Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на її користь на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 21.11.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з половину вартості додаткових витрат, понесених позивачем на розвиток дитини, у розмірі 3 150 гривень. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 09 червня 2012 перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2014 р.народження, який на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню сина покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 09 червня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 582. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частина від усі видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 50% додаткових витрат, понесених позивачем на розвиток дитини, виходячи з наступного. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі 6-1489цс17 від 13.09.2017 р. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки №25-35-52 від 19.11.2019 р., виданої директором Оболонського районного в м.Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] , 2014 р.н., відвідує гуртки « Всезнайко » та « Англійський театр » підліткового клубу « Гроно » з лютого 2019 року по теперішній час. Кошти за гурток « Всезнайко » в розмірі 450 грн. та « Англійський театр » в розмірі 250 грн. щомісячно сплачує мама. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved