Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги, що [INFO] року в м. Одеса помер її чоловік [PERSON] і після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,00 га, розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна покійному на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Томашпільлської державної нотаріальної контори 29 липня 2008 року. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року, однак не встиг оформити відповідно до діючого законодавства та отримати державний акт направо власності на земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. В червні, позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, однак останнім було відмовлено, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я покійного, тому з даним позовом вона змушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності, позов підтримала із наведених у позовній заяві підстав. Від Пилипи-Борівської сільської ради надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у відсутності її представника, позов визнає. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до ст. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 2003 року, правила книги шостої цього Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до статей 1217, 1261 ЦК спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.1220 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, строк якої з урахуванням вимог ст. 1270 ЦК установлений у шість місяців. За змістом глави 87 книги 6 вказаного кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 27 червня 2002 року на підставі свого розпорядження від 06 червня 2002 року № 186, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Спадкодавець помер [INFO] року в с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем за заповітом залишився чоловік позивачки [PERSON], який спадщину в нотаріальному порядку прийняв, однак не переоформив на себе вказану земельну ділянку. [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом на спадщину [PERSON] є позивачка. Сьомою одеською державною нотаріальною конторою відповідно до постанови останньої від 13.06.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме державного акта про право власності на земельну ділянку. Визнання позову відповідачем, не порушує права й законні інтереси сторін, третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved