Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 25.04.2015 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона позичила останньому 10 000.00 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути до 27 травня 2015 року. Окрім того, 24.06.2015 року відповідач позичив у неї гроші в сумі 7 800.00 доларів США на покупку товарів, на підтвердження чого було складено розписку. Вказану суму відповідач зобов»язався повернути до 23.08.2015 року. Також, 29.10.2015 року відповідач взяв у неї в позику кошти в розмірі 6 900.00 доларів США, про що ним також було складено розписку, вказану суму обіцяв повернути до 29.12.2015 року. В подальшому відповідач обіцяв повернути сукупний борг до 02.09.2016 року на що вона погодилася. В зв»язку з тим, що в добровільному порядку відповідач відмовився повернути позичені кошти за договорами позики, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила суд про стягнення з відповідача на її користь 293 658.25 грн. суми основного боргу, інфляційне збільшення суми - 195 067.84 грн., загальну суму 3% річних - 230 698.46 грн., а всього 719 424.55 грн., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала в повному обсязі вимоги позову та просила суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи за відомим суду місцем його реєстрації. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.04.2015 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона позичила останньому 10 000.00 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути до 27 травня 2015 року. У визначений строк відповідач борг не повернув, тобто з 28.05.2015 року прострочив виконання грошового зобов»язання. Окрім того, 24.06.2015 року відповідач позичив у неї гроші в сумі 7 800.00 доларів США на покупку товарів, на підтвердження чого було складено розписку. Вказану суму відповідач зобов»язався повернути до 23.08.2015 року. У вказаний в розписці строк відповідач не повернув борг. Також, 29.10.2015 року відповідач взяв у позивача в позику кошти в розмірі 6 900.00 доларів США, про що ним також було складено розписку, вказану суму обіцяв повернути до 29.12.2015 року, що ним також зроблено не було. В подальшому відповідач обіцяв повернути позивачу сукупний борг до 02.09.2016 року, на що вона погодилася. В зв»язку з тим, що в добровільному порядку відповідач в подальшому відмовився повернути позичені кошти за договорами позики, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила суд про стягнення з відповідача на її користь 293 658.25 грн. суми основного боргу, інфляційне збільшення суми - 195 067.84 грн., загальну суму 3% річних - 230 698.46 грн., а всього 719 424.55 грн., а також судові витрати по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вищевказані договори позики від 25.04.2015 року, 24.06.2015 року, 29.10.2016 року були укладені сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписані відповідачем, не визнані недійсними і є чинними на момент розгляду справи. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за договором позики від 25.04.2015 року розрахована наступним чином. Станом на день подання позову - 14.09.2016 року 100 доларів США за курсом НБУ складає 2642.5985 грн. Борг в сумі 10 000 доларів США у гривневому еквіваленті складає 10 000 х 26.425985 = 264 259.85 грн.; 3% річних від простроченої суми 264 259.85 грн. розраховано за формулою (проценти) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100% / 365 днів х (кількість днів), тобто (проценти) = 264 259.85 грн. х 3%/100%/365 днів х 476 днів = 10 338.71 грн. Збитки від інфляції позивачем розраховано згідно статистичної інформації, яка щомісячно надається Державним комітетом статистики України та публікується в газеті «Урядовий кур»єр». Всього збитки від інфляції за період з 28.05.2015 року по 14.09.2016 року в сумі 19 059.69 грн. Тобто відповідач має сплатити позивачу за даним зобов»язанням внаслідок його прострочення кошти в сумі 264 259.85 грн. + 10 338.71 грн. + 19 059.69 грн. = 293 658.25 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за договором позики від 24.06.2015 року розрахована наступним чином. Станом на день подання позову - 14.09.2016 року 100 доларів США за курсом НБУ складає 2642.5985 грн. Борг в сумі 7 800.00 доларів США у гривневому еквіваленті складає 7 800.00 х 26.425985 = 206 122.68 грн.; 3% річних від простроченої суми 206 122.68 грн. розраховано за формулою (проценти) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100% / 365 днів х (кількість днів), тобто (проценти) = 206 122.68 грн. х 3%/100%/365 днів х 388 днів = 6 573.34 грн. Збитки від інфляції позивачем розраховано згідно статистичної інформації, яка щомісячно надається Державним комітетом статистики України та публікується в газеті «Урядовий кур»єр». Всього збитки від інфляції за період з 24.08.2015 року по 14.09.2016 року в сумі 18 022.44 грн. Тобто відповідач має сплатити позивачу за даним зобов»язанням внаслідок його прострочення кошти в сумі 206 122.68 грн. + 6 573.34 грн. + 18 002.44 грн. = 230 698.46 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за договором позики від 29.10.2015 року розрахована наступним чином. Станом на день подання позову - 14.09.2016 року 100 доларів США за курсом НБУ складає 2642.5985 грн. Борг в сумі 6 900.00 доларів США у гривневому еквіваленті складає 6 900.00 х 26.425985 = 182 339.30 грн.; 3% річних від простроченої суми 182 339.30 грн. розраховано за формулою (проценти) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100% / 365 днів х (кількість днів), тобто (проценти) = 182 339.30 грн. х 3%/100%/365 днів х 260 днів = 3 896.57 грн. Збитки від інфляції позивачем розраховано згідно статистичної інформації, яка щомісячно надається Державним комітетом статистики України та публікується в газеті «Урядовий кур»єр». Всього збитки від інфляції за період з 30.12.2015 року по 14.09.2016 року в сумі 8 831.97 грн. Тобто відповідач має сплатити позивачу за даним зобов»язанням внаслідок його прострочення кошти в сумі 182 339.30 грн. + 3 896.57 грн. + 8 831.97 грн. = 195 067.84 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за простроченими грошовими зобов»язаннями становить 719 424.55 грн. (293 658.25+230 698.46+195 067.84=719 424.55). Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved