Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачка,посилаючись на те, що тривалий час будь-які відносини не підтримують між собою, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо, спроби до примирення вчиняли, однак вони не призвели до примирення, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, спільну малолітню дитину від даного шлюбу для подальшого виховання та утримання залишити з нею так як вона є матір»ю дитини і природно у матері більше можливостей приділяти дитині уваги, залишити їй шлюбне прізвище та стягнути на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні Позивачка [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотань не заявила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з"явився, з позовними вимогами погодився в повному обсязі, клопотань не заявив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матерiали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступних пiдстав. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року [PERSON],1994 р.н. та [PERSON], 1994 р.н. уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, відповідний актовий запис за №2(Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]), після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від даного шлюбу та спільного проживання у сторін по справі народилася одна спільна дитина, а саме - донька [PERSON], [INFO] Як зазначила в заяві Позивачка - сторони по справі тривалий час будь-які сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, спроби до примирення вчиняли, однак примирення не відбулося, до суду з клопотанням про надання строку для можливого примирення не зверталися, сторони фактично утворили нові сім»ї. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.1 та ч.2 ст.112 СК України суд з»ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність або відсутність малолітніх дітей та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює Рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Як зазначила в заяві до суду Позивачка - вона постійно слідкує за станом здоров'я своєї малолітньої дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з сином наявний психологічний контакт, прив'язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині уваги. Суд вважає, що мати малолітньої дитини буде більше батька усвідомлювати свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання,збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вона спроможна забезпечити її всім необхідним. У відповідності до ст.113 СК України особа,яка змінила своє «прізвище» у зв»язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим «прізвищем» або відновити своє дошлюбне «прізвище». За клопотанням Позивачки суд залишає їй шлюбне «прізвище» - «[PERSON]». Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, тому вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved