Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 11.06.2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та закріплення житла. Відповідно до ст. 45 ЦПК України, з метою захисту інтересів дитини залучено до участі у справі на підставі відповідної заяви прокурора Жовтневого району м. Харкова. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. Мати дитини [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, не виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням, навчанням та утриманням дитини, у зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та закріпити за малолітнім [PERSON] право проживання за місцем його реєстрації: в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача Щербак О.Б., що діє на підставі довіреності, підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, при цьому просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник прокурора Жовтневого району м. Харкова Горюнова І.В. у судовому засіданні позов підтримала, вважала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на обставини, встановлені в судовому засіданні та на докази, якими вони обгрунтовуються. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України неодноразово повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача поверталась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, представника прокурора Жовтневого району м. Харкова, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.5). Батько [PERSON], [INFO], [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], з синами [PERSON], 1994 року народження та [PERSON] 2007 року народження, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» № 120 від 14.05.2015 року (а.с.23). Відповідно до характеристики учня 1-Б класу [PERSON], [INFO], складеної адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №115 Харківської міської ради, [PERSON] проживає у неповній сім'ї разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], батько хлопця помер. Мати хлопця не достатньо уваги приділяє навчанню і вихованню дитини, батьківські збори не відвідувала жодного разу, зв'язок з класним керівником та школою не підтримує, не бере участі у житті класу (а.с.18). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 02.02.2015 року встановлено, що [PERSON], [INFO] напівсирота, проживає за адресою: [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON] Родина мешкає в одній кімнаті, чистота і порядок в якій не підтримується, тісно, мало місця та освітлення. Мати не достатньо уваги приділяє розвитку і вихованню дитини, не підтримує житло у порядку та від неї відчувається запах алкоголю (а.с.19). Відповідно до відповіді №783 від 18.05.2015 року головного лікаря Харківської міської дитячої поліклініки №2, у листопаді 2014 року хлопчик [PERSON] пройшов диспансеризацію в умовах поліклініки, був направлений до лікаря-фтизіатра, але мати медичні рекомендації не виконувала., [PERSON] не здійснює належного догляду за дитиною, умови проживання незадовільні (а.с.21). З подання начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області С.Б. Мєлєшева від 21.05.2015 року вбачається, що під час проведених заходів було встановлено, що [PERSON], [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS], веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями , вихованням свого сина [PERSON], [INFO] , не займається. Відносно [PERSON] 29.04.2015 року були зібрані адміністративні матеріали за ч.2 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками , або особами, які їх замінюють, обов'язків по вихованню дітей) та проведена профілактична бесіда, але остання не зробила ніякого висновку та продовжила зловживати алкогольним напоями та не приділяти увагу вихованню свого малолітнього сина. 14.05.2015 року відносно [PERSON] знову були зібрані адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 184 КУпАП та за ч.1 ст. 178 КУпАП (розпивання спиртних напоїв в громадських місцях та появлення в громадських місцях в нетверезому вигляді). З метою недопущення у подальшому скоєння [PERSON] протиправних діянь начальник Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області С.Б. Мєлєшев звернувся з вказаним поданням до начальника служби у справах дітей Жовтневого району м. Харкова про вжиття заходів щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина (а.с.10). Листом за № 1660 від 14.05.2015 року начальник управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради повідомила начальника Служби у справах дітей Жовтневого району Харківської міської ради, що [PERSON] є учнем 1-Б класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №115 Харківської міської ради. 12.05.2015 року директор ХЗОШ І-ІІ ступенів №115 [PERSON] при опитуванні сусідів дізналась, що хлопчика годують сусіди, мати постійно знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, приводить додому різних чоловіків у такому ж стані. [PERSON] з 23 лютого по 14.05.2015 року не відвідує навчальний заклад, мати не спілкується з представниками школи, на телефонні дзвінки не відповідає, систематично вживає алкоголь, не виконує батьківські обов'язки, у зв'язку з чим управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради звернулось з вказаним листом щодо вилучення дитини із сімї та влаштування до Центру соціальної реабілітації (а.с.11-12). 27.05.2015 року виконкомом Харківської міської ради було винесено рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини у матері» за №287 (а.с. 8). Заходами служби у справах дітей Жовтневого району м. Харкова малолітній [PERSON], [INFO], 08.06.2015 року був відібраний у матері [PERSON] та влаштований на реабілітацію до Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» (а.с.9). Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 393 від 29.07.2015 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.46-47). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є класним керівником 1 -Б класу ХЗОШ І-ІІІ ступенів №115 Харківської міської ради, в якому начається [PERSON], пояснила суду, що мати дитини не спілкується з представниками школи, на телефонні дзвінки не відповідає,батьківські збори не відвідувала жодного разу, не здійснює належного догляду за дитиною, систематично вживає алкоголь, не виконує батьківські обов'язки, в тому числі не приділяє уваги стану здоров"я свого сина [PERSON]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від ЗО березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене , суд доходить висновку, що відповідачка свідомо ухилилась від виконання батьківських обов"язків відносно малолітнього сина [PERSON], належним чином участі у його вихованні та утриманні не приймає і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої суми .

Outcome: approved