Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] просить визнати недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м, земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер 4611200000:06:041:0003, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер лота 370569, проведені ДП «СЕТАМ» 20.09.2019, оформлені протоколом проведення електронних торгів № 432754 від 20.09.2019; визнати недійсним акт приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019 про проведені електронні торги з реалізації нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м, земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер 4611200000:06:041:0003, за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 15.10.2019, видане [PERSON] державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстроване в реєстрі за № 2925, поклавши судові витрати на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. перебувало виконавче провадження № 59270752, в межах якого здійснювалось виконання виконавчого листа № 2-3424/10, виданого Франківським районним судом м. Львова 01.06.2011, який містить резолютивну частину судового рішення наступного змісту: «звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ML - 600/176/2007 від 20.09.2017 - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з незавершеної будівництвом квартири № 1 готовністю 93%, квартири № 3 , та земельну ділянку площею 0,0329 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на погашення заборгованості за кредитним договором № ML - 600/176/2007 від 20.09.2017». В межах вказаного виконавчого провадження 20.09.2019 ДП «Сетам» за заявкою приватного виконавця Пиця А.А. проведено повторні електронні торги з реалізації майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м та земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер: 4611200000:06:041:0003, за адресою: [ADDRESS] , результати яких оформлені протоколом № 432754 проведення електронних торгів. Переможцем торгів став учасник № 6 [PERSON] . За наслідками проведення електронних торгів приватним виконавцем Пицем А.А. складено акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019, на підставі якого 15.10.2019 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. [PERSON] як переможцю торгів видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, яке зареєстровано в реєстрі за № 2925. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 48 цього закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Враховуючи, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, а тому такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України. При цьому підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Як вбачається з виконавчого листа, виданого 01.06.2011 Франківським районним судом м. Львова по справі № 2-3424/10, у ньому судом зазначено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ML - 600/176/2007 від 20.09.2007 - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з незавершеної будівництвом квартири № 1 готовністю 93%, тобто житлове приміщення. Натомість, приватним виконавцем сформовано заявку на проведення торгів з реалізації нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка і була реалізована, що є грубим порушення правил, які визначають процедуру підготовки торгів. Крім того, приватний виконавець Пиць А.А. не звертався із заявою про роз`яснення рішення суду, а самостійно змінив предмет іпотеки, який визначений судом у виконавчому листі, та подав заявку на реалізацію іншого майна, ніж те, що визначено в ньому. Відтак, оскільки реалізоване 20.09.2019 з електронних торгів майно в межах виконавчого провадження № 59270752 відмінне від того, що визначене у резолютивній частині рішення суду, яка міститься у виконавчому листі, то торги є недійсними, адже має місце порушення правил, які визначають процедуру підготовки торгів, встановлених Порядком. Окрім того, звертає увагу суду, що Франківським районним судом м. Львова 01.06.2011 видано три виконавчі листи по справі № 2-3424/10 щодо трьох боржників: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким на праві спільної часткової власності належать по 1/3 частині майна, на яке звернено стягнення за рішенням суду. Приватним виконавцем відкрито три виконавчі провадження, доручено суб`єкту оціночної діяльності провести оцінку вартості 1/3 частки майна, а тому вважає, що на електронні торги мала бути виставлена кожна 1/3 частка в межах кожного з трьох виконавчих проваджень по кожному боржнику окремо, однак відбулася реалізація не частки, а цілої нежитлової будівлі, що, на її думку, є грубим порушенням Порядку реалізації арештованого майна та свідчить про незаконність проведення електронних торгів. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги, обґрунтовуючи тим, що в позові не наведено жодного правового обґрунтування неправомірності дій відповідача ДП «СЕТАМ» щодо проведення електронних торгів, які відбулися відповідно до Порядку реалізації арештованого майна. Не заслуговують на увагу й покликання позивачки на відсутність звернення до суду за роз`ясненням рішення, оскільки це є правом, а не обов`язком приватного виконавця. Позивачка обґрунтовує свої вимоги діями приватного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, передбачений Розділом 7 ЦПК України, не стосуються правил проведення електронних торгів і не можуть бути підставою для визнання їх недійсними. Відповідачем ДП «СЕТАМ» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з позовною заявою, вважає її безпідставною та необґрунтованою, оскільки організатором електронних торгів перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, чи мало місце порушення Порядку при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачки, яка оспорює їх результати. А тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представником відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. адвокатом Репак В.А. подано відзив, в якому зазначає, що позовна заява не грунтується на нормах матеріального та процесуального права та є безпідставною, оскільки відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. В позовній заяві не зазначено, у чому полягає суперечність чи невідповідність змісту укладеного правочину нормам ЦК України та нормам, викладеним в інших актах цивільного законодавства. Позивачкою не наведено аргументів та відсутнє посилання на те, які ж норми Порядку реалізації арештованого майна були порушені при проведенні електронних торгів. Частина нерухомого майна, що належить кожному із трьох боржників, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» не виступає предметом іпотеки, оскільки не виділена в натурі, та право власності на неї не зареєстровано як на єдиний об`єкт. Предмет іпотеки - це цілісний об`єкт, що належить трьом боржникам. Виходячи зі змісту резолютивної частини рішення суду, ст. 5 Закону України «Про іпотеку», приватним виконавцем Пиць А.А. було передано на реалізацію предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з незавершеної будівництвом квартири № 1 готовністю 93%, квартири № 3 , та земельну ділянку площею 0,0329 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а тому доводи позивачки про те, що на торги мала бути виставлена кожна 1/3 частка вказаного об`єкта в межах кожного з трьох виконавчих проваджень по кожному з боржників окремо, є хибними та не узгоджуються з резолютивною частиною судового рішення. Приватним виконавцем у ході виконавчого провадження встановлено, що предмет іпотеки було реконструйовано, а тому ним здійснено всі необхідні дії, спрямовані на його реалізацію. Права позивачки не є порушеними проведеними електронними торгами, оскільки при реалізації предмета іпотеки (судом було звернено стягнення саме на предмет іпотеки - цілісний об`єкт) була відчужена, в тому числі 1/3 частка в предметі іпотеки, що належить позивачці, яка не заперечує, що саме 1/3 частка у предметі іпотеки, що належить їй на праві власності, підлягала реалізації. Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. подала письмові пояснення щодо позову, в яких зазначила, що видача 15.10.2019 [PERSON] як переможцю торгів свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, яке зареєстровано в реєстрі за № 2925, та в подальшому реєстрація права власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку здійснені нею відповідно до чинного законодавства. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правом подачі пояснень щодо позову не скористалося. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 24 грудня 2019 року матеріали справи розподілено судді Бораковському В.М. /Т. 1 а.с. 28/. Ухвалою від 27.12.2019 суддею Бораковським В.М. заявлено самовідвід у справі № 456/5055/19 / Т. 1 а.с. 29/. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2019 року матеріали справи передано судді Гулі Л.В. /Т.1 а.с. 31/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.01.2020 позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляна Тарасівна про визнання недійсними електронних торгів, акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 28.01.2020. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /Т. 1 а.с. 32/. Судове засідання 28.01.2020 не відбулося у зв`язку хворобою головуючої-судді /Т. 1 а.с. 41-42/. Ухвалами судового засідання від 14.04.2020 та 18.05.2020 підготовчі засідання розглядом відкладалися /Т. 1 а.с. 169, 183/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2020 закрито підготовче провадження у даній справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02.07.2020 /Т. 1 а.с. 195/. Ухвалою від 02.07.2020 справу розглядом відкладено на 21.07.2020 /Т. 1 а.с. 211/. Ухвалою від 21.07.2020 справу розглядом відкладено на 24.09.2020 /Т. 1 а.с. 226/. Ухвалою від 24.09.2020 справу розглядом відкладено на 28.10.2020 /Т. 2 а.с. 3/. Ухвалою від 18.12.2020 справу розглядом відкладено на 11.01.2021 /Т. 2 а.с. 46/. Розгляд справи по суті відбувся 04.12.2020 за участі відповідача приватного виконавця Пиця А.А. та його представника адвоката Репака В.В. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Патько Н.Я. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов заперечив з підстав, наведених у поданому відзиві. Представник відповідача ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з`явився, позов заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Приватний виконавець Пиць А.А. та його представник адвокат Репак В.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили у задоволенні таких відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. подала письмові пояснення та заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21564293 від 15.01.2009 нежитлова будівля, що за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/3 частки кожному /Т. 1 а.с. 21/. Іпотечним договором від 20.09.2007, укладеним між іпотекодержателем ЗАТ «ОТП Банк» та іпотекодавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на забезпечення виконання кредитного договору № ML-600/176/2007 від 20.09.2007 встановлено, що іпотекодавці передали іпотекодержателю в іпотеку земельну ділянку та нерухоме майно, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 122-128). Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова 01.06.2011 в справі № 2-3424/10 за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг України» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ML-600/176/2007 від 20.09.2007 - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з незавершеної будівництвом квартири № 1 готовністю 93%, квартири № 3 , та земельну ділянку площею 0,0329 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та погашення заборгованості за кредитним договором № ML-600/176/2007 від 20.09.2007 /Т. 1 а.с. 14/. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2014 в справі № 2-3424/10 у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Львівській області про зміну способу виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 16.05.2011 шляхом звернення стягнення на нежитлові приміщення кафе-бару площею 313,3 кв.м та земельну ділянку площею 0,0329 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать боржникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відмовлено /Т. 1 а.с. 19-20/. Постановою про відкриття виконавчого провадження № 59270752 від 04.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. за результатом розгляду заяви ТзОВ «ОТП факторинг Україна» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2011 у справі №2-3424/10 /Т. 1 а.с. 15-16, 115-116/. Судом встановлено, що на підставі заяви ТзОВ «ОТП Факторинг України» від 05.06.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 05.06.2019 про опис та арешт майна боржника [PERSON] описано та накладено арешт на 1/3 нежитлової будівлі, місцезнаходження: [ADDRESS] , загальна площа 313,3 кв.м. Будівля складається з двох поверхів та підвалу. Площа першого поверху 105,7 кв.м (1 кафе-48,9 кв.м, 2 кладова-1,3 кв.м, 3 коридор-5,5 кв.м, 4 гарячий цех- 16,3 кв.м, 5 банкетний зал-19,2 кв.м, 6 умив.-2,8 кв.м, 7 туалет-1,7 кв.м); другий поверх загальна площа 107,7 кв.м (8 зал-34,8 кв.м, 9 зал-19,2 кв.м, 10 с/вузол-5,1 кв.м, 11 приміщення для персоналу-10,8 кв.м, 12 приміщення-4,1 кв.м, 13 офісне приміщення-12,1 кв.м, 14 приміщення-4,2 кв.м, 15 приміщення-11,1 кв.м, 16 коридор-6,3 кв.м); підвал площею 99,9 кв.м складається з трьох приміщень: І-17,3 кв.м, ІІ-51,3 кв.м, ІІ-31,3 кв.м; 1/3 земельної ділянки, реєстраційний/кадастровий номер 4611200000:06:041:0003, місцезнаходження: [ADDRESS] , призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0329 га. На земельній ділянці розміщене нежитлове приміщення /Т. 1 а.с. 117-118/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 05.06.2019 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання [PERSON] для проведення та визначення в процесі примусового виконання рішення суду вартості майна боржника [PERSON] /Т. 1 а.с. 119/ З повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. № 2658 від 08.07.2019, надісланого боржникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стягувану ТОВ «ОТП Факторинг Україна», судом встановлено, що вартість нежитлової будівлі, що була реконструйована з житлової, загальною площею 313,3 кв.м та земельної ділянки площею 0,0329 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по [ADDRESS] відповідно до звітів суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] станом на 19.06.2019 становить 2193369 грн /Т. 1 а.с. 120/. Відповідно до заявки на реалізацію нежитлової нерухомості та земельної ділянки приватним виконавцем Пиць А.А. передано на реалізацію нежитлову будівлю літ. А-2 (кафе-бар) загальною площею 313,3 кв.м та земельну ділянку площею 0,0329 га, на якій знаходиться нежитлова будівля літ. А-1 (кафе-бар), що належать боржникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» і становить 2193369 грн /Т. 1 а.с. 83-86/. З протоколу № 432754 проведення електронних торгів судом встановлено, що 20.09.2019 відбулися торги з реалізації нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м та земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер: 4611200000:06:041:0003, за адресою: [ADDRESS] . Переможцем торгів став учасник № 6 [PERSON] з особливою ставкою 2001500,00 грн /Т. 1 а.с. 81-82/. Судом встановлено, що за наслідками проведення електронних торгів приватним виконавцем Пиць А.А. складено акт про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019, на підставі якого 15.10.2019 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. [PERSON] як переможцю торгів видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, яке зареєстровано в реєстрі за № 2925 /Т. 1 а.с. 18, 134/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Закону України «Про виконавче провадження» та ЦК України. Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року (який набрав чинності 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок). Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений. Державний/приватний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року в справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року в справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року в справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року в справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року в справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16 та знайшли своє підтвердження в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18 та від 23 січня 2019 року в справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 201/18443/17, від 26.08.2020 у справі № 640/6302/17 та від 24.09.2020 у справі № 372/3181/18. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, звертаючись до суду з вимогою про визнання електронних торгів недійсними позивачка покликається на те, що реалізоване 20.09.2019 з електронних торгів майно в межах виконавчого провадження № 59270752 відмінне від того, що визначене у резолютивній частині рішення суду, яка зазначена у виконавчому листі, Окрім того, позивачка вважає, якщо рішення ухвалено проти кількох відповідачів, то видається відповідна кількість виконавчих листів на кожного боржника, щодо яких відкриваються окремі виконавчі провадження. Водночас виконання таких виконавчих листів у зведеному виконавчому провадженні є неможливим, а тому на електронні торги мала бути виставлена кожна 1/3 частка вказаного об`єкта в межах кожного з трьох виконавчих проваджень по кожному з боржників окремо, однак на електронних торгах відбулася реалізація не частки, а цілої будівлі. Вказані твердження суд вважає безпідставними з огляду на таке. Так, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2011, на підставі якого видано виконавчі листи, що перебувають на примусовому виконанні приватного виконавця Пиць А.А. щодо боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № МГ-600/176/2007 від 20.09.2007 - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з незавершеної будівництвом квартири № 1 готовністю 93%, квартири № 3 , та земельну ділянку площею 0,0329 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та погашення заборгованості за кредитним договором № ML-600/176/2007 від 20.09.2007. Згідно з п. 3.1 договору іпотеки № МL-600/176/2007від 20.09.2007 предметом іпотеки виступає: земельна ділянка та житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, частина нерухомого майна, яка належить кожному із трьох боржників, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» не виступає предметом іпотеки, оскільки не виділена в натурі та право власності на неї не зареєстровано як на єдиний об`єкт. Предмет іпотеки - це цілісний об`єкт, що належить трьом боржникам на праві спільної часткової власності. Окрему увагу суд вважає за необхідне звернути на те, що усі доводи позивачки, наведені в позові, зводяться до порушень, допущених, на її думку, приватним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Оскільки позивачка не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями приватного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, суд дійшов переконливого висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними. При цьому варто зазначити, що позивачка скористалася таким способом захисту прав боржника як оскарження дій приватного виконавця, про що свідчить ухвала від 20.07.2020 у справі № 465/3434/10 про відкриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою [PERSON] на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09.06.2020, якою відмовлено у задоволенні скарги останньої на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. Позивачка [PERSON] не довела обставин, на які вона покликалася як на підставу своїх вимог, оскільки не надала доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які могли вплинути на результати електронних торгів, тобто не довела порушення її прав і законних інтересів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відтак інші доводи позивачки фактично зводяться до незгоди з діями приватного виконавця перед передачею майна на реалізацію, які мають самостійну процедуру оскарження, передбачену Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, в тому числі й у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним акта приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019 про проведені електронні торги з реалізації нежитлової будівлі загальною площею 313,3 кв.м, земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер 4611200000:06:041:0003, за адресою: [ADDRESS] ; визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 15.10.2019, виданого [PERSON] державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 2925, оскільки такі є похідними від позовної вимоги про визнання електронних торгів недійсними. Що стосується клопотання представника відповідача приватного виконавця Пиця А.А. адвоката Репака В.В. про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного висновку. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 445/25/16. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. В судовому засіданні не встановлено підстав для визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, а відтак у задоволенні позову слід відмовити по суті, оскільки судом не встановлено порушення права або охоронюваного законом інтересу позивачки, за захистом якого вона звернулася до суду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження наявності витрат на правову допомогу приватним виконавцем Пиць А.А. та його представником адвокатом Репаком В.В. надано Договір про надання правової допомоги № 13 від 02.03.2020 та ордер серії ЛВ № 176232 від 03.03.2020, відповідно до яких АБ «Віталія Репака» в особі адвоката Репака В.В., що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ№ 001128, виданого Радою адвокатів Львівської області НААУ від 29.08.2018, уповноважений надавати Пицю А.А. правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в Стрийському міськрайонному суді Львівської області /Т. 1 а.с. 100-101, 162-163/. Крім того, відповідно до Рахунку № 1 за правничі послуги, що надані на підставі Договору № 13 від 02.03.2020, Пицю А.А. надано наступні правові послуги: аналіз та вивчення документів, консультування по справі № 456/5055/19 - 2 год., що становить до оплати 2000,00 грн; підготовка та складання відзиву на позовну заяву - 4 год., що становить до оплати 4000,00 грн; аналіз та вивчення судової практики - 2 год., що становить до оплати 2000,00 грн /Т. 1 а.с. 164/. Згідно з платіжним дорученням від 06.03.2020 № 1919 Пиць А.А. сплатив 8000 грн за надання правничої допомоги адвокатом Репаком В.В. /Т. 1 а.с. 165/ Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що адвокатом Репаком В.В. надано Пицю А.А. правову допомогу в обсязі, визначеному договором та розрахунком, та в розмірі 8000 грн, сплаченому останнім. Враховуючи наведене та письмові докази, які підтверджують надання правової допомоги, суд дійшов висновку про стягнення зазначених витрат у сумі 8000 грн на користь приватного виконавця Пиця А.А. з позивачки [PERSON] у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому судові витрати, понесені позивачкою, слід віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed