Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати неправомірним та скасувати наказ №366-к від 21.06.2016р. в частині її звільнення з займаної посади у зв'язку із зміною в організації управління і скорочення штату, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в розмірі 250 000,00грн. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що працювала ведучою програми відділу ведучих творчого об'єднання публіцистичних і соціальних програм в Національній телекомпанії України. 21.06.2016р. наказом № 366-к була звільнена з займаної посади у зв'язку зі зміною в організації управління і скорочення штату, у відповідності до ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст. 42 КЗпП України, оскільки вона мала переважне право на залишення на роботі. Так, вона є професіоналом своєї роботи, була автором та керівником кількох програм, ведучою політичного ток-шоу, соціального проекту, нею створено 20 публіцистичних фільмів. Окрім того, на її утриманні перебувають хворі батьки - пенсіонери. Крім того, їй не було запропоновано іншу посаду. Також звільнення відбулося без згоди профкому НТКУ, чим було порушено вимоги ст. 43 КЗпП України. Неправомірним звільненням їй завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок душевних страждань погіршився стан її здоров'я, вона була в розпачі, потрапила до лікарні, а тому розмір моральної шкоди оцінює в 250 000,00грн. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що звільнення відбулось з дотриманням норм діючого законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні. У НТКУ відбулось скорочення штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, звільненню підлягали працівники, які займали посади, що ліквідуються без можливості згодом прийняти на ці посади працівників. На підприємстві залишено працівників, законодавство яких забороняє скорочення їх посад, зокрема, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, залишено працівників з більш тривалим досвідом роботи і продуктивнішими результатами праці. При вирішенні питання про пріоритетність залишення на посаді позивачки було порівняно інших працівників, які мають більший безперервний стаж роботи, виконують вагоміші обов'язки, ніж позивачка. Деякі з перелічених позивачкою передачі не виходять в ефір з середини 2013-2014 р. Звільнення відбулося без дозволу профкому, оскільки відмова не була обгрунтована. Позивачем не доведено спричинення моральної шкоди, а тому вона не може бути відшкодована. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01.07.2003р. [PERSON] прийнята до Національної телекомпанії Україна на посаду ведучої програми редакції соціально - політичних проектів, дискусійних програм, документалістики і публіцистики творчого об'єднання громадсько - політичних програм. 01.01.2007р. переведена ведучою програми відділу політичних проектів редакції соціально - політичних програм творчого об'єднання громадсько - політичних програм. 01.07.2010р. переведена на посаду ведучого програми відділу ведучих редакції публіцистичних та соціалних програм. 01.01.2011 р. переведена на посаду ведучого програми відділу ведучих творчого об'єднання публіцистичних та соціальних програм /а.с. 75 - 77/. У 2003 р. позивачка була нарогоджена почесною грамотою за тривалу плідну працю в НТУ, відповідальне виконання трудових обов'язків, професійну майстерність /а.с. 64/. З наказу № 123 від 29 березня 2016 року щодо змін в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату та внесення змін до штатного розпису НТКУ вбачається, що враховуючи пункт 8 доручення Прем"єр-Міністра України Яценюка А.П. від 25.01.2016 року № 267/1/1-16 до Закону України від 24.12.2015 р. № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», лист Держкомтелерадіо України від 09.02. 2016 р. № 404/29/6, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скорочення з 01 липня 2016 року штату працівників, наказано скоротити з 1 липня 2016року штати працівників НТКУ відповідно до посад, перелік яких затверджений Додатком 1 до цього наказу, проте додатку 1 суду надано не було /а.с. 52/. З додатку № 2 до наказу № 123 від 29 березня 2016 року вбачається, що ведуча програми [PERSON] підлягає звільненню 30.06.2016р. у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників /а.с. 54/. 28.04.2016р. відповідачем видано попередження №48-вк про звільнення позивачки з роботи /а.с. 24/. 05.05.2016 р. складно акт про відмову [PERSON] підписати попередження пор звільнення /а.с. 29/. 05.07.2016р. [PERSON] була звільнена у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України (витяг з наказу №366-к від 21.06.2016 р.) /а.с. 28/. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 19.01.2017р. у зв?язку з реорганізацією зареєстровано як юридичну особу ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» і припинено юридичну особу Національна компанія України /а.с. 116-130/. Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. З матеріалів справи вбачається, що позивачка має стаж роботи в НТКУ 13 років 6 міс. 1 дні, згідно довідки ф. 3 з нею проживають непрацездатні батьки: мати - [PERSON], батько - [PERSON], які є пенсіонерами, мають онкологічні захворювання /а.с. 6, 57-59/. Відповідно до інформації про ведучих програм творчого об'єднання публіцистичих та соцальних програм, наданої відповідачем, ведучими програм є 6 осіб, 4 з яких перебуають у відпустці по догляду за дитиною. Ведуча [PERSON] має повну вищу освіту, кваліфікація журналіст, стаж роботи 13р. 6 міс. 2 дні, сімейний стан - розлучена, має сина 26 р. Ведуча [PERSON] має повну вищу освіту, кваліфікація - режисер театралізованих виста та свят, стаж роботи - 20 р. 6міс. 10 дн., сімейний стан - заміжня, має доньку-інваліда, сина 12 р. З наданих доказів вбачається, що при вирішення питання про переважне право на залишення на роботі відповідач порівнював між собою кваліфікацію лише двох працівників, в той час, коли посади ведучих програм за строковими трудовими договорами займають також [PERSON], [PERSON] Проте в порушення ст. 42 КЗпП України порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації вказаних працівників з метою визначення переважного права на залишення на роботі не проводився /а.с. 31/. Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу /профспілкового представника/ первинної профспілкової організації, членом якої є представник. Відповідно до ч. 2 ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. З витягу з протоколу № 36 засідання профкому НТКУ від 14.06.2016р. вбачається, що профком не надав згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 1, п. 2 ст. 42 КЗпП України /а.с. 33/. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Посилання представника відповідача на те, що висновок профкому не був прийнятий до уваги, оскільки є необгрунтованим суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу /профспілкового представника/ первинної профспілкової організації, членом якої є представник. Крім того, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Однак, як вбачається з повідомлення про звільнення, позивачці іншої роботи запропоновано не було і про відсутність вакантних посад в повідомленні не зазначено /а.с. 24/. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка в порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України звільнена з роботи без отримання згоди профспілкового органу на її звільнення, в порушення ст. 49-2 КЗпП України їй не була запропонована інша робота, не було враховано переважне право на залишення на роботі,а тому наказ про її звільнення не узгоджується з чинним законодавством і вона підлягає поновленню на роботі. Відповідно до ч. 2 ст. 235 при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про доходи, заробітна плата позивачки за останні два місяці роботи складає: травень 2016р. - 1321,01грн., червень 2016р. - 3211,35грн. /а.с. 131/. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Після ділення заробітної плати позивачів за травень та червень 2016р. на фактично відпрацьовані протягом цього часу робочі дні, середньоденна заробітна плата складає 167,87грн. ( 1321,01+3211,35): 27днів. Виходячи з того, що вимушений прогул з 5 липня 2016р. по 3 березня 2017р. складає 168 робочих днів, з відповідача відповідно до ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 28 202грн. 16коп. Статтею 237-1 КЗпП України зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що позивачці спричинена і моральна шкода, оскільки у зв'язку з незаконним звільненням вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та тривалість моральних страждань позивачки, а також істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і з врахуванням цих обставин, а також виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 5 000грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого. Таким чином рішення в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць вимушеного прогулу в розмірі 3 189грн. 53коп. підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial