Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Позовна заява мотивована тим, що у травні 2004 року він придбав за грошові кошти трактор Т-25, 1973 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у [PERSON] , який видав на його ім`я довіреність на право розпорядження трактором. 22 квітня 2013 року купив до трактора оприскувач об`ємом 400 л з помпою Р-20, крилами 10 метрів. В кінці 2016 року за усною домовленістю надав трактор та оприскувач з обладнанням [PERSON] у користування за плату. У лютому 2021 року випадково побачив оголошення на сайті OLX про продаж його трактору. По приїзду до [PERSON] , дізнався, що останній помер. Звернувшись до дружини померлого [PERSON] з вимогою про повернення майна, остання відмовила у такому, пославшись на те, що трактор та оприскувач у нього купив її покійний чоловік за 20 000 грн і натепер спірне майно є її власністю. 10 березня 2021 року позивач звернувся до відділу поліції, де за результатами перевірки прийнято рішення про припинення подальшого розгляду повідомлення позивача за відсутності ознак кримінального правопорушення; спірне майно залишено відповідачам на зберігання. Посилаючись на неможливість вирішення спору у добровільному порядку, позивач просив на підставі ст.387 ЦК України витребувати у відповідачів трактор Т-25, 1973 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та оприскувач об`ємом 400 л з помпою та крилами 10 м. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, пославшись на обставини, викладені ним у позовній заяві. Відповідачі позовні вимоги не визнали, [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що трактор та оприскувач купив її чоловік [PERSON] 5-6 років тому у позивача, який займався фермерством в с. Червона Долина Снігурівського району. Зі слів чоловіка, відомо, що трактор був у неробочому стані. Чоловік позичив позивачу 25 000 грн та дав у користування паливну помпу, які він не повернув. Також разом з трактором чоловік купив у позивача поливну систему. За яку ціну чоловік придбав трактор їй невідомо. 10 березня 2021 року позивач приїхав до неї додому та став вимагати повернення майна. Трактор вона продавати не збирилася, ніяких оголошень не розміщувала. Натепер трактор знаходиться у користуванні її зятя [PERSON] . Крім того, позивач не є власником майна, а тому не має права його витребувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалив про розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що на підставі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21 квітня 1997 року власником трактору марки Т-25, 1973 року випуску, № двигуна, шасі: [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 6). Згідно розписки від 18 березня 2021 року [PERSON] підтверджує, що у травні 2004 року продав [PERSON] трактор марки Т-25, 1973 року випуску. Претензій до нього немає (а.с.7). Відповідно до довіреності від 16 березня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д.В., реєстраційний № 154, [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати) трактором марки (моделі) Т-25, 1973 року випуску, № (машини, двигуна, шасі): [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , належним йому на праві власності та зареєстрованим на його ім`я на підставі Свідоцтва про реєстрацію машин А [NUMBER] , виданого Інспекцією державного технічного нагляду за станом сільськогосподарських машин по Калинівському району Вінницької обласної державної адміністрації 21.04.1997. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам строком на три роки і дійсна до 16 березня 2024 року (а.с. 8). Згідо звіту про оцінку транспортного засобу трактору Т-25 реєстраційний номер [NUMBER] , виконаної оцінювачем ФОП [PERSON] , станом на 06 квітня 2021 року вартість трактору склала 33108грн. (без ПДВ) (а.с.58-70). Також встановлено, що [PERSON] є власником оприскувача польового ОП 400-10шт., який він придбав згідно дублікату накладної №17 від 10 квітня 2013 року у ФОП [PERSON] за 7200 грн. (а.с.105), що останній підтвердив у своїх письмових поясненнях суду (а.с.100). Згідо звіту про оцінку сільськогосподарського обладнання- обприскувача навісного (400л), 2013 року випуску, виконаної оцінювачем ФОП [PERSON] , станом на 06 квітня 2021 року вартість обприскувача склала 9030,00грн. (без ПДВ) (а.с.38-57). З пояснень позивача, останній за усною домовленістю надав у користування [PERSON] вказаний трактор та зрошувальну систему до нього (оприскувач). 10 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Відділення поліції № 2 Баштанського РВП в Миколаївській області з заявою про вжиття заходів до мешканки с. Поляна [PERSON] , яка не повертає йому трактор Т-25 реєстраційний номер [NUMBER] , разом з оприскувачем та помпою, які він дав у користування у квітні 2018 року її покійному чоловіку [PERSON] на один сезон для оприскування цибулі. За результатами проведеної перевірки прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення за відсутності у даному факті складу кримінального та адміністративного правопорушення (а.с.14). Згідно протоколів огляду місця події від 10 березня 2021 року, встановлено, що трактор марки Т-25, 1973 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться безпосередньо у володінні [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а оприскувач об`ємом 400 л з помпою та крилами 10 м - у володінні [PERSON] за адресою її місця проживання, здійснено опис вказаного майна та залишено відповідачам під схоронні розписки (а.с.15-22). Позивач вважає, що відповідачі після смерті [PERSON] утримують без належних правових підстав вище зазначене спірне майно, яке на праві власності належить йому. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) зазначено, що: «однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». Судом встановлено, що власником трактору Т-25 є [PERSON] . Тоді як [PERSON] на підставі довіреності має право розпорядження ним на строк до 16 березня 2024 року, тобто, позивач не є власником спірного трактора. Крім того, довіреність на ім`я позивача видана 16 березня 2021 року. Розписка про придбання позивачем трактора не підтверджує право власності на нього, оскільки законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який попов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, якого позивач не дотримав. За таких обставин, позивач не має права на витребування спірного автомобіля відповідно до ст.387 ЦК України на свою користь, так як не є його власником. Зазначений висновок відповідає зазначеному Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 442/4835/14-ц (провадження № 61-33547св18). Разом з тим, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про витребування на його користь оприскувача об`ємом 400 л з помпою та крилами 10 м, яке перебуває безпосередньо у володінні відповідача [PERSON] , оскільки ним доведено, що він набув право вимоги про витребування даного майна з моменту набуття його у власність на підставі накладної №17 від 10 квітня 2013 року, тоді як відповідач [PERSON] правових підстав утримання спірного майна у себе не довела. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про витребування майна обґрунтовані та підлягають задоволенню, тоді як у таких вимогах до відповідача [PERSON] слід відмовити через неможливість задоволення позову в обраний ним спосіб шляхом витребування майна з незаконного володіння відповідача на його користь. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 451,74 грн. (9030х(908+1200)/42138), а решту витрат залишає за ним.

Outcome: approved