Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Черкаської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішень суб'єктів владних повноважень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вказували, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS]. Так, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом м.Черкаси від 15 січня 1998 року [PERSON] належить 4/25 частин будинковолодіння, [PERSON]- 4/25 частин будинковолодіння, [PERSON] 8/25 частин будинковолодіння по [ADDRESS]. Загалом частка позивачів у будинку [ADDRESS] становить 16/25. Частка у розмірі 9/25 будинку належать на праві приватної власності [PERSON], зокрема: на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальної конторою від 03.07.2009 р. - 3/25 частин та на підставі договору міни від 20.10.2011 року - 6/25 частин. Загалом частка відповідача у будинку [ADDRESS] становить 9/25. Будинковолодіння [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 807,14 кв.м., яка виділена в постійне користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №632 від 26.06.2000 року. В подальшому пунктом 1.12 Рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1044 від 17.10.2000 року позивачам безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 402, 4 кв.м. по [ADDRESS] для обслуговування існуючого житлового будинку. На підставі рішення виконкому №1044 позивачам виданий Державний акт на право приватної власності на землю від 15 листопада 2000 року серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю №2823. При цьому, інші 404,74 кв.м земельної ділянки по [ADDRESS] залишилися у спільному користуванні, оскільки вищевказане рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №632 від 26.06.2000 року скасоване не було і зміни до нього не вносилися. Право користування позивачами всією земельною ділянкою площею 807,14 кв.м. [ADDRESS] підтверджується рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №632 від 26.06.2000 року. Пунктом 1.2 рішення Черкаської міської ради № 2-325від 04.11.2014 року «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» затверджена документація із землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0384 га по [ADDRESS] в м.Черкаси для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі вказаного рішення відповідачу видане свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку площею 0, 0384 га зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 20 листопада 2014 року. Позивачі вважають, що пункт 1.12 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1044 від 17.10.2000 року про їм у власність земельної ділянки площею 402, 4 кв.м. по [ADDRESS], а також пункт 1.2 рішення Черкаської міської ради №2-325 від 04.11.2014 року про надання безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON] є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачі не узгоджували межі зі співвласниками будинковолодіння, якими на той момент були [PERSON], [PERSON], [PERSON] Підписання акту визначення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який міститься в матеріалах справи, не має відношення до встановлення меж між співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS]. Крім того, при прийнятті рішення про надання [PERSON] земельної ділянки не були врахований зміст рішення судів, якими співвласникам будинковолодіння по [ADDRESS] виділено в натурі частки із спільної часткової власності та припинено спільну часткову власність на будинковолодіння. За таких обставин, позивачі не мають підходів до всіх стін сараю Б, частина якого виділена ним у власність згідно вищевказаних рішень судів та не мають підходів до стіни кухні та газової труби зі сторони земельної ділянки [PERSON] для їх обслуговування. Просили визнати незаконним та скасувати пункт 1.12 Рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1044 від 17.10.2000 року, яким позивачам безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 402,4 кв.м. по [ADDRESS] для обслуговування існуючого жилого будинку, господарських будівель і споруд. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 402, 4 кв.м. по [ADDRESS] для обслуговування існуючого жилого будинку, господарських будівель і споруд від 15 листопада 2000 року серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю за №2823. Визнати незаконним і скасувати пункт 1.2 Рішення Черкаської міської ради №2-325 від 04.11.2014 року «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність, яким затверджена документації із землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0384 га по [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». Скасувати запис індексний номер 29786200 від 20.11.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0384 га по [ADDRESS] та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 29784814 від 20.11.2014 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0384 га за адресою: [ADDRESS] Позивачі [PERSON], [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. В судовому засіданні також вказували, що земельна ділянка, що виділена їм у власність не відповідає їх частці у спільній власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник відповідачів - Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради Гончар Ю.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні так як рішення міської ради прийняті в межах їх повноважень. Розпорядником та власником землі є Черкаська міська рада, яка і розпорядилась земельною ділянкою яка знаходилась у користуванні сторін. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити, так як вважає, що оскаржувані рішення міської ради прийняті відповідно з чинним законодавством. Питання щодо законності рішення Черкаської міської ради №2-325 від 04.11.2014 року вже було предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства, в задоволенні позову Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.12.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2015 року було відмовлено. Також вказував, що позивачами особисто була подана заява до Черкаської міської ради з проханням передати у приватну власність земельну ділянку площею саме 402,35 кв.м. Державний акт на право власності позивачам виданий 15.11.2000 року, а тому ними пропущено трирічний строк для звернення до суду, передбачений ст.267 ЦК України. Зазначав, що відсутність доступу до частини сараю не може бути підставою для позбавлення іншої особи права власності на свою земельну ділянку, оскільки позивачі не позбавлені права вимагати встановлення земельного сервітуту для його обслуговування. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 16/25 будинковолодіння по [ADDRESS], в частках: 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року; 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року; 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року та 4/25 - на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого держнотконторою 05.01.2000 року № 1-23. Інша частка в розмірі 9/25 цього будинку належить на праві приватної власності [PERSON], з них: частка 3/25 на підставі свідоцтва про право на спадщину, частка 6/25 -на підставі договору міни від 20.10.2011 року. Будинковолодіння [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 807,14 кв.м., яка виділена в постійне користування позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 632 від 26.06.2000 року. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ст.118 ч.7 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади, або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний термін і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у надані дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Частина земельної ділянки площею 402,4 кв.м. була приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що їм було видано державний акт про право приватної власності на землю від 15.11.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2823. Рішенням Черкаської міської ради № 3-1527 від 27.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам» Черкаська міська рада надала дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою по [ADDRESS] в м. Черкаси площею 402,0 кв.м., безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачі вважають, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1044 від 17.10.2000 року на підставі якого вони отримали у власність земельну ділянку площею 402, кв.м. є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки отримана у власність земельна ділянка не відповідає їх частці у спільній власності на житловий будинок (16/25). Відповідно до ст.42 ЗК України 1990 року, який діяв на час приватизації позивачами відповідної частини земельної ділянки, використання та розпорядження земельною ділянкою, визначається співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, споруду. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язкововю для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на житловий будинок і господарські споруди. Рішенням Черкаської міської ради № 2-325 від 04.11.2014 року «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» було затверджено документацію із землеустрою та передано [PERSON] земельну ділянку площею 0, 384 га по [ADDRESS] в м.Черкаси безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначене рішення № 2-325 від 04.11.2014 року на думку позивачів підлягає скасуванню, так як позивачі не узгоджували відповідачу межі земельної ділянки. В судовому засіданні досліджено матеріали технічної документації присадибної земельної ділянки позивачів, з якої вбачається, що 22.03.2000 року [PERSON] та члени її сім'ї звернулись з заявою та просили передати їм у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 402,35 кв.м. [ADDRESS]. До матеріалів справи надано акт визначення та погодження меж між суміжними землекористувачами виготовлений 27.03.2000 року. Відповідно до вказаного акту та пояснювальної записки, складеної «Укргеоінформ» позивачам виділена земельна ділянка площею 402, 5 кв.м. яка визначалась відповідно до їхньої частини житлового будинку згідно ідеальної частки 16/25 частин. Крім того, в матеріалах справи міститься акт визначення меж землекористування [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 14.02.2014 року в якому дійсно відсутні підписи позивачів та міститься посилання на державний акт [PERSON], [PERSON], [PERSON] та вказано про відсутність порушень меж земельної ділянки співвласників домоволодіння. Згідно ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів. Саме по собі непогодження меж суміжним користувачем не може мати такі наслідки як неможливість оформити землевпорядну документацію для набуття права власності на ділянку. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ст.107 ЗК України). Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів № 43 від 04.05.99р. із змінами та доповненнями в редакції чинній на момент виготовлення проекту землеустрою з відведення ділянки відповідачці, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містила вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі та землекористувачами. На момент ухвалення спірного рішення Черкаської міської ради № 2-325 від 04.11.2014 наказ № 43 від 04.05.1999р. втратив чинність на підставі Наказу N 404 від 03.07.2013р. Передача у власність або користування земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування. Таким чином, земельним законодавством не передбачено надання в обов'язковому порядку погодження землекористувачем меж суміжної земельної ділянки, відмова в чому не передбачена законом підставою для відмови у приватизації ділянки, однак потребує урахування органом місцевого самоврядування при розгляді питання про приватизацію земельної ділянки, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Крім того, як вбачається з матеріалів технічної документації на земельну ділянку та інвентарної справи на будинковолодіння по [ADDRESS], межі земельної ділянки, яка була передана у власність позивачам та відповідачу співпадали з існуючим парканом та відображали порядок користування земельною ділянкою, який фактично склався. Позивачі з моменту набуття права власності не пред'являли претензій до розміру та меж ділянки іншим співвласникам будинковолодіння, спору щодо розміру та меж ділянки до відповідача не заявляли, проект землеустрою розроблений у встановленому законом порядку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Черкаська міська рада про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Ухвалено виділити в натурі [PERSON] 9/25 частин домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси, а саме: в житловому будинку А-1 житлова кімната № 1-3, площею 22,1 кв.м., житлова кімната № 1-4 площею 9,1 кв.м., коридор № 1-5 площею 8,9 кв.м., частина сараю Б, гараж Г, №1 ворота, №2 та № 5 огорожа. Виділити в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 16/25 частин домоволодіння: літ.А-1 в житловому будинку житлова кімната № 2-5 площею 9,3 кв.м. , житлова кімната № 2-6 площею 9.0 кв.м., житлова кімната № 2-7 площею 22,8 кв.м., літ А1-1 в житловій прибудові житлова кімната № 2-3 площею 18,1 кв.м., ванна № 2-4 площею 7,3 кв.м., літ.а - в тамбурі коридор № 2-7 площею 2,7 кв.м., частина сараю Б, сарай літ. б., 1 - вимощення, №3 - огорожа, № 4 - колонка. В іншій частині позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року вищевказане рішення змінено. Виділено в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 1/2 частину сараю «Б». Виділено в натурі [PERSON] 1/2 частину сараю «Б». Виділено [PERSON] в натурі в житловому будинку А-1 по [ADDRESS] в м. Черкаси прибудови а5 та а6. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Черкаська міська рада, Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради про припинення спільної часткової власності задоволено. Припинено спільну часткову власність [PERSON] на 9/25 домоволодіння по [ADDRESS] в житловому будинку А-1 житлову кімнату №1-3 площею 22,1 кв.м., житлову кімнату №1-4 площею 9,1 кв.м., коридор №1-5 площею 8,9 кв.м., ? сараю Б, гараж Г, №1 ворота, №2 та №5 - огорожа, прибудови а5 та а6. Звертаючись до суду з позовом позивачі обґрунтовували свої вимоги тим, що передачею у приватну власність спірної земельної ділянки порушені їх права та вони не мають підходів до всіх стін сараю Б, частина якого виділена ним у власність згідно вищевказаних рішень судів та не мають підходів до стіни кухні та газової труби зі сторони земельної ділянки [PERSON] для їх обслуговування. Разом з тим, позивачі до позовної заяви не долучили жодного доказу того, що будь-яка частина земельної ділянки, яка їм належить по закону, незаконно передана у власність відповідачу. Не здобуто таких доказів і судом. Відповідно до копії технічної документації на земельну ділянку, відповідачу у власність не передана та частина земельної ділянки, на якій знаходиться належна позивачам частина будинку або прибудова до нього, тощо. Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що відсутність проходу до господарських споруд не може бути підставою для позбавлення іншої особи права власності на земельну ділянку. Позивач не позбавлений права вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки та господарських споруд відповідно до ст.98-100 Земельного кодексу України. Стосовно заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності щодо вимог позивачів про визнання незаконним та скасування пункту 1.2 Рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1044 від 17.10.2000 року та визнання недійсним Державного акта від 15.11.200 року суд зазначає наступне. Згідно ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до пред"явлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Разом з тим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Оскільки під час розгляду справи було встановлено відсутність порушеного права позивачів суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed