Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.08.1981 року по 28.03.2008 рік знаходилася у трудових відносинах з ПАТ "Сумське НВО. 28.03.2008 року її було звільнено за власним бажанням. В звязку з важкими умовами праці вона отримала професійне захворювання, в результаті якого висновком повторного переогляду МСЕК 10.02.2016 року їй встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 163 від 30.12.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищеної загазованості. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 7500 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє їй страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. просила відмовити у позовних вимогах. Суд, заслухавши пояснення предстваника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.08.1981 року по 28.03.2008 рік знаходилася у трудових відносинах з ПАТ "Сумське НВО. 28.03.2008 року її було звільнено за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-7). 30.12.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 163 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеної загазованості. (а.с.9). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: "ХОЗЛ токсичної етіології першої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність І ст.Захворювання професійне" . (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст., ІІ ст., ризик високий. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз і спондилоартроз хребта з переважним ураженням попереково-крижового відділу, вертеброгенна люмбоалгія з м'язово-тонічним напруженням. Двохсторонній плечелопатковий периартроз з больовим синдромом. Хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. Хронічна двостороння сенсоневральна приглуховатість з початковим ступенем зниження слуху (І ст.) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] (Супутній діагноз). (а.с.8) Згідно акту МСЕК від 04.03.2015 року та 10.02.2016 року внаслідок огляду позивачу встановлено 20 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.11-15). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське НВО» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 4 000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які вона зазнала в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial