Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить визначити наступний порядок користування житловими приміщеннями за адресою [ADDRESS] виділивши їй в користування приміщення 1, площею 3,5 кв., приміщення 2, площею 7,6 кв. м. За відповідачами залишити приміщення 3-х житлових кімнат, площею 21,1 кв.м., 14,0 кв. м., 8,6 кв. м., кухні 7,9 кв. м., приміщення ванни з туалетом, окремий туалет та коридори з кладовками. Зобовязати комунальне підприємство «Світанок» заключити з нею договір найму на займані приміщення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] - це сестра та брат її померлого чоловіка [PERSON] З 1995 року, тобто з дня одруження, вони з чоловіком проживали в [INFO]. Квартира складалась з 4-х житлових кімнат, площею 8,6 кв., 13, 0 кв.м, 21 кв.м, та 7,6 кв.м. За декілька років до її вселення сімя відповідачів займала квартиру за № 2, яка складалась з 3-х житлових кімнат, а пізніше, в 1984 році, їм приєднали квартиру № 3. Квартира не приватизована. Мати відповідачів одразу ж після їхнього одруження в 1995 році виділила їм з чоловіком саму меншу кімнату, площею 7,6 кв.м та приміщення коридору, який був перероблений на кухню, площею 3,5 кв.м. Ці два приміщення, загальною площею 11,1 кв.м. мають окремий вхід. Всіма комунальними послугами користується лише відповідачка з своєю сімєю. Вона взагалі не може зявлятись в її частині квартири. Раніше з приміщення кімнати, площею 7,6 кв.м, яку вони займали з чоловіком, були двері в кімнату №3 /по плану/ площею 21,1 кв.м. Але ці двері батьки відповідачів та її чоловіка заклали ще в 1984 році, коли були обєднані дві квартири. В квартирі постійно проживають відповідачка [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми: синами [PERSON] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З часу її вселення в квартиру в 1995 році відповідач [PERSON] в квартирі ніколи не проживав, а проживає з своєю сімєю за адресою [PERSON] 43/10 в м. Стрию. Після смерті її чоловіка [PERSON] 12.05. 2014 року, відповідачка [PERSON] стала виганяти її з спірної квартири. Вона була змушена звертатись до суду і Стрийський міськрайонний суд 28 листопада 2014 року своїм рішенням визнав за нею право на житло, Це рішення оскаржувалось відповідачкою в Апеляційний суд Львівської області і в Вищий спеціалізований суд України. Рішення залишилось в силі. Відповідачка постійно ламає замки у вхідних дверях до її кімнати, зламала замки в підвальному приміщення, яким вона користується. Все це постійно повторюється та триває протяго тривалого часу. Коли вона доглядала свого чоловіка, інваліда 1-ої групи, лежачого і потребуючого постійного догляду, жодних претензій до їхньої частини квартири відповідачка не мала. Відповідачка має намір розбити стіну між кімнатою, яку вона займає, площею 7,6 кв. та її великою кімнатою в 21,1 кв.м. Вона претендує лише на ті приміщення, які на протязі 20-ти років фактично займала з своїм чоловіком та займає тепер : на кімнату площею 7,6 кв. м, яка перероблена з кухні бувшого мешканця, та кухню, 3. 5 кв.м. На користування кухнею, ванною, туалетами, спільним коридором не претендує. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] підтримали позовну заяву покликаючись на викладені в ній обставини. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та пояснили, що спірна квартира, відповідно до рішення № 416 від 15.02.1984 виконавчого комітету [PERSON] міської ради була утворена шляхом приєднання квартири № 3 (1 кімната -21 кв.м., кухня -7,6 кв.м.) до квартири №2 (2 кімнати- 22,6 кв.м., кухня 7,9 кв.м.) по вул. Леваневського, теперішня Підзамче,8. Відповідно до дублікату типового договору найму від 24.02.2014 вона є основним квартиронаймачем квартири № 2 по вул. Підзамче у м. Стрий. На даний час, що додатково підтверджується технічним паспортом, виготовленим на замовлення КП «Світанок», квартира якою позивачка просить визначити порядок користування складається з трьох житлових кімнат, дві з яких є прохідними, загальною площею 44,2 кв.м, та допоміжних нежитлових приміщень, площею 24,7 кв.м. . Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора, тощо). Отже, позивачка [PERSON] ніколи не була і не є її членом сім'ї, спільного господарства з нею ми не ведуть. Натомість членами сім'ї є її чоловік [PERSON]І, який проживає в спірній квартирі, без реєстрації, троє синів [PERSON] -12.11.2000 р.н, [PERSON] [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], а також її брат [PERSON]Є, який користується окремою кімнатою, площею - 8,9 кв.м. Крім того, приміщення на які вимагає укладення самостійного договору найму є нежитловими. Відтак просить суд, в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив. Представник третьої особи КП «Світанок», будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] міської ради [PERSON] при прийнятті рішення покликається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення № 416 від 15.02.1984 виконавчого комітету [PERSON] міської ради спірна квартира була утворена шляхом приєднання квартири № 3 (1 кімната -21 кв.м., кухня -7,6 кв.м.) до квартири №2 (2 кімнати- 22,6 кв.м., кухня 7,9 кв.м.) по вул. Леваневського, теперішня Підзамче,8. Львівської області. Відповідно до дублікату типового договору найму від 24.02.2014 [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири № 2 по вул. Підзамче у м. Стрий. Відповідно до довідки №2497 від 15.12.2015 року в спірній квартирі проживають та прописані шість чоловік, [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду від 28.11.2014 року, яке набрало законної сили, за позивачкою [PERSON] визнано право користування жилим приміщенням - квартирою №2 в будинку №8 на вул. Підзамче в м.Стрию Львівської області. Як вбачається з ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~ Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2015 року, позивачка [PERSON] була прийнята у сім"ю [PERSON] у 1995 році, спірна квартира є її основним місцем проживання, вона постійно займала з чоловіком одну із найменших кімнат 7,6 кв.м та невеличким коридором, через який є окремий вихід з квартири, доглядала хворого чоловіка, який був лежачим, потребував постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, мав першу групу інвалідності підгрупи "А". Отже даним судовим рішенням встановлено, що позивачка в спірній квартирі з 1995 року користується кімнатою площею 7,6 кв. м. приміщення площею 3,5 кв. м., які і просить виділити їй в користування. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами існує спір, щодо права та порядку користування позивачкою спірною квартирою. Згідно із ч. 4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пунктом 14\~Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року\~встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що, враховуючи наявність конфліктної ситуації, яка склалась між сторонами, фактичного використання приміщень квартири сторонами, яке відповідає порядку, який просить встановити позивачка, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає за можливе встановити порядок користування житлом у спосіб, про який просить позивач та позовні вимого в цій частині задовольнити. Щодо до позовних вимог позивачки в частині зобовязання комунального підприємства «Світанок» заключити з нею договір найму на займані приміщення, суд приходить до висновку, що вони до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~та положень ст.ст.3,\~11,\~15,\~59,\~60 ЦПК України\~\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Враховуючи той факт, що позивачкою не надано суду доказів того, що вона зверталась до комунального підприємства «Світанок» з питанням заключення з нею договору найму на займані нею приміщення і їй в цьому було відмовлено, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, відтак до задоволення не підлягають.

Outcome: partial