Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 13.04.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час сумісного проживання сторони не змогли створити нормальні сімейні стосунки, в сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони разом не проживають, кожен з них веде власний спосіб життя, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження сім`ї є неможливим у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, хоча є працездатним, інших утриманців немає, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 4000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також на свою користь на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років в розмірі 2000 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.04.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.05.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи про отримання кореспонденції та судових повісток відповідачем (а.с.17,22,25,31,32), передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило, а також не надав жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13.04.2016 року, який зареєстрований Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, про що, був складений актовий запис за №40. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с.7-8). Відповідно до акта обстеження по факту проживання на території Минійківської сільської ради від 15.04.2019 [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] а разом з дітьми: [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] 2018 року народження (а.с.13). З довідок управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА слідує, що [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу при народженні на двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Відповідно до Довідки управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА від 04.04.2019 за № 178 позивач отримує державу соціальну дітям з інвалідністю - на дитину інваліда [PERSON] , [INFO] (а.с. 12) Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 25 [PERSON] потребує медичної реабілітації (а.с.9). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач зберегти сім`ю не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.2, 3 ст.181 СК України). Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 вищевказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). ЗУ «Про державний бюджет України на 2019р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач за віком є працездатним, даних про його інвалідність суду не надано, інших утриманців не має, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, проте відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно, що ставить позивача, з якою проживають діти, в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання малолітніх дітей. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 4000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання дітей щомісячно, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на їх утримання . Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дітей в такому розмірі. Доводи позивача про те, що відповідач може надавати щомісяця матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 4000,00 грн., не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Будь - яких клопотань про витребування доказів до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дітей відповідає вимогам виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, суд виходить з такого. Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка і на дитину, як з батька. Тому положення ст.84СК України визначають безумовне право позивача на отримання аліментів на її утримання. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання,можливості чоловіка надавати таке утримання. Судом враховано, що відповідач є працездатною особою, його вік, відсутність інвалідності, інших утриманців не має. Тому суд дійшов висновку про його спроможність платити аліменти як на утримання дітей так і дружини, яка проживає з ними, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав. Враховуючи вищезазначені обставини та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов`язань не має, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] . трирічного віку. На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України 1536 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 22.04.2019 р. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів.

Outcome: partial