Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У лютому 2016 року надійшла до суду позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної школи. Позивач зазначив, що протягом декількох років [PERSON] та гр-н [PERSON] в різних заявах, зверненнях, направлених в різні організації, ганьбили честь та гідність позивачів, звинувачуючи їх у скоєнні негідних вчинків, і навіть у серйозних злочинах. Так, у позовній заяві [PERSON] від 28.10.2015 року до Баришівського районного суду Київської області зазначла наступне: «23.11.2011 року в наші сімейні мирні стосунки втрутився шахрай [PERSON] З метою заволодіння моїм нерухомим майном на користь [PERSON] - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами здоров'я [PERSON] (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом [PERSON], сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай [PERSON], у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я [PERSON] Шахраї [PERSON], [PERSON], грубо ошукали 90-літню [PERSON], скориставшись довірою..., » обікрали [PERSON] по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.» (а.с. 9). Наведені факти у документах тільки за 2015 рік. що дозволяє звернутися до суду протягом року, але подібний наклеп триває з 2012 року. В зв'язку з чим позивачі просили суд: визнати недостовірними відомості, що поширила відповідачка [PERSON], які порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], [PERSON], а саме - звинувачення позивачів у шахрайстві з метою заволодіння майном [PERSON] її документом, обкрадання 90-літньої жінки на 40 000 грн., приречення її на голодне існування - тобто у важких кримінальних злочинах, що має місце у заяві [PERSON] від 28.10.2015 р. в суд Баришівського р-ну Київської обл., де вона пише: «23.11.2011 року в наші сімейні мірні стосунки втрутився шахрай [PERSON] З метою заволодінням моїм нерухомим майном на користь [PERSON] - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами в здоров'ї [PERSON] (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом [PERSON], сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай [PERSON], у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я [PERSON] Шахраї [PERSON], [PERSON], грубо ошукали 90-літню [PERSON], скориставшись довірою...,» обікрали [PERSON] по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.» У запереченнях проти позову, відповідач викладає обставини пов'язані із діями позивачів при житті та після смерті [PERSON], посилаючись на те, що позовна заява ганьбить її і викладені у ній доводи не відповідають дійсності.. У додатковій заяві відповідач доповнила викладеними обставинами стосовно стосунків пов'язаних іщ відносинами між сторонами, вирішенням їх спорів судом. В судове засідання 14 грудня 2016 року з'явився позивач [PERSON], який є законним представником позивача [PERSON], та відповідачка [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], який є законним представником позивача [PERSON] підтримав їх позовні вимоги та усно в судовому засіданні просив звернути увагу суду на ту обставину що, відповідно до рішення від 16 грудня 2015 року Баришівського p-ну Київської області в задоволення позову [PERSON] було відмовлено, що спростовує її посилання в позовній заяві від 28.10.2015 року на наступні обставини: «23.11.2011 року в наші сімейні мирні стосунки втрутився шахрай [PERSON] з метою заволодінням моїм нерухомим майном на користь [PERSON] - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами в здоров'ї [PERSON] (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом [PERSON], сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай [PERSON], у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я [PERSON] Шахраї [PERSON], [PERSON], грубо ошукали 90-літню [PERSON], скориставшись довірою..., » обікрали [PERSON] по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.» бо ці обставини враховані при винесенні рішення. (а.с. 9). Відповідач [PERSON], в судовому засіданні підтвердила, що це вона писала в своїй позовній заяві до Баришівського районного суду Київської області від 28.10.2015 року зазначала всі зачитані в судовому засіданні обставини, і на даний час підтверджує що позивачі не дають їй спокійно жити. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], який також є законним представником позивача [PERSON], заперечення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], [INFO] належав на праві власності будинок, який вона подарувала сестрі, [PERSON], матері [PERSON]. Після смерті матері позивачки власником будинку став її батько [PERSON], який подарував будинок сестрі позивачки - [PERSON], відповідачці у справі. Між сторонами, які є родичами, виникли відповідні стосунки, спори з приводу спадщини та права на спадщину, які вирішувались судами. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON], про визнання недостовірними відомостей, визнання такими, що порочать їх честь, гідність та ділову репутацію, що викладені у позовній заяві [PERSON] від 28.10.2015 року до Баришівського районного суду Київської області, а саме, шо: «23.11.2011 року в наші сімейні мирні стосунки втрутився шахрай [PERSON] З метою заволодіння моїм нерухомим майном на користь [PERSON] - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами здоров'я [PERSON] (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом [PERSON], сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай [PERSON], у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я [PERSON] Шахраї [PERSON], [PERSON], грубо ошукали 90-літню [PERSON], скориставшись довірою..., » обікрали [PERSON] по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.» Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України та роз'яснень у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" «недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності) негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі,загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації У роз'ясненнях п.18 зазначеної Постанова Пленуму № 1 від 27.02.2009 року вказано, що «Згідно з положеннями статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.» Як передбачено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом у запереченнях та доповненнях до них відповідач не навела будь яких доводів з посиланням на докази для підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо поведінки позивачів, а також звинувачення у шахрайстві та фальшуванні документів, без надання пояснень стосовно вищенаведених звинувачень позивачів та доказів щодо дійсності цх звинувачень. Фактично у запереченнях викладені її звинувачення позивачів стосовно їх порушення ними її прав протягом зазначеного періоду, Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлене право кожної особи на захист цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за таким захистом. Згідно із ст.. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як роз'яснено у п.5 Постанова Пленуму № 1 від 27.02.2009 року відповідно до статей 94, 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною. Отже, суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про спростування недостовірної інформації частково, а саме, слід визнати недостовірними поширила відповідачкою [PERSON]відомості, які порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], [PERSON], а саме - звинувачення позивачів у шахрайстві з метою заволодіння майном [PERSON] її документом, обкрадання 90-літньої жінки на 40 000 грн., приречення її на голодне існування - тобто у важких кримінальних злочинах, про що вказано у заяві [PERSON] від 28.10.2015 р. в суд Баришівського р-ну Київської обл., у висловленнях: «23.11.2011 року в наші сімейні мирні стосунки втрутився шахрай [PERSON] З метою заволодінням моїм нерухомим майном на користь [PERSON] - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами в здоров'ї [PERSON] (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом [PERSON], сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай [PERSON], у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я [PERSON] Шахраї [PERSON], [PERSON], грубо ошукали 90-літню [PERSON], скориставшись довірою...,» обікрали [PERSON] по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.» Направлення текст рішення суду до Баришівського районного суду Київської області, для інформації. Судові витрати вирішується згідно із ст.88 ЦПК України. З огляду на викладене та на підставі ст.ст.15,16,94,275,276,277,278 ЦК України Закону України «Про інформаційні агентства»,

Outcome: partial