Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 30.01.2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №24 з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Заводська в м.Коростень Житомирської області. Вказаний житловий будинок був побудований її спадкодавцем в 1972 році, належав останньому на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 01.07.1964 року, посвідченого ДНК 16.07.1964 року №4497. Після будівництва будинку батько не провів державну реєстрацію, що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить рішенням суду визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м.Коростень, вул.Заводська, 24, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 30.01.2016 року. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 30.01.2016 року у віці 78 років в м.Коростень Житомирської області помер [PERSON]. Згідно договору від 1.07.1964 року [PERSON] на праві безстрокового корситування надано земельну ділянку по вул.Заводській в м.Коростені для будівництва жилого будинку. З довідки Коростенського МБТІ від 21.10.2015 року слідує, що житловий будинок №24 по вул.Заводській в м.Коростень належить на праві особистої власності [PERSON], згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Коростенською ДНК 16.07.1964 року №4497. Державна реєстрація вказаного документу Коростенським МБТІ не провдилась. Згідно технічного паспроту інвентаризація будинку проведена 22.04.1994 року. В даному будинку [PERSON] був зареєстрований та проживав один. Позивач є донькою померлого, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР№274333, отже є спадкоємцем по закону першої черги. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець \~за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 10.10.2016 року та інформаційної довідки із спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] за заявою позивача заведено спадкову справу № 80/2016 рік. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв"язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок №24 по вул.Заводській в м.Коростені, а також інформації про реєстрацію права власності. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. Факт належності житлового будинку спадкодавцю позивача, відповідачем не оспорюється. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved