Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 747/8329/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення грошових коштів, у якій вона представляла інтереси [PERSON] як представник по довіреності та як адвокат. Під час судового розгляду відповідач подав суду листа на адресу начальника Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві ТК від 25.01.2016 року наступного змісту: «У ввіреному Вам районі промишляє секта чорної магії, яка доводить неугодних їм людей до тяжких невиліковних хвороб або і до смерті. В цю секту входить і відьмак [PERSON] … Так в грудні 2014 року і в січні 2015 року він своїми протиправними діями довів до астматичного синдрому легенів тітку його дружини [PERSON] - гр. [PERSON] (дві неділі реанімації). 09 і 30 жовтня 2015 року [PERSON] довів мене до гіпертонічного кризу і порушення ритму серця у вигляді фібриляції - тріпотіння передсердь, тахісистолічний варіант. А 18.01.2016 р. [PERSON] з помічниками намагався мене вбити. [PERSON] активно допомагає гр.. [PERSON] (тел. [NUMBER] ), яка проживає у Вашому районі. Разом вони розводять людей на гроші, шантажують їх. Так 18.11.2015 року гр. [PERSON] від імені [PERSON] вимагала від мене двохкімнатну квартиру на Оболоні, заміський будинок і автомобіль «Ланос». До речі у 2014 - 2015 р.р. гр. [PERSON] ухилявся від мобілізації, повістки, які передавались з Оболонського РВК через ЖЕК, він ігнорував. Я буду доповідати Міністру Внутрішніх Справ України Авакову А.Б. про те, що Ви не реагуєте на вчинки таких Жуліків, як [PERSON] , і тому у Вас і з`являються такі неконтрольовані секти, які займаються протиправною діяльністю». Крім того, під час судового розгляду [PERSON] подав на адресу судді Деснянського районного суду м. Києва Лісовської Олени Володимирівни лист наступного змісту: що 18 січня 2016 року в залі суду мені стало зле. Це на мене направив -ргію відьмак [PERSON] . Ще два його помічники, як сиділи і допомагали йому в «Суші барі» (фото є). Також мої люди почули розмову [PERSON] з його представником у суді [PERSON] : «Сьогодні паралізує генерала, а потім доб`ємо його бабу… [PERSON] уже два місяці не проживає з сім`єю, навіть не поздоровив дітей з новорічними святами, а своїй подільниці [PERSON]. накрив шикарний стіл в «Суші барі». Я вже не кажу про те, що [PERSON] попав в моє свідоцтво із-за помилок Оболонського відділу по розподілу житла. Прошу дозволити моєму екстрасенсу бути присутньою на засіданні суду 10.02.2016 року, щоб вона охороняла нас від відьмака [PERSON] , бо він шле негатив і на Вас. )) Під час касаційного провадження у вказаній справі у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ [PERSON] декілька разів поширював відомості, які не відповідають дійсності. У листі [PERSON] на адресу голови Вищого спеціалізованого Гулько Б.І. від 07.12.2016 року наведено наступне: ... «я декілька років опікав [PERSON] ... , зробив йому немало добра, а він тепер за добро хоче відібрати у мене частину квартири. Даю про нього коротку справку … Його представник в суді - видатна шантажистка гр. [PERSON] ... виконує всі примхи [PERSON] , підтримує його в брехні. За півтора року судів довели мене до чотирьох гіпертонічних кризів… забирають у мене здоров`я за допомогою чорнокнижників - відьмаків. ... міліонерша [PERSON] добиває пенсіонера - інваліда війни .... Ми виграли два суди .... Але [PERSON] це не влаштовує - вона любить шарові гроші і подала на мене позов в Вищий спеціалізований суд розповідаючи всім, що у неї все схвачено. А ще вони подали на мене позов за порушення їхньої гідності, якої в них ніколи не було. 18.ХІ.2015 р. вони вимагали в мене за 1/5 моєї двохкімнатну квартиру на Оболоні, заміський будинок і автомобіль «Ланос», тепер - 150 тисяч гривень ... . Дуже прикро, що така шантажистка і авантюристка представляє нашу судову систему... .». У змісті листа [PERSON] на адресу голови Вищого голови Вищого спеціалізованого суду України Гулько Бориса Івановича від 25.12.2016 року зазначено про те, що: «представник гр. [PERSON]. в суді [PERSON] підкреслювала, що у неї все схвалено. Я далекий від думки, що зупинка судових рішень справа її рук, але, знаючи цю непорядну та заразумілу жінку, не виключаю ні чого. Гр. [PERSON] не тільки шантажистка, а ще й наркобаранеса. У своїй аптеці ... вона продавала заборонені сильнодіючи наркотичні препарати... . Гр. [PERSON] забирає здоров`я не тільки в мене, а і в сотень людей, яким продає наркоту. У випадку моєї смерті, прошу винити гр. [PERSON] і гр. [PERSON] ». У листі [PERSON] на адресу судді Вищого спеціалізованого суду Умнової О.В. зазначено наступні відомості: «… . …мені не дають спокою, а іншими словами - добивають шантажисти і шахраї [PERSON] і [PERSON] Я багато зробив жуліку [PERSON] (в 90 і роки - бойовик бандитського угруповання з Кривого Рогу) [PERSON] мені не племінник .... Тепер за допомогою свого представника в суді [PERSON] намагається відібрати у мене 1/5 частину житла ... . Це соціально небезпечна людина ... , а за [PERSON] - зарозумілу і нахабну бабу нічого доброго сказати не можу. Вона додає нашому закону лише негативу, так як у власній аптеці торгує наркотиками…» Крім того, 3.12.2016 року під час надання пояснень дільничному інспекторові ГУНП України у м. Києві, [PERSON] довідалася про існування звернення Народного депутата України [PERSON] поданого до Міністерства внутрішніх справ України на підставі листа [PERSON] на адресу заступника голови комітету правової політики та правосуддя Верховної Ради України Яніцького В.П. від 17.10.2016 року. У змісті вазаного листа [PERSON] поширив наступні відомості: «... [PERSON] офіціально ніколи не був моїм племінником ... . Своїм представником у суді [PERSON] … тероризує мене, вимагаючи великі гроші за 1/5 частину моєї квартири. Ця парочка обклала мене судами. 18 листопада 2015 року вони вимагали від мене 2-х кімнатну квартиру на Оболоні, заміський будинок і автомобіль «Ланос». Вони продовжують шантажувати мене. На сьогоднішній день вимагають уже 700 (сімсот) тисяч гривень. Міліонерша [PERSON] зовсім втратила будь-яку порядність і повагу до старої людини і тепер добиває пенсіонера - інваліда. … . До своїх нападів на мене [PERSON] і [PERSON] залучають чорнокнижників (по словах його родичів, [PERSON] займається цим уже 10 років). [PERSON] володіє двома аптеками ... .Ця далеко не бідна жінка продає в в своїх аптеках заборонені препарати, в цьому їй активно допомагає вірний оруженосець - [PERSON] - людина без постійного місця проживання і роботи. В 2014-2015 роках ухилявся від призову по мобілізації, покинув сім`ю, не сплачує аліментів. Відомості поширені шляхом (у спосіб) їх повідомлення у зазначених документах - є недостовірними, оскільки не відповідають дійсності та містять інформацію про події та явища, яких не існувало взагалі. Пошарення такої недостовірної інформації призвела до приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Виходячи із обсягу, характеру та глибини моральних страждань просить суд на відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 50000,00 грн., а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточненні свої позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дії, вказані у позовній заяві, не можна кваліфікувати, як приниження честі та гідності, оскільки викладена [PERSON] інформація є оціночним судженням, який в міру свого світогляду бачить навколишній світ саме в такому розрізі, розподіляє людей з використанням оціночних категорій добра і зла, використовує в лексиконі релігійне мовне забарвлення, вірить у надприродні сили, і це пов`язано з його світоглядом, віросповіданням та індивідуальними особливостями психіки. Що стосується моральної шкоди, то зазначив, що відповідач ніяких протиправних дій щодо позивача не вчиняв, а моральна шкода взагалі не обгрунтова. На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому не заперечувався факт викладення саме відповідачем зазначеної інформації про позивача. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] під час розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва № 747/8329/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення грошових коштів, представляла інтереси [PERSON] як представник по довіреності та як адвокат. В своїх позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що з моменту розгляду справи відповідач став поширювати про неї неправдиву інформацію зазначену в її позовних вимогах, що зачіпає гідність позивачки. Статтею 270 ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелікособистих немайнових прав, які встановлені Конституцією, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Згідно із ч.1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з чим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, в тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як зазначено у п.15 вказаної вище Постанови Пленуму, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно із частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Також згідно із п.17 даної Постанови Пленуму інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами. Згідно із положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до п. 20 вищевказаної Постанови Пленуму, з огляду на положення статті 32 Конституції України судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК, порушених у зв`язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Тобто, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Встановивши при вирішенні таких спорів факт поширення інформації про приватне життя позивача, що відповідає дійсності та не порочить його гідність, честь чи ділову репутацію, а також факт відсутності згоди позивача на поширення цієї інформації, суд повинен захистити його право на таємницю приватного життя та може зобов`язати відповідача відшкодувати моральну шкоду. Згідно із ст. 81 ЦПК україни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи позовні вимоги [PERSON] . у сукупності з наданими доказами в світлі наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що внаслідок повідомлення відповідачем інформації, повідомлення якої не заперечується самим відповідачем, було порушено особисті немайнові права позивачки, а також доведено, що вказана інформація є поширенням недостовірної інформації. Крім того, під час розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що вищевказані у судовому рішенні відомості були розповсюджені відповідачем, зокрема, були повідомлені більше ніж одній сторонній особі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 27 Постанови Пленуму передбачає, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз"яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прав, має право на їх відшкодування. Оскільки в процесі розгляду справи встановлено порушення цивільного права позивачки, вона має право на його відшкодування. При визначенні розміру компенсації за заподіяну моральну шкоду суд погоджується з розміром визначеним у висновку Судово-психологічної експертизи № 1733/1779 складеного 28.09.2018 року та вважає доцільним на відшкодування моральних збитків стягнути з відповідача на користь позивача 3,375 мінімальних заробітних плат на дату постановлення рішення суду, що складає суму 15940,00 грн., отже позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки судом частково задоволені позовні вимоги позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 50000,00 грн., судом задовольняються позовні вимоги частково в сумі 15940,00 грн., що складає 32%, отже судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору та витрат на проведення судової експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 32 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial