Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 19133,39 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди завданої під час ДТП його автомобілю. Заочним рішенням суду позов був задоволений повністю. Суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 19133,39 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., судовий збір в розмірі 458,80 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати заочне рішення суду через неповне з'ясування обставин справи та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що [PERSON], який є інвалідом 3 групи по слуху, був позбавлений можливості без перекладача, надати в судовому засіданні свої доводи та міркування щодо суті предмета спору, завищеної оцінки вартості ремонту автомобіля і розміру моральної шкоди. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2013 року о 16 год.28 хв. в м.Чернігові по вул. Кільцевій, в районі будинку 18-А, [PERSON], виїжджаючи на автомобілі „ГАЗ", д.р.н. [NUMBER], на дорогу з прилеглої території перед проїзною частиною, не надав дорогу автомобілю „VOLKSWAGEN T 4", д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого сталось зіткнення і автомобіль „VOLKSWAGEN T 4" отримав механічні пошкодження правої передньої частини. У зв'язку з порушенням п.10.2. ПДР України, [PERSON] постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2013 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 04.12.2012 року, був притягнутий до адмінвідповідальності по ст.124 КУпАП. [PERSON] вважає, що [PERSON] повинен йому відшкодувати вартість відновлюваного ремонту у сумі 18783,39 грн., яка визначена звітом автотоварознавчого дослідження від 01.10.2013 року, витрати на проведення оцінки ТЗ у розмірі 350 грн., 220,41 грн. на повернення судового збору, 1000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу та 1000 грн. моральної шкоди, яка полягає у тому, що через пошкодження автомобіля він мав душевні страждання викликані дискомфортом у вигляді неможливості використовувати свою власність за її прямим призначенням, для сімейних потреб, витрачати час на вирішення питань з проведенням експертизи, ремонту, отримання правової допомоги. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана майну фізичної особи, і моральна шкода, відшкодовуються винною особою. Апеляційний суд погоджується з висновком суду про цивільно-правову відповідальність [PERSON] за пошкодження під час ДТП автомобіля позивача [PERSON] та про необхідність відшкодування моральної шкоди, визначеної судом. Такі висновки відповідають положенням ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України. Доводи апеляційної скарги про відсутність вини [PERSON] в ДТП спростовуються постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2013 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 04.12.2012 року, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ПДР під час ДТП 23.09.2013 року. Відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Твердження апелянта про відсутність доказів завдання моральної шкоди позивачу не відповідають дійсності, тому що наявність дискомфорту у вигляді неможливості використовувати свою власність за її прямим призначенням, для сімейних потреб, через пошкодження її з вини [PERSON], про що вказувалось в позовній заяві, підтверджено доказами про пошкодження автомобіля, про винуватість [PERSON] Що стосується визначення розміру матеріального відшкодування, то висновки суду зроблені при неповному дослідженні доказів. Так, відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При зверненні до суду [PERSON], на підтвердження своїх матеріальних збитків, надав звіт авто товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля від 01.10.2013 року, згідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля „VOLKSWAGEN T 4" становить 18783,39 грн. [PERSON] заперечував розмір збитку і наполягав на тому, що пошкодження автомобіля є незначними і в калькуляцію включені запчастини та роботи, які не потребували заміни. За його клопотанням була проведена судова автотоварознавча експертиза, за висновками якої вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 18382,04 грн., а вартість ремонтно-відновлюваних робіт дорівнює 29368,77 грн. В суді апеляційної інстанції було з'ясовано, що [PERSON] у квітні 2014 року відремонтував автомобіль і вартість ремонту становить 22550 грн.(а.с.138). Оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть відповідно до участь у справі, то відшкодуванню [PERSON] підлягає 18382,04 грн. матеріальної шкоди. Твердження [PERSON] про невідповідність отриманих пошкоджень автомобілем [PERSON] під час ДТП 23.09.2013 року о 16 год.28 хв. протоколу технічного огляду транспортного засобу від 24.09.2013 року (а.с.16), спростовуються фототаблицями до звіту автотоварознавчого дослідження (а.с.24-33), довідкою ІДПС в ДАІ ЧМВ (а.с.8), матеріалами адміністративної справи № 750/9393/13-п, оглянутими в судовому засіданні. Не можуть прийматись до уваги пояснення [PERSON] про те, що зафіксовані пошкодження автомобіля позивача могли виникнути після ДТП 23.09.2013 року о 16 год.28 хв., оскільки, згідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, так як при визначенні розміру шкоди бралась до уваги судова автотоварознавча експертиза, то не підлягають відшкодуванню позивачу витрати у сумі 350 грн. за звіт автотоварознавчого дослідження. [PERSON] також надав квитанцію про оплату правової допомоги у сумі 1000 грн. і розрахунок оплати правової допомоги. Апеляційний суд вважає, що визначена сума підлягає частковому стягненню, а саме: в сумі 568,40 грн. лише за складання позовної заяви, виходячи з того, що представник діяв на підставі оплатного договору про надання правової допомоги від 02.12.2013 року, яким передбачена послуга підготовки заяви, що не суперечить ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Outcome: partial