Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зазначивши, що 25.12.2013 року між нею та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 968. У період спільного з відповідачем сімейного проживання, позивач народила дитину доньку Кіру. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що спільне з відповідачем сімейне життя не склалося з причин різних характерів, непорозуміння при вирішенні сімейних проблем, застосування відповідачем до позивача фізичної сили, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного, а також припинення шлюбних відносин з лютого 2014 року. Позивач вважає, що подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, строк на примирення просить не надавати. Позивач у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, надав пояснення згідно з якими позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ОЛ № 073536 від 25.12.2013 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, між сторонами у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 968. Сімейні стосунки між сторонами фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, кожен проживає окремо. Головною причиною розладу сімейних стосунків стали несумісність характерів, непорозуміння при вирішенні сімейних проблем, застосування відповідачем до позивача фізичної сили, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. На протязі наданого судом строку на примирення сторін, сторони примирення не досягли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї та застосування відповідачем до позивача фізичної сили, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, на розірванні шлюбу позивач наполягає, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved