Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачка 22 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона проживала однією сім'єю з відповідачем. За час сумісного проживання у них народився син\~[PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року вони фактично припинили відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має, окрім держаної допомоги на утримання дитини відповідного віку у розмірі 860 грн. Відповідач працює молодшим приймачем товару в сіті ТОВ «АТБ Маркет» продукти №165, за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Комунарівська, 20, отримує доходи і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, іноді надає 300-350 грн. в місяць. Відповідач інших утримань та матеріальних зобовязань не має. Позивачка змушена була звернутися до суду та просить стягнути аліменти на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 1167,00 грн. на утримання неповнолітнього сина до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1167,00 грн. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дружини пояснив, що він не працює в сіті ТОВ «АТБ Маркет», на даний час роботу іншу не знайшов, тому не має матеріальної можливості надавати кошти на утримання дружини. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 20 жовтня 2012 року, але не перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання однією сім'єю у них народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.10), який проживає з позивачкою (а.с.4). Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. \~\~ Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання сина, між сторонами немає. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1167 грн., щомісяця на утримання сина: [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 22 лютого 2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2\~ст.84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд приймає до уваги пояснення відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки враховується матеріальне становище, у тому числі і його аліментні зобов'язання щодо утримання сина, у зв'язку з чим відмовляє в задоволені позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно зі\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial