Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 140731-181437 від 31.07.2014 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 300 грн. Відповідач зобов»язався повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 84 грн. у строк до 13.08.2014 року. В порушення умов договору відповідач станом на 15.10.2018 року не виконав свої зобовязання щодо повернення отриманих коштів в розмірі 300 грн., а також щодо сплати процентів за користування кредитом. Згідно з п.6.2. договору, у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до нього застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Таким чином, в звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором, станом на 15.10.2018 року заборгованість відповідача становить 9528,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 300 грн., проценти за договором 84,00 грн., пені у розмірі 9144,00 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у справі в розмірі 1779,62 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.70). Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 31.07.2014 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір №140731-181437, відповідно до якої позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. на строк до 13.08.2014 року зі сплатою процентів в розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Позичальник зобов»язався повернути кредит у розмірі 300 грн. та сплатити проценти в розмірі 84 грн. у дату повернення кредиту. За умовами договору повернення кредиту та сплата кредиту здійснюється разовим платежем шляхом внесення відповідної суми коштів до каси кредитодавцю або зарахування на його банківський рахунок (а.с.5-6). Згідно п.6.2 договору, за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов»язаний сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу. Відповідач не здійснював повернення кредитних коштів та відсотків, у зв»язку з чим нарахована пеня. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 15.10.2018 року складає 9528,00 грн., в тому числі: 300 грн. тіло кредиту; 84 грн. відсотки; 9144,00 грн. пеня за договором (а.с.10-36). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобовязань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. В частині вимог щодо стягнення пені суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконням або неналежним виконанням зобов»язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвочасно виконано грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік, що передбачено п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.4 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який значно перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Всудовому засіданні встановлено, що розмір пені нарахований в сумі 9144 грн. значно перевищує розмір збитків, який складає (300 грн. + 84 грн.) 384 грн., та є такою, що не відповідає передбаченим п.6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. На підставі викладеного, суд вважає за потрібне зменшити визначений позивачем розмір пені з 9144 грн. до 384 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 768 грн. (300 грн. заборгованість по кредиту; 84 грн. проценти; 384 грн. пеня). В задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення пені в розмірі 8760 грн. необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у справі в розмірі 1779,62 грн. (1762 грн. судовий збір, 17 грн. 62 коп. комісія банку).

Outcome: partial