Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна належного [PERSON], яке перебуває в іпотеці банку, а саме: трикімнатної квартири [ADDRESS] - реєстраційний номер обтяження 9457561, накладений 27 січня 2010 року постановою державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Кропачева І.Л. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1323 виданим 04 листопада 2009 року Енергодарським міським судом Запорізької області. Представник позивача у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника банку. Відповідач [PERSON], який викликався у судове засідання шляхом публікації оголошення в пресі, оскільки його зареєстроване місце проживання не відомо, також у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надавав. Представник відповідача - КС «Довіра» та представник ВДВС Василівського РУЮ також у судове засідання повторно не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування - суду не надавали. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані суду докази позивачем та матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Відповідно до ст.15 цього ж Закону - застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. Відповідно до ч.6 ст.20 закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Ст.11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Ст.12 цього ж закону встановлені правові наслідки реєстрації обтяження, а саме: взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.14 цього ж Закону зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо відповідно до закону обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику, для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого права притримання встановлюється з моменту його реєстрації. Якщо право притримання не було зареєстроване, воно не має пріоритету над зареєстрованими обтяженнями, але має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Відповідно до ст.43 ч.5 цього ж Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача… Відповідно до ст.54 ч.7 закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. . Зокрема як передбачено ст. 54 ч.3 Закону України „Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до Інструкції «про проведення виконавчих дій» на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно з законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі порушення боржником основного зобов'язання, переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, передбачено ст..3 закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право позивача - як заставодержателя звернутися з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Право банку забезпечити задоволення виконання зобов'язання, забезпеченого заставою та невиконаного боржником, передбачено ст.ст.1,19,20 закону України «Про заставу», ст..572, 574, 589 ЦК України. Судом встановлено, що 21 квітня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір № zpdngk00002143, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14344 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2026 року. Копія договору є у справі (а.с.6-9). В забезпечення виконання кредитного договору в той же день сторони уклали іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку належну йому квартиру, що вказана вище (а.с.10-14). Згідно відомостей з Державного реєстру іпотек 04 листопада 2011 року о 14 год. 46 хв. було зареєстровано обтяження за договором іпотеки в порядку, передбаченому кредитним договором № zpdngk00002143 від 21 квітня 2006 року (а.с.12), відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - заборона на нерухоме майно на підставі іпотечного договору зареєстрована 21 квітня 2006 року (а.с.18), відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - арешт за постановою ВДВС (а.с.22) на все майно в межах суми боргу 3000 грн. зареєстровано 21 січня 2010 року (а.с.16). 14 вересня 2012 року Василівським районним судом Запорізької області у справі № 2/802/568/2012 за позовом банку до [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], служби у справах дітей Василівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки - позов банку задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором. Рішення набрало законної сили 24 жовтня 2012 року (а.с.19-21). 29 березня 2013 року згідно акта державного виконавця Василівського РУЮ рішення суду в частині виселення виконано боржником в добровільному порядку (а.с.15). 27 жовтня 2010 року при здійсненні дій по виконавчому провадженню в інтересах КС «Актив» реєстратором: Запорізькою філією ДП «Інформаційний центр» Мінюсту України, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Василівського ВДВС І.Л.Кропачевим накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу - 3000 грн., реєстраційний номер обтяження - 9457561. Наявний на теперішній час арешт на заставлене нерухоме майно ускладнює виконання рішення суду у справі № 2802/568/2012 щодо продажу вищевказаного майна банком та погашення боргу [PERSON] Оскільки договір іпотеки від 21 квітня 2006 року, за яким реєстрація в держреєстрі іпотек була здійснена 04 листопада 2011 року, заборона відчуження об'єкту нерухомого майна на підставі іпотечного договору зареєстрована 21 квітня 2006 року, а арешт за постановою ВДВС на все майно в межах суми боргу 3000 грн. зареєстровано 21 січня 2010 року - у даному випадку накладений арешт постановою ВДВС перешкоджає виконанню судового рішення для забезпечення зобов'язання, забезпеченого іпотекою та пріоритет в забезпеченні зобов'язання належить позивачу. Ст.60 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судові витрати, суд вважає необхідним покласти на відповідача [PERSON], оскільки причиною необхідності звернення позивача до суду з цим позовом є порушення з боку [PERSON] його зобов'язань та прав і інтересів банку. На підставі викладеного,

Outcome: approved