Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в червні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт із заставного майна - транспортного засобу марки «Daewoo Lanos 1.5», д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу [PERSON] та перебуває у заставі, накладений: постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 12.01.2015 р. у межах виконавчого провадження № 45976366, запис про обтяження № 14753256 від 13.01.2015 р.; постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 12.01.2015 р. у межах виконавчого провадження №45976367, запис про обтяження № 14814716 від 19.01.2015 р. Крім того, просив заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов"язані з обмеженням права заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» щодо даного транспортного засобу. Свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 14 192,92 доларів США під заставу рухомого майна - транспортного засобу марки «Daewoo Lanos 1.5». У зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за кредитним договором заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року звернуто стягнення на заставний транспортний засіб шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені заставодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Проте позивач позбавлений можливості реалізувати предмет застави, у зв"язку з наявністю накладеного арешту постановами ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 12.01.2015 р. у межах виконавчих проваджень № 45976366 та №45976367. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача по справі проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 24.07.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №К3R0AU22284807, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 24.07.2006 року по 24.07.2013 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 9 393,07 доларів США, з цільовим призначенням - придбання автомобіля та сплата страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,96% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 24.07.2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави транспортного засобу №К3R0AU22284807, за умовами якого в заставу позивачу передано належне на праві власності [PERSON] рухоме майно - транспортний засіб марки «Daewoo Lanos 1.5», д.н.з. [NUMBER]. Дане обтяження зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.12.2006 року за №4304571. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно - автомобіль «Daewoo Lanos 1.5», д.н.з. [NUMBER], 2006 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за договором №К3R0AU22284807 від 24.07.2006 року в розмірі 10 997,59 доларів США. Звернуто стягнення на предмет застави шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно п. 5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до публічних обтяжень відноситься накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 р.), арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Судом встановлено, що на виконанні у Подільський РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві перебувають виконавчі провадження №45976366 та №45976367. Постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 12.01.2015 року в межах виконавчого провадження №45976366 накладено арешт на рухоме майно боржника [PERSON], в тому числі на транспортний засіб «Daewoo Lanos 1.5», д.н.з. [NUMBER], заборонено здійснення відчуження зазначеного майна. Дане обтяження зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.01.2015 року за №14753256. Постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 12.01.2015 року в межах виконавчого провадження №45976367 накладено арешт на рухоме майно боржника [PERSON], в тому числі на транспортний засіб «Daewoo Lanos 1.5», д.н.з. [NUMBER], заборонено здійснення відчуження зазначеного майна. Дане обтяження зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 19.01.2015 року за №14814716. Відповідно до ч. 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяла на час накладання арешту) державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного для після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту не обумовлюється порушенням його прав або порушеннями з боку державного виконавця, підставою для такого позову є сам факт накладення арешту на заставлене майно. Судом встановлено, що внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором, у позивача виникла необхідність та право вимоги повернення кредиту, а для задоволення даної вимоги, необхідно здійснити звернення стягнення за рахунок заставного майна. Як вбачається із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47867931 від 16.09.2015 року 27.12.2006 року зареєстровано обтяження - застава нерухомого майна, обтяжувачем якого є ПАТ КБ «Приватбанк», в свою чергу, обтяження ДВС були зареєстровані пізніше на виконання постанов державного виконавця від 12.01.2015 року. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на рухоме майно боржника, порушується право застоводержателя на реалізацію предмета застави. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зняття арешту із заставного майна підлягають задоволенню. Вимога про заборону органам державної виконавчої служби вчинення дій пов"язаних з обмеженням права заставодавця на заставне майно задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставною, заявлена до особи, яка не є стороною у справі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. На підставі ст.ст. 572, 589 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження»,Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: partial