Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідача, згідно якого просить суд: Скасувати розпорядження Роздільнянської районної державної аміністрації Одеської області № 793/ А від 30.05.2008 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою , для ведення особистого селянського господарства на території Роздільнянської міської Ради ( за межами населеного пункту ) « та розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації № 204/А 2009 від 10.02.2009 року`Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення особистого селянського гоподарства із земель запасу Роздільнянської місьбкої ради ( замежами населеного пункту ) від 10.02.2009 року. . Вищевказаний позов мотивує тим, що розпорядженням Роздільнянської РДА №793/А-2008 від 30.05.2008 року [PERSON] була надана згода на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, загальною площею 2,00 га. ріллі, яка надається у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Роздільнянської міської ради за межами населеного пункту/. Проект землеустрою на земельну ділянку, загальною площею 2,00 га. ріллі, був погоджений органом з питань земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно - епідеміологічними органами архітектури та охорони культурної спадщини, які за результатами виготовили свої позитивні висновки. Розпорядженням Роздільнянської РДА за №204/А-2009 від 10.02.2009 року затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради Одеської області/за межами населеного пункту. Крім того Розпорядженням Роздільнянської РДА за №204/А - 2009 від 10.02.2009 року дана земельна ділянка площею 2,00 га. була передана [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради Одеської області/за межами населеного пункту/. На підставі Розпорядження Роздільнянської РДА за №204/А-2009 від 10.02.2009 року був складений каталог меж землекористування, викопіювання з плану земель Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.03.2019 року вищевказана позовна заява була залишена без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. (Т. а.с.30) Ухвалою суду від 26.03.2019 року провадження по справі відкрито у зв`язку з усуненням недоліків, розгляд справи призначено на 18.04.2019 року. (Т. а.с.38) Ухвалою суду від 25.06.2019 року підготовче провадження по справі закрито , розгляд справи по суті призначено на 23.07.2019 року. (Т.а.с.75 ) Ухвалою суду від 26.09.2019 року провадженнея по справі зупинено. (Т. а.с.91 ) Ухвалою суду від 11.02.2021 року провадженнея по справі відновлено. (Т. а.с.127 ) Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що їй земельна ділянка виділена рішенням Роздільнянської міської ради законно, ніякої накладки на земельну ділянку, виділену [PERSON] , немає, рішенням Роздільнянської міської ради від 28.01.2020 №24-81-7 їй повторно надано у власність земельну ділянку площею 0,05 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та надано новий кадастровий номер, оскілки раніше при отриманні Державного акту на право власності на землю в кадастровому номері було допущено помилку. Додатково пояснила , що у березні 2009 року рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області за №797-V від 12.02.2009 року були розглянута заява громадянки [PERSON] і затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування земельних ділянок та надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок на території Роздільнянської міської ради Одеської області окремим громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб. Дана земельна ділянка були надана за адресою [ADDRESS] площею 0,05 га за рахунок земельної ділянки із земель запасу Роздільнянської міської ради Одеської області/за межами населеного пункту.У травні 2009 року рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області №855- V від 29.05.2009 року було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS] 11 громадянам, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). У травні 2009 року рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області №854- V від 29.05.2009 року було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS] 14 громадянам, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). У травні 2009 року рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області за №849- V від 29.05.2009 року було надано дозвіл на вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, громадянці [PERSON] в приватну власність в [ADDRESS] , загальною площею 0,05 га. та [PERSON] в приватну власність в [ADDRESS] , загальною площею 0,05 га. із земель житлової та громадської забудови, що не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб на території Роздільнянської міської ради Одеської області.У зв`язку з вищевикладеним, позивач [PERSON] вважає вищевказані рішення Роздільнянської міської ради такими, що не порушують її права, як користувача земельної ділянки, яка була надана їй із земель запасу Роздільнянської міської ради Одеської області за межами населеного пункту , а отже рішення Роздільнянської міської ради №797-V вона вважає законним Представник відповідача Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області надав заяву і відзив на позов , в яких просив у задоволенні позову відмовити та в подальшому проводити судові засідання без їх участі , мотивуючи своє заперечення тим , що . Роздільнянська міська рада вийшла за межі своїх повноважень при прийнятті оспорюваних рішень і розпорядженні землями за межами населеного пункту, що відносилось до компетенції Роздільнянської РДА. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення вимог просив відмовити. Межі міста Роздільна визначені, надана їй земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, прийшов до висновку, що в задовленні позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно з ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Судом встановлено, що розпорядженням Роздільнянської райдержадміністрації за № 793/А-2008 від 30 травня 2008 року надано згоду громадянам України на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку загальною площею 3,8429 га ріллі ( [PERSON] - 1,829га, [PERSON] -2,00 га, згідно додатку), яка надається у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради (за межами населеного пункту). Згідно договору №316-1626 від 22 серпня 2008 року Одеською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру" розроблений проект відведення земельної ділянки, який погоджено територіальними органами виконавчої влади, підтверджено висновком відділу земельних ресурсів у Роздільнянському районі Одеської області від 22 липня 2008 року, висновком Роздільнянської міської ради від 25 червня 2008 року, висновком Роздільнянської РДА Одеської області від 25 червня 2008 року, висновком Державної санітарно-епідеміологічної служби Роздільнянського району від 20 червня 2008 року, висновком Західного сектору охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 23 червня 2008 року, висновком Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини від 15 липня 2008 року. Розпорядженням Роздільнянської РДА Одеської області №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Роздільнянської міської ради (за межами населеного пункту); передано у власність [PERSON] вищевказану земельну ділянку ; дозволено ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" встановити межі земельної ділянки в натурі та після здійснення державної реєстрації земельної ділянки виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. Дані розпорядження Роздільнянської РДА, прийняті на користь [PERSON] , в 2010 року були предметом оскарження за протестом прокурора. Так І0 листопада 2010 року розпорядженням голови Роздільнянської РДА Одеської області №1437/А-2010 задоволено протест прокурора Роздільнянського району Одеської області та скасовано розпорядження №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року. Однак Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації №59/А-2011 від 03 лютого 2011 року скасовано розпорядження голови Роздільнянської РДА Одеської області за №1437/А-2010 від 10 листопада 2010 року '"Про скасування розпорядження в.о. голови Роздільнянської РДА Одеської області №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року». Також дані розпорядження Роздільнянської РДА, починаючи з 2012 року, неодноразово оспорювались третіми особами в Одеському окружному адміністративному суді та Роздільнянському районному суді Одеської області, однак вказані розпорядження на час розгляду даної справи не скасовані та залишаються чинними. Правомірність винесення розпоряджень Роздільнянською РДА № 793/А-2008 від 30 травня 2008 року та №204/А-2009 від 10 лютого 2009 року підтверджується і постановою Одеського апеляційного адміністративного суду Одеської області від 10.04.2014 року по справі за адміністративним позовом [PERSON] до Роздільнянської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб про визнання нечинним та скасування розпорядження Роздільнянської РДА №793/А-2008 від 30.05.2008 року, №204/А-2009 від 10.02.2009 року, якою в задоволенні позову відмовлено. В судовому засіданні з наданих доказів встановлено , що надані за рішеннями Роздільнянської міської ради громадянам земельні ділянки по [ADDRESS] накладаються на земельну ділянку площею 2,00 га , надану у власність [PERSON] на підставі розпоряджень Роздільнянської РДА. Згідно інформації відділу Держкомзему в Роздільнянському районі Одеської області підтверджено накладення земельних ділянок громадян, на земельну ділянку площею 2,00 га, надану позивачу [PERSON] на підставі розпоряджень Роздільнянської РДА. При перевірці обмінного файлу земельної ділянки загальною площею 2,0 га., наданої [PERSON] для ведення особистого селянського господарства було виявлено накладення земельної ділянки [PERSON] на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З системного аналізу положень чинного законодавства, що регулюють вказані спірні правовідносини, станом на час прийняття оспорюваних рішень, та наданих суду доказів вбачається неправомірність дій Роздільнянської міської ради при прийнятті рішень. Згідно ст.83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Частиною 1 ст.84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно з частиною третьою статті 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва. Пунктом 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Судом встановлено та визнано , що земельна ділянка площею 2,00 га, надана [PERSON] на підставі розпоряджень Роздільнянської РДА, відноситься до земель запасу Роздільнянської міської ради та на час передачі її позивачу перебувала в розпорядженні Роздільнянської районної державної адміністрації. Дані обставини по справі підтверджуються також, дослідженою в судовому засіданні робочою копією генерального плану м.Роздільна, розробленого інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році, з якої встановлено, що спірна земельна ділянка розташована за межами м.Роздільна і відноситься до земель запасу Роздільнянської міської ради. Рішенням Роздільнянської міської ради від 02.03.2012 року №573 подовжений термін дії генерального плану м. Роздільна, розроблений інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році на період розроблення (оновлення) генерального плану м. Роздільна. Згідно земельно-кадастрової інформації, наданої відділом Держкомзему у Роздільнянському районі, форма власності земельної ділянки, яка надавалась у власність [PERSON] - державна (код згідно Українського класифікатора форм власності на землю (УКФВЗ-4.1.). Довідкою відділу Держкомзему в Роздільнянському районі Одеської області № 18-18-05/3408 від 22.07.2008 року та висновком від 22.07.2008 року підтверджується, що земельна ділянка, яка відведена [PERSON] на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації № 793/А-2008 від 30 травня 2008 року, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, перебуває в запасі Роздільнянської міської ради та знаходиться за межами населеного пункту м. Роздільна. Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року по цивільній справі № 511/1678/17 за позовом [PERSON] до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа [PERSON] про скасування розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №793/А від 30.05.2008 року та розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №204/А від 10.02.2009 року встановлено, що згідно з робочою копією генерального плану м. Роздільна, розробленого інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році, спірна земельна ділянка площею 2,0 га розташована за межами м. Роздільна і відноситься до земель запасу Роздільнянської міської ради. З цього генерального плану вбачається, що спірна земельна ділянка в перспективі мала увійти до меж м. Роздільна. Доказів існування рішення про зміну меж м. Роздільна Одеської області не надано. Рішенням Роздільнянської міської ради від 02 березня 2012 року № 573 подовжено термін дії генерального плану м. Роздільна, розроблений інститутом «Одесцивільпроект» у 1994 році, на період розроблення (оновлення) генерального плану м. Роздільна. Оскільки проект землеустрою було погоджено відповідними органами, кожен з яких надав висновок щодо погодження відведення у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Роздільнянської міської ради (за межами населених пунктів), у Роздільнянської РДА не було підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою. За таких обставин, Роздільнянська РДА, приймаючи оскаржувані розпорядження, діяла в межах наданих законодавством України повноважень. Отже, виходячи із положень ст.ст. 83,84 Земельного кодексу України, в редакції на час прийняття оспорюваних рішень, Роздільнянська міська рада, приймаючи оскаржувані рішення, не мала належних повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою і тому прийняті рішення є протиправними, нечинними і підлягають скасуванню. Також згідно п. 5 ст. 116 ЗК України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ЗК України. Підставами для припинення права користування земельною ділянкою, згідно ст. 141 ЗК України, є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених ЗК України; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 144 ЗК України, припинення права користування земельною ділянкою можливо тільки за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Судом по справі встановлено, що Роздільнянська державна районна адміністрація Одеської області ніяких рішень та розпоряджень про припинення права користування [PERSON] земельною ділянкою площею 2,00 га, наданою на підставі розпорядження № 793/А-2008 від 30 травня 2008 року, не приймала. Згідно ст. 152 ЗК України - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Тому суд на підставі вищенаведених доказів прийшов до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність земельної ділянки було законним. Підстав для задовлення позовних вимог не встановлено. Щодо доводів осіб про невстановлення меж міста Роздільна. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року по справі №367/6388/16-а, відповідно вимог статті 173 Земельного Кодексу України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. Частиною 1 статті 174 Земельного Кодексу України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад. Таким чином, законом регламентований порядок встановлення меж населених пунктів. Судам необхідно встановити, чи були встановлені межі населених пунктів у встановленому законом порядку, після чого з`ясувати, у межах якого з них перебуває спірна земельна ділянка. Водночас, у разі якщо межі населених пунктів не встановлені у порядку, визначеному Земельним кодексом України, судам належить виходити з фактичних меж населених пунктів. Так, відсутність реалізації компетентними органами своїх повноважень щодо встановлення меж міста не свідчить про фактичну відсутність таких меж. Під час розгляду вказаної цивільної справи на підставі наданих доказів судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває за межами міста Роздільна. Стаття 6 ч.І Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського Суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом. Судовий збір сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: dismissed