Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки з тих підстав, що 20 липня 2006 року між [PERSON] та ПСП "Лан" було укладено договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] , площею 5,14 га, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 08.08.2006 року за № 112 строком на 25 років. Відповідно до пункту 40 зазначеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач оформила свої спадкові права та 04 жовтня 2019 року засобами поштового зв`язку вона звернулась до ПСП "Лан" з листом про зміну орендодавця та розірвання договору оренди земельної ділянки. Відповідач відмовив позивачеві в задоволенні зазначених вимог, посилаючись на необхідність укладення додаткової угоди у зв`язку зі зміною власника, а також відмовив у розірванні договору оренди. Позивач вважає, що дії відповідача, які полягають у відмові у розірванні договору оренди порушують її права як власника земельної ділянки. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із неможливістю забезпечення явки представника відповідача. У чому полягає така неможливість відповідачем не зазначено. Аналогічну заяву відповідачем було подано 05 грудня 2019 року, на підставі якої було відкладено розгляд справи на 19 грудня 2019 року у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 233 ЦПК України і цим самим суд сприяв відповідачу у реалізації його прав, передбачених чинним ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України констатовано, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Крім того, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги стороною не визнаються з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 серпня 2019 року, зареєстровано в реєстрі за № 250, є власником земельної ділянки площею 5,1436 гектара, кадастровий номер 3523655100:02:000:2078, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку позивач успадкувала після смерті [PERSON] померлого [INFO] , який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037310, виданого Новоархангельською селищною радою Новоархангельського району Кіровоградської області 26 грудня 2001 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. За час свого життя, 20 липня 2006 року [PERSON] , як орендодавець з одного боку та ПСП «Лан», як орендар, уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на двадцять п`ять років. Договір зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 08.08.2006 року за № 112. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 6 ЦК України та ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У пункті 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вказаний пункт договору є чинним та в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено статтею 32 Закону України "Про оренду землі». Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Сторони договору орендодавець та орендар, скориставшись принципом свободи договору, за згодою між собою передбачили у пункті 40 договору оренди землі від 20 липня 2006 року умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тому, оскільки така підстава припинення договору шляхом його розірвання передбачена в самому договорі, відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved