Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду із вказаною заявою звернулась [PERSON] Просить суд, встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., 22.11.1995, зареєстрованого в реєстрі за №4711. Заявниця та її представник в судове засідання не з'явились. Представником заявника [PERSON] подано заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримала. Заінтересовані особи [PERSON] та приватний нотаріус Кременчуцького міського державного нотаріального округу Веселовський А.Г. судове засідання не прибули, про слухання справи повідомлялисяь належним чином, просили заяву слухати за їх відсутності, заяву підтримали. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 22 листопада 1995 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. На даний час заявниця із чоловіком [PERSON] мають намір визначити частки у праві спільної часткової власності на дану квартиру та з цією метою звернулись до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовського А.Г., однак 02.11.2016 року отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1238/02-31. Так, підставою відмови визначено розбіжність написання прізвища «[PERSON]", вказаного у вищезазначеному договорі купівлі-продажу квартири, та написанню прізвища "[PERSON]" в належному заявниці паспорті громадянина України. З огляду на вищевказані письмові документи, суд приходить до висновку, що розбіжності у написанні прізвища заявниці в договорі з написанням її прізвища в паспорті виникли через заміну паспорта громадянина СРСР на російській мові на паспорт громадянина України на українській мові 31 серпня 1999 року. Так укладення договору купівлі - продажу здійснено на підставі паспорта [NUMBER] на російській мові, нотаріус зазначив прізвище на українській мові як «[PERSON]». При цьому при видачі паспорта громадянина України Автозаводським РВ КМУ УМВС України 31 серпня 1999 року прізвище заявниці переведено та зазначено як «[PERSON]». Актом, складеним ОСББ «Гвардійський» від 16.11.2016 року підтверджується факт проживання та користування [PERSON] квартирою [ADDRESS] у зв'язку з чим суд вважає за можливе встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, оскільки помилка позбавляє заявницю можливості розпорядитись власним майном. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядокне застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., 22.11.1995, зареєстрованого в реєстрі за №4711, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 7статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved