Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, просить встановити факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: 4610600000:01:007:0072, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 10/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки; визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: 4610600000:01:007:0072, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 10/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки; визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4610600000:01:007:0072, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 10/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки; визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4610600000:01:007:0072, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 11/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки;визнати за [PERSON] право власності на 10/100 ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,0360 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 4610600000:01:007:0072, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 10/100 ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,0360 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 4610600000:01:007:0072, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 2/4 ідеальної частки житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що після смерті батьків відкрилася спадщина, однак, він як спадкоємець першої черги не може її прийняти через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також нотаріусом було звернуто увагу на те, що із поданих позивачем документів неможливо встановити факт наявності родинних відносин між ним та його матір`ю, оскільки у Свідоцтві про народження [PERSON] Серія [NUMBER] по батькові його матері ( спадкодавці) зазначено як « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Отже, через наявні відмінності у написанні по батькові спадкодавця у даному документі існує сумнів у наявності родинних відносин, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Коцан Р.М. в судове засідання не з`явилися, представник подав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та просив проводити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Відповідно до положень\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а/с 6). Згідно копії державного акту на земельну ділянку за життя [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0877 га у межах згідно з планом, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:007:0072. Іншими співвласниками вказаної земельної ділянки зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2019 визначено частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку померлого [PERSON] та інших співвласників, а саме визначено, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0877 га, кадастровий номер 4610600000:01:007:0072, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 23/100 ідеальної частки від цієї земельної ділянки (0,0203 га), розмір частки гр. [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку становить 36/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки (0,0314 га), розмір частки гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становить 41/100 ідеальної частки цієї земельної ділянки (0,0360 га). Поряд з тим, як вбачається з свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 13 лютого 1998 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а/с 7.) Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружила [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.06.2009, а саме на ј ідеальну частину житлової квартири [ADDRESS] (а/с 14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а/с 8) 23 липня 2020 року державним приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ј частки квартири у праві власності на квартиру [ADDRESS] , та на Ѕ частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0877 гектара, кадастровий номер 4610600000:01:0076:0072. Заведено спадкову справу № 21/2020. Відповідно д ост. 1225\~ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до\~ст. 1226 ЦК України\~частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах. Частиною ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому його порушене право підлягає судовому захисту відповідно до\~ст. 15 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 89 Земельного кодексу\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до вимог\~ст. 368 ЦК України\~\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~статті 370 ЦК України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 ЦК України. Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Виходячи з положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, однак йому в цьому відмовлено з наданням правового обґрунтування. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ України № 7 від 30.05.2008 та відсутність договору з приводу визначення часток сторін у спільній сумісній власності, зважаючи на відсутність у позивача іншої можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову в частині виділу часток та визнання права власності на частку земельної ділянки. Крім цього, як зазначалося вище, згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] (а/с 6). При цьому при написанні анкетних даних матері допущено помилку, а саме вказано по батькові « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Таке доводиться рядом описаних документів. Отже, через наявні відмінності у написанні по батькові матері позивача у даному документі існує сумнів у наявності родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Факт наявності між [PERSON] та [PERSON] родинних відносин, а саме, що вона є його матір`ю підтверджується документами, які додані до позовної заяви. Тому позовну вимогу частині встановлення факту родинних відносин слід задоволити. З матеріалів справи вбачається,що позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1681 грн 60 к. судового збору. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 840 грн 80 к., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (1681,60 х 0,5 = 840,80). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 к. відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягуються з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved