної квартири, а відповідачу - 1/8. На думку позивача, відповідач володіє незначною часткою спірної квартири, якій не відповідає жодна з кімнат у квартирі, у спірній квартирі не проживає, ніяких витрат по її утриманню не несе, бажання фактично проживати у ній не має. Крім того, [PERSON] вказує на недоброзичливе, вороже ставлення [PERSON] до нього, що у сукупності свідчить про неможливість проживання в одній квартирі. Зазначає про те, що він постійно проживає в спірній квартирі, а відповідач уже понад як тридцять років на території України не проживає, є громадянкою Сполучених Штатів Америки, де постійно проживає та має власне житло. На підставі ст. 365 ЦК України, позивач просить суд припинити частку відповідача у спірній квартирі з виплатою на її користь компенсації в розмірі 40 035,88 грн. відповідно до проведеної позивачем оцінки квартири та внесеної на депозитний рахунок суду суми. Визнати за позивачем право власності на 1/8 частину спірної квартири. У судове засідання позивач та представник позивача не з"явились, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його та позивача відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. З поданої заяви вбачається, що відповідач не погоджується з визначеною позивачем вартістю квартири, оскільки вважає її заниженою. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений судом належним чином. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. У спільній власності [PERSON] та [PERSON] перебуває об'єкт нерухомості - квартира [ADDRESS]. Одна друга частина квартири [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори 18 червня 2008 року, зареєстрованим КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 24 червня 2008 року за реєстровим номером 2774 (а.с. 11). 25 травня 2012 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на три восьмих частини квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] Право власності на три восьмих частини квартири зареєстровано за [PERSON] 31 травня 2012 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 34345903 від 31 травня 2012 року (а.с. 8). 25 травня 2012 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на одну восьму частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] Право власності на одну восьму частину квартири зареєстровано за [PERSON] 31 травня 2012 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 34345839 від 31 травня 2012 року. Таким чином, позивачу [PERSON] належить 7/8 частин спірної квартири, а відповідачу [PERSON] - 1/8 частин спірної квартири. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виданого 03 квітня 2012 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (інвентаризаційна справа № 679), остання складається з двох кімнат, житлова площа становить 22,4 кв.м. (а.с. 14). Таким чином, на частку відповідача припадає 2,8 кв.м., і жодна з наявних у квартирі кімнат цій частці не відповідає. Відтак частку відповідача на квартиру слід вважати незначною. Судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, є громадянином Сполучених Штатів Америки, де і постійно проживає за адресою - [ADDRESS]. Між сторонами склалися конфліктні, ворожі стосунки у зв'язку зі спором про поділ майна та порядок користування квартирою, що перейшла у їх спільну власність в порядку спадкування після смерті [PERSON] Наведені обставини підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеною о/у ВКР Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві Мисечко О.І. 25.11.2011 року (а.с. 33). Відповідно до звіту про проведення незалежної експертної оцінки проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ КОНСАЛТИНГ ЛТД», яке відповідно до сертифікату № 14435/13, виданого Фондом державного майна України 11.03.2013 року, є суб'єктом оціночної діяльності, оціночна вартість двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 31,1 м.кв., станом на 28.08.2013 року, становить без ПДВ: 320 287 грн. 00 коп., в тому числі 1/8 частки - 40 035,88 грн. (а.с. 19). [PERSON] з урахуванням вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок суду 40 035 гривень 88 копійок, що підтверджується квитанцією № 752.88.1 від 14 січня 2014 року. Враховуючи, що квартира є неподільним об'єктом права власності поділити її між співвласниками, а також визначити порядок користування нею неможливо. Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом вказаної вище норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відтак, беручи до уваги неможливість визначення порядку користування чи поділу квартири, конфліктні стосунки між Сторонами, спільне їх володіння та користування квартирою [ADDRESS] є неможливим і недоцільним. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] постійно проживає у іншій країні, де має своє житло, припинення часток у праві власності на спірну квартиру не завдасть шкоди відповідачу, оскільки її право на житло не буде порушене. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Згідно з частиною 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у його заяві щодо обґрунтованості висновку про оціночну вартість спірної квартири та 1/8 частки вказаної квартири, оскільки будь-яких інших доказів щодо оціночної вартості спірної квартири відповідачем суду надано не було, як і не було заявлено клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості квартири та відповідної частки у квартирі. Разом з тим, підстави не приймати до уваги про проведення незалежної експертної оцінки, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕЙШИНАЛ КОНСАЛТИНГ ЛТД», наданий позивачем, у суду відсутні. Таким чином, суд приймає вартість частки відповідача у праві власності на квартиру, що становить 1/8 частину, за суму в розмірі 40 035 гривень 88 грн. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що частка майна відповідача у спільній власності є незначною та становить 1/8 частку, квартира є двокімнатною, неподільною, спільне володіння та користування сторонами квартирою є неможливим, оскільки між ними склалися вкрай неприязні стосунки, суд надходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, припинення права власності [PERSON] на частку спірної квартири із виплатою їй грошової компенсації. При цьому судом враховано, що позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду 40 035 гривень 88 копійок, що підтверджується квитанцією № 752.88.1 від 14 січня 2014 року. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 400 гривень 35 копійок.

Outcome: approved