Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернулася до суду 18 березня 2014 року з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 08 травня 1998 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року її чоловіка [PERSON] було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 230 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стягнуто з її чоловіка: на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 22686,07 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2500 грн.; на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 1198,47 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2000 грн. 11 березня 2014 року державним виконавцем було проведено опис спільно нажитого ними майна і накладено арешт на майно, до якого ввійшло майно, набуте нею особисто і яке є її особистою власність, а саме: 2 телевізора, музичний центр, монітор, процесор, комп'ютерний стіл, мікрохвильова піч, пральна машина, кондиціонер та кухонний гарнітур. Тому позивач просить визнати за нею право власності на зазначене майно та виключити його з акту опису та арешту. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, на задоволенні вимог наполягала. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник третьої особи Герасимова О.Є. звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, вказала, що при складанні акту опису та арешту майна ніяких документів, які б підтверджували належність майна іншій особі боржником не було надано, тому при вирішенні спору вона покладається на розсуд суду. Вислухавши позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 08 травня 1998 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.11 - копія свідоцтва про одруження). Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2013 року, [PERSON] було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 230 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 22686,07 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2500 грн.; на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 1198,47 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2000 грн.; на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 91335,87 грн. (а.с.5-6 - копія вироку). На підставі вироку державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ було відкрито виконавче провадження, та 11 березня 2014 року були проведені виконавчі дії за місцем проживання боржника: [ADDRESS]. Згідно акту опису та арешту майна, складеного державним виконавцем Довгинцівського ВДВС КМУЮ Герасимовою О.Є. в присутності понятих [PERSON] і [PERSON] та в присутності боржника [PERSON], було проведено опис і накладено арешт на: телевізор PHILIPS, музичний центр YAMAHA, телевізор DAEWOO, монітор LG, процесор СНЕНМО, комп'ютерний стіл, мікрохвильову піч LG, пральну машину 1NDESIT, кондиціонер Samsung, кухонний гарнітур білого кольору з трьох підвісних шаф, двох вмонтованих тумб і одного ящику з шухлядками (а.с.7-8 - копія акту). 11 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на доходи боржника, відповідно до яких державним виконавцем звернуто стягнення на доходи (заробітну плату) [PERSON] (а.с.9,10 - копія постанови). Відповідно до положень статей 11, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV « Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб, а не учасників виконавчого провадження, щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 „Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.06.1976 року №6 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на право володіння ним. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання представником відповідачів позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому з урахуванням визнання вимог представника відповідачів, суд вважає можливим їх задовольнити.

Outcome: approved