Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при винесенні судом рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження. Під час розгляду справи представником позивачів зазначалось, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, встановлені ч.8 ст.141 ЦПК України, а відтак представник позивачів просить ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат за проведення автотоварознавчого дослідження №19361 від 15.10.2019 року та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8200 грн. У судове засідання учасники справи не з`явились, представник позивачів надав заяву про розгляд заяви за їх відсутності, представник відповідача також надав заяву про розгляд заяви за їх відсутності та надав клопотання з проханням відмовити у задоволенні заяви, оскільки зазначені суми необґрунтовані, неспівмірні зі складністю справи та подана з порушенням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Дослідивши заяву та додані до неї документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Так, при поданні позовної заяви представником позивачів зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, 02.08.2021 року представником позивача також подано клопотання про долучення доказів понесених витрат на правову допомогу, також 07.10.2021 року у судовому засіданні представником позивачів зазначено про надання у строки визначені ЦПК України доказів витрат, понесених на правову допомогу після ухвалення рішення. 07.10.2021 року Дзержинським районним судом м.Харкова ухвалено рішення про стягнення з Харківської міської ради на користь [PERSON] , [PERSON] грошових коштів у розмірі 321830 грн 92 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля; грошових коштів у розмірі 3000 грн у якості відшкодування моральної шкоди; вартість проведеного детального лісопатологічного обстеження дерева у розмірі 2011 грн 82 коп.; суми сплаченого судового збору. Заява про ухвалення додаткового рішення надіслана засобами поштового зв`язку 10.10.2021 року. Враховуючи викладене, представником позивачів дотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України щодо порядку та строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з відповідними доказами, а відтак в цій частині доводи представника відповідача є необґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 23.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №23/06-20. Умовами третього розділу договору визначено, що за результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами. Оплата за договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту підписання договору та/або з момент підписання акту виконаних робіт. Згідно додатку №1 до договору гонорар адвоката складає 2000 грн за годину надання правової допомоги, участь адвоката у судовому засіданні складає 800 грн за одне судове засідання. За актом виконаних робіт №1 та №2 вартість підготовленої позовної заяви складає 5000 грн (2 год.30 хв.), та участь у судових засіданнях від 24.06.2021 року, 25.05.2021 року, 03.08.2021 року, 07.10.2021 року складає по 800 грн за кожне засідання. Згідно квитанцій від 08.10.20201 року та від 27.07.2021 року клієнтом сплачено 8200 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, представник позивача дійсно приймав участь у чотирьох судових засіданнях, проте судове засідання від 24.06.2021 року відкладено через неявку одного з відповідачів та третьої особи, а відтак участь у даному судовому засіданні не становила значних складнощів. Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, приймаючи до уваги надані документі, які підтверджують понесені витрати та клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Щодо стягнення витрат пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 2, 3, 4 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. З матеріалів справи вбачається, що дійсно 15.10.2019 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса складено висновок №19361, в додатках до позовної заяви зазначено про наявність копії квитанції про сплату вартості зазначеного дослідження. Разом з тим, матеріалами справи не підтверджується здійснення оплати за проведення експертного дослідження від 15.10.2019 року, при цьому надана копія квитанції (а.с.66) не відображає достатніх даних про сплату, оскільки виготовлена копія дуже низької якості та прочитати будь-який текст з неї неможливо. Враховуючи викладене, вимоги представника позивачів про стягнення витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження не підлягають задоволенню, оскільки документально не підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved