Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що 31.03.1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомого майна № 2583. За умовами цієї угоди [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок, житловою площею 29,5 кв.м, на земельній ділянці 600 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 12.05.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір розірвання № 8, згідно якого [PERSON] повернув, а [PERSON], [PERSON] прийняли вищевказаний житловий будинок. 09.04.2012 року Київським районним судом м. Харкова по справі було задоволено позов ПАТ « МЕГАБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 288в/2007 від 10.07.2007 року в розмірі 58 394,16 доларів США та 31 712,48 грн.; заборгованості за Кредитним договором № 287в/2007 від 10.07.2007 року, в розмірі 59 582,83 доларів США та 34 431,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору та ІТЗ в сумі 606,67 грн. З 03.05.2012 року виконавчі документи про стягнення боргу з [PERSON] перебували на виконанні у ВДВС Комсомольського РУЮ. Постановою державного виконавця від 01.04.2014 року накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON] Тому, [PERSON] не мав права здійснювати розірвання біржової угоди. На підставі викладеного, просить суд визнати недійсним договір розірвання №8, укладений 12.05.2014 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрованим на Херсонській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстр.№8 від 12.05.2014року та судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача. В судове засідання представник позивача не з»явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов задовольнити в повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, що підтверджується наданим оголошенням в газеті, наявним в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 31 березня 1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомого майна № 2583, зареєстровану на Херсонській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з майном, реєстр.№ 2583 від 31.03.1998 року. За умовами цієї угоди [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок, житловою площею 29,5 кв.м., на земельній ділянці 600 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір зареєстрований у Херсонському бюро технічної інвентаризації 03.04.1998р. за реєстр.№ 19967 в реєстр.книзі 115. Згідно виконавчих листів виданих 23.07.2012 року, які знаходяться на виконанні у ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні 09.04.2012 року Київським районним судом м. Харкова по справі №2/2018/677/2012/16 задоволено позов ПАТ « МЕГАБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 288в/2007 від 10.07.2007 року, в розмірі 58 394,16 доларів США та 31 712,48 грн.; заборгованості за Кредитним договором № 287в/2007 від 10.07.2007 року, в розмірі 59 582,83 доларів США 34 431,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору та ІТЗ в сумі 606,67 грн. 12 травня 2014 року між тими ж сторонами було укладено договір розірвання № 8, згідно якого [PERSON] повернув, а [PERSON], [PERSON] прийняли житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Договір розірвання зареєстрований на Херсонській товарній біржі "АЛЬТЕР-ЭГО в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстр.№ 8 від 12.05.2014 року. Згідно з ч.6 ст.19 Закону України «Про товарну біржу» не можуть бути предметом біржової торгівлі речі, визначені індивідуальними ознаками, якщо вони не продаються як партія, а також будь-які вживані товари, включаючи транспортні засоби, та капітальні активи. Таке обмеження не поширюється на майно, яке відчужується з податкової застави, а також майно, конфісковане відповідно до закону. Таким чином, укладання договору розірвання суперечить вимогам Закону України «Про товарну біржу». Крім того, відповідно до п.2 Договору розірвання покупець стверджує, що відчужуваний житловий будинок на момент підписання цього договору купівлі-продажу нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужуваний іншим способом, в заставі та в спорі не перебуває. Але, вже на той момент постановою державного виконавця ДВС Комсомольського РУЮ в м.Херсоні від 01.04.2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] та було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсності на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки наявність обтяження на спірному майні не дає право [PERSON], здійснювати правочин щодо розірвання біржової угоди від 31.03.1998 року купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], оскільки відповідно до чинного законодавства він був обмежений у реалізації таких прав. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 243,60 грн. сплаченого судового збору, та витрати на оголошення в газеті для виклику відповідачів в сумі 120 грн.

Outcome: approved