Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до Феодосійської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], на земельну ділянку, площею 0,0540 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка передана для ведення садівництва. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки, площею 0,0540 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка передана для ведення садівництва, та належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.07.2003 року після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Постановою приватного нотаріуса Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.08.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно - земельну ділянку після смерті [PERSON], оскільки право власності [PERSON] на земельну ділянку не пройшло державну реєстрацію в порядку, встановленому законодавством. Порушення прав позивача стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою вимоги позову підтримані. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подали заяву, якою просили розглянути справу на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, якій на праві власності належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.07.2003 року після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, земельна ділянка, площею 0,0540 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка передана для ведення садівництва (а.с.7-8). З матеріалів спадкової справи встановлено, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Постановою приватного нотаріуса Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.08.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно - земельну ділянку після смерті [PERSON], оскільки право власності [PERSON] на земельну ділянку не пройшло державну реєстрацію в порядку, встановленому законодавством. (а.с.14-36). Згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.12.2013 року (а.с.58) нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1044,12 грн. В силу положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Судом також встановлено, що спадкодавцем прийнята спадщина у період чинності ЦК УРСР, тому на той час застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про правомірність підстав для задоволення вимог позивача. Судові витрати розподілені судом згідно вимог ст.88 ЦПК України та вимог Закону України „Про судовий збір".

Outcome: approved