Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 25.07.2007 р. №б/н. в сумі 5538,35грн., з яких: 827,71 грн. заборгованість за кредитом; 2021,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1949,58 грн. заборгованість з пені та комісії, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 239,92 грн. штраф (процентна складова). В обґрунтування вимог вказує, що 25.07.2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 21 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. В судове засідання представник позивача не з"явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. Також, надав додаткове письмове обґрунтування в якому зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне й те ж саме поняття та вони співпадають. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а тому вважають, що строк погашення кредиту строком (терміном) дії картки не обмежується, а регламентується строком дії Договору. Строк дії договору чітко зазначений в п. 9.12 Умов, відповідно до якого договір діє на протязі 12 місяців з його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Кредитний договір лонгується необмежену кількість раз на кожні наступні 12 місяців з моменту його підписання, за умови якщо жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, оскільки картрахунок відкривається на невизначений строк. Відповідач до цього часу не звертався до банку із заявами про припинення дії Договору та з ініціативи Банку Договір не припинив дію. Таким чином, Договір щорічно продовжує дію на кожні наступні 12 місяців та на даний час діє до 25.07.2016 року, якщо відповідач не звернеться до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення договору. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились. Проте, представником відповідача подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також заяву про застосування строку позовної давності, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки строк позовної давності щодо зазначених вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, в тому числі неустойки (штрафу, пені), за договором кредиту від 25.07.2007р. сплинув 31.01.2015р., який розраховувався від дати останнього платежу 21.01.2013р., однак позивач звернувся до суду 20.08.2015року зі спливом строку позовної давності, а тому просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. При розгляді справи судом встановлено наступне. 25.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту б/н, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карточкою та тарифів банку. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 21 600 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до заяви позичальника від 25.07.2007р., погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з Дебетної карти №4627081795222475. На підставі підписаної заяви відповідачем ПАТ КБ Приватбанк відкрито кредитний картковий рахунок на ім'я відповідача [PERSON]. У відповідності до п.3.2. Умов і правил надання банківських послуг, з якими клієнт банку ознайомлений і вони є складовою частиною договору, клієнт погоджується (дає згоду), що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт. Згідно п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг за договором №б/н від 25.07.2007 р., банк відкриває клієнтові картковий рахунок, видає клієнтові карту, їх вид і термін дії визначений у Заяві й у пам'ятці клієнта, підписанням якого, клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Із п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг за договором №б/н від 25.07.2007р., вбачається, що договір діє 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідач належним чином не виконував зобов»яань за договором, внаслідок чого, станом на 17.082015року, утворилась заборгованість на загальну суму5538,35грн., з яких: 827,71 грн. заборгованість за кредитом; 2021,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1949,58 грн. заборгованість з пені та комісії, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 239,92 грн. штраф (процентна складова). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №\~614\~цс\~14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Останній платіж, як вбачається із розрахунку заборгованості від 17.08.2015р., здійснено 31.01.2012року, а дія картки закінчилась 25.07.2011року. Позивач звернувся до суду про захист свого порушеного права 20.08.2015року. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк загальної позовної давності, що встановлюється тривалістю у три роки, який обчислюється із дати останнього платежу 31.01.2012р., що є підставою для відмови в позові, а відтак суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Outcome: dismissed