Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. звернулася до суду з позовом до Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування. У позовній заяві, поданій у новій редакції на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, викладено наступну позицію. [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить також право на земельну частку (пай), у землі яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0358693, виданого 10.06.1997, зареєстрованого 12.06.1997 за №84. Даний факт також підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.09.2020 за №0-2-0.20-140/105-20. Однак даний документ помилково було видано на ім`я [PERSON] замість вірного зазначення [PERSON] , а також він був виданий вже після смерті [PERSON] . Тобто коли її правоздатність вже припинилася, хоча право на земельну частку (пай), як член КСП вона набула ще за життя і була включена у списки розпаювання. У зв`язку із цим позивач не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2020 №1673/02-31. 16.02.1994 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Таким чином він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] є його батько [PERSON] . Однак його батько [PERSON] [INFO] помер і спадщину після смерті своєї матері не прийняв, оскільки проживав за іншою адресою та із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звертався. Окрім того, батько був обізнаний про існування заповіту на ім`я позивача. Спадщину після смерті баби [PERSON] фактично прийняв позивач, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме зробив ремонт у спадковому будинку по [ADDRESS] , пофарбував вікна, двері, розпорядився особистими речами померлої. Отже, враховуючи вищевикладене просить встановити факт, що [PERSON] , 1906 року народження, яка померла [INFO] , за життя набула право на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області, розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, хоча у списках розподілу земельних часток (паїв) та у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН №0358693 виданий 10.06.1997, зареєстрований 12.06.1997 за №84, вона значиться як [PERSON] ; встановити факт, що [PERSON] , 1906 року народження, яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та відповідно бабою [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом від 16.02.1994 право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 52-57). Судові витрати позивач просить залишити за ним. Ухвалою суду від 21.10.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 49). Ухвалою суду від 05.11.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 60). Ухвалою суду від 01.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 69-70). Ухвалою суду від 09.04.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 94). Ухвалою суду від 17.05.2021 задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача - Побережненської сільської ради на належного відповідача - Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області (а.с. 113). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Галіцина В.В. у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Староста Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Зашкарук С.Ф. надав письмову заяву, у якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечив щодо задоволення позову, просив справу розглядати у відсутність представника селищної ради. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 16-17). Згідно копії свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 14) його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області (а.с 7). Відповідно до копій архівних довідок Державного архіву Вінницької області від 30.09.2020 за № 07-1915/7, №07-1916-7 та №07-1917/7 на адвокатські запити представника позивача - адвоката Галіциної В.В. (а.с. 9, 12, 13) метричних книг про народження по Свято-Михайлівській церкві с. Кордишівка Брацлавського повіту Подільської губернії (нині Вінницького району Вінницької області) за 1906 рік в архівна зберіганні немає, у зв`язку з чим немає можливості видати довідку про народження [PERSON] ; у книгах актових записів про шлюб громадян по с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області за 1935, 1937 роки актового запису про одруження [PERSON] та [PERSON] не виявлено, книг актових записів про шлюб по с. Кордишівка за 1934, 1936 роки в архіві на зберіганні немає; у книзі актових записів про народження по с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області за 1937 рік є актовий запис №14 від 08.05.1937 року про народження такого змісту: ПІБ дитини: [PERSON] , дата народження [INFO] , батьки: [PERSON] , 30 років, українець, [PERSON] , 27 років, українка. Дана інформація також підтверджується копією цього актового запису (а.с. 10-11). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №00027646967 від 03.09.2020 (а.с. 15) вбачається, що у період з 01.01.1961 по 18.08.2020 не виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] , 1906 року народження. З Виписки з погосподарських книг 1944-1960, 1983-1995 роки [ADDRESS] (а.с. 38-47) вбачається, що спочатку головою даного двору був вказаний [PERSON] , 1906 року народження, його дружиною вказана [PERSON] , згодом головою даного двору зазначається [PERSON] , 1906 року народження, її чоловіком вказаний [PERSON] , 1912 року народження, також зазначається син [PERSON] , 1937 року народження, та дружина [PERSON] - [PERSON] , 1937 року народження. А згодом вказується лише [PERSON] , [INFO] , як голова двору (сім`ї). Відповідно до Виписки з домової книги №1 для реєстрації громадян [ADDRESS] (а.с. 36-37) [PERSON] була прописана за вказаною адресою з 14.12.1978 , але виписана як померла. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області (а.с. 6). Згідно довідок Виконавчого комітету Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області №191 від 14.05.2020 (а.с. 27), №233 від 16.06.2020 (а.с. 28), №232 від 16.06.2020 (а.с. 29), №195 від 18.05.2020 (а.с. 30), №192 від 14.05.2020 (а.с. 31) із членів КСП "Світанок" правонаступником якого є ТОВ "СОП Світанок", діючого на підставі Статуту, сертифікат серії ВН №0358693, порядковий номер 214 [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS], належить право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності ТОВ «СОП «Світанок» розміром 2,40 га,в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі; на протязі шести місяців з моменту смерті [INFO] баби [PERSON] фактично прийняв спадщину її онук - [PERSON] , так як зробив ремонт в будинку про [ADDRESS] , пофарбував вікна, двері, розпорядився особистими речами померлої, а також у спадкоємця [PERSON] на руках знаходились документи баби [PERSON] ; зігдно даних сільської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , та відповідно бабою [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] та [PERSON] , одна й таж особа, яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , по батькові [PERSON] вказано помилково, вірно [PERSON] ; на момент смерті [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована з 14.12.198 і до моменту смерті за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження фактичного місця перебування від 16.06.2020, затвердженого сільським головою Побережненської сільської ради Королем А.М., комісія в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посвідчила, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`Юю [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , та відповідно, рідною бабою [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Відповідно до копії Дублікату заповіту від 16.02.1994 [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] , заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 8). Даний заповіт зареєстрвоано в реєстрі за №43. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64943717 від 28.05.2021 (а.с. 118) міститься інформація про реєстрацію заповіту [PERSON] [INFO] , який зареєстровано за №43, даний заповіт є чинним. З копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ВН №0358693 від 10.06.1997 (а.с. 19) вбачається, що його видано члену КСП «Мрія» с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області [PERSON] на підставі рішення Вінницької РДА від 22.05.1997 №256, у тому що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія», розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.09.2020 №0-2-0.20-140/105-20 (а.с. 20) на громадянку [PERSON] був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Побережненській сільській раді Серія ВН №0358693, але не отриманий. Сертифікат на вказану громадянку знаходиться на зберіганні у відділі Вінницького району Головного управління Вінницької області. Рішенням Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 19 сесії 3 скликання від 04.02.2002 «Про затвердження списків власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай) для виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю» було затверджено списки власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай) для виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю бувших членів КСП «Мрія» с. Кордишівка в кількості 239 чоловік згідно з додатками №1 та №2 (а.с. 22). Згідно копії Додатку №1 до згаданого рішення сільської ради «Список №1» (а.с. 23-24) за порядковим номером 179 значиться [PERSON] , сертифікат Серії ВН №0358693. З копії протоколу розподілу земельних часток (паїв) між громадянами власниками сертифікатів на земельну частку (пай) с. Кордишівка Вінницького району (а.с. 25-26) вбачається, що за порядковим номером 200 значиться [PERSON] , сертифікат Серії ВН №0358693, номер земельної частки 214, в примітці вказано - «помер». Постановою №1673/02-31 від 30.09.2020 позивачу [PERSON] відмовлено державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у спадкоємця відсутні документ, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] на спадкове майно (а.с. 33). Відповідно до письмових заяв [PERSON] та [PERSON] (а.с. 73, 74), що посвідчені сільським головою Побережненської сільської ради Королем А.М., вказані особи зазначили, що знають позивача [PERSON] та його родину. Їм достовірно відомо, що [PERSON] , 1906 року народження, яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та бабою [PERSON] , [INFO] . Також знають, що [PERSON] за життя працювала та була членом КСП «Мрія» с. Кордишівка і набула право на земельну частку (пай). В селі всі називали бабу [PERSON] » мабудь через те, що її померлий чоловік мав ім"я [PERSON] . Свідку [PERSON] дані обставини також відомі через те, що вона тривалий час працювала в Побережненській сільскій раді, в тому числі й на посаді сільського голови. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області. Позивач прийняла спадщину відповідно до положень ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 2,40в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області, посвідченого сертифікатом Серія ВН №0358693, виданого на ім`я [PERSON] . Однак через відсутність документу, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ВН №0358693, виданий Вінницькою РДА, позивач не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті баби, про що нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тобто, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивач позбавлений можливості, його право на спадщину порушене та підлягає захисту. Право на земельну частку (пай) виникло у спадкодавця у порядку встановленому законом та на підставі відповідного правовстановлюючого документу, а тому може бути об`єктом спадкування. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 9 ЦК України в ред. 1963 р. - правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно зі змістом ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 524 ЦК України (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст.5 ЗК України 1990 року, що був чинним на час смерті спадкодавця кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до ч. ч. 1, 8 ст.6 ЗК України 1990 року громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Відповідно до ст.ст. 47, 48 ЗК України 1990 року землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються, зокрема, у користування громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 17 розділу X Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на земельну частку (пай) за позивачем, що належить померлій [PERSON] та належними доказами підтверджено факти набуття спадкодавцем [PERSON] права на земельну частку (пай) і родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] .. Тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок позивача, відповідно до висловленої позиції в позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 9, 524, 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 23, 47, 48 ЗК України в ред. 1990 року, ст.ст. 22, 25 ЗК України,

Outcome: approved