Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Прокурор Голованівського району в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області , [PERSON] , третя особа- Голованівська районна державна адміністрація про визнання недійсними рішень Ємилівської сільської Ради , договору оренди земельної ділянки водного фонду та повернення земельної ділянки водного фонду Голованівській РДА і зазначив , що прокуратурою району на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства Ємилівською сільською Радою Голованівського району Кіровоградської області. В процесі перевірки встановлено порушення вимог земельного та водного законодавства при передачі в оренду земель водного фонду та водних об»єктів . Так , рішенням 21-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 79 від 21.07.2005 р гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,1 га земель водного фонду та передачі в оренду строком на 10 років для рибогосподарських потреб із земель Ємилівської сільської ради. Рішенням 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 110 від 24.03.2006 р. внесено зміни до зазначеного рішення № 79 від 21.07.2005 р, відповідно до яких гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності (водного фонду), яка перебуває в запасі, загальною площею 2,3666 га, у тому числі: під ставками 1,6960 га, прибережною захисною смугою 0,5789 га, з них під пасовищами 0,4532 га, болотами 0,1257 га під гідротехнічними спорудами 0,0917 га для передачі в оренду строком на 10 років для рибогосподарських потреб в межах с. Ємилівка. Рішенням 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 111 від 24.03.2006 р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності (водного фонду), яка перебуває в запасі, для передачі в оренду гр. [PERSON] та передано останньому в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 2,3666 га, у тому числі: під ставками 1,6960 га, прибережною захисною смугою 0,5789 га, з них під пасовищами 0,4532 га, болотами 0,1257 га під гідротехнічними спорудами 0,0917 га для рибогосподарських потреб в межах с. Ємилівка. На підставі вказаних рішень Ємилівської сільської ради № 79 від 21.07.2005 р, №№ 110 та 111 від 24.03.2006 р. між органом місцевого самоврядування -Ємилівською сільською Радою та [PERSON] 21.05.2008 р. укладено договір оренди земель водного фонду та водного об'єкту на території Ємилівської сільської ради загальною площею 2,3666 га. Вважаючи , що рішення Ємилівської сільської сільської ради № 79 від 21.07.2005 р, №№ 110, 111 від 24.03.2006 р. та укладений на їх підставі договір оренди земельної ділянки водного фонду та водного об'єкту суперечать вимогам земельного та водного законодавства,підлягають визнанню їх недійними, а земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави позивач свої вимоги обґрунтовує тим , що відповідно до п.п. «а», «в» ст. 12 , ч. 1 ст. 122 , ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду водних об'єктів на момент виникнення спірних правовідносин регулювалась ст. 51 Водного кодексу України та ч. 4 ст. 59 ЗК України. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Категорія водного об'єкту визначається відповідно до ст. 5 ВК України та наказу Державного комітету України по водному господарству № 41 від 03.06.1997р. «Про затвердження Переліку річок та водойм, що віднесено до водних об'єктів місцевого значення». До водних об'єктів загальнодержавного значення, відповідно до ч. 1 ст. 5 ВК України, належать поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків. Наказом Державного комітету України по водному господарству № 41 від 03.06.1997 р, затверджений перелік річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення. Відповідно до вищезазначеного переліку, водні об'єкти місцевого значення на території Кіровоградської області, у тому числі Голованівського району, відсутні. Водний об'єкт, що переданий в оренду [PERSON] за договором від 21.05.2008 р. є водним об'єктом загальнодержавного значення, а тому, відповідно до ст. 51 ВК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) , повноваження щодо розпорядження даним об'єктом належали Кабінету Міністрів України та Голованівській районній державній адміністрації. Оскільки спірна земельна ділянка являється державною власністю, знаходиться в адміністративних межах Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, в межах населеного пункту, відноситься до земель водного фонду та знаходиться під водним об'єктом загальнодержавного значення, то відповідно до вимог ст.ст. 17, 84, 122, 124 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою належало виключно Голованівській районній державній адміністрації, тобто рішення Ємилівської сільської ради № 79 від 21.07.2005 р, №№ 110, 111 від 24.03.2006 р. прийняті з перевищенням наданих законом повноважень. Відповідно до ст. 210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Враховуючи те, що рішення Ємилівської сільської ради № 79 від 21.07.2005 р, №№ 110, 111 від 24.03.2006 р. прийняті з перевищенням повноважень всупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 17, 84, 122, 124 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), позивач просить визнати недійсними рішення 21-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 79 від 21.07.2005 р «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб на території Ємилівської сільської ради»,рішення 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 110 від 24.03.2006 р «Про внесення змін до рішення сесії Ємилівської сільської ради від 21.07.2005 р № 79»,рішення 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 111 від 24.03.2006 р «Про передачу земельної ділянки водного фонду, яка перебуває в запасі, в оренду строком на 10 років для рибогосподарських потреб в межах с. Ємилівка гр. [PERSON]» та визнати недійсним на майбутнє договір оренди земель водного фонду та водного об'єкту від 21.05.2008 р , укладений між Ємилівською сільською радою Голованівського району та [PERSON], зареєстрований у Голованівському реєстраційному офісі КРФ ДП «Центр ДЗК» 21.05.2008 р за № 04:08:368:00001, зобов'язати [PERSON] повернути Голованівській районній державній адміністрації земельну ділянку водного фонду та водний об'єкт, які знаходяться на території Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області загальною площею 2,3666 га вартістю 70 171,00 грн. шляхом складання акту прийому-передачі. В судовому засіданні прокурор прокуратури Голованівського району позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив , що предметом спору по зазначеній справі є водний об»єкт - ставок , розташований на території Ємилівської сільської ради , який є об»єктом загальнодержавного значення , оскільки розташований на правій притоці річки Ятрань басейну річки Синюхи. На момент виникнення спірних правовідносин передача в оренду водних об»єктів регулювалась ст. 51 Водного Кодексу України та ч. 4 ст. 54 Земельного Кодексу України. Водні об»єкти місцевого значення та ставки , що знаходились в басейнах річок загальнодержавного значення, могли надаватись у користування на умовах оренди водокористувачам , в тому числі і для риборозведення . Орендодавцями водних об»єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації . Водні об»єкти місцевого значення на території Голованівського району відсутні . Земельна ділянка водного фонду , яка передана в оренду [PERSON] , розташована на правій притоці річки Ятрань , басейну річки Синюхи , тобто являється об»єктом загальнодержавного значення , тому , відповідно до вимог ст. 51 ВК України ( в редакції , яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) , повноваження щодо розпорядження даним об»єктом належали Кабінету Міністрів України та Голованівській районній державній адміністрації . Повноваження органів місцевого самоврядування в сфері земельних відносин передбачені ст. 12 та ст. 122 ЗК України , де зазначено , що сільські Ради мають право розпоряджатися землями територіальних громад , надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності . Повноваження щодо розпорядження землями державної власності у сільських рад відсутні. Крім того , прокурор зазначив , що 21.07.2005 року сесія Ємилівської сільської Ради своїм рішенням № 79 надала [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель водного фонду площею 1,1 га і обмежила термін дії вказаного рішення в 6 місяців , а зміни до зазначеного рішення внесла 24.03.2006 року , тобто через 8 місяців , коли рішення від 21.07.2005 року було недійсним. Враховуючи викладене , прокурор вважає , що подальші рішення Ємилівської сільської Ради та договір оренди водного об»єкта прийняті та укладені за відсутності правової підстави , передбаченої ч. 1 ст. 124 Земельного Кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Представник відповідача- сільський голова Ємилівської сільської Ради [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що на момент прийняття вказаних рішень та укладення договору оренди з [PERSON] він в сільській Раді не працював , але , з»ясувавши обставини справи , вважає рішення сесії та договір оренди земель водного фонду законними ,підстави для визнання їх недійсними відсутні . Ставок , який орендує [PERSON] , розташований в межах с. Ємилівка , належить громаді села і сільська рада мала право передати його в оренду , оскільки він перебував в підпорядкуванні сільської Ради. Ставок знаходиться на відстані 16 км від річки Ятрань , живиться він від снігових , грунтових та дощових вод , зв»язку з притокою Ятрані не має . [PERSON] умови договору не порушує. Просить позов залишити без задоволення . Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив , що в 2005 році він звернувся в сільську раду з заявою про передачу йому в оренду ставка . В той період всі сільські ради передавали ставки в оренду, в тому числі і Ємилівська сільська Рада . Сесія сільської Ради надала йому дозвіл на розробку проекту землеустрою , він зібрав документи і відвіз їх в інститут землеустрою. Згодом йому пояснили , що крім ставка необхідно брати в оренду площу під болотами , прибережну смугу , а також гідроспоруду , він погодився , але болота та прибережну смугу він не використовує , не заперечує , щоб їх забрали , орендну плату сплачує за всю площу вчасно і в повному обсязі. Технічну документацію виготовляли майже два роки , тому договір оренди було укладено лише в 2008 році на 10 років . Він не має юридичної освіти , не знав хто повинен був виносити рішення , але йому достеменно відомо , що в районі таких договорів саме сільськими радами укладено більше 70 , в тому числі в і в с. Ємилівка .Він ніяких законів не порушував , недостовірної інформації не надавав , орендований ним ставок знаходиться в межах села , його створювали громадяни села , їм він і належить . Крім того, в 2011 році вказаний ставок йому був вдруге переданий в оренду головою Голованівської районної державної адміністрації Яровим О.В., як водойма загальнодержавного значення - водне зеркало площею 1, 6960 га , термін його дії - до закінчення дії договору оренди земель водного фонду , тобто він двічі сплачує орендну плату за один і той же об»єкт і на даний час вона складає більше 2500 грн . Просить позов прокурора залишити без задоволення , дати йому можливість користуватись ставком до кінця строку дії договору . Представник третьої особи - Голованівської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився , надав заяву про розгляд справи без його участі , позов прокурора підтримав . Заступник начальника Кіровоградського обласного управління водних ресурсів , [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста , пояснила , що відповідно до вимог ст. 5 Водного Кодексу України та наказу Державного Комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 «Про затвердження Переліку річок і водойм , що віднесені до водних об»єктів місцевого значення»,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.01.1998 року за № 212442 , усі водні об»єкти , розташовані на території Кіровоградської області , в тому числі на території Голованівського району , відносяться до загальнодержавного значення . Надання в оренду водних об»єктів передбачене ст.51 Водного Кодексу та ст.59 Земельного Кодексу України .Орендордавцями водних об»єктів загальнодержавного значення , до яких відносяться усі водні об»єкти на території області , були Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації . Після введення в дію Водного Кодексу України передбачалося в найкоротший термін розробити та затвердити Порядок передачі водних об»єктів в оренду, відповідний законопроект знаходився на розгляді в Кабінеті Міністрів України більше 10 років , але так і не був прийнятий . Ст. 59 ЗК України передбачалося , що земельні ділянки під водними об»єктами можуть передаватися в оренду не як водні об»єкти, а як земельні ділянки під водними об»єктами відповідно до Земельного Кодексу та Закону України «Про оренду землі». Тому згідно вимог п. 12 «Перехідних положень до Земельного Кодексу України» та в зв»язку з відсутністю затвердженого Кабінетом Міністрів України Порядку надання водних об»єктів загальнодержавного значення в оренду до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснювали відповідні сільські , селищні , міські Ради , а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади , тобто сільська рада мала право укладати договори оренди землі водного фонду . Земельна ділянка водного фонду, передана в оренду [PERSON], дійсно знаходиться в межах населеного пункту , а ставок є водним об»єктом загальнодержавного значення . Відстань ставка до річки не має ніякого значення при визначенні водного об»єкта місцевого чи загальнодержавного значення . Всі річки , які є в Кіровоградській області - це притоки річок Ятрань та Буг , або річки Дніпро. Навіть суха балка кваліфікується як притока , оскільки збирає води і направляє їх до басейнів річок . З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України щодо розмежування земель державної та комунальної власності і землі під водними об»єктами загальнодержавного значення в межах населених пунктів віднесено до комунальної власності . Ст. 122 ЗК України ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.09.2012 р № 5345-У1) передбачено , що повноваження щодо надання водних об»єктів в оренду в межах населених пунктів належать сільським , селищним та міським Радам , а за межами населених пунктів державним адміністраціям. Розподіл водних об»єктів на об»єкти місцевого та загальнодержавного значення втратило свою актуальність і стосується лише сплати податків , оскільки податки та орендна плата за об»єкти місцевого значення сплачуються до місцевого бюджету , загальнодержавного значення- до державного бюджету . Суд,заслухавши прокурора , відповідачів , спеціаліста , дослідивши заяву третьої особи та матеріали справи та оцінивши зібрані докази в сукупності в межах заявлених вимог та конкретних обставин справи дійшов до висновку , що позов прокурора Голованівського району задоволенню не підлягає . Судом встановлено , що рішенням 21-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 79 від 21.07.2005 р було задоволено заяву [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки , гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,1 га земель водного фонду та передачі в оренду строком на 10 років для рибогосподарських потреб із земель Ємилівської сільської ради. Рішенням 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 110 від 24.03.2006 р. внесено зміни до зазначеного рішення № 79 від 21.07.2005 р, відповідно до яких гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності (водного фонду), яка перебуває в запасі, загальною площею 2,3666 га, у тому числі: під ставками 1,6960 га, прибережною захисною смугою 0,5789 га, з них під пасовищами 0,4532 га, болотами 0,1257 га під гідротехнічними спорудами 0,0917 га для передачі в оренду строком на 10 років для рибогосподарських потреб в межах с. Ємилівка. Рішенням 23-ї сесії Ємилівської сільської ради 24-го скликання № 111 від 24.03.2006 р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності (водного фонду), яка перебуває в запасі, для передачі в оренду гр. [PERSON] та передано останньому в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 2,3666 га, у тому числі: під ставками 1,6960 га, прибережною захисною смугою 0,5789 га, з них під пасовищами 0,4532 га, болотами 0,1257 га під гідротехнічними спорудами 0,0917 га для рибогосподарських потреб в межах с. Ємилівка. На виконання рішень сесій Ємилівської сільської Ради відповідач [PERSON] в Кіровоградському науково-дослідному та проектному інституті землеустрою замовив технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі , проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб, оплатив їх вартість та в Державному комітеті України по водному господарству виготовив водогосподарський паспорт на ставок . Після виготовлення зазначених документів , на виконання вимог закону, відповідач [PERSON] погодив проект землеустрою та технічну документацію та межі земельної ділянки з районним відділом земельних ресурсів , відділом містобудування та архітектури РДА , Ємилівською сільською Радою , Голованівською районною санітарно-епідеміологічною станцією та управлінням охорони навколишнього середовища в Кіровоградській області , відділом охорони культурної спадщини , туризму та курортів Кіровоградської ОДА , Кіровоградським обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства , Кіровоградським територіальним відділом середньодніпровського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів, отримав висновок державної експертизи землевпорядної документації про відповідність документації вимогам законодавства , встановленим стандартам , нормам та правилам і згідно акта про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 27.02.2007 року та акта передачі під охорону та зберігання межових знаків отримав вказану земельну ділянку водного фонду загальнодержавного значення , що розташована на території Ємилівської сільської Ради в межах населеного пункту - с. Ємилівка, в користування. На підставі вказаних рішень Ємилівської сільської ради № 79 від 21.07.2005 р, №№ 110 та 111 від 24.03.2006 р. та землевпорядної документації між органом місцевого самоврядування -Ємилівською сільською Радою та [PERSON] 21.05.2008 р. укладено договір оренди земель водного фонду та водного об'єкту на території Ємилівської сільської ради загальною площею 2,3666 га. Оскільки обставини виділення земельної ділянки водного фонду [PERSON] , відповідність технічної документації , проекту землеустрою вимогам закону , розташування земельної ділянки водного фонду в межах населеного пункту - с. Ємилівки , віднесення її до земель загальнодержавного значення та встановлення її меж в натурі визнані сторонами , суд в оцінку зазначених доказів , відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не входить так як вони не підлягають доказуванню. Прокурор , обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними рішень сесій Ємилівської сільської Ради № 79 від 21.07.2005 року , № 110 та № 111 від 24.03.2006 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб, про внесення змін до рішення № 79 , про передачу земельної ділянки водного фонду в оренду строком на 10 років посилається на вимоги ст.ст. 12,17,59, 84,122,124 ЗК України, ст. ст. 5,51 ВК України , стверджує , що Ємилівська сільська рада перевищила свої повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою водного фонду, яка розташована в меджах населеного пункту с. Ємилівка і відноситься до водних об»єктів загальнодержавного значення , вказані повноваження належали виключно Голованівський районній державній адміністрації , а зміни до рішення № 79 від 21.07.2005 року були внесені після закінчення строку дії рішення ,тобто після вказаних в рішенні шести місяців - 24.03.2006 року . Суд вважає , що позивачем -прокурором району не проведено належний та повний аналіз норм чинного законодавства щодо передачі в оренду земель водного фонду , які були чинними в 2005-2008 рр , тобто на момент передачі земель водного фонду [PERSON] , що і стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Так , статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні » передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин , з вказаних питань рада в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень. Згідно п. 4 ,10 ст. 59 , ст. 74 вказаного закону Рішення сільської , селищної Ради у п»ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським , селищним головою і внесено на повторний розгляд відповідної Ради з обґрунтуванням зауважень . Рада зобов»язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення . Якщо рада відхилила зауваження сільського , селищного голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради , воно набирає чинності . Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку . Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення , вносити до них зміни , якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини ,пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів , і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення , це є «гарантією стабільності відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами , породжуючи у громадян впевненість у тому , що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Обмеження дії рішення будь-яким строком вищезазначеним Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено. Відповідно до п.12 « Перехідних положень Земельного кодексу України» (Розділ Х) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,крім земель , переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Згідно ст. 93 ЗК право оренди земельної ділянки -це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. В ст.124 , 126 ЗК України зазначено , що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі . Згідно приписів ст. 16 вказаного Закону договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації . Статтею 122 Земельного кодексу України ( яка діяла на час закінчення строку дії вищевказаного договору оренди землі) було передбачено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання; ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті, тощо. Відповідно до ст. 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди водні об"єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення ,виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Згідно приписів п. 5 Порядку користування землями водного фонду, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 502 від 13.05.1996 року , право користування земельною ділянкою на землях водного фонду виникає після встановлення меж цієї ділянки в натурі , одержання відповідного документа і оформляється договором , який укладається між відповідною Радою і юридичною або фізичною особою. Щодо повноважень сільської ради, то згідно ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та ін.. Враховуючи викладене , оцінюючи надані сторонами докази відповідно до вимог законодавства , чинного на час надання дозволу на розробку проекту землеустрою , передачі земельної ділянки водного фонду в оренду , укладення договору оренди земель водного фонду та водного об»єкта, договору оренди водойми загальнодержавного значення суд дійшов до висновку , що Ємилівська сільська рада , надаючи в оренду [PERSON] земельну ділянку водного фонду та водний об»єкт діяла в межах своїх повноважень , договір оренди відповідає вимогам закону , долучена до договору землевпорядна документація виготовлена відповідно до встановлених стандартів , норм і правил. Оскільки п. 12 «Перехідних положень до Земельного Кодексу України» передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні та міські ради , а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади , то саме сільська рада мала право передавати в оренду [PERSON] ставок , що розташований в межах с. Ємилівка , прибережну захисну смугу , болота та гідротехнічні споруди. Голованівська РДА таких повноважень не мала і не має на даний час , з 01.01.2013 року , тобто після розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями , в тому числі і водними об»єктами , що розташовані в межах населених пунктів , незважаючи на те , відносяться вони до водних об»єктів місцевого чи загальнодержавного значення належать сільським , селищним та міським Радам . Таким чином , договір оренди земель водного фонду та водних об»єктів від 21.05.2008 року , укладений між Ємилівською сільською радою та [PERSON] згідно вимог земельного Кодексу України , Закону України «Про оренду землі» та Водного Кодексу України , є дійсним. Порядку укладення договорів оренди водойм загальнодержавного значення ( водного дзеркала) та методики укладення таких договорів в 2006-2008 рр не існувало. Суд вважає , що посилання прокурора на те , що 24.03.2006 року зміни вносились до рішення сесії Ємилівської сільської Ради № 79 від 21.07.2005 року ,яке було не чинним, оскільки строк його дії 6 місяців, не заслуговує на увагу , обмеження дії рішення в часі Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено. Помилка в оформленні тексту рішення сільським головою [PERSON] , яка мала професійно-технічну освіту , не є підставою для обмеження прав відповідача [PERSON] , який не вчиняв будь-яких неправомірних дій , не надавав недостовірних даних або документів , заперечує проти скасування зазначених рішень та договору , що свідчить про набуття ним певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Укладений договір зареєстрований належним чином в Голованівському реєстраційному офісі КРФ ДП «Центр ДЗК» , про що в державному реєстрі земель вчинено відповідний запис. Відповідно до положень міжнародного законодавства , ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої 17.07.1997 року , рішення Європейського Суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Stretch проти об»єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» перебування майна в оренді розцінюється як реалізація особою , яка орендує майно , її права власності, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права . Уклавши договір оренди земель водного фонду та водних об»єктів [PERSON] очікував на законних підставах , при дотриманні умов договору зі своєї сторони , набути права безперешкодного користування об»єктами оренди у продовж всього строку дії договору , тобто до 21.05.2018 року і таке очікування можливо вважати складовою частиною його права власності , наданого йому за договором оренди. Відповідно до вимог ч. 1 -4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України , іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам . Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом .Особа , яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Судом встановлено ,що відповідачі по справі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було спрямоване на укладення договору оренди землі водного фонду строком на 10 років. Правочин вчинено в письмовій формі. Підстав недійсності правочину, передбачених ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, не встановлено. Крім того , позивачем не враховано і не дано оцінку тому факту, що після затвердження розпорядженням голови Кіровоградської ОДА № 430-р від 13.05.2011 року «Методичних рекомендацій з надання водойм загальнодержавного значення , розташованих на території області , у користування на умовах оренди» Голованівська РДА в 2011 році уклала з [PERSON] договір оренди водойми загальнодержавного значення площею водного дзеркала 1,6960 га строком до закінчення дії договору від 21.05.2008 року , тобто вдруге передала відповідачу в платне строкове користування ставок , який вже перебуває в нього в оренді. Дійсність вказаного договору позивачем не оспорюється , але земельну ділянку водного фонду та водний об»єкт , в тому числі і ставок ( водне дзеркало) площею 1,6960 га позивач вимагає повернути Голованівській РДА . Не заперечує проти позову і третя особа- Голованівська РДА, від імені якої голова РДА Яровий О.В. уклав вказаний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. В ст. 213 ЦПК України зазначено , що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України, рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд , всебічно , повно і об»єктивно дослідивши кожний доказ окремо та їх взаємний зв»язок в сукупності , вважає , що прокурор , діючи в інтересах держави , самостійно визначаючи в чому полягає порушення її інтересів , дійшов хибного висновку про те , що укладення Ємилівською сільською Радою договору оренди земель водного фонду та водних об»єктів порушило інтереси Голованівської РДА , якій необхідно повернути земельну ділянку , що органом , уповноваженим здійснювати функції держави в даному випадку є Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області , яка не має повноважень щодо звернення до суду з позовами , тому прокурор згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України, набуває статус позивача. По-перше, відповідно до приписів «Положення про державну інспекцію сільського господарства України» , затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011 р , Державна інспекція не уповноважена здійснювати контроль за використанням та охороною водних об»єктів , разом з тим , здійснення контролю не передбачає функції захисту порушених прав, оскільки інспекція не є і не може бути власником земельної ділянки водного фонду . До розмежування земель державної та комунальної власності всі землі ( крім приватної власності) перебували у власності держави , але розпорядження землями в межах населених пунктів здійснювали органи місцевого самоврядування, тобто вимоги закону та інтереси РДА укладенням спірного договору не порушено. Після розмежування земель ( 01.01.2013 року ) вказані земельну ділянки водного фонду та водні об»єкти , що знаходяться в межах населеного пункту, відносяться до земель комунальної власності , інтереси держави при передачі їх в оренду сільськими та селищними Радами не порушуються , тобто прокурор є неналежним позивачем по справі . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 , ч. ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку , що Ємилівська сільська рада , надаючи [PERSON] 21.07.2008 р в оренду земельну ділянку водного фонду та водні об»єкти діяла в межах своїх повноважень , договір оренди ґрунтується на вимогах Закону, підстав для визнання недійсними рішень Ємилівської сільської ради та договору оренди земельної ділянки водного фонду немає, крім того прокуратурою не вмотивовано вимогу про зобовязання [PERSON] повернути Голованівській районній державній адміністрації земельну ділянку водного фонду, адже вказана земельна ділянка не є власністю держави в особі Голованівської районної державної адміністрації і остання немає повноважень нею розпоряджатися, а прокурор є неналежним позивачем по справі , позов необхідно залишити без задоволення . Ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено , що від сплати судового збору звільняються органи прокуратури -при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді , органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо сторона звільнена від оплати судового збору , вони компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України , тому судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed