Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь КП Здолбунівкомуненергія заборгованість у розмірі 5110 грн. 75 коп., індекс інфляції в сумі 879 грн. 71 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 92 грн. 01 коп. та 1218 грн. судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.19, 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, п.п.23, 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобовязаний щомісячно, до 10 числа, наступного місяця за розрахунковим, здійснювати оплату теплопостачальній організації за використану теплову енергію. Відповідач [PERSON] як власник житла та [PERSON] як наймач несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з утримання майна, користуються послугами КП Здолбунівкомуненергія. Проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводять, внаслідок чого за період з 15 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року заборгували 5110,75 грн., а тому повинні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. У поданій заяві про зменшення позовних вимог від 23 березня 2016 року, представник позивача зазначив, що 24 лютого 2016 року [PERSON] частково оплатив заборгованість у сумі 2000 грн. та у лютому 2016 року [PERSON] призначено субсидію з жовтня 2015 року з обовязковою щомісячною оплатою 20,75 грн. Сплачені кошти позивачем зараховано на оплату індексу інфляції у розмірі 879,71 грн., 3% річних в сумі 92,01 грн. та частково судові витрати, залишок яких становить 189,72 грн. Кошти за жовтень та листопад на загальну суму 1705,69 грн. оплачені державою цільовими коштами, однак плата за 2 місяці в сумі 41,5грн. споживачами не сплачені. А тому просить стягнути заборгованість в сумі 3405,06 грн. та 189,72 грн. судового збору. Представник позивача та відповідачі у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем їх проживання, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його присутності. У поданих відповідачем [PERSON] запереченнях позовні вимоги він визнає частково та просить врахувати обставини часткової сплати ним заборгованості та призначення з жовтня 2016 року субсидії, у звязку з чим борг становить 2321,89 грн. Просить звільнити [PERSON] від сплати інфляційних нарахувань та 3% річних, а справу розглянути без його участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03 липня 2014 року є власником квартири [ADDRESS], проте за вказаною адресою він не проживає і зареєстрований за іншою адресою, а за цією адресою проживає та зареєстрована невістка останнього - відповідач [PERSON] Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N45 власник квартири зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобовязує. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, ч.1 п.30 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, відповідно до положень ст.64 ЖК України користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. 21 серпня 2014 року між КП «Здолбунівкомуненергія» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з централізованого опалення за адресою: м.Здолбунів вул.Заводська 6/13, а 18 листопада 2015 року аналогічний договір укладено між КП «Здолбунівкомуненергія» та [PERSON] який на даний час є чинним та у встановленому порядку сторонами не розірваний (пункти 8.1 - 8.3 договору). Згідно пунктів 2.4, 5.1.1 вказаного вище договору споживач зобовязаний своєчасно, не пізніше ніж 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати оплату наданих послуг. Доказів неналежного виконання КП «Здолбунівкомуненергія» взятих зобовязань щодо надання послуг з теплопостачання чи неподання у квартиру тепла відповідачами не представлено, а згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги не вносилися, внаслідок чого за період з 15 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5110,75 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції становить 879,71 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, становить 92,01 грн., правильність якого з огляду на часткову сплату боргу лише у лютому 2016 року відповідачами не спростовано, підстави звільнення [PERSON] від їх сплати не наведено, а тому підлягають стягненню. У ході розгляду справи 24 лютого 2016 року [PERSON] добровільно сплачено на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованість за опалення в сумі 2000 грн., що підтверджується квитанцією №213 та не заперечується позивачем. Крім того, у лютому 2016 року відповідачу [PERSON] за повідомленням №206363 призначено субсидію з жовтня 2015 року з обовязковою щомісячною оплатою опалення в розмірі 20,75 грн., а тому заборгованість за жовтень та листопад 2015 року на загальну суму 1705.69 грн. згідно заяви позивача оплачені державою цільовими коштами, однак обовязкова плата за ці 2 місяці в сумі 41,50 грн. споживачами не оплачені. Таким чином заборгованість відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми становить 2376,78 грн. (5110,75 грн. - 2000 грн. - 1705,69 грн.) +879,71 грн. + 92,01 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1218 грн. 60 коп. у рівних частках, тобто по 609 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved