Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вона з відповідачем разом не проживають. Колишній чоловік не цікавиться розвитком сина та матеріально його не утримує. А тому, просить вирішити питання про стягнення із нього аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06.04.2010 року (а.с.4). В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьком малолітньої дитини являється відповідач по справі - [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні малолітній син знаходиться повністю на утриманні матері, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї виданим виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 02.05.2018 року № 635 (а.с.7) та копією довідки виданої виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 02.05.2018 року № 638 (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи розмір аліментів передбачений законом для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина: [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 11.07.2018 року. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved