Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],та з урахуванням його уточнення у частині розміру аліментів просила розірвати шлюб, в якому вони перебувають з 23.02.2001, та стягувати на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON], 2004, 2013 років народження, відповідно, у розмірі однієї третини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя не склалось внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння, різних поглядів на життя та шлюб, ставлення до дітей, безвідповідальності відповідача та зловживання ним спиртними напоями тощо. Шлюб існує формально і на примирення не згодна. Від шлюбу мають двох дітей 2004та 2013 років народження відповідно, які на час розгляду справи у суді залишаються неповнолітніми, проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні. [PERSON] є батьком дітей, але матеріальної допомоги в добровільному порядку на їх утримання не надає. Позивач уважала, що останній має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Спір про майно відсутній. В судове засідання сторони не з'явилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач підтримує свої вимоги, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей /ас 28-29 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначеної особи згідно з вимогами статей 211, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 82 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 23 лютого 2001 року, проживають однією сім'єю, проте, як зазначає позивач, на час звернення до суду подальше збереження шлюбу є неможливим /копія ас 6/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають за місцем реєстрації батьків /ас 9/. Так, [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 24.03.2004 /копія ас 7/. [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 15.11.2013/копія ас 8/. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу та обов'язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі - СК України/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин першої та другої статті 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 08.07.2017 на день пред'явлення позову 28.11.2017 становить 1426 грн, віком від 6 до 18 років - 1777 грн, а тому мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить не менше 713 грн / 50% від 1426 грн/, від 6 до 18 років - 888,50 грн /50 % від 1777/. Станом на день розгляду справи у суді 24.01.2018 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 1492 грн, для дітей від 6 до 18 років - 1860 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років складає не менше 746 грн / 50% від 1492 грн/, від 6 до 18 років - не менше 930 грн /50 % від 1860 грн/. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд встановив, що з часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Кожна зі сторін не вважає можливим збереження сім'ї, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; доводи позивача відповідачем не спростовані. Оскільки діти сторін проживають разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний батьком неповнолітніх дітей, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання аліменти на синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, від дня звернення до суду з 28.11.2017 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним для задоволення у повному обсязі. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «[PERSON]». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей судом не вирішувалось. Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно з п.1 частини першої статті 430 ЦПК Українирішення підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому частиною другою статті 141 та частиною першою статті 142 ЦПК України згідно до Закону України «Про судовий збір», та стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 320 грн 00 коп. за подання позовної заяви та 640,00 грн в дохід Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей.

Outcome: approved