Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], та вони уклали шлюб у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить розірвати її шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також залишити дітей на проживання разом з нею. В судове засідання сторони не з"явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів просила задовольнити, а в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 03.02.2001 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 124. Позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, якщо платни аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved