Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник та вимоги мотивує тим, що [PERSON] працюючи на ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" отримала житло разом зі своїм чоловіком [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] на підставі рішення дирекції ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та комітету профспілок від 09.04.1986р. В квартирі проживали: [PERSON], її чоловік [PERSON], який помер 20.02.2014 року та син [PERSON], який помер 10.02.2015 року. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 209 було затверджено акт приймання-передачі житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Жукова, 1, що перебував у повному господарському віданні ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», передано на облік департаменту комунальної власності міської ради. Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири [PERSON] звернулась з відповідною заявою в управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, але їй було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки нею не наданий ордер, на підставі, якого вона вселилась в квартиру. Тому просить суд визнати незаконною відмову відповідача у здійсненні приватизації квартири та зобовязати Сумську міську раду в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] на [PERSON], без ордеру на жиле приміщення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки у позивача відсутній ордер на вселення у займану нею квартиру, тому у СМР не було підстав для здійснення приватизації квартири [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та її родині була виділена квартира [ADDRESS], на підставі рішення дирекції ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та комітету профспілок від 09.04.1986р. (а.с.7-9,12). В квартирі проживали: [PERSON], її чоловік [PERSON], який помер 20.02.2014 року та син [PERSON], який помер 10.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.5,6,10). 25.03.2002 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №209 було затверджено акт приймання-передачі житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Жукова, 1, що перебував у повному господарському віданні ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», передано на облік департаменту комунальної власності міської ради.(а.с. 13-15). Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири [PERSON] звернулась з відповідною заявою в управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, але їй було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки позивачкою не наданий ордер, на підставі, якого вона вселилась в квартиру.(а.с. 18) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно з ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З 09.04.1986р року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не предявлялося до [PERSON], претензій щодо незаконності її мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 позивачка має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вона мешкає. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] вселена до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти документи на підставі яких була вселена, їх відсутність позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачки є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеної квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов"язання вчинити відповідача дії по приватизації квартири позивачки підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання незаконною відмову відповідача у приватизації квартири задоволенню не підлягають, оскільки управління обліку, розподілу та приватизації житла СМР діяло на підставі вимог чинного законодавства, де згідно п. 18 "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" - до органу приватизації необхідно надати копію ордера про надання жилої площі, а позивачка цього не зробила через його відсутність

Outcome: partial