Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 грудня 2015 року близько 16 год. 30 хв. по вул. Михайлівська, 2 у м. Києві відповідач 2 керуючи автомобілем марки «Діхатсу Теріус», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №4562/4 від 09.12.2015 року, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 01.12.2015 року, становить 18445,71 грн. Згідно акту виконаних робіт №ТО150032452 від 08.01.2016 року ТОВ «Автоцентр Київ» було проведено ремонтні роботи автомобіля марки «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], на загальну суму 33044,81 грн. Позивач зверталася до ПРАТ «СК «Нова» із заявою про виплату страхового відшкодування, але, як вбачається із офіційного сайту МТСБУ з 05.05.2016 року членство ПАТ «СК «Нова» припинено. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 34152,81 грн., стягнути з відповідача 1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., стягнути з відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі, та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2015 року близько 16 год. 30 хв. по вул. Михайлівська, 2 у м. Києві відповідач 2 керуючи автомобілем марки «Діхатсу Теріус», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 12). Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01 грудня 2015 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПРаТ СК «Нова». Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №4562/4 від 09.12.2015 року, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 01.12.2015 року, становить 32406,85 грн. (а.с. 16-32). Згідно акту виконаних робіт №ТО150032452 від 08.01.2016 року ТОВ «Автоцентр Київ» було проведено ремонтні роботи автомобіля марки «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], на загальну суму 33044,81 грн. (а.с. 40-41). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 01.12.2015 року, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПРаТ СК «Нова». Позивач зверталася до ПРАТ «СК «Нова» із заявою від 05.07.2016 року про виплату страхового відшкодування, але, як вбачається із офіційного сайту МТСБУ з 05.05.2016 року членство ПАТ «СК «Нова» припинено. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 1 грошових коштів у сумі 34152,81 гривень, то дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи те, що позивачу було завдано матеріальні збитки в розмірі 34152,81 грн. внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача 1 та з урахуванням постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 - 34152,81 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 1 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження майна, позивач переніс сильні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді емоційного стресу і не можливістю тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а тому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача 2 підлягають задоволенню у розмірі 2000,00 грн. Враховуючи факт порушення прав позивача, для отримання правової допомоги вона уклала договір про надання правової допомоги №ЦС/9/2016 від 24.05.2016 року з ТОВ «Адвокатське бюро «Мех і партнери», відповідно до умов п. 4 якого, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар за домовленістю. Відповідно до квитанції № 12 від 15.09.2016 року позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. за адвокатські послуги (а.с. 50). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги (ч. 1 ст. 56 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Адвокатське бюро «Мех і партнери», було укладено договір про надання правової допомоги, але в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували розрахунок розміру витрат відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та те, що допомога надавалася фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в якості понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 гри. не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачу завдано матеріальну шкоду з вини відповідача, що також підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року, беручи до уваги, що позивачу страховою компанією «Нова» не було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 34152,81 грн., яка має бути сплачена відповідачем 1, а моральна шкода завдана з вини відповідача і має бути відшкодована відповідачем 2, також суд бере до уваги, що позивачем не надано доказів розрахунку розміру наданої правової допомоги, та те, що допомога надавалася фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial