Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі-позивач) звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення страхового відшкодування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.05.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №63404ГА/05АВ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER]. 09.07.2016 року в м. Києві в парку Дружби Народів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Fiat», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2118895 від 16.12.2016 року та умов Договору страхування №63404ГА/05АВ від 27.05.2016 року, розмір страхового відшкодування склав 47202,77 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило потерпілій стороні за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. У звязку з чим, у позивача виникло право регресного позову про відшкодування сплаченої страховиком суми страхового відшкодування в розмірі 16764,93 грн., проте на даний час вимоги позивача відповідачем не виконано. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 16764,93 грн. та судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року дана цивільна справа направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 27 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся із заявою в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2016 року в м. Києві в парку Дружби Народів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Fiat», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 27.05.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №63404ГА/05АВ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER]. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2118895 від 16.12.2016 року та умов Договору страхування №63404ГА/05АВ від 27.05.2016 року, розмір страхового відшкодування склав 47202,77 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило потерпілій стороні за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. У звязку з чим, у позивача виникло право регресного позову про відшкодування сплаченої страховиком суми страхового відшкодування в розмірі 16764,93 грн., проте на даний час вимоги позивача відповідачем не виконано. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода 09.07.2016 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 47202,77 грн., у звязку з чим позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача за виплату страхового відшкодування у розмірі 16764,93 грн., тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved