Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 15.08.2017 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення доньками повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 20 липня 2007 року по 24 листопада 2015 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з матір'ю. Всі обов'язки по вихованню та утриманню дітей покладені на позивача, відповідач не бере участь у витратах на утримання доньок, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся судом про день і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою його реєстрації, повернулась до суду без вручення за закінченням терміну її зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 20 липня 2007 р. сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 691. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір»ю та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу питання щодо утримання дітей між сторонами не вирішено. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні відомості, що відповідач має постійний дохід, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує те, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань а також те, що відповідач є особою працездатного віку і повинен нести обов»язок по утриманню дітей. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1 000 гривень щомісячно, оскільки з боку позивача не надано достатніх доказів на підтвердження розміру аліментів, які вона просить стягнути з відповідача і витрат, які вона несе на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial