Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла його дружина і мати позивачки [PERSON] . [INFO] вона також померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала своїй дочці - [PERSON] . Позивачка як спадкоємець по заповіту прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку належну спадкодавцеві. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на будинок. Тому позивачка вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачка та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської радипозовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та 25.04.2018 року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть, були батьками [PERSON] , що також підтверджено відповідними свідоцтвами (а.с.6,7,9,10). З інформації, що міститься у довідці від 09.12.2019 року № 285 виданій виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Чернігівської області, видно, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] мешкали [PERSON] - голова двору та його дружина [PERSON] (а.с.13). Згідно довідок від 30.01.2020 року виданих виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , яка фактично після смерті чоловіка прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] і на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкодавцем [INFO] було складено заповіт (а.с.14-16). Довідкою № 32 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 24.01.2020 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.17). Згідно постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 06.02.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , оскільки за життя спадкодавець не провів реєстрацію права власності на будинок. В матеріалах справи міститься заповіт, посвідчений Головко Н. О. секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Бобровицького району 27.11.2001 року № 41, в якому заповідач [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.21). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцем не отримувався, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved