Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким виселити відповідачку з належного їй житлового будинку, який знаходиться у с. Верхній Струтин по вул. С.Стрільців, 59, Рожнятівського району Івано-Франківської області. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Верхній Струтин по вул. С.Стрільців, 59. Крім неї, у цьому будинку зареєстровані її сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO] відповідачка по справі, а також онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2000 році її син [PERSON] одружився з [PERSON], з того часу остання проживає в її будинку. Однак проживання разом з відповідачкою в одному будинку стало зовсім нестерпним, так як остання агресивно ставиться до неї, вчиняє постійні сварки, ображає її нецензурними словами, виганяє з будинку, наносить побої, перешкоджає у користуванні будинком, господарськими спорудами, побутовою технікою та речами повсякденного вжитку. Чинить перешкоди у спілкуванні з її дітьми, онуками та сусідами, не впускає їх у будинок, проганяє з подвір»я, ображає нецензурними словами. Така поведінка відповідачки призвела до погіршення її стану здоров»я, а саме через постійні стреси та душевні хвилювання у неї піднімається артеріальний тиск, виникли проблеми із серцем. З приводу неправомірних дій відповідачки вона неодноразово зверталася з заявами до голови Вехньострутинської сільської ради та до працівників Рожнятівського РВ УМВС, за результатами розгляду яких до відповідачки були вжиті передбачені законом заходи впливу. На даний час відповідачка перейшла тимчасово житии у інше житло, однак часто навідується до неї та продовжує обзивати, питає коли вона вже помре, чим порушує її право на вільне користування приватною власністю. Під час розгляду справи позивачка захворіла, а тому в подальшому її інтереси у судовому засіданні представляли її представники. Так представник позивачки її дочка [PERSON] пояснила, що відповідачка не дозволяє їй відвідувати матір, постійно погрожує фізичною розправою, наносить їй побої. Поселила матір в окрему кімнату, яка не отоплюється, не дозволяє їй користуватися газовою плитою, господарськими будівлями та іншими речами повсякденного вжитку. Через негативну поведінку відповідачки мати постійно перебуває у пригніченому стані, через що потребує постороннього догляду. Вона неодноразово просила брата [PERSON] поговорити з дружиною, щодо її поведінки, однак це виявилось безрезультатним. Тому, щоб захистити матір від неправомірних посягань відповідачки вона змушена булла залишити сім»ю у Полтавській області та приїхати додому. Однак відповідачка і з нею також вчиняла сварки, намагалася її побитии, спичинила тілесні ушкодження, з приводу чого на даний час відносно відповідачки зареєстровано кримінальне провадження. Представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав, дав у судовому засіданні аналогічні пояснення. Відповідачка позову не визнала та пояснила, що з 2000 року проживає в будинку своєї свекрухи [PERSON] Не заперечує, що між нею та позивачкою виникають суперечки, однак ініціатором сварок у більшості випадків є позивачка, так як остання разом з своїм сином [PERSON] створюють неможливі умови для спільного з ними проживання. Останній приходить додому в нетверезому стані, вчиняє скандали, через що вона змушена закриватися з дітьми в окремій кімнаті. Відповідачку вона не обзиває, так як протягом останніх п»яти років не спілкується з нею. На даний час у будинку позивачки не проживає, разом зі своєю сім»єю проживає окремо, знімає квартиру. У послідуючих судових засіданнях інтереси відповідачки представляв адвокат [PERSON], позову не визнав зазначивши, що на даний час відповідачка у житловому будинку позивачки не проживає, виїхала на роботу за межі України, а тому нема підстав для її виселення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], син позивачки дав показання про те, що проживає разом з матір»ю у її будинку. Відповідачка постійно обзиває його та матір нецензурними та образловими словами, чинить перешкоди у користуванні будинком, виганяє їх з будинку, зводить наклепи, не дозволяє користуватися майном, погрожує підпалом будинку. Протягом останніх трьох місяців відповідачка не живе в будинку матері, однак заявляє, що буде там жити, що матері у будинку нічого не належить. Свідок [PERSON], дочка позивачки суду пояснила, що відповідачка постійно влаштовує сварки з матірю, проганяє її з будинку, погрожує їй фізичною розправою, обзиває непристойними словами, наносить побої, не дозволяє матері виходити на подвір»я, користуватися газовою плитою, готувати їсти. З приводу неправомірної поведінки відповідачки вона зверталася з заявою в міліцію. Свідок [PERSON] дочка позивачка дала суду аналогічні показання, доповнивши, що відповідачка не дозволяє їм приходити до матері, і з ними - з іншими дітьми, скандалить та вигангяє їх з батьківського дому. Допитана у судововому засіданні свідок [PERSON], сусідка позивачки, пояснила суду, що позивачка з відповідачкою на протязі багатьох років перебувають у неприязних відносинах, так як остання постійно обзиває позивачку непристойними та нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, наносить побої, не дозволяє сусідам та дітям, відвідувати її, користуватися газовою плитою та готувати їсти. З приводу неправомірних дій відповідачки, у позивачки погіршився стан здоров»я. На даний час відповідачка проживає окремо, однак час від часу навідується до будинку [PERSON] та вчиняє з нею сварки. Свідок [PERSON] син позивачки, суду пояснив що відповідачка має невріважений характер, через що з нею неможливо проживати в одному будинку, так як остання постійно вчиняє конфлікти по відношенню до матері, ображає її непристойними словами, наносить побої, не дозволяє виходити з будинку. Йому також погрожує, наголошуючи на тому щоб він не приїзджав до матері та не відвідував її. Через постійні стреси, у матері різко погіршилося здоров»я, вона хоче спокійно жити у своєму будинку. Свідок [PERSON] син позивачки, чоловік відповідчки суду пояснив, що проживав з сім»єю в будинку своєї матері [PERSON] На даний час проживають окремо, в іншому будинку, так як між його дружиною [PERSON] та матір»ю часто виникають сварки, ініціатором яких є дружина, яка постійно конфліктує з його сестрами та братами, не дозволяє їм приходити до будинку матері та відвідувати її, погрожує їм фізичною розправою. Він просив дружину змінити своє ставлення по відношенню до його родини, однак відповідачка не відреагувала. Вислухавши сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивачка є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Верхній Струтин по вул. С.Стрільців, 59, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 30 листопада 2015 року (а.с.8), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10). У належному позивачці будинку зареєстровані та проживають її сини [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], що підтверджено довідкою №1248, виданою Верхньострутинською сільською радою 23 грудня 2015 року (а.с.11) та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталася з заявами в Рожнятівське відділення поліції з приводу неправомірних дій відповідачки по відношенню до них та позивачки, за результатами яких до відповідачки були застосовані передбачені законом заходи, проведено бесіди профілактичного характеру та попереджено про недопущення вчинення правопорушення у майбутньому, що підтверджується копіями листів начальника Рожнятівського відділення поліції №15/548 від 17 грудня 2015 року, №1740/108 від 13 квітня 2016 року, №1489 від 29 березня 2016 року, №1750/108 від 13 квітня 2016 року (а. с. 57-59, 61). 9 лютого 2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 12016090220000049 щодо спричинення відповідачкою тілесних ушкоджень [PERSON], що підтверджується довідкою слічого СВ Рожнятівського ВП (а.с.60). За змістом ч. 1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. А за змістом статті 157 зазначеного кодексу, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.17 із змінами Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Отже законом визначено, що виселення з житлового будинку може відбутись лише тоді, коли заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, тобто відповідачка повинна була бути офіційно попереджена про недопустимість протиправної поведінки в подальшому та можливість її виселення. Судом встановлено, що відповідачка систематично порушувала встановлені правила співжиття з власником житлового будинку, в якому вона проживала як член сім»ї, її неодноразово було попереджено про припинення негативної поведінки по відношенню до позивачки як її дітьми так і працівниками поліції, однак це позитивних наслідків не дало. Відповідачка створює умови неможливого з нею проживання: вчиняє сварки, дебоші, наносить побої позивачці, заходи попередження, що застосовувалися до неї працівниками поліції виявились безрезультатними, тому її слід виселити з належного позивачці житлового будинку.

Outcome: approved