Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У жовтні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір. Банк за користування кредитними коштами нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно з п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, оплати винагороди банку. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надав кредитні кошти. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, не виконавши свої зобов'язання за договором. Станом на 30.09.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 7477,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1199,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2711,91 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 2733,91 грн., а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 332,28 грн. (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву від 26.01.2015 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, пояснивши, що, дійсно, у травні 2008 року він отримав кредитну картку, на якій був встановлений кредитний ліміт, наскільки він пам"ятає, розміром 1000,00 грн., які він зняв за 2 рази. Після телефонного дзвінка з банку у 2009 році здійснив один платіж в сумі 300 грн. і більше жодного разу ніякі платежі на погашення кредиту не вносив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 06.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком договір, що підтверджується копією його заяви. Посилання відповідача на отримання кредиту в розмірі 1000,00 грн. не знайшло свого підтвердження, та суперечить його ж заяві про отримання кредиту, де зазначено про встановлення ліміту кредитування розміром 1200,00 грн. з базовою процентною ставкою - 1,95 % в місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією - 1%. Згідно з п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання цього договору є прямою і безумовною згодою стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Як вбачається з п.8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30.09.2014 року вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 7477,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1199,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2711,91 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 2733,91 грн., а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 332,28 грн. (процентна складова). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання однієї сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи надані позивачем докази по справі, суд вважає обґрунтованими і доведеними підстави для стягнення з відповідача всієї суми заборгованості по кредитному договору, враховуючи, що відповідач в свою чергу жодних заперечень з приводу правильності нарахування Банком сум по тілу кредиту, відсоткам, комісії та штрафам суду не надав, визнавши позов повністю. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved