Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом у якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не виконує своїх обов"язків по вихованню та утриманню дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі її колишній чоловік, [PERSON], шлюб з яким було зареєстровано 15.10.2011 року. Перебуваючи у даному шлюбі, [INFO], в них народився син [PERSON]. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року шлюб з відповідачем було розірвано. Вироком Сокальського районного суду від 06.11.2012 року відповідача було засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, і на даний час він відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Малолітній син залишився на повному її матеріальному утриманні. Відповідач не надавав ні до засудження ні після жодних коштів на утримання сина, не цікавився його здоров'ям, розвитком, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні,чим ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повній мірі й дали пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просять позов задовольнити. Додатково позивач пояснила, що 16.10.2015 року вона одружилася із [PERSON] та змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». Від відповідача, будучи належним чином повідомленого в місця позбавлення волі про суть справи, час та місце її розгляду, заперечень щодо заявленого позову не надходило, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою [PERSON] від 10.09.2015 року про отримання копії позовної заяви про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] Тому, згідно із ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться в матеріалах справи, чого не заперечив позивач в судовому засіданні. Представник органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області Бойко О.І. в судовому засіданні позов заперечила, посилаючись на те, що відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, а тому не може займатися вихованням дитини. Заслухавши пояснення позивача та його представника на підтримку позовних вимог, заперечення представник органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань. Судом встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, 20 квітня 2012 року, актовий запис №208. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 6 листопада 2012 року [PERSON] засуджено до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Малолітній син сторін [PERSON], [INFO] залишилася проживати разом із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Весь час з моменту розлучення та до винесення судового рішення відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, не приймав участі у її вихованні, не надавав жодної матеріальної допомоги на її утримання. Всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини позивачка виконує самостійно. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області щодо позовних вимог, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Зокрема із акту від 10.09.2015 року, наданого Дрогобицькою ВК-40 вбачається, що засуджений [PERSON] від надання будь-яких письмових пояснень щодо поданої заяви [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] відмовився. Крім того, відповідач не надав суду жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог про позбавлення його батьківських прав. У відповідності до принципу 4 Декларації про права дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. їй має належати право на здорове зростання і розвиток,- з цією метою спеціальний догляд і охорона мають бути забезпечені як йому, так і його матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги та медичне обслуговування. Згідно принципу 6 декларації про права дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку має потребу в любові і розумінні. Вона повинна, коли це можливо, зростати на забезпеченні під відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матр'ю. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Абзацами 1,2 пункту 16 постанови пленуму Верховного Суду України від ЗО березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач, як до відбування покарання у місцях пенітенціарної системи, так і під час цього періоду жодного інтересу до дитини не проявляв, піклування про її фізичний і духовний розвиток не демонстрував, матеріального забезпечення на дитину не надавав. Відповідач свідомо своєю поведінкою систематично демонструє відсутність бажання виконувати свій обов'язок піклування про фізичний і духовний розвиток дитини. Це проявляється у тому, що відповідач листи з місця виконання покарань (виправної колонії) дитині не адресував, подарунків не надавав, за допомогою телефонного зв'язку з метою спілкування з дитиною контактів не ініціював, якоїсь матеріальної допомоги дитині не надавав. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а із сторони позивачки не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. Виходячи з наведеного, коли встановлено, що внаслідок фактичного невиконання відповідачем, батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, створились умови, які шкодять його інтересам, тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] є обґрунтованими і доведеними належними доказами.

Outcome: approved