Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 31.12.2013 року по 30.04.2019 року в розмірі 7763,83 грн., а також збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який припинено на підставі заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року. Також на підставі цього рішення з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 31 грудня 2013 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На підставі виконавчого листа виданого Тарутинським районним судом Одеської області від 05.03.2014 року проводиться стягнення Болградським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 31 грудня 2013 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Починаючи з жовтня 2014 року відповідач проводив часткову сплату аліментів. Станом на 30 квітня 2019 року заборгованість по аліментам складає 15944,83 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач вважає, що сума аліментів, яка стягується з відповідача на теперішній час є недостатньою, тому що зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття та інші потреби для дитини. Відповідач добровільно відмовляється виконувати свої батьківські обов`язки та сплачувати аліменти на утримання доньки. На даний час дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Тому позивач вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 (дві) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 31.12.2013 року по 30.04.2019 року в розмірі 7763,83 гривень. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до суду не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На позові наполягає. Не проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, викликався належним чином за адресою зазначеною у позові, в подальшому шляхом розміщення оголошення на сайт судової влади Тарутинського районного суду Одеської області (а.с. 47). Відзив відповідачем не надавався. Третя особа Болградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з`явилась, викликалась належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до копії заочного рішення від 20.02.2014 року виданого Тарутинським районним судом Одеської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 31 грудня 2013 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до [INFO] (а.с.6). 30.10.2014 року було винесено постанову про відкриття провадження Болградським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області та проводиться стягнення аліментів з [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до розрахунку заборгованості наданим державним виконавцем заборгованість по аліментам складає 15944,83 гривень (а.с. 9-10). Відповідно до довідки наданої Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 03.05.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні. Умови для проживання доньки задовільні (а.с. 12-13). Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. При цьому, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України, відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З огляду на викладене сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 7763,83 грн., що відповідає розрахунку, який наданий позивачем. Враховуючи те, що станом на 30.04.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 7763,83 грн. та з огляду на положення статті 196 СК України, якою передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустройки (пені) за просторочення сплати аліментів є правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відтак, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення ст.192 Сімейного кодексу України, регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У ч. 1 ст.192 СК України, наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Суд враховує, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. На підставі ст. 183 СК України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів на дитину, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача у справі. Судові витрати належить стягнути із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved