Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Прокурор Воловецького району в інтересах держави в особі Центральної виборчої комісії звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. Позов мотивував тим, що [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.1 статті 366 КК України, службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та кримінальне правопорушення передбачене ч.3 статті 191 КК України, тобто привласнення та розтрату чужого майна, яке перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в результаті чого 23.04.2015 року Воловецьким районним судом було постановлено обвинувальний вирок щодо відповідачів. Внаслідок вищезазначених неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] привласнили та розтратили грошові кошти в розмірі 2100 гривень, заподіявши Центральній виборчій комісії шкоду на вказану суму, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь Центральної виборчої комісії. В судове засідання прокурор прокуратури Воловецького району не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник Центральної виборчої комісії на виклик суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у ній доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з\~ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.04.2015 року, який набрав законної сили 26.05.2015 року, обвинувачених [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими в посвідченні факту прийняття рішення членами дільничної виборчої комісії № 210152 про прохання до окружної виборчої комісії № 70 преміювати їх, голову ДВК обвинувачену [PERSON] та секретаря ДВК [PERSON], внесенні неправдивих відомостей до зазначеного документа, який за своїм змістом мав надати членам ДВК № 210152 право на одноразову грошову винагороду. Цього ж дня обвинувачені [PERSON] та [PERSON] надали до територіальної виборчої комісії для подальшого скерування та затвердження окружною виборчою комісією одномандатного виборчого округу № 70, незаконно визначивши собі грошову винагороду. Після затвердження завідомо неправдивого документа окружною виборчою комісією, членам ДВК № 2101052 було нараховано та виплачено одноразову грошову винагороду обвинуваченим [PERSON] та [PERSON] по 1050 гривень кожній, чим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України та ч.1 ст.366 КК України (а.с.7-11). В результаті неправомірних дій відповідачів державі в особі Центральної виборчої комісії було спричинено шкоду в розмірі 2100 гривень. У відповідності до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 66 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Згідно з вимогами статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в результаті вчинених злочинів відповідачі [PERSON] та [PERSON] заподіяли матеріальну шкоду державі в особі Центральної виборчої комісії в розмірі 2100 гривень, в добровільному порядку її не відшкодували, тому позов є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами та підлягає до задоволення. З відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 гривень, відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved