Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач - ТОВ «Порше Лізінг Україна» звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізінг від №00003478 від 15.09.2011 року в сумі 110 437, 79 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з [PERSON] договір про фінансовий лізинг № 00003478 від 15.09.2011 року, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб типу «Фольксваген», 2011 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER], а відповідач зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до його умов та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 13 600,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3 400,00 доларів США. ТОВ ,,Порше Лізинг Україна" повністю виконав взяті на себе зобов'язання за договором. [PERSON], натомість, належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань. Позивачем неодноразово надсилались [PERSON] нагадування про необхідність здійснення платежів і виконання умов договору. 12.06.2014 року відповідачу було надіслано письмову вимогу, в якій зазначено про розмір заборгованості за договором, також повідомлено, що у випадку несплати заборгованості слід повернути об'єкт лізингу. Водночас, позивач повідомив відповідача про відмову від договору. 26.06.2014р. ТОВ ,,Порше Лізинг Україна" в односторонньому порядку розірвав договір фінансового лізингу. З того часу заборгованість, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем умов договору, останнім не погашена, її розмір станом на 10.04.2015 року за несплаченими лізинговими платежами по договору на суму 11 185,39 грн. З метою супроводження процесу повернення заборгованості та об'єкта лізингу позивач звернувся до ТОВ ,,Юридична компанія ,,Тріпл Сі" (договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року). Витрати за надані послуги були понесені позивачем на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 43 051,72 грн. Крім цього, позивач отримав юридичні послуги в ТОВ «Юридична фірма Варнер» - відповідно до договору про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 року. За цим договором витрати на юридичну допомогу склали 6 000,00 грн. У зв'язку з примусовою конфіскацією автомобіля позивач був вимушений звернутися до ТОВ «Автомир» для отримання послуг зі стоянки автомобіля до його повторної реалізації та поніс витрати у зв'язку із перебуванням Об'єкту лізингу на стоянці ТОВ «Автомир» з 26.09.2014 року по 11.12.2014 року, у розмірі 1 200,00 грн. Всі вищенаведені витрати, згідно викладених доводів у позовній заяві, є збитками позивача. Загальна сума збитків, завданих позивачеві у зв'язку з не виконанням відповідачем договору фінансового лізінгу, склали 50 251,72 грн. Оскільки об'єкт лізингу був вилучений у відповідача та переданий позивачеві, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу від 24.09.2014 року, 03.12.2014 року позивач уклав з ТОВ «Престиж-Авто» Договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, відповідно до якого відчужив транспортний засіб «Фольцваген Поло», 2011 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER], який є об'єктом лізингу, вартістю 134 981,63 грн. Різниця між ринковою вартістю Об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент розірвання Договору становить 15 065,97 грн., що є упущеною вигодою позивача. За порушення своїх зобов'язань по договору, згідно п. 8.2. Договору, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 1 002,10 грн., пеню у сумі 991,69 грн., 3% річних від простроченої суми - 297,51 грн., витрати від інфляційних процесів, що склали 4 475,30 грн., суму процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1 463,83 грн. та неустойку у розмірі подвійного лізингового платежу у загальному розмірі 25 740,28 грн. У зв'язку з цим загальна сума заборгованості, яку просить позивач стягнути з відповідача складає 110 473,79 грн. Представник позивача, направивши до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання, просив провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання, згідно зі ст. 74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим, письмових заперечень та доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, ухвалив про заочний розгляд справи. За згодою позивача суд постанови ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Вивчивши викладені позивачем у позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.09.2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було уклало Договір про фінансовий лізинг № 00003478, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача автомобіль «Фольксваген», 2011 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER], а відповідач зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів згідно умов договору і графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 13 600,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3 400,00 доларів США (а.с. 17-28). Відповідач, відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (Умови) , що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування. Згідно з п. 6.5. Умов лізингу лізинговий платіж перераховується на рахунок, зазначений позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування. Відповідно до п. 8.3.2. Умов лізингу якщо відповідач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, позивач має право розірвати Договір і витребувати Об'єкт лізингу від відповідача, в тому числі, у примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса. Згідно з п. 12.9. Умов лізингу у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язувався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, упродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Відповідно до п. 13.1. Умов лізингу якщо відповідач відмовляється від повернення або затримує повернення Об'єкту лізингу, позивач має право вилучити Об'єкт лізингу без попередньої згоди відповідача. При цьому, на підставі п. 13.5. Умов лізингу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із вилученням Об'єкту лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги пов'язані із вилученням Об'єкта лізингу. У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу до відповідача застосовуються наступні санкції: - пеня у розмірі 10% річних від вчасно не сплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу; - штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Позивачем: еквівалент 15 дол. США за першу вимогу, еквівалент 20 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25 дол. США за третю вимогу; - компенсація будь-яких витрат, понесених Позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем відповідно до Договору. ТОВ ,,Порше Лізинг Україна" виконав взяті на себе зобов'язання за договором, натомість відповідач - [PERSON] належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з цим позивачем були надіслані письмові нагадування: від 07.04.2014 року; від 05.05.2014 року; від 19.05.2014 року; від 05.06.2014 року (а.с 39-44). Разом з цим, 12.06.2014 року відповідачу було направлено письмову вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про розірвання Договору за вих. № 00003478 від 05.06.2014 року (а.с. 45-46). Згідно п. 12.13 Умов лізингу у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12., Договір вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої Сторони. Відповідно до п. 12.7. Умов лізингу у випадку неотримання відповідачем повідомлення/вимоги через відсутність за адресою/повернення через закінчення строку зберігання, відповідач вважається належним чином повідомлений. Враховуючи те, що Вимогу було направлено відповідачу 12.06.2014 року за адресою вказаною ним у Договорі, дана вимога вважається доставленою 16.06.2014 року. Останнім днем повернення Об'єкту лізингу було 30.06.2014 року, останнім днем сплати заборгованості - 19.06.2014 року. Згідно п. 8.6. Умов лізингу, - будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням Стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції. Заборгованість [PERSON] за несплаченими лізинговими платежами по Договору складає 11 185,39 грн. Відповідно до ст. 785 ЦПК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Згідно із ст. 806 ЦПК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) Відповідно до ст. 808 ЦПК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. У зв'язку із примусовою конфіскацією автомобіля позивач отримав послуги зі зберігання автомобіля до його повторної реалізації у ТОВ «Автомир», поніс витрати у зв'язку із перебуванням Об'єкту лізингу на стоянці ТОВ «Автомир» з 26.09.2014 року по 11.12.2014 року, у розмірі 1 200,00 грн.(а.с. 77-79). Об'єкт лізингу був вилучений у відповідача у примусовому порядку та переданий позивачеві, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу від 24.09.2014 року. 03.12.2014 року Позивач уклав з ТОВ «Престиж-Авто» Договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, відповідно до якого позивач відчужив транспортний засіб типу «Фольцваген Поло», 2011 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER], який є Об'єктом лізингу, вартістю 134 981,63 грн. (а.с. 93-96). Різниця між ринковою вартістю Об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на час розірвання Договору становить 15 065,97 грн., що є упущеною вигодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно доводів позивача, за порушення зобов'язань по договору, відповідач [PERSON] згідно п. 8.2., 8.2.2., 8.6., 12.10 Умов лізингу, зобов'язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 1 002,10 грн., пеню у сумі 991,69 грн., 3% річних від простроченої суми - 297,51 грн., витрати від інфляційних процесів, що склали 4 475,30 грн., суму процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1 463,83 грн., неустойку у розмірі подвійного лізингового платежу у загальному розмірі 25 740,28 грн. Проте, ці доводи позивача суд оцінює критично з огляду на наступне. Статтею 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У справі №6-2003цс15 Верховим Судом України викладена наступна правова позиція: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно, правових підстав для стягнення одночасно і пені і штрафу і неустойки суд не убачає. Як убачається з наданих позивачем доказів, позивач звернувся до юристів за правовою допомогою. Так, з ТОВ ,,Юридична компанія ,,Тріпл Сі" був укладений договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року. Витрати позивача за цим договором склали 43 051,72 грн. На ТОВ «Юридична фірма Варнер», відповідно до договору про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 року, витрати позивача склали 6 000,00 грн. (а.с. 64-76, 80-92). Згідно п. 8.2. Умов лізингу лізингоодержувач має коменсувати будь-які витрати, понесені позивачем та/або винагороди, включаючи гонорари юристам, судові та позасудові витрати. Відповідно до ст. 526, ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором фінансового лізінгу, внаслідок чого утворилася заборгованість, а також порушення зобов'язання призвели до витрат позивача, які є збитками, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості і збитків позивача. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 104,75 грн. підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial