Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з 24.11.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.12.2006 року, актовий запис №591, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком зазначений [PERSON], актовий запис №110. Через відсутність домовленості між сторонами щодо порядку добровільного утримання сина [PERSON], [INFO], рішенням Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.12.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивачки [PERSON] у розмірі 100,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.11.2004 року до повноліття дитини, про що 03.07.2006 року було видано виконавчий лист №2-2373/04. Після одруження з [PERSON] 29.07.2017 року, позивачка змінила прізвище з «Кріпінєвич» на «Коломієць», актовий запис №454, зроблений Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] не проживають з 2004 року, з цього часу виховує та утримує сина самостійно, відповідач додаткової матеріальної допомоги сину не надає. На теперішній час збільшились витрати на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], так як збільшились потреби сина в одязі, продуктах харчування, витрат на навчання, розвиток. [PERSON], [INFO], навчається в Дніпропетровському державному коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури за контрактною формою навчання, вартість якого за весь строк становить 20\~400,00 гривень, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] у сумі 10\~200,00 гривень, що становить ? частину від загальної суми вартості навчання за весь період. Позивачка в судове засідання не зявилась, позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала відповідну заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] з 24.11.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, актовий запис №591, зроблений 13.12.2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком зазначений [PERSON], актовий запис №110. Рішенням Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.12.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON] у розмірі 100,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.11.2004 року до повноліття дитини, про що 03.07.2006 року було видано виконавчий лист №2-2373/04. Після одруження з [PERSON] 29.07.2017 року, позивачка змінила прізвище з «Кріпінєвич» на «Коломієць», актовий запис №454, зроблений Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. [PERSON], [INFO], навчається в Дніпропетровському державному коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури за контрактною формою навчання, що підтверджується довідкою №3689 від 28.02.2018 року, виданою директором Дніпровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури. Відповідно до п.5.2 Договору по надання освітньої послуги №18 від 01.08.2017 року вартість навчання за весь строк становить 20\~400,00 гривень. Відповідно до умов вказаного договору №18 від 01.08.2017 року, укладеного з Дніпровським державним коледжем будівельно-монтажних технологій та архітектури, на користь навчального закладу позивачкою було сплачено вартість навчання у сумі 6\~800,00 гривень, що підтверджується квитанціями від 23.08.2017 року № 0.0.834994474.1 та від 25.12.2017 року № 0.0.925771601.1. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного Кодексу України. За змістом\~ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до\~;an=790">статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у\~додаткових витратах\~на дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з ч. 7,8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приймаючи до\~уваги вимоги\~законодавства,\~зокрема про\~обовязок батьків\~створити умови,\~необхідні для\~всебічного розвитку\~дитини,\~а також\~відсутність будь-яких\~обставин,\~що враховуються\~судом у\~розумінні вимог\~ст.\~182\~СК України,\~зокрема стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тому в інтересах дитини, враховуючи рівноправність приймання участі батьками в забезпеченні дитини, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 3\~400,00 гривень додаткових витрат, що становить 1/2 частину від фактично понесених позивачкою додаткових витрат на утримання сина [PERSON], [INFO], у вигляді сплати за навчання у Дніпровському державному коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури на загальну суму 6\~800,00 гривень. В іншій частині позову суд вважає відмовити, оскільки повна сума, яка зазначена у позові, має бути сплачена за навчання за умови перебування дитини на навчанні, а тому на майбутнє не може бути стягнута. Також, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судові витрати по справі у сумі 704,80 гривень, на користь держави.

Outcome: partial