Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 лютого 2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач проживає окремо від неї та дітей, з ними не спілкується. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона самостійно займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, однак у зв`язку із зростанням цін зросли витрати на їх утримання. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має, матеріально забезпечений. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не з"явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась. Предстанвик відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак у дещо меншому розмірі, ніж просить позивачка - по 1 800 грн. щомісяця на кожну дитину. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилися діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі і перебувають на утриманні матері. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що сторони не змогли добровільно погодити між собою суму аліментних платежів, а тому враховуючи що відповідач офіційно не працює, а отже регулярних доходів не має, проте є фізично здоровою та працездатною особою, погодився сплачувати аліменти у розмірір 1 800 грн. щомісячно на кожну дитину, суд приходить до переконання про доцільність стягнення аліментів на утримання дітей у вказаному розмірі, що є дещо більшим від мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством для дитини відповідного віку, не обтяжить платника та буде об"єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved