Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування, який в подальшому уточнив та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь [PERSON] несплачене страхове відшкодування у розмірі 46 675,52 грн., пеню у розмірі 41 124,13 грн. за період з 07.10.2014р. по 04.11.2016р., інфляційні втрати у розмірі 31 589,67 грн. за період з 04.06.2014р. по 04.11.2016р., три відсотки річних у розмірі 3 391,64 грн. за період з 04.06.2014р. по 04.11.2016р. та судові витрати у справі: витрати понесені на оплату експертизи у розмірі 900 грн., судовий збір в розмірі 1 227,81 грн., судовий збір за забезпечення доказів в розмірі 121,20 грн., за поштове повідомлення 118,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., а всього в загальній сумі 130 269,37 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що 03 вересня 2013 року о 15 год. 10 хв. в м. Львові на вул. Кошиця відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen-Passat, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який застрахований в ПАТ СК «Інтер-Поліс», поліс № АЕ/2240086 від 06.03.2013 року та BMW 523, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], поліс №АС/4193815. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/7880/13-п від 25 жовтня 2013 року, винним у вищевказаному ДТП було визнано [PERSON]. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2240086 застраховано у ПАТ СК «Інтер-Поліс», Позивачем було подано у страхову компанію всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування. Проте, всупереч вимогам ст. 37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» ПрАТ СК «Інтер-Поліс» листом за вих. №1229 від 04 червня 2014 року безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування, що відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №Ю-00526 від 11.09.2015р. складає 47 185,52 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, довіривши представлення своїх інтересів [PERSON] Представник позивача [PERSON], згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просив позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.11.2016 задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ СК «Інтер-Поліс» - [PERSON], згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі, покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів справи, вважаючи такий безпідставним та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча на адресу суду скерував заяву 21.12.2016р. про те,що позов [PERSON] підтримує (а.с.237) . Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 03 вересня 2013 року о 15 год. 10 хв. на вул. Кошиця в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen-Passat, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля BMW 523, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 року у справі №466/7880/13-п про адміністративне правопорушення, винним у вищезазначеній ДТП, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON]. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2240086 від 06.03.2013р. відповідальність винуватця ДТП застраховано у ПрАТ СК «Інтер-Поліс». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.11.2009 року, власником автомобіля BMW 523 з номерним знаком АА 0571 ІО є [PERSON], який довіреністю від 05.02.2011 року зареєстрованою в реєстрі за №938, уповноважив [PERSON] вчиняти від його імені правочини щодо належного йому автомобіля BMW 523 з номерним знаком АА 0571 ІО, у тому числі отримувати страхове відшкодування. Позивач виконав вимоги ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і подав відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування. Згідно із листом вих. №1229 від 04.06.14р., відповідачем прийнято рішення про відмову у здійсненні позивачу виплати страхового відшкодування. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №Ю-00526 від 11.09.2015 року, здійсненого субєктом оціночної діяльності [PERSON], вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і без врахування ПДВ КТЗ BMW 523 i, реєстраційний номер [NUMBER] становить 47 185,52 грн. Відповідач в обґрунтування підставності відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування доказів не надав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст. ст. 979, 988 ЦК України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до даних розяснень у п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Суд приймає подані представником позивача розрахунки розміру пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, як такі, що проведені у відповідності до вимог закону та є правильними. Показання представника відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони іншими об"ективними доказами не підтверджуються, окрім того постанова судді Шевченківського районного суду м.Львова від 25.10.2013р. про визнання винним у зазначеній вище дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] набрала законної сили, відтак відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України,зазначені вище обставини судом не доказуються та не досліджуються. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено підставність позовних вимог, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, відтак позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються із витрат понесених на оплату експертизи у розмірі 900 грн., судового збору у розмірі 1 227,81 грн., судового збору за забезпечення доказів в розмірі 121,20 грн., за поштове повідомлення 118,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved