Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2016 року померла її мама [PERSON], яка з 1992 року проживала разом з її вітчимом [PERSON]. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,79 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Вітчиму [PERSON], який помер 28.10.2011 року, за життя належала земельна ділянка площею 5,17 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, після смерті якого її мама прийняла все їх спільне сумісне майно, так як до смерті проживали разом в одному будинку. В липні 2017 року позивачці стало відомо про смерть мами [PERSON] та про спадщину, до складу якої входять дві земельні ділянки, що знаходяться на території Новоєгорівської сільської ради, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. За життя вітчим та мати позивачки заповіти не посвідчували. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть вітчима та оригінал державного акту на земельну ділянку втрачені та позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину, так як [PERSON] не являється її рідним батьком. Після звернення до приватного нотаріуса про прийняття спадщини було надано розяснення про те, що на сьогоднішній час пропущений 6-ти місячний термін для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. З урахуванням вищезазначених фактів, позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім'єю померлих [PERSON] та [PERSON], а також визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Цуцу») є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження NA-VS 0125000 та копією свідоцтва про укладення шлюбу CS-V 0506956 (а.с.14-15). Після смерті 09 березня 2016 року [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку в розмірі 4,79 га на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-КР № 014882(а.с.24). \~З довідки виконавчого комітету Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 496 від 28.08.2016 року слідує, що [PERSON], [INFO], дійсно проживала і була зареєстрована до дня смерті 09.03.2016 року в селі Новоєгорівка Новоукраїнського району. Спільно з нею на момент її смерті постійно проживав і був зареєстрований її співмешканець [PERSON], [INFO] (а.с.17). Після смерті 28 жовтня 2011 року [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто земельну ділянку в розмірі 5,17 га на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-КР № 014881(а.с.23). Вищевказаний державний акт втрачено, про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті «Новоукраїнські Новини», яке опубліковано 18.11.2017\~року. За ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. З урахуванням цього, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю більше 15 років, факт прийняття спадщини за законом, і це підтверджується довідкою сільської ради, тому його можливо встановити. Згідно довідок №№497,498 від 28.08.2017 р. виданих виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району про те, що Новоєгорівською сільською радою заповіт [PERSON] та [PERSON] не посвідчувались (а.с.16). Згідно відповіді нотаріуса, після смерті обох спадкодавців спадкові справи не заводилися, заповіти не складалися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися. У п.3.5 листа ВССУ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», надається інформація про спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню. Такі спори розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.16 ЦК України єдиним способом захисту прав буде визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Так як позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї мами та на підставі викладеного та враховуючи те, що згідно ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, крім того єдиними спадкоємцем, і відповідно до ст.1269 ЦК України прийняв спадщину, а згідно ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови ПВСУ №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт проживання однією сім'єю та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved