Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У жовтні 2013 року Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду в інтересах держави з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], про визнання незаконним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 2544 від 06 жовтня 2011 року, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації, посилаючись на те, що прокуратурою району виявлено порушення законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Так, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2544 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства у адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримав державний акт серії ЯМ № 086067 на право власності на земельну ділянку площею 0,2632 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3222482000:12:003:0243. Згідно висновку про експертну грошову оцінку від 02 вересня 2013 року, розробленого ТОВ КФ «Ріва», експертна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 174 370 грн.. Разом з цим вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] з порушенням вимог земельного законодавства та повинен бути визнаний недійсним з наступних підстав. Зокрема, садівниче товариство «Воїн-3» використовує на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району земельні ділянки загальною площею 30,8 га на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 000501, виданого на підставі рішення 2 сесії ХХІІ скликання Гореницької сільської ради від 16 серпня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 116. Проте, перевіркою, проведеною прокуратурою області за участі спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі та інженера-геодезиста встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222482000:12:003:0243, яка належить [PERSON], відведена за рахунок 0,2015 га землі, що перебуває у користуванні, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 00051, у садівничого товариства «Воїн-3» без згоди останнього, чим незаконно припинено його право постійного користування земельною ділянкою, про що Державною інспекцією сільського господарства в Київській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 липня 2013 року № А110/144. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Так, відповідно до вимог п. п. «а», «б» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Однак, в порушення вимог ст. ст. 116, 141, 149 ЗК України з садівничим товариством «Воїн-3», як із землекористувачем, вилучення з користування вищевказаної спірної земельної ділянки не погоджувалось, а розпорядження про її вилучення у зазначеного садівничого товариства Києво-Святошинською районною державною адміністрацією не приймались. З урахуванням наведеного розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2544, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства у адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з кадастровим номером 3222482000:12:003:0243 прийняте з порушенням вимог ст. ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 17, 116, 141, 149 ЗК України, ст. ст. 2, 6, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 50 Закону України «Про землеустрій» і повинно бути визнане незаконним та скасовано на підставі вимог ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст. ст. 43, 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Зважаючи, що [PERSON] отримав державний акт серії ЯМ № 086067 на право власності на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:12:003:0243, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку, передбаченому ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, шляхом визнання недійсним вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку набуто в порушення вимог ст. ст. 13. 14, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 17, 116, 141, 149 ЗК України, ст. ст. 2, 6, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Згідно вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Враховуючи викладене, Заступник прокурора Києво-Святошинського району просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2544 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства у адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту, визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 086067 площею 0,2632 га та вартістю 174 370 грн. з кадастровим номером 3222482000:12:003:0243, і скасувати його державну реєстрацію. Ухвалою суду від 10 грудня 2013 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Садівниче товариство «Воїн-3». У судовому засіданні представник прокуратури підтримав позовні вимоги і просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач подав суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, садівничого товариства «Воїн-3», позов підтримав і просив його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об»єктами права власності народу відповідно до закону. За правилами ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно вимог ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в судах у випадках, визначених законом. Згідно вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі покладено на Державну інспекцію сільського господарства України. Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. ст. 4 «Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 року № 770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12 січня 2012 року за № 34/20347, Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільно-правовими угодами; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Відповідно до Положення про державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13 квітня 2011 року, Держсільгоспінспекція України є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Виходячи зі змісту вимог п. 5 «Положення про державну інспекцію сільського господарства України», Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право звернутися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. При цьому Держсільгоспінспекція України не наділена повноваженнями оспорювати право власності осіб на землю, шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на землю та оспорювання правочинів щодо відчуження земельних ділянок. Крім того, вказаний спір, який розглядається судом, безпосередньо не стосується прав та законних інтересів Держсільгоспінспекції України. Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до норм Конституції України та цього Закону покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. В обгрунтування заявлених позовних вимог заступник прокурора стверджував, що спірна земельна ділянка частково перебуває в постійному користуванні садівничого товариства «Воїн-3». В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, садівничого товариства «Воїн-3», також зазначав, що дана земельна ділянка належить садівничому товариству «Воїн-3». Садовому товариству «Воїн-3» видано Державний акт на право постійного користування землею для ведення садівництва відповідно до рішення 2 сесії ХХІІ скликання Гореницької сільської ради від 16 серпня 1994 року серії ІІ-КВ № 000501. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подана позовна заява заступником прокурора в інтересах юридичної особи-садівничого товариства «Воїн-3», яке наділене самостійною правосуб»єктністю, а звернення до суду прокурора в даному випадку не відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про прокуратуру». Також судом встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2544 «Про передачу у власність громадянину України [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність громадянину України [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; Передати безоплатно у власність громадянину України [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; Виготовити громадянину України [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; Проект землеустрою щодо відведення у власність громадянину України [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2632 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (1 книга) передати на постійне зберігання в управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області; Управлінню Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області внести відповідні зміни в земельно-облікові документи; Забороняється використання земельної ділянки до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), одержання документів, що посвідчують права на неї, та державної реєстрації. [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 086067 від 23 травня 2012 року в тому, що він є власником земельної ділянки площею 0,2632 га, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, підстава набуття: розпорядження Києво-Святошинської РДА від 06 жовтня 2011 року № 2544, кадастровий номер земельної ділянки 3222482000:12:003:0243. Оскаржуване розпорядження виносилось на підставі проекту землеустрою, розробленого у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, згідно вимог п. 9 якої, в редакції станом на 23 березня 2010 року, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Відповідно до вимог п. п. 9, 10, 11 Порядку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об»єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. Оскільки проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, затверджений оскаржуваним розпорядженням, містив погодження органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини у вигляді відповідних висновків, то такі висновки засвідчували те, що проект землеустрою відповідає вимогам закону і спірна земельна ділянка не перебуває в користуванні чи власності третіх осіб. Відповідно до Висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ КФ «Ріва» від 02 вересня 2013 року експертна грошова оцінка вказаної земельної ділянки площею 2 632 кв. м. становить 174 370 грн., що в розрахунку на 1 кв. м. становить 66,25 грн.. В Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 липня 2013 року № А110/144, складеному Державною інспекцією сільського господарства в Київській області, зазначено, що станом на 05 липня 2013 року СТ «Воїн-3» використовує земельну ділянку площею 30,8 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 000501 для ведення садівництва, виданого на підставі рішення 2 сесії ХХІІ скликання Гореницької сільської ради від 16 серпня 1994 року. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 116. Землі СТ «Воїн-3» згідно вказаного державного акту складаються з двох земельних ділянок-ділянка 1 площею 9,16 га, ділянка 2 площею 21,64 га. Земельна ділянка 2, яка з східного боку згідно даних державного акту, межує з землями Київського інституту сухопутних військ, із західного боку вказана земельна ділянка межує з землями транспорту, з північного боку з землями садівничого товариства «Воїн-2», з південного боку з землями рекреаційного призначення (для будівництва та обслуговування об»єктів фізичної культури і спорту з кадастровим номером 3222482000:07:003:5005 площею 23,3371 га). Однак, встановлено, що у межах земельної ділянки 2 СТ «Воїн-3» розпорядженнями Києво-Святошинської районної державної адміністрації без згоди садівничого товариства «Воїн-3» передано у власність громадян земельні ділянки, зокрема, з східного боку ділянки 2 СТ «Воїн-3» [PERSON], з кадастровим номером 3222482000:12:003:0243 площею 0,2632 га (з них за рахунок земель СТ «Воїн-3»-0,2015 га) для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 086067, виданого на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2011 року № 2544. За таких обставин при відведенні вказаної земельної ділянки [PERSON] Києво-Святошинською районною державною адміністрацією незаконно припинено право постійного користування садівничого товариства «Воїн-3» у межах ділянки 2 на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, чим порушено вимоги ст. 140, п. 6 розділу Х Земельного кодексу України. На даній земельній ділянці виробнича діяльність не ведеться, об»єкти нерухомого майна відсутні, земельна ділянка не використовується. Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом. Згідно вимог ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 81 Земельного кодексу України в редакції 2001 року громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності. Згідно вимог ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За правилами п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України в редакції 2001 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно вимог ст. 126 ЗК України в редакції 2001 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер, місце розташування, опис меж, площа, міри ліній по периметру, координати поворотних точок меж, дані про прив»язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відповідно до вимог ст. 79 ЗК України земельна ділянка-це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. В Акті перевірки не зазначено на підставі яких документів визначено межі земельної ділянки СТ «Воїн-3», зазначені у Плані-схемі. Будь-яка документація із землеустрою, що містила б інформацію щодо меж земельної ділянки, координат поворотних точок, даних про прив»язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі або інших відомостей, що дозволяли здійснити винесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) під час перевірки не використовувались. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до відповіді Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області від 26 лютого 2014 року за № 01.21./1852 документація із землеустрою щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою садовим товариством «Воїн-3» в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не виявлена. Також в листі зазначено, що облік земельних ділянок, згідно чинного законодавства України, ведеться за допомогою програмно-апартатного комплексу «Національна кадастрова система». Відтак, за результатами введення до пошукових форм програми наданих вихідних даних, з»ясовано, що земельна ділянка площею 30,8 га, що знаходиться в постійному користуванні садового товариства «Воїн-3» в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в Державному земельному кадастрі не обліковується. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов висновку, що заступником прокурора Києво-Святошинського району відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, і тому суд не знаходить правових підстав для визнання недійсним і скасування спірного розпорядження та державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім»я [PERSON], у зв»язку з чим відмовляє у задоволенні позову щодо визнання і скасування розпорядження про зміну цільового призначення земельної ділянки, скасування державної реєстрації спірного державного акту та рішення про державну реєстрацію об»єкта нерухомого майна. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то на підставі вимог ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2013 року.

Outcome: dismissed