Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації, Перша Львівська нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування. 24.09.2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просить встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року по [INFO] року з [PERSON] та надати їй право на спадкування по смерті [PERSON] разом з спадкоємцями першої черги за законом, а саме його сином [PERSON]. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 1998 року по [INFO] року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями майна померлого вважає себе та сина [PERSON]. Позивач в позові зазначає,що [PERSON] хворів та потребував сторонньої допомоги, яку крім неї йому ніхто не надавав і ним, окрім неї, ніхто не опікувався. Вона сама несла всі витрати по його лікуванню та утриманню, а в подальшому по організації похорону, похованню та поминках. Стверджує, що з [PERSON] прожили разом на протязі тривалого часу і були фактично однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Поросить встановити факт проживання однією сім'єю та змінити черговість отримання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом з сином спадкодавця [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали надавши пояснення аналогічне викладеним у позовній заяві та уточненнях де неї. Просять суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову у зв'язку із його безпідставністю, надала пояснення про те, що померлий [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS] до середини жовтня 2009 року, а до грудня 2007 року з ними проживав їхній спільний молодший син [PERSON] до його загибелі. [PERSON] у судовому засідання заперечила проти задоволення позову. Представник Органу опіки та піклування Фридрак В.Б. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серія [NUMBER] від [INFO] року про смерть помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. У спадкодавця є син [PERSON], спадкоємець першої черги, який зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Опікуном [PERSON] є [PERSON] відповідно до рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2014 року. Судом встановлено, що позивач звернулась до першої нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини посилаючись на те, що проживала зі спадкодавцем однією сім'єю. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, звуко і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ч.2,4 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом, таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] сусідка матері спадкодавця зазначила, що позивачка та спадкодавець разом проживали з 1996 року разом по [ADDRESS], померлого дуже добре знала з дитинства, зазначила що ходила до нього з позивачкою у гості, ствердила що [PERSON] хворів, проте у своїх показах, відповідаючи на запитання представника відповідача плуталась у показах, засвідчивши на початку, що померлого знає з дитинства не змогла надати чітких відповідей стосовно періоду його захворювань, відповіді були заплутаними та не відповідали тим, які надавались іншими свідками зі сторони позивачки. Свідок [PERSON], у судовому засіданні повідомив про те, що [PERSON] та позивачка проживали разом з1998 року у квартирі по [ADDRESS], а після смерті матері зробили в її квартирі ремонт і проживали там з 2007 року. Разом з тим повідомив суду, що приходив до померлого у квартиру на [ADDRESS] у 1998-1999 роках і у гості і за речами саме в цю квартиру, хоча починав свої свідчення з того, що у 1998 році [PERSON] проживав з позивачкою за іншою адресою у квартирі по [ADDRESS] На запитання, коли він був там останній раз впевнено ствердив, що у 2007 році, коли помер молодший син [PERSON] і після цього туди не приходив. Такі твердження спростовуються показами свідка зі сторони відповідача [PERSON], який зазначив, що у 2008 році деякий мужчина на ім'я [PERSON], так назвала його [PERSON], приходив у квартиру на [PERSON] за речами [PERSON], щоб відвезти їх йому в лікарню, куди був госпіталізований [PERSON]. Також у відповідях на запитання свідок [PERSON] назвав [PERSON] жінкою друга. Також і Сусідка по будинку по [ADDRESS] [PERSON], побачивши цього свідка в залі судового засідання, пригадала його як особу, що дуже часто приходив до [PERSON] та [PERSON] у гості, хоча сам свідок у своїх свідченнях зазначав, що був там лише 8 разів. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] зазначила, що [PERSON] проживав з позивачкою у 1998-99 роках по [ADDRESS], що суперечить твердженням свідка [PERSON], який зазначав, що саме в цих роках він приходив у гості до [PERSON] у квартиру по [ADDRESS] який також зазначив, що дома була присутня часом [PERSON]. З матеріалів справи вбачається згідно Довідки з місця проживання та склад сім'ї №176 від 18.01.2014 року, що [PERSON] до своєї смерті до [INFO] року був зареєстрованим за адресою по [ADDRESS]. Квартира належала йому на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON] та [PERSON] Місця своєї реєстрації спадкодавець не змінював. Позивач представила суду Акт, затверджений ЛКП Граніт, в якому зазначено, що [PERSON] проживає зі своїм чоловіком [PERSON] з 04.06.2007 року по [INFO] року за адресою [ADDRESS].Акт підписано членами комісії, зокрема майстрами [PERSON] та [PERSON] Проте, як вбачається з інформаційної довідки, наданої на запит суду ЛКП "Граніт" [PERSON] працює в цьому ЛКП лише з 1.02.2013 року, тому не може володіти відомостями про осіб, що проживали за адресою [ADDRESS]. [PERSON], хоча і була прийнята на роботу в ЛКП "Граніт" 01.03.2002 року, проте була звільнена 22.08.2011 року, тому стверджувати про проживаючих по [ADDRESS] осіб у період з 22.11.2011 року по [INFO] року не може. Тому такий акт судом до уваги не береться. Свідки зі сторони відповідача [PERSON] (товариш родини батьків [PERSON]), [PERSON] (товариш молодшого сина померлого), [PERSON] (подруга [PERSON]), [PERSON] (сусідка по будинку по [ADDRESS]), [PERSON] (колишня дружина друга померлого), [PERSON] (сусідка по будинку на [ADDRESS]), [PERSON] (подруга [PERSON]) повідомили, що включно до 2009 року [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] в одній квартирі. Період з якого він на [ADDRESS] перестав проживати називають орієнтовно жовтень 2009 року, що не викликає у суду сумнівів, адже саме у жовтні 2009 року розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано органом ВРАЦ. Свідки зі сторони відповідача зазначають, що до 2007 року з ними проживав їхній син [PERSON]. Зокрема, сусіди по будинку [PERSON] зазначила, що у 2008 році збирала підписи по сусідах на добудову, копію якої надали у судовому засіданні, серед підписів яких є і підпис [PERSON], який у 2009 році приходив до неї сваритись з приводу затоплення його квартири. Факт затоплення підтвердила і сусідка по будинку на [ADDRESS] [PERSON]. Усі свідки підтвердили, що у квартирі по [ADDRESS] вони бачили речі господаря, в коридорі стояли його тапочки, які його дружина забороняла гостям взувати, вхідні двері він відкривав своїм ключем, ввечері саме він відповідав на дзвінки домашнього телефону. Свідки відповідача сусіди ствердили, що включно до вересня 2009 року, постійно зустрічали його біля будинку [ADDRESS] на зупинці, коли він їхав на роботу, а ввечері вітались з ним на сходовій клітці, коли він повертався додому. Засвідчили, що важко переживав смерть сина [PERSON]. [PERSON] надала суду пояснення, що з [PERSON] перебувала у шлюбі з березня 1983 року. У 2000 році посварилась з чоловіком і подала позовну заяву про розірвання шлюбу. ЇЇ чоловік розлучатись не хотів, категорично заперечував, а після винесення Залізничним районним судом м.Львова рішення у 2001 році повідомив їй, що вона все одно його дружина. Відповідно до пояснень [PERSON], [PERSON] шлюб розірвано у 2001 році на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова, а відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про Практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя п.15 зазначено "Звернути увагу судів на те, що хоча розірвання шлюбу за рішенням суду здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч.2 ст 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності СК. Отже, з огляду на зазначені норми Кодексу про шлюб та сім'ю до 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У випадку бажання [PERSON] створити іншу сім'ю логічним завершенням попередніх відносин повинно було бути розірвання попереднього шлюбу відповідно до чинного на той момент законодавства. Також свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначили, що бачили спадкодавця з різними жінками, проте жодного разу не бачили його з позивачкою. Проте, попри можливе захоплення спадкодавця іншими жінками він до реєстрації розірвання шлюбу прожив зі своєю дружиною [PERSON], хоча не заперечують, що їх стосунки були складними. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням усіх доказів в сукупності суд приходить до висновку про безпідставність заявленої вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] з 1998 року по [INFO] року. Позивачкою не доведено факту проживання однією сім'єю двох осіб, що пов'язані спільним побутом, наявності взаємних прав та обов'язків, ведення спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в цьому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя ,який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги ,усунення права на спадкування ,неприйняття чи відмови у спадщині, окрім випадків, передбачених ст.125 ЦК. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа , яка є спадкоємцем наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відтак, оскільки позивачем не доведено, факту проживання однією сім'ю жінки та чоловіка без шлюбу [PERSON] та [PERSON], тому в останньої відсутні підстави для виникнення права на спадкування у першу чергу, передбачену ст.1264 ЦК України. Відтак, не будучи спадкоємцем по смерті [PERSON], [PERSON] не може одержати право на спадкування поряд із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України. Окрім цього, позивачкою не доведено наявність безпорадного скрутного матеріального становища при якому він потребував матеріальної або будь-якої іншої допомоги. Як встановлено в судовому засіданні на підставі показів свідка ([PERSON].) померлий мав медичну страховку, скільки був застрахованою працедавцем особою, усі витрати по його лікуванню несла страхова компанія. Перед смертю спадкодавець перебував у туберкульозній лікарні, де перебував під доглядом медичного персоналу, де і помер. Позивачкою не доведено тривалість перебування [PERSON] в цьому лікувальному закладі та її участь по його догляду, не доведено, наявність інших хронічних хвороб, якій зумовлюють безпорадний стан. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed