Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач у лютому 2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що 10 липня 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя не склалося і подальше спільне проживання є неможливим, сімейно-шлюбні відносини між ними припинено з лютого 2013 року. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним - [PERSON] , та [PERSON], зареєстрований 10.07.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис за № 1299. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася , у своїх письмових поясненнях адресованих суду вказувала , що сімейно-шлюбні відносини між ними припиненні з березня 2013 року , однак просила суд надати строк на примирення. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, взявши до уваги пояснення відповідача , що викладені у письмовій заяві ( а.с. 78-79), та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 10.07.2012 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис за № 1299 ( а.с.4). Від шлюбу дітей не має. Позивач вказав суду , що з самого початку сімейні стосунки між ними не склалися. Відповідач почала використовувати його для задоволення своїх матеріальних потреб. Окрім того відповідач уникала фактичних шлюбних відносин , та не бажала мати спільних дітей. Всі вихідні дні відповідач проводила у матері та сестри . В результаті між ними почали виникати сварки . У лютому 2013 року вони почали проживати окремо, припинили шлюбні відносини. Позивач вважає, що збереження шлюбу та примирення є неможливим і просив шлюб між ними розірвати. Відповідач у своїх поясненнях адресованих суду вказала , що з позивачем вони знайомі з січня 2010 року , прожили разом тривалий час . Після реєстрації шлюбу відносини між ними погіршилися . Позивач став зловживати спиртними напоями , влаштовував сварки , застосовував до неї фізичну силу . Вона зверталася до правоохоронних органів та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП . Всі її спроби зберегти сім'ю шляхом вмовляння позивача перестати зловживати спиртним не допомогли. З березня 2013 року вони з позивачем проживають окремо , сімейно-шлюбні відносини між ними припиненні , спільне господарство вони не ведуть, дітей не мають, між собою вони не спілкуються. Просить суд надати їм строк для примирення . Встановлені судом обставини вказують, що спільне життя у сторін не склалося: починаючи з лютого 2013 року вони не підтримують сімейно- шлюбні відносини, проживають у різних населених пунктах, не ведуть спільне господарство, дітей не мають . Наведене свідчить , що сім'я фактично розпалася, та про неможливість відновлення сімейного життя подружжя. За таких обставин суд вважає , що примирення сторонам надавати недоцільно і подальше сумісне проживання подружжя неможливе , збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї . Вирішуючи справу про розірвання шлюбу по суті суд дотримується вимог п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , згідно якої проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає , зокрема в тому , що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови , якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей . Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Таким чином , встановлені судом обставини вказують , що позовна заява є обґрунтована і така, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved