Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про до Олександрівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Олександрівської селищної ради № 366 від 10.04.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських споруд». В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та суду пояснили, 10 квітня 2012 року дев'ятнадцятою сесією Олександрівської селищної ради шостого скликання було прийнято рішення «про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON]. Про дане рішення позивач дізнався лише в 2013 році, коли [PERSON] звернувся до нього з проханням поставив свій підпис на акті-прийому межових знаків, як суміжний землекористувач. Від погодження меж позивач відмовився, щоб уникнути в майбутньому проблем пов'язаних з добросусідством, оскільки він є власником комплексу будівель, що розташовані в [ADDRESS]. Вказані будівлі використовуються мною для здійснення підприємницької діяльності, а саме: лісопильне та стругальне виробництво, просочування деревини, та виробництво інших дерев'яних будівель, а також виробництво кормів для домашніх тварин. Згідно з генеральним планом сел. Олександрівка, територія яка розміщена за адресою [ADDRESS], відноситься до комунальної та транспортної території, іншими словами вважається промисловою територією ( п.1 ж) ст.19 ЗК України. Генеральний план міста, селища є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обгрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови території. Міські і селищні ради, їх виконавчі органи, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації забезпечують розробку та затвердження генеральних планів населених пунктів і керуються ними при - здійсненні функціонального розподілу земель і визначенні цільового призначення земельних ділянок; Таким чином, звертаю увагу суду на те, що суб'єкт владних повноважень приймаючі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво житлового будинку не врахував, та не керувався генеральним планом, і іншою містобудівною документацією селища Олександрівка, змінивши фактично цільове призначення землі із земель виробничої зони на землі громадської забудови , що не відповідає генеральному плану, яким визначено категорію землі. Згідно п.4.3.Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я № 173 від 19.06.1996 року у сельбищній зоні населеного пункту допускається розташування промислових підприємств, які не є джерелами викидів шкідливих речовин, не створюють шуму, вібрації, що не потребують обладнання під'їздних шляхів, інтенсивного руху автомобільного транспорту (понад 40 авто за добу), відстань таких підприємств до житлових будинків, дитячих дошкільних закладів, шкіл, закладів охорони здоров'я, закладів відпочинку та ін….встановлюється за погодженням з органами державного санітарного нагляду, але не менше 50 метрів від межі території об'єкту. Тобто санітарно-захисна зона від території мого виробничого об'єкту по [ADDRESS] повинна становити 50 м. У такій спосіб, оскаржуване рішення Олександрівської селищної ради не відповідає вимогам Закону, а саме положенню ст. ст. 1, 2, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також прийняте без врахування генерального плану та іншої містобудівної документації, яка є обов'язковим під час здійснення функціонального розподілу землі та визначення її цільового призначення. З 1 січня 2013 року, в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб та зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території або детальному плану території забороняється. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Представник відповідача позовні вимоги визнав, суду пояснив, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га по [ADDRESS], на яку рішенням Олександрівської селищної ради № 366 від 10.04.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських споруд, відноситься до земель комерційного призначення. Під час прийняття рішення селищна рада не володіла такою інформацією. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог суду пояснив, що територія на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських споруд, відноситься до земель комерційного призначення. Суд заслухавши позивача його представника, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно п. б ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Стаття 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначає повноваження виконавчих органів рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, а саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: 5) вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; Згідно ст. 81 ЗК України 1. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; Згідно ст. 83 ЗК України 1. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.7 ст. 118 ЗК України, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.. Згідно з ч. 1 ст. 65 ЗК землями промисловості , транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам, організаціям для здійснення відповідної діяльності. Відповідно до статті 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. У відповідності до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Згідно ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст..39 ЗК України, імперативно встановлено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до ч.3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. В суді було встановлено, що рішенням дев'ятнадцятої сесії Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області № 366 від 10.04.2012 року, позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі Олександрівської селищної ради по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно протоколу № 19 засідання дев'ятнадцятої сесії Олександрівської селищної ради шостого скликання від 10 квітня 2012 року відкрив селищний голова, на сесію прибули 20 депутатів з 30 обраних (а.с. 71). Питання щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських споруд» внесено на розгляд за № 23 (а.с. 72). За прийняття рішення про надання [PERSON] проголосували одноголосно 20 депутатів (а.с. 73). Таким чином суд вважає, що прийняття рішень по використанню земель комунальної власності, в тому числі передача їх у приватну власність, відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed