Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 22755,23 гривні, посилаючись на те, що 13.12.2012 року відповідач уклав з ПАТ "ОТП банк" кредитний договір № 2001846227 і отримав кредит у розмірі 20000,00 гривень на строк до 31.12.2015 року. 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за даним кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 25.06.2015 року за відповідачем виникла заборгованість у сумі 22755,23 грн., з яких - заборгованість за кредитом - 21157,02 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 756,61 грн., заборгованість за комісією - 841,60 грн., яку просив стягнути з відповідача а також судові витрати у розмірі 243,60 гривень на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що 13.12.2012 року відповідач уклав з ПАТ "ОТП банк" кредитний договір № 2001846227 і отримав кредит у розмірі 20000,00 гривень на строк до 31.12.2015 року, на умовах та в порядку, що передбачені кредитним договором (а.с.3-4). 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за даним кредитним договором (а.с.13-16). В обумовлені строки відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом в розмірі 22755,23 гривень, з яких - заборгованість за кредитом - 21157,02 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 756,61 грн., заборгованість за комісією - 841,60 грн., що підтверджено рафіком заборгованості (5,7). В силу статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 526, статті 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, статей 526, 527, 530, 536, 549, 610-612, 629, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved