Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 03 серпня 2016 р. зареєстровано Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою почуття любові, взаємоповаги та взаємопідтримки. З травня 2020 року стосунки між сторонами поступово погіршувалися, між ними часто виникали конфлікти, що в кінцевому резільтаті призвело до припинення шлюбних стосунків. Сторони окремо проживають та не ведеть спільне гоосподарство; не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Позивач підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити. В ході підготовчого провадження відповідач позовні вимоги [PERSON] та викладені нею обставини визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим суд перейшов до судового розгляду справи. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 676. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Судом встановлено, що сторони окремо проживають; не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Кожен із них живе власним життям. Шлюб існує формально. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Обставин, які б вказували на бажання сторін примиритися, відновити сумісний побут, піклуватися одне про одного, проживати разом, вести спільне господарство, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і порушує права сторін.

Outcome: approved