Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд чотирьох неповнолітніх дітей до Франції м. Туркуен, без згоди та супроводу матері [PERSON] Вимоги мотивує тим, що в листопаді 2001 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Діти знаходяться на навчанні у Черешенській школі-інтернат, а під час канікул проживають з позивачем. Починаючи з 2012 року діти у складі групи учнів шкіл-інтернатів Чернігівської області, щороку виїжджали до Франції на оздоровлення. Зараз також на дітей надійшло запрошення від французької гуманітарної асоціації «Обміни Франція-Україна» на відпочинок та оздоровлення під час шкільних канікул на період з 31 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року. Однак, мати дітей не може надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордон, оскільки її місцезнаходження невідоме. У судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив задовольнити. На заочний розгляд справи погодився. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно, через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області. Представник третьої особи служби у справах дітей Коропської РДА у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 листопада 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідок КЗ «Черешенська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» [PERSON], [INFO], навчається у 10 класі та на період навчання перебуває в їхньому закладі, [PERSON], [INFO], навчається у 8 класі та на період навчання перебуває в їхньому закладі, [PERSON], [INFO], навчається у 7 класі та на період навчання перебуває в їхньому закладі, [PERSON], [INFO], навчається у 5 класі та на період навчання перебуває в їхньому закладі. Як вбачається з листа Благодійного фонду «Білий слон» від 11.04.2018 року № 27, він понад 15 років співпрацює з французькими гуманітарними організаціями по оздоровленню та відпочинку дітей, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1251, а також реалізує проекти лінгвістичного обміну за кордоном, насамперед у Франції. Французька гуманітарна асоціація «Обміни Франція-України» надає можливість оздоровлення, відпочинку, гармонійного розвитку та навчання дітей у Франції. Програми асоціації носять довгостроковий характер по відношенню до дітей. Чотири неповнолітні дитини: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] є учасниками програми з 2012 року. Щороку на період зимових та літнік канікул, вони виїжджали до Франції в рамках оздоровлення та лінгвістичного обміну, що дало змогу дітям добре вивчити французьку мову та набагато розширило їх світогляд. Мати дітей не приймає участі у їх вихованні. На дітей надійшло запрошення на літній період 2018 року від французької асоціації «Обміни Франція- Україна», на них придбані авіаквитки, страховки, підготовлена програма оздоровлення та відпочинку. Місцезнаходження матері [PERSON] невідоме і без її нотаріального дозволу діти не можуть виїхати до Франції. Згідно запрошення Федерації обміни Франція-Україна спів президент Федерації Обміни Франція Україна засвідчує, що запрошує до Франції 130 українських дітей та їх супроводжуючих, для оздоровлення та відпочинку в рамках оздоровчої програми, започаткованої після Чорнобильської катастрофи. Зобов'язується забезпечити переліт, проживання та страхування (на випадок хвороби, нещасного випадку та репатріації) дітей та супроводжуючих. Згідно довідки виданої виконкомом Покошицької сільської ради Коропського району Чернігівської області [PERSON], 1985 р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але на даний час фактично не проживає. Місце перебування її невідомо. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Стаття 11 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року покладає на держави зобов"язання вживати заходів для боротьби з незаконним переміщенням і поверненням дітей із-за кордону. Відповідно до цілей Гаазької конвенції її суть полягає в тому, що один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання. Тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон має відбуватись лише за погодженням з іншим із батьків, якщо він не позбавлений батьківських прав. Тобто зміна країни проживання дитини вимагає узгодження із іншим із батьків, адже такий переїзд, як правило спричиняє зміну режиму спілкування дитини з другим із батьків, порядку участі у вихованні дитини, а також зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.16 Правил оформлення та видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.95. № 231, самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли вісімнадцятирічного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків (законних представників), а за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що відповідачка не може дати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордон, оскільки її місцезнаходження не відоме. Отже, відповідачка своєю поведінкою порушує права та інтереси дітей, оскільки участі у вихованні дітей не приймає, жодної фінансової допомоги на утримання дітей не надає, з дітьми не спілкується, що дає право позивачу отримати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей на оздоровлення за відсутності згоди матері дітей на підставі рішення суду, для здійснення свого права та виконання обов'язку, як батька, що ґрунтується на повазі до прав дітей та їх людської гідності. З огляду на вищевикладене, на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд приходить до висновку, позов доведений та підлягає задоволенню, оскільки підстави на які посилається позивач не будуть суперечити інтересам дітей.

Outcome: approved