Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Зяньковецької сільської ради Деражнянського району з участю відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 15.11.2002 року на підставі рішення сесії Зяньковецької сільської ради народних депутатів № 5-А від 02.07.2002 року на ім'я [PERSON] та визнати за нею право на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 1,32 га, розташованої на території Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до нотаріальної контори, проте нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], був виданий на ім'я [PERSON] лише 15.11.2002 року, тобто після його смерті. Враховуючи наведене, позивачка просить визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після його смерті. З метою належного оформлення спадкових прав позивачка також просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2001 року. Єдиним спадкоємцем [PERSON] являється його дочка - позивачка [PERSON], що вбачається з свідоцтва про її народження, виданого 29.07.1971 року. Так, положеннями статей 548 та 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини, було зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом об'єктивно встановлено, що позивачка фактично вступила в управління спадковим майном померлого [PERSON], а останній, в свою чергу, за життя був власником земельної ділянки, площею 1,32 га, розташованої на території Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Зяньковецької сільської ради №5а від 02.07.2002 року. Водночас, із вказаного державного акта слідує, що він був оформлений на ім'я [PERSON] 15.11.2002 року, тобто після його смерті. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте листом Деражнянської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 23.09.2015 року №1433/01-16 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,32 га, яка належала [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно був виданий після смерті останнього. Відповідно до положень статей 22 та 23, чинного на час відкриття спадщини, Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Довідкою відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області за №29-2210-99.3-2711/2-15 від 26.10.2015 року встановлено, що сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не виявлено. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Леніна» за №454, таким чином, на день паювання земель [PERSON] мав право на земельну частку (пай). Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 15.11.2002 року на підставі рішення сесії Зяньковецької сільської ради народних депутатів № 5-А від 02.07.2002 року на ім'я [PERSON] та визнати за [PERSON] право на спадкове майно померлого [INFO], [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved