Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Як на підставу позову зазначає про неможливість в добровільному порядку виховання та спілкування з дитиною, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні позивачем зазначених дій. Позов обґрунтовує тим, що\~ 03.03.2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище якої після укладення шлюбу було змінено на [PERSON]. Шлюб було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 35. В даному шлюбі 31.08.2016 року у подружжя народилась донька [PERSON]. Спільне життя у подружжя в подальшому не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року (справа № 299/3166/17) у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - було розірвано, рішення ще не набрало законної сили. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд неодноразово вживав заходи для збереження сім'ї та примирення подружжя, однак примирення не відбулося. Дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] в с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області. В зв'язку з тим, що мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та вихованні батьком своєї малолітньої доньки [PERSON], а відтак - неможливістю в добровільному порядку вирішити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, він змушений був звернутись із відповідною заявою до Органу опіки та піклуванні Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області. Органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області заяву [PERSON] було розглянуто і прийнято рішення органу опіки та піклування по питанню участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Даним рішенням надано [PERSON], мешканцю м. Виноградів, вул. Виноградна, 4 (який проживає окремо від дитини) дозвіл на участь у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], шляхом встановлення зустрічей, за таким графіком: суботи та неділя - перший, третій тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.; середа - кожен тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год. Мати дитини [PERSON] була присутня на засіданні органу опіки та піклуванні з даного питання, її представник отримав копію цього рішення. При цьому представник матері дитини повідомив позивачу, що рішення органу опіки та піклування носить тільки рекомендаційний характер і спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні [PERSON] надасть позивачу тільки у випадку, якщо так вирішить суд. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, подали до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їхню відсутність. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, заяв про відкладення судового розгляду від неї не надходило. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву про підтримання вимог позивача та розгляд справи у її відсутність. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що Позивач [PERSON], [INFO], проживає в [INFO]. 03.03.2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище якої після укладення шлюбу було змінено на [PERSON]. Шлюб було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 35. В даному шлюбі 31.08.2016 року у подружжя народилась донька [PERSON]. Спільне життя у подружжя в подальшому не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року (справа № 299/3166/17) у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - було розірвано, рішення ще не набрало законної сили. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд неодноразово вживав заходи для збереження сім'ї та примирення подружжя, однак примирення не відбулося. Дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] в с. Сасово Виноградівського району Закарпатської області. В зв'язку з тим, що мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та вихованні батьком своєї малолітньої доньки [PERSON], а відтак - неможливістю в добровільному порядку вирішити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, він змушений був звернутись із відповідною заявою до Органу опіки та піклуванні Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області. Органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області заяву [PERSON] було розглянуто і прийнято рішення органу опіки та піклування по питанню участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Даним рішенням надано [PERSON], мешканцю м. Виноградів, вул. Виноградна, 4 (який проживає окремо від дитини) дозвіл на участь у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], шляхом встановлення зустрічей, за таким графіком: суботи та неділя - перший, третій тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год.; середа - кожен тиждень щомісяця, з 12.00 год. до 18.00 год. Пунктом 2 даного рішення зобов'язано батьків належним чином виконувати батьківські обов'язки, дотримуватись даного графіку зустрічей. В пункті 3 рішення вказано, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Мати дитини [PERSON] була присутня на засіданні органу опіки та піклуванні з даного питання, її представник отримав копію цього рішення. При цьому представник матері дитини повідомив позивачу, що рішення органу опіки та піклування носить тільки рекомендаційний характер і спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні [PERSON] надасть позивачу тільки у випадку, якщо так вирішить суд. В подальшому відповідач так і не виконувала рішення органу опіки та піклування щодо участі позивача у спілкуванні з донькою [PERSON] та її вихованні. Батько дитини - позивач [PERSON], має батьківські почуття любові до своєї малолітньої доньки [PERSON], хоче спілкуватись з нею, брати участь у її вихованні. Дитина з радістю сприймає свого батька, їй подобається з ним проводити час та спілкуватись. Таким чином, вже тривалий час у позивача з відповідачем наявні непорозуміння щодо прийняття участі батьком у вихованні доньки, її відвідуванні, відповідач створює штучні перешкоди, які унеможливлюють нормальне спілкування батька з донькою. Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому в цьому. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, звернення до органу опіки та піклування, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ст. 153 Сімейного кодексу України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 4.1 ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Outcome: approved