Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»(далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2015 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]та транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Телерадіокомпанія Україна». Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Телерадіокомпанія Україна», та було застраховано на момент ДТП у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», згідно з умовами договору страхування №3342520 від 25.11.2014 року. Позивач відшкодував страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 38018,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Позивач звертався до відповідача із письмовою претензією про сплату сплаченого страхового відшкодування, яку залишено без задоволення. Тому позивач просив стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування в розмірі 38018,00 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.08.2015 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Телерадіокомпанія Україна», що підтверджується довідкою №89579207 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 30). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 4). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 25.11.2014 року між ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та ТОВ «Телерадіокомпанія Україна» було підписано договір страхування транспортного засобу №3342520, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 55-11). Відповідно звіту №04/09/15 про оцінку матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], становить 17366,67 грн. (а.с. 13-16). Власник пошкодженого автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], оплатив за ремонт автомобіля, перерахувавши ТОВ «Автобот» 38018,00 грн., що підтверджується рахунком №001840 від 11.09.2015 року (а.с. 27). 31.08.2015 року представник ТОВ «Телерадіокомпанія Україна» звернувся до позивача із заявою на безготівковий перерахунок страхового відшкодування на поточний рахунок (а.с. 28). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування №1096/10, страхового акту №1096/10 від 30.09.2015 року сума страхового відшкодування склала 38018,00 грн. (а.с. 12). Позивачем було сплачено ТОВ «Телерадіокомпанія Україна» страхове відшкодування в розмірі 38018,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №17184 від 12.10.2015 року, №17229 від 13.10.2015 року, №17355 від 15.10.2015 року, №17403 від 16.10.2015 року (а.с. 33-36). 12.01.2016 року позивач звертався до відповідача із листом №9-17/1 про відшкодування сплаченого позивачем страхування у розмірі 38018,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода 31 серпня 2015 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 38018,00 грн., у зв'язку з чим позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved