Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року вона є власником квартири [ADDRESS] . На даний час разом з нею по зазначеній адресі зареєстровані: її донька [PERSON] , [INFO] та відповідачка - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2017 року, не несе жодних витрат по утриманню квартири в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, то вона втратила право користування квартирою внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік та підлягає зняттю з реєстрації по вказаній адресі. Тому позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. В разі неявки відповідача до суду просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І., зареєстрованого за №1114, [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] , придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , чим набула право власності на дану квартиру. Згідно копії будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 лютого 2019 року № 57 виданої виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14 липня 1995 року по теперішній час. З 2017 року [PERSON] за адресою реєстрації не проживає та з`являється. Цей факт підтверджується актом комісії в складі депутата Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Свириденка Г.Л. та сусідів [PERSON] (кв. [ADDRESS] ) та [PERSON] (кв. 38) від 11 лютого 2019 року, згідно якої [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2017 року. Крім того, відповідач будучи зареєстрована в квартирі не несе жодних витрат по утриманню квартири в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Ст.ст.\~47,\~48 Конституції України\~гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4\~ст. 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживала більше року, що відповідно до вимог\~ст. 405 ЦК України\~дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням:квартирою [ADDRESS] . Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов`язки з реєстрації місця проживання громадян. Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідачки з реєстрації місця проживання суд відмовляє. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.\~391,\~405 ЦК України,\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: partial