Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., надану відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,0566 га., надану відповідачу для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 23 жовтня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 18 грудня 2006 року. Після офіційного розірвання шлюбу подружжя продовжували проживати разом та вести спільне господарство. За час спільного проживання сторони набули у власність житловий будинок та спірні земельні ділянки під цим будинком, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 20 березня 2013 року за позивачкою було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Під час поділу вказаного майна не були враховані земельні ділянки під зазначеним будинком площею 0,10000 га. та 0,0566 га. На даний час сторони не можуть добровільно поділити спільне сумісне майно подружжя, а тому позивач, посилаючись на положення ст.ст. 60, 70, 71 СК України, просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала судові заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав судові заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 23 жовтня 1993 року по 18 грудня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області постановлено рішення, яким поділено майно, набуте під час спільного проживання позивачки з відповідачем, а саме за позивачкою судом визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] та нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS]. За даним рішенням відповідачу виділено автомобіль марки HYUNDAI Santa Fe реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ГАЗ 33104 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с9-10). Вказані обставини також підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11). Судом встановлено, що в період спільного проживання 18 березня 2008 року крім вищевказаного будинку сторони придбали земельні ділянки площею 0,1000 га., надану відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,0566 га., надану відповідачу для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS]. На вказані земельні ділянки відповідачу 03 червня 2008 року видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.12-15). В своїх позовних вимогах позивач зазначає, що під час поділу вищевказаного майна не були враховані зазначені земельні ділянки площею 0,10000 га. та 0,0566 га. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з такого. За положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Разом із тим, між подружжям у порядку ст.ст. 60, 70, 74 СК України ділиться те майно, набуте під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки. Для встановлення таких обставин з'ясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є об'єктом поділу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. 20 березня 2013 року, постановляючи вищевказане рішення про поділ майна подружжя, Середино-Будський районний суд Сумської області встановив, що сторони, як подружжя 18 березня 2008 року придбали зазначений будинок, який був зареєстрований на ім'я [PERSON], а в подальшому даним рішенням визнано право власності за [PERSON] Під час поділу майна за даним рішення не були враховані зазначені земельні ділянки. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз"яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що 18 березня 2008 році вони під час спільного проживання придбали вищевказані земельні ділянки, які були оформлені на відповідача. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що земельні ділянки придбані в період сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що спірні земельні ділянки є об'єктом права спільної сумісної власності сторін. Зурахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved