Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14.12.2012 р. звернулася в суд з позовом про визнання заповіту від імені її брата [PERSON] в користь відповідачки [PERSON], що був посвідчений 26.06.2012 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є рідною сестрою померлого [INFO] [PERSON], і відповідно його спадкоємицею, проте він залишив все своє майно, згідно заповіту, сторонній особі (квартиронаймачу) - [PERSON] На час складання заповіту її братові виповнилося 73 роки, у 2009р. в нього виявили злоякісне новоутворення простати М+S в кістки, у лютому 2009р. був прооперований, після чого проходив лікування та опромінення у Львівській обласній онкологічній лікарні, а потім наглядався сімейним лікарем [PERSON] 5-ї міської комунальної поліклініки. Коли [PERSON] приходив в гості до неї, то постійно скаржився на поведінку [PERSON], яка його ображала, погрожувала застосуванням фізичної сили і примушувала підписати якісь документи. Останні два тижні перед смертю стан здоров'я [PERSON] різко погіршився, він перестав виходити з квартири. 25.06.2012 року вона з рідними навідалась до брата та побачили, що брат ослаблений, не встає з ліжка і скаржився на сильні болі. Вважає, що відповідачка, яка за договором найму винаймала у померлого квартиру, скориставшись безпорадним перед смертю станом брата, розуміючи, що той помирає, 26.06.2012 року оперативно організувала підписання оспорюваного заповіту, при цьому достовірно знала, що дійсне волевиявлення [PERSON] було іншим. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого та доповнили, що брат позивачки - [PERSON] був творчою людиною, писав вірші, новели, не любив конфліктів і будь-якого тиску. [PERSON] в 1982р. розлучився з дружиною і з того часу був одиноким. З 1990р. [PERSON] проживав неподалік від позивачки у власній квартирі по [ADDRESS]. У 2009р. в [PERSON] виявили злоякісне новоутворення простати, у лютому він був прооперований, після чого проходив лікування та опромінення у Львівській обласній онкологічній лікарні, а потім лікувався амбулаторно в поліклініці за місцем проживання. У позивачки з братом були дружні відносини, він майже кожного дня приходив до неї обідати, так як не мав сім'ї, при цьому не любив щоб до нього приходили до дому, чому позивачка з рідними лише в день народження брата заходила до нього. Близько 5-ти років він проживав з жінкою на ім'я [PERSON], а з 2010р. з ним стала проживати [PERSON], яка винаймала у нього житло. За життя [PERSON] не бажав складати заповіту і запевняв позивачку, що квартира і так залишиться їй після його смерті. В 2012 році став погіршуватися стан здоров'я [PERSON], він став рідше приходити до позивачки, а коли приходив то скаржився, що відповідачка його б'є, погрожує і вимагає підписання якихось документів та що він її боїться. На початку червня 2012р. брат перестав приходити до позивачки і 24 червня 2012р. вона дізналася, що стан здоров'я брата погіршився. 25.06.2012р. позивачка з рідними навідалася до брата, який лежав в ліжку, був ослаблений і блідий, не мав сили говорити, не міг підняти руки та скаржився на біль. Зранку [INFO] позивачка дізналася про смерть брата. 28 червня 2012р., при розшуку тіла покійного, позивачці стало відомо від працівників правоохоронних органів про складання 26.06.2012р. від імені брата заповіту на користь відповідачки. Вважають, що відповідачка, скориставшись безпорадним станом [PERSON], розуміючи, що той не усвідомлює значення своїх дій, організувала підписання ним оспорюваного заповіту. Просять позов задовольнити. Відповідачка та її представник проти позову заперечили та зазначили, що в травні 2010 року відповідачка познайомилася з [PERSON], який запросив її в гості до себе, на що вона погодилася. В квартирі [PERSON] відповідачка познайомилася з [PERSON]. В свою чергу відповідачка запросила їх в гості. З того часу [PERSON] став постійно приходити до відповідачки, писав їй вірші, зізнався у коханні, в розмові говорив, що не хоче більше жити з [PERSON] та просив її переїхати до нього, при цьому обіцяв залишити їй квартиру за умови, якщо вона буде його доглядати. У серпні 2010 року відповідачка переїхала проживати до [PERSON] в квартиру по [ADDRESS] і стала його доглядати. В грудні 2010р. відповідачка і [PERSON] подали в Залізничний відділ РАЦСу заяву про реєстрацію шлюбу, проте на реєстрацію шлюбу не з'явилися через погіршення стану здоров'я [PERSON] У 2009р. в [PERSON] виявили злоякісне новоутворення простати і він був прооперований, проходив лікування променевою терапією. Восени 2011р. погіршився стан здоров'я [PERSON], він пройшов другий курс лікування променевою терапією. З березня 2012р. [PERSON] став гірше почуватися, в нього почалися короткочасні болі, на початку травня і червня 2012р. йому викликали швидку медичну допомогу, лікарі якої знімали біль невеликою дозою морфію. В червні 2012р. у [PERSON] почалися гемороїдальні кровотечі, після яких він втрачав сили, а коли кровотечі припинилися в нього покращився стан здоров'я. На прохання [PERSON] відповідачка запросила до дому нотаріуса, який посвідчив заповіт від його імені в присутності трьох свідків. Під час складання заповіту і на протязі усього дня 26.06.2012р. [PERSON] перебував при здоровому розумі та ясній пам'яті, в повному обсязі усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, склав оспорюваний заповіт без будь-якого тиску. О 10.45 год. [INFO] [PERSON] помер. Вважають, що висновки комісії щодо психічного стану [PERSON] є необґрунтованими та такими, що порушують принцип повноти експертного дослідження. Просять в позові відмовити за безпідставністю. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки, представників сторін і свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт, як правочин, підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та визнання їх недійсними. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» вказано, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Як встановлено судом, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Як вбачається із заповіту, посвідченого 26.06.2012 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], в присутності трьох свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть від 27.07.2012р. /а.с.7/, [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років у м.Львові. З пояснень позивачки та її представника, свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] в 1982 році розлучився з дружиною і був одиноким. З 1990 р. він проживав у [ADDRESS], а його рідна сестра [PERSON] /а.с.8,9/ проживала неподалік від нього по [ADDRESS]. У позивачки з братом [PERSON] були дружні відносини, він майже кожного дня приходив до неї обідати, так як не мав сім'ї, при цьому не любив коли до нього приходили в гості, чому позивачка з рідними лише в день народження брата заходила до нього. Близько 5-ти років [PERSON] проживав з [PERSON], а з серпня 2010р. з ним стала проживати [PERSON], яка винаймала у нього житло. У 2012 році погіршився стан здоров'я [PERSON] і він рідше став заходити в гості до сестри, а коли приходив то розповідав, що відповідачка погрожує йому і вимагає підписання якихось документів. На початку червня 2012р. [PERSON] перестав приходити до позивачки і 25.06.2012р. вона з рідними навідалася до брата, який лежав в ліжку, був ослаблений і блідий, не мав сили говорити, не міг підняти руки та скаржився на біль. Зранку [INFO] позивачка дізналася про смерть брата. 28 червня 2012р., при розшуку тіла покійного, позивачці стало відомо від працівників правоохоронних органів про складання 26.06.2012р. від імені брата заповіту на користь відповідачки. З показань відповідачки та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що у 2009р. в [PERSON] виявили злоякісне новоутворення простати і він був прооперований, проходив лікування променевою терапією. В травні 2010 року відповідачка познайомилася з [PERSON] і в серпні 2010 року переїхала проживати до нього в квартиру по [ADDRESS]. Між відповідачкою і [PERSON] склалися дружні відносини, вона доглядала його, прибирала в квартирі, готовила їжу. При цьому [PERSON] писав відповідачці вірші, зізнавався у коханні і в грудні 2010р. вони подали в Залізничний відділ РАЦСу заяву про реєстрацію шлюбу, проте на реєстрацію шлюбу не з'явилися через погіршення стану здоров'я [PERSON] Восени 2011р. погіршився стан здоров'я [PERSON], він пройшов повторний курс лікування променевою терапією. З березня 2012р. [PERSON] стало гірше, в нього почалися короткочасні болі, на початку травня і червня 2012р. відповідачка викликала йому швидку медичну допомогу, лікарі якої знімали біль невеликою дозою морфію. В червні 2012р. у [PERSON] почалися гемороїдальні кровотечі, після яких він втрачав сили, а коли кровотечі припинилися, в нього покращився стан здоров'я. На прохання [PERSON] відповідачка запросила до дому нотаріуса, який посвідчив заповіт від імені [PERSON] в присутності трьох свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Під час складання заповіту і на протязі усього дня 26.06.2012р. [PERSON] був ослаблений, проте перебував при здоровому розумі та ясній пам'яті, в повному обсязі усвідомлював значення свої дій та міг керувати ними, склав оспорюваний заповіт без будь-якого тиску на нього. З показань сторін та медичних документів встановлено, що [PERSON] на початку 2009р. було встановлено діагноз: Cа простати Т4ИхМО ІV ст., 03.02.2009р. в урологічному відділенні ЛОКЛ йому виконано операцію - двобічна орхектомія, з 13.07.2009р. по 12.08.2009р. пройшов курс променевої терапії у радіологічному відділенні ЛДОРЛДЦ, з 20.09.2011р. по 10.10.2011р. пройшов повторний курс променевої терапії у радіологічному відділенні ЛДОРЛДЦ, знаходився на диспансерному спостереженні лікаря-онколога 5-ї МКЛ. З березня 2012р. стан здоров'я [PERSON] погіршився, в нього почалися сильні болі в шийному відділі хребта, в зв'язку з чим тричі викликалася швидка медична допомога. З червня 2012р. [PERSON] перестав виходити з квартири, був ослаблений та скаржився на біль. Відповідно до Акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №250 від 26.03.2014 року (а.с.204-209), [PERSON] на час укладання ним заповіту 26.06.2012р. виявляв ознаки тяжкого психічного розладу у формі синдрому оглушення свідомості, що позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний акт посмертної судово-психіатричної експертизи достатньо обґрунтований і не суперечить показанням свідків та іншим матеріалам справи. В судовому засіданні експерт Гуль А.Л. висновок №250 від 26.03.2014 року підтримав та зазначив, що експертний висновок складений вірно, експертами досліджувалися всі наявні в справі матеріали, в тому числі і показання свідків. Пояснив, що згідно даних сучасної медичної науки розлади свідомості, зокрема оглушення, є найчастішими психічними порушеннями на кінцевих стадіях онкопроцесу. Класичними проявами такого стану є порушення орієнтації. Розлади свідомості на термінальних стадіях мають характер стійких та швидко наростаючих, при цьому світлі проміжки майже не простежуються. У [PERSON] у період термінальної стадії онкологічного процесу спостерігалось порушення свідомості у вигляді оглушення, що було кваліфіковано медиками вже з 20.06.2012р. та в подальшому утримувалося до дня настання смерті. Таке трактування психічного стану повністю узгоджується із записами медичних оглядів та корелює із показаннями свідків. Не суперечить наявності ознак оглушення і огляд сімейного лікаря напередодні укладення заповіту, оскільки опис психічного стану є вкрай формальним та вичерпується лише записом в медичній картці „в свідомості", що не є достовірною характеристикою стану свідомості. Окрім того, в самому заповіті наявне значне порушення письма [PERSON] (пропуск букв, повтор слів, помилки), що помітно вирізняє їх від його записів в особистих листах датованих 2011 роком та загалом лише підтверджує ознаки вищевказаного порушення свідомості. За наведеного, суд критично оцінює покликання представника відповідачки на те, що висновок експертизи є необґрунтованим та неповним. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення, оскільки на момент укладення заповіту 26.06.2012р. [PERSON] виявляв ознаки тяжкого психічного розладу у формі синдрому оглушення свідомості, що позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними, а отже його волевиявлення при складанні заповіту не було вільним і не відповідало його волі.

Outcome: approved