Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ордеру на жиле приміщення від 07.08.1989 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської Ради Народних депутатів м. Києва, він із сім»єю у складі двох осіб отримав право на зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS]. Зазначив, що відповідач є його сином, однак останній з 1989 року не проживає з ним у квартирі, оскільки у 1988 році дружина померла, а після її смерті рідна сестра забрала неповнолітнього відповідача та виїхала із ним за місцем своєї реєстрації в Херсонську область, відносин вони не підтримують. Посилаючись на те, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 82 (5702) від 29.04.2016 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірне жиле приміщення являє собою однокімнатну квартиру, жилою площею 18,40 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 13). Дана квартира належить позивачу відповідно до ордеру на жиле приміщення № [NUMBER] від 07.08.1989 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської Ради Народних депутатів м. Києва, на сім»ю з двох осіб (а.с. 12). У спірній квартирі зареєстровано дві особи, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" від 29.01.2016 року № 225 (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього ( а.с. 10), з 1989 року [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні. Факт не проживання відповідачки в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 28 січня 2016 року, затверджений директором КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" ( а.с. 14). У позовній заяві зазначалося, що у 1988 році дружина позивача померла ( а.с. 11), а після її смерті її рідна сестра забрала неповнолітнього відповідача та виїхала із ним за місцем своєї реєстрації в Херсонську область, відносин вони не підтримують. Спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р.) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У позовній заяві вказано, що позивач не чинив та не буде чинити перешкод відповідачу у користуванні спірною квартирою. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім'ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено, а відтак, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися власністю, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved