Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим дитина залишилася проживати разом з позивачем, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на тимчасових роботах та не має інших неповнолітніх дітей. Дитина перебуває на обліку в Інституті патології хребта та суглобів імені професора М.І.Сітенко з діагнозом «Дисплазія ТСС в процесі консервативного лікування, недорозвиток криш обох ТСС. Наслідки гіпоксично-ішемічного перинатального ураження ЦНС», у зв'язку з чим потребує лікування, вартість якого позивач сплатити не має можливості, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила про обставини, викладені вище, а також зазначила, що спільно з відповідачем не проживає з березня 2016 року, мешкає разом зі своїми батьками, які є пенсіонерами, а також має повнолітню доньку від першого шлюбу - [PERSON], яка є студенткою інституту. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, вона не працює, оскільки доглядає дитину до трьох років, отримує соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень щомісячно, раніше її батьки надавали матеріальну допомогу на утримання дитини, однак у зв'язку з хворобою та лікуванням батька на даний час вони не мають можливості допомагати позивачу, син має серйозну патологію, а тому його лікування потребує великих матеріальних витрат, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на дитину з 2015 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому розмірі та пояснив, що проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, а мати - інвалідом 2 групи, матеріальну допомогу на дитину до грудня 2015 року надавав регулярно, під час останньої зустрічі з дитиною два тижні тому, передав їй 1000 гривень, має нерегулярний заробіток не більше ніж 1200 гривень на місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2014 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №113 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 серпня 2014 року). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], батьком дитини записаний відповідач по справі (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області 13 листопада 2014 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], відповідач з сім'єю не проживає, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується довідкою ТОМ «Комунсервіс-12ЛО» №104 від 11 березня 2016 року. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач нерегулярно приймає участь в утриманні дитини, а тому наявні підстави для стягнення з нього аліментів у судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень позивача судом встановлено, що вона не працює, доглядає дитину до трьох років та отримує соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень щомісячно. Позивач проживає разом з батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є пенсіонерами, що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 липня 1973 року, пенсійним посвідченням [NUMBER] від 03 листопада 1948 року, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 03 липня 2007 року, крім того, разом з позивачем проживає її повнолітня донька від першого шлюбу [PERSON], [INFO], яка є студенткою 3 курсу медичного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання на контрактній основі, матеріальна допомога на утримання останньої її батьком не надається. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 жовтня 1998 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 1996 року, довідкою Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна №209 від 25 квітня 2016 року, розрахунками заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] ВДВС Харківського РУЮ в Харківській області за виконавчим листом №2-485/98 від 05 грудня 2006 року, виконавчим листом №2-485/98, виданим Харківським районним судом Харківської області 05 грудня 2006 року. Крім того, позивачем надана медична документація, з якої вбачається, що вона проходить обстеження з приводу захворювання щитовидної залози, однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження несення нею витрат, пов'язаних з таким обстеженням або лікуванням останньою не надано. Судом встановлено, що неповнолітня дитини [PERSON], [INFO] має ряд захворювань, у тому числі дисплазія тазостегенних суглобів, у зв'язку з чим потребує лікування та обстеження, що підтверджується медичною документацією. Доказів, що наявні у дитини захворювання потребують значних матеріальних витрат суду не надано. Відповідач не працює, має нерегулярний мінливий дохід, який зі слів відповідача в середньому складає не більше ніж 1200 гривень на місяць, будь-яких доказів щодо отримання відповідачем доходу в іншому розмірі сторонами не надано. Зі слів відповідача встановлено, що він проживає разом з батьками - [PERSON], яка є пенсіонером і інвалідом 2 групи та [PERSON], який є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 24 квітня 2002 року, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком до 6 років, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 580 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України а саме - судовий збір у сумі 551,20 гривень суд стягує з відповідача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial