overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 11 березня 2006 р. уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований в м. Суми відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 364. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, і за глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спільне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Постійно виникають непорозуміння та суперечки на побутову ґрунті, відсутнє взаєморозуміння, виявляється несумісність характерів. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб. Представник позивача надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву, якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дана заява перекладена з італійської та українську мову та засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2590 /а.с.6-9/. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 11 березня 2006 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 364 /а.с.3/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2010 р. уклала шлюб з відповідачем. На протязі тривалого часу, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини і перестали вести спільне господарство, сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, таким як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Від даного шлюбу дітей не мають. Тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивачки надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 11 вересня 2011 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1295 /а.с.5/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2005 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, останній час сторони не знаходять спільної мови та існують протилежні погляди на сімейне життя. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб. Згідно письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у поданій заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 15 жовтня 2005 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1962 /а.с.10/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 16 січня 2010 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові, поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні, [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, бажає зберегти шлюб. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 16 січня 2010 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 20 /а.с.3/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 20 серпня 2010 р. зареєструвала шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони спільно мешкали до березня 2015 р., після чого сімейні відносини були припинені. Причина розлучення є зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштування вдома сварок та скандалів, не рахування думки з позивачкою. Також відповідач не приділяв належної уваги та турботи, а ні позивачки, а ні спільній дитині. Крім цього, у сторін різні уявлення про життя, що заважає прийти до єдиної думки з питань ведення домашнього господарства та подружніх взаємовідносин. Тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивачки надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач згідно письмової заяви позовні вимоги не визнав, просить справу розглядати у його відсутність. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 20 серпня 2010 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1089 /а.с.5/. Від шлюбу мають не повнолітню доньку, [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~\~суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1\~\~ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 23 березня 2007 р. уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну доньку, Вероніку, [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем підтримувалися до липня 2013 р., після чого спільне проживання однієї сім'єю припинено. Причиною розірвання шлюбу стало те, що в останні роки шлюбного життя відносини з відповідачем не склалися. Відповідач перестав цікавитися життям позивачки та доньки, проявляти турботу та піклування. Зявилися непорозуміння по різним питанням життя та побуту. Тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивачки надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не зявився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 23 березня 2007 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 325 /а.с.7/. Від шлюбу мають доньку, Вероніку, [INFO] /а.с.8/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~\~суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1\~\~ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 24 жовтня 2009 р. уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Починаючи з жовтня місяця 2012 р. ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, і за глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та суперечки на побутовому ґрунті, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, виявляється несумісність характерів. Тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивачки надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 24 жовтня 2009 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1800 /а.с.5/. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що відповідач, з яким вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, - батько її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], не надає згоду на виїзд дитини за кордон - до Російської Федерації для лікування та оздоровлення. Раніше вона зверталася до відповідача з аналогічним питанням, і відповідач надавав на це свою згоду, але на даний час відмовляє в наданні такого дозволу без вагомих на те підстав, чим порушує права їхньої дитини. Просила надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон та на виїзд у супроводі матері за кордон дитини без згоди батька [PERSON] - до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Раніше у 2012 році батько дитини [PERSON] надавав згоду на виїзд сина за кордон на оздоровлення і відпочинок в супроводі матері, що підтверджується його заявою (а.с.14). [PERSON] хворіє та має хронічне захворювання органів зору, і потребує лікування, що підтверджується копіями записами медичної картки амбулаторного хворого (а.с.13-14). На даний час відповідач перебуває на території Російської Федерації, та у добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері для проведення лікування. Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 року, батько дитини надає згоду на виїзд малолітніх дітей за кордон та виготовлення їм проїзних документів для виїзду за кордон. Таким чином, суд встановив, що для виїзду [PERSON] за кордон необхідна згода його батька - відповідача у справі. [PERSON] не надає таку згоду. Суд вважає, що такими діями відповідача порушуються законні права неповнолітньої дитини, оскільки встановлено, що син мешкає разом з матір'ю та має можливість разом з нею виїжджати за кордон для лікування, оздоровлення, розвитку та відпочинку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 08 вересня 2006 р. перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружні відносини фактично припинені у квітні 2012 р., основна причина розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, подальше збереження сім'ї не можливо. По домовленості між сторонами, донька залишилася жити з позивачкою. Тому позивачка просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 500 грн. щомісячно, з дня подачі позовної заяви. [PERSON] у поданій заяві просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримає у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та просить справу розглядати у його відсутність. Суд вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 08 вересня 2006 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1685 /а. с. 5/. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] /а. с.6/. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання доньки: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі, щомісячно до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved