Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

у грудні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної часткової власності та повернення сторін у первісне становище. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власником 1/3 частки будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 10.12.1988 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. 04.10.2018 р. вона отримала лист приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г. від співлвасників [PERSON] і [PERSON] , які повідомили про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частка (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а також 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за 1 130 000,00 грн. 11.10.2018 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г., повідомивши про бажання придбати вищевказану частину домоволодіння. Проте 09.10.2018 р. між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частки вказаного домоволодіння. На думку позивача, відповідачі порушили ч. 2 ст. 362 ЦК України. За таких підстав, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , укладений 09 жовтня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , і повернути сторони в первісне становище. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 36) 20 лютого 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. (а.с. 47) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали свою частку не іншій особі, а іншому співвласнику, якого вони належним чином повідомли про свій намір, тому посилання позивача на порушення вимог ч. 2 ст. 362 ЦК України є необгрунтованим та не відповідає дійсності. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом. Вислухавши пояснення позивача та його представника,а також дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За змістом ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Житловий будинок [ADDRESS] належав: -1/3 ч. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Другою київською державною конторою 10.12.1988р., -1/6 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою київською державною нотконторою 23.01.1998р., -1/6 ч. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченко С.Б. 12.02.1998р.; -1/6 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р., -1/6 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р. (а.с.23) Встановлено, що 21 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фої Л.Г. з заявою, в якій просили передати своїм співвласникам заяву про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частку (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] за 1130000,00 грн., що є еквівалентом 40 000,00 дол. США. Приватним нотаріусом КМНО Фоя Л.Г. заяву було направлено співвласником [PERSON] [PERSON] - позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Позивач [PERSON] отримала лист 04 жовтня 2018 року. 09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку між [PERSON] , [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON] ) та [PERSON] . Відповідно до договору [PERSON] придбав у [PERSON] [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 899. (а.с. 53) Також, 09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки у праві власності на земельну ділянку між [PERSON] , [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON] ) та [PERSON] . Відповідно до договору [PERSON] придбав у [PERSON] [PERSON] 1/3 частину у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,7222, за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 900. (а.с. 57) Звертаючись у суд, позивач посилається на те, що відповідачі порушили ч. 2 ст. 362 ЦК України, відповідно до якої якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Відповідач [PERSON] у відзиві посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали свою частку не іншій особі, а іншому співвласнику, якого вони належним чином повідомили про свій намір. Суд погоджується з доводами відповідача, вважає, що посилання позивач ана порушення ч. 2 ст. 362 ЦК України є необгрунтованим з огляду на наступне. Згідно ч. 3 ст. 362 ЦК України якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. Тобто, якщо пропозиція щодо укладення договору купівлі-продажу частки надійшла від двох або кількох співвласників, продавець згідно ч. 3 ст. 362 ЦК України наділений правом вибору покупця. Цивільне законодавство наділяє співвласника переважним правом лише перед третіми особами, але не перед іншими співвласниками. Тому відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України при визначенні покупця серед декількох співвласників право вибору покупця належить продавцеві, без надання будь-яких юридичних переваг кожному з цих співвласників. Отже, співвласники [PERSON] та [PERSON] скористалися своїм правом вибору та продали належні їм частки одному із співвласників, а саме [PERSON] , а тому підстави для визнання договорів купівлі-продажу недійсними відсутні. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed