Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 13977 грн. 58 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 05 квітня 2011 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку. У відзиві на позов відповідач не заперечує факт отримання кредитної картки, проте заперечує обставини отримання грошей за цією карткою та будь-якого іншого її використання для розрахунків, просить у задоволені позову відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав, надавши виписку по рахунку та довідку про отримання відповідачем карток, остання з яких з терміном дії до жовтня 2017 року, що свідчить про дотримання строків звернення до суду. Заперечення відповідача щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів до суду не надходили. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданої заяви позивач просить справу розглянути без його участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 05 квітня 2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк (яке 21 травня 2018 року змінило назву на АТ КБ ПриватБанк) та [PERSON] на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк виконав свої зобов`язання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. Обставини отримання кредитної картки «Універсальна» відповідачем не заперечуються, а ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, а також з Тарифами банку, які були надані позичальнику у письмовому вигляді, та взяті зобов`язання регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку «www.privatbank.ua» підтверджуються підписом клієнта [PERSON] в анкеті від 05 квітня 2011 року. У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 20 травня 2019 року заборгованість відповідача за договором №б/н від 05 квітня 2011 року складається із заборгованості за тілом кредиту - 4993,53 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 2947,55грн., пені за прострочене зобов`язання - 4743,46 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн. 151,25 грн., фіксованої частини штрафу 500 грн. та процентної частини штрафу 641,79 грн., а всього на загальну суму 13977,58 грн. При цьому, пеня за вказаним розрахунком нарахована з 30 листопада 2018 року, розмір якої не перевищує боргу за тілом кредиту. А згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, яких відповідачем не наведено. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Загальна позовна давність згідно ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що остання, зокрема, операція зі зняття готівкових коштів у банкоматі м.Дубно Рівненської області здійснювалося 02 вересня 2016 року, а також учинялися дії з поповнення картки готівковими коштами востаннє 20 жовтня 2017 року вказаної картки , що узгоджується з повідомленням банку про видану останній кредитної картки з терміном дії до жовтня 2017 року. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 03 липня 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності та в межах одного року по нарахованій неустойці, а тому підстави для застосування позовної давності відсутні. Разом з тим, відповідно до положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними та стягненню з відповідача не підлягають. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 12835,79 грн. без нарахованих позивачем штрафів. При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1764 грн. 05 коп. пропорційно розміру задоволених вимог (91,83%). На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved