Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був її батько, [PERSON]. Крім нього членом колгоспного двору була його дружина, [PERSON]. Після їх смерті вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковлодіння. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов визнає повністю. Відповідно дост. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності та відповідно до ст.. 123 цього Кодексу частки членів в майні колгоспного двору рівні. Відповідно до п. 6 п. «а» Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Судом встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в будинковолодінні проживали [PERSON] - голова колгоспного двору та [PERSON] - дружина. Тому кожному з них належало по 1/2 частині вказаного будинковолодіння. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. В управління спадковим майном вступила дружина померлого [PERSON], однак право власності на своє ім"я не оформила. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в [ADDRESS] Спадщину після її смерті прийняла дочка померлої, позивачка [PERSON] З метою оформлення спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 346, 347, 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved