Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. В обгрунтування вимог позивач пояснила, що протягом останніх років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, кожен з подружжя живе окремим життям та фактично сім"я припинила своє існування. У позовній заяві [PERSON] заявила клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу н заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1365. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Виходячи з викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, позивач наполягає, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved