Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка, [PERSON] 19 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог вказавши, що 12.08.2011 року безоплатно прийняла від [PERSON] його частку та корпоративні права у Приватному підприємстві «Гранд». У подальшому позивачем було внесено зміни до Статуту підприємства та 15.08.2011 року здійснено державну реєстрацію статутних змін. Після проведення державної реєстрації змін до статуту, позивач призначила себе на посаду директора підприємства. У подальшому ПП «Гранд» під керівництвом позивача укладало договори господарської діяльності з субєктами господарювання, направлені на реальне виникнення взаємних підприємницьких зобовязань. У травні-червні 2013 року позивач вирішила продати ПП «Гранд». Наприкінці травня до позивача звернувся [PERSON] з пропозиціє придбати підприємство. Позивач та відповідач домовилися, що сума угоди щодо купівлі-продажу підприємства буде становить 10000 грн. 04.06.2014 року позивач прийняла рішення про передачу своєї частки та корпоративних прав у ПП «Гранд» [PERSON] На виконання вказаного рішення відповідач, власноручно склав на ім.*я позивача боргову розписку, згідно якої відповідач зобовязується у строк до 31.12.2014 року передати позивачці грошові кошти у сумі 10000 грн. у якості оплати за придбання ПП «Гранд». У відповідний строк відповідач зобовязання не виконав. На підставі вищевикладеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 10 000 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 04.06.2013 року згідно розписки [PERSON] зобовязався в строк до 31 грудня 2014 року передати [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 грн. в рахунок оплати за придбання приватного підприємства «Гранд». Відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки,\~04.06.2013 року\~відповідач не брав у позивача в борг гроші в сумі 10000гривень, а отже складена відповідачем\~розписка є безгрошовою. Враховуючі встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що правовідносини які виникли між сторонами не регулюються\~ст. 1046 ЦК України, у звязку з чим, в задоволенні позову має бути відмовлено. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed