Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 лютого 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] Соф*ю Володимирівну, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на життя та сімейні обов"язки, у звязку з чим виникають спори, що привело до втрати почуттів кохання та поваги один до одного. Позивач також зазначає, що з початку 2013 року фактичні шлюбні відносини були припинені та сторони проживають окремо. Сімейні відносини поновленню не підлягають, проти строку на примирення заперечує. Спір майнового характеру відсутній. Позивач у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток та телефонограмою. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 лютого 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 45. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 168055 від 14 лютого 2003 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] Соф*ю Володимирівну, [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 157062 від 17.02.2009 року). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме , що сторони тривалий час не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу прізвище позивача [PERSON]» залишити без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved