Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], 2010 р.народження, у розмірі 30% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, пов»язані з її щорічним оздоровленням, в розмірі 10 000 гривень зі сплатою до 25 травня щорічно, до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з грудня 2002 р. перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки, окремо проживають та не ведуть спільне господарство. На час розгляду справи неповнолітня дитина проживає з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини не надає добровільно матеріальної допомоги та ухиляється від утримання доньки, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Позивач також зазначає, що відповідач не несе будь-яких додаткових витрат, пов'язаних з оздоровленням дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, стягнувши в судовому порядку з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та додаткові витрати, оскільки вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, в зв'язку з чим не може забезпечити необхідне проживання доньки, яка щороку потребує оздоровлення на морі. Також позивач повідомила, що відповідач має достатні доходи і може надавати допомогу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково та зазначив, що доводи позивача про ухиляння його від утримання доньки є недопустимими, оскільки він щомісячно надає допомогу на утримання дитини в розмірі 600 гривень. Крім того, відповідач зазначив, що його доходи є не значними, сам він є інвалідом третьої групи, а тому сплачувати аліменти та додаткові витрати, пов'язані з оздоровленням дитини, у заявленому позивачем розмірі він не має можливості. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін у справі є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи сторони спільно не проживають, дитина мешкає з матір»ю. З боку відповідача суду не надано доказів, що він надає постійну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення її належного рівня утримання, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, оскільки суду не надано доказів, що допомога надається регулярно. При призначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка має постійне місце роботи і постійний дохід, який становить в середньому 4500 гривень щомісячно. Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку (5 років). Суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, не має інших аліментних зобов»язань, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано, доходи відповідача розмір яких, з врахуванням пенсії по інвалідності становить в середньому 3600 щомісячно. Суд бере до уваги стан його здоров»я - є інвалідом 3 групи. При зверненні до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30% з усіх видів його заробітку, щомісячно, однак будь-яких доказів на підтвердження того, в якому розмірі позивач несе витрати на утриманні дитини щомісячно суду не надано. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред»явлення позову і до повноліття дитини підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1\\4 частка від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач не довела в ході розгляду справи обґрунтованість своїх вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, що вона потребуває таких витрат, і позивач несе такі витрати. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. На підставі ст..367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в доход держави.

Outcome: partial