Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул.Набережна,25 в с.Луполове Благовіщенського району Кіровоградської області, придбаний ним у [PERSON] за договором купівлі-продажу, обгрунтувавши свої вимоги наступним. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Набережна,25 у с.Луполове Благовіщенського району Кіровоградської області. 07.10.2016 року Позивач та Відповідач уклали усну угоду щодо купівлі-продажу зазначеного будинку, при цьому обговоривши питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу. [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму коштів - 8000 гривень, отримавши від нього технічний паспорт та ключі на будинок, про що останній надав розписку, в якій зобов"язався укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. На даний час Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, через що [PERSON] вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на даний будинок. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань та заперечень проти позову не подавав. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Набережна,25 у с.Луполове Благовіщенського району Кіровоградської області, про що свідчить копія технічного паспорта та письмова довідка Луполівської сільської ради (а.с.11-14). 07.10.2016 року Позивач та Відповідач уклали усну угоду щодо купівлі-продажу зазначеного будинку (а.с.10), при цьому обговоривши питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу. [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму коштів - 8000 гривень, отримавши від нього технічний паспорт та ключі на будинок, про що останній надав розписку, в якій зобов"язався укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Однак нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу вони не змогли, у зв'язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав йому ключі від будинку та наявні в нього документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Отже, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин, які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставіст.ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved