Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Н.С.Т. Україна» (далі - позивач, ТОВ «Н.С.Т. Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (далі відповідач-2, ДП «Український інститут інтелектуальної власності, Укрпатент), у якому просить достроково припинити дію свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]»повністю, зобов`язати відповідача-2 внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]»повністюта здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ. В обґрунтування позову ТОВ «Н.С.Т. Україна» зазначає, що відповідач-1 є власником свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку « [INFO] » (далі Оспорювана марка). Дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 25.09.2015 р. Оспорювана марка зареєстрована для послуг 42 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі МКТП), зокрема, комп`ютерного програмного забезпечення, архітектурних послуг, аутсорсингових послуг у сфері інформаційних технологій, інсталювання комп`ютерного програмного забезпечення, картографічні послуги тощо. Будучи власником свідоцтва на Оспорювану марку, відповідач-1 та/або інша особа з його дозволу не використовують в Україні Оспорювану марку відносно усього переліку послуг 42 класу МКТП, для яких вона зареєстрована протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва 25.09.2015 р., і відсутні поважні причини для такого невикористання. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на торговельні марки", якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п 'яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва, або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п 'ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково". Відтак, дія свідоцтва України № [NUMBER] на Оспорювану марку має бути достроково припинена у судовому порядку повністю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Н.С.Т. Україна» до [PERSON] , ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про дострокове припинення дії свідоцтва № [NUMBER] на торговельну марку та призначено підготовче засідання на 26.04.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 27.05.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2021 року відкладено підготовче засідання на 28.07.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року відкладено підготовче засідання на 11.08.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Н.С.Т. Україна» до [PERSON] , ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про дострокове припинення дії свідоцтва № [NUMBER] на торговельну марку та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 27.08.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2021 року відкладено судове засідання на 06.10.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року відкладено судове засідання на 11.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року відкладено судове засідання на 25.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року відкладено судове засідання на 02.12.2021 року. Представником відповідача-1 [PERSON] в порядку підготовчого провадження подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що 25.09.2015 року опубліковані відомості про видачу свідоцтва на Оспорювану марку, отже п`ять років від цієї дати спливають 25.09.2020 року. В межах п`ятирічного строку, а саме 28.05.2019 року, відповідач-1 зареєстрував домен [INFO] і розпочав використання торговельної марки в мережі Інтернет. Використанням торговельної марки визнається, серед іншого, застосування її в мережі Інтернет (абз. 4 п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на торговельні марки»). Представником відповідача-2 ДП «Український інститут інтелектуальної власності» подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному. Відзив обґрунтований тим, що виходячи з правової сутності торговельної марки, умовою належного її використання є безпосереднє та фактичне використання саме стосовно товарів і послуг, для яких цю торговельну марку зареєстровано. При достроковому припиненні дії свідоцтва на торговельну марку, обов`язок доведення факту використання торговельної марки покладений на її власника. До функцій Укрпатенту не віднесено здійснення контролю за використанням торговельних марок їх власниками. У разі припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку повністю, рішення суду може вплинути на обов`язок Укрпатенту щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та опублікування відповідних відомостей в бюлетені. У відповіді на відзив відповідача-1, позивач зазначає, що доводи відповідача-1, викладені в відзиві, є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та не спростовують факту невикористання Оспорюваної марки відповідачем-1 і доводів позивача, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача-1 щодо задоволення позову заперечував, просив відмовити Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Так, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не використовує зареєстровану торговельну марку « [INFO] » (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] більше ніж п`ять останніх років до дати звернення до суду із позовною заявою, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтва. Згідно ч. 1 ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Як визначено у ч. 1 ст. 420 ЦК України, до об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Відповідно до ст. 492 ЦК України, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку, яка зареєстрована для послуг 42 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У такому разі дія свідоцтва або дія міжнародної реєстрації в Україні може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва чи міжнародної реєстрації не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами є обставини, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва чи міжнародної реєстрації, зокрема обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством. Для цілей цього пункту використанням торговельної марки власником свідоцтва вважається також використання її з дозволу власника свідоцтва іншою особою. Аналіз зазначених норм Закону дозволяє дійти висновку, що при достроковому припиненні дії свідоцтва на знак для товарів і послуг, обов`язок доведення факту використання знака покладений на власника відповідного знаку. Згідно ч. 1 ст. 426 ЦК України, способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Як визначено у ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Аналіз зазначених норм Закону дає підстави стверджувати, що виходячи з правової сутності торговельної марки, умовою належного її використання є безпосереднє та фактичне використання саме стосовно товарів і послуг, для яких цю марку зареєстровано. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, для вирішення спору щодо дострокового припинення повністю дії свідоцтва України [NUMBER] позивач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач [PERSON] - безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] . Законом України від 16.09.2014 року № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої» була ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21.03.2014 р. в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27.06.2014 року в м. Брюсселі (далі - «Угода про асоціацію»). Згідно пункту b статті 157 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію цілями цієї Глави є, зокрема, досягнення належного та ефективного рівня охорони і захисту прав інтелектуальної власності. Відповідно до статті 158 частини першої Глави 9 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки. Статтею 198 Підрозділу 2 частини другої Глави 9 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, то власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання. Аналогічну норму містить і частина друга статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року, відповідно до якої для подання вимоги про скасування знака надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знака. Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ст. 10 ЦК України, чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України, встановлює Закон України «Про міжнародні договори України», і статтею 19 цього Закону встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Отже, враховуючи, що 01.09.2017 року Угоду про асоціацію ратифіковано Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 року, набрала чинності 01.09.2017 року, у повному обсязі до відносин щодо дострокового припинення дії свідоцтв України та міжнародних реєстрацій на знаки для товарів і послуг з підстави їх невикористання мають застосовуватися положення статті 198 Угоди про асоціацію. Враховуючи статтю 198 Угоди про асоціацію, дія свідоцтва України та міжнародної реєстрації може бути достроково припинена у разі, якщо торговельна марка без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не використовує зареєстровану торговельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] більше п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтв, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтв. За відомостями Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідач [PERSON] не має ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг у галузі криптографічного захисту інформації (крім послуг електронного цифрового підпису) та технічного захисту інформації та з заявою до Держспецзв`язку про отримання ліцензії не звертався. Зазначене підтверджується відповіддю Держспецзв`язку від 24.12.2020 року № 04/01/02-3556 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг щодо захисту від комп`ютерних вірусів. За відомостями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до державного картографо-геодезичного фонду України не надходили топографо-геодезичні матеріали від відповідача [PERSON] . Зазначене підтверджується відповіддю Держгеокадастру від 24.12.2020 року № 29-28-0.232-13761/2-29 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для картографічних послуг. За відомостями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до державного картографо-геодезичного фонду України не надходили топографо-геодезичні матеріали від відповідача [PERSON] . Зазначене підтверджується відповіддю Держгеокадастру від 24.12.2020 року № 29-28-0.232-13761/2-29 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для картографічних послуг. За відомостями Міністерства розвитку громад та територій України в реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості щодо проходження професійної атестації відповідачем [PERSON] та видачі йому кваліфікаційного сертифіката. Зазначене підтверджується відповіддю Мінрегіону від 28.12.2020 року б/н на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг архітектурного консультування, архітектурних послуг, будівельного проектування, вивчання технічних проектів, технологічного консультування, планування розвитку міст. За відомостями Державної служби України з надзвичайних ситуацій в ДСНС відсутня інформація щодо провадження відповідачем [PERSON] гідрометеорологічної діяльності, а відтак і належності до суб`єктів відносин у сфері гідрометеорологічної діяльності. Зазначене підтверджується відповіддю ДСНС від 04.01.2021 року б/н на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг прогнозування погоди. За відомостями Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в Міністерстві відсутня інформація щодо входження відповідача [PERSON] до складу комісії з проведення бонітування овець. Зазначене підтверджується відповіддю Мінекономіки від 24.12.2020 року № 2843-06/75997-07 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг з оцінювання якості вовни. За відомостями Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України відповідач [PERSON] не входить до складу Громадської ради при Міндовкілля та громадським інспектором з охорони довкілля Державною екологічною інспекцією України не призначався. Зазначене підтверджується відповіддю Мінекономіки від 28.12.2020 року № 25/6-26/12574-20 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг з надавання наукової інформації, порад, консультацій щодо зменшування викидів вуглекислого газу. За відомостями Органу сертифікації технологій і засобів обчислювальної техніки та автоматизації Інституту проблем математичних машин і систем НАН України УКРСЕРТКОМП`ЮТЕР ОС УКРСЕРТКОМП`ЮТЕР не здійснював роботи з сертифікації програмного забезпечення, а також не було надано сертифікату відповідності на програмне забезпечення відповідача під позначенням « [INFO] » (комбінов.). Зазначене підтверджується відповіддю ОС УКРСЕРТКОМП`ЮТЕР від 13.01.2021 року № 148/7-2 на адвокатський запит представника позивача. Відтак, вказана інформація підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] для послуг, пов`язаних із інформаційними технологіями. Згідно відповіді ТОВ «Всеукраїнська експерта служба "Укрекспертиза» від 04.01.2021 року № 015-2021 на адвокатський запит представника позивача, робіт з сертифікації програмного забезпечення виробництва відповідача [PERSON] під позначенням «[INFO]» та/або торговельною маркою [INFO], чи за його заявкою, ТОВ «Всеукраїнська експерта служба "Укрекспертиза» не проводило. Невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) для надання послуг, пов`язаних із інформаційними технологіями, підтверджується також відповідями на адвокатські запити представника позивача, наданими провідними галузевими об`єднаннями у сфері інформаційних технологій. За відомостями Індустріального телевізійного комітету (лист від 30.12.2020 року № 3012-01), згідно даних ТВ панелі фактів виходу реклами товарів чи послуг під позначенням « [INFO] » на телевізійних каналах відкритих у ТВ Панелі за період з 15.12.2015 року по 27.12.2020 року не виявлено, що підтверджує невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) за свідоцтвом України № [NUMBER] в рекламі. Суд критично оцінює посилання відповідача [PERSON] на реєстрацію ним доменних імен [INFO] та [INFO] як на доказ використання торговельної марки «[INFO]» (комбінов.) в мережі Інтернет. Як вбачається з матеріалів справи, доменне ім`я [INFO] відповідач [PERSON] зареєстрував лише 13.04.2021 року, тобто після пред`явлення позову та поза межами п`ятирічного строку невикористання торговельної марки. У свою чергу, доменне ім`я [INFO], хоча і було зареєстроване 28.05.2019 року, але стало активним лише 24.04.2021 року, тобто після пред`явлення позову та поза межами п`ятирічного строку невикористання торговельної марки. Зазначена обставина знаходить своє підтвердження у наявному у матеріалах справи Висновку експерта № 106/21 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів, наданому позивачем. Позивач з посиланням на вищевказані письмові докази вважає, що торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] не використовувалась відповідачем [PERSON] в Україні протягом п`яти років до дати звернення до суду із позовною заявою. При цьому, відповідачем [PERSON] не надано доказів використання торговельної марки за свідоцтвом України № [NUMBER] . В ході розгляду справи не встановлено наявність перешкод у відповідача [PERSON] щодо використання торговельної марки за свідоцтвом України № [NUMBER] та суду відповідачем [PERSON] не було надано будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва, як і не надано доказів і можливості введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання марки особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Частина четверта статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» містить положення, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Так, відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року № 10 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 578 від 14.06.2011 року), у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо припинення дії свідоцтва повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» від 23.08.2016 за № 585, Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати Державну службу інтелектуальної власності, поклавши на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності; установити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності. Як встановлено судом, 14.10.2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 року № 703-IX, яким визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року №1267-Р «Про національний орган інтелектуальної власності» від 13.10.2020 № 1267-р на виконання пп.1 1 п. 7 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» визначено, що Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. Відтак, суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» внести до Державного реєстру cвідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України № 204318 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» або іншому чинному офіційному виданні державної системи охорони інтелектуальної власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами свої вимоги, а відповідачем не спростовано їх обґрунтованість, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 4540,00 грн. за подання позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням № 167 від 10.02.2021 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 4540,00 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved