Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянки площею 0,2000 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] та належала [PERSON], який помер [INFO] року, по ? частині за кожним. Вказуючи на те, що [INFO] року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана земельні ділянка. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що відсутні документи, які підтверджують належність майна спадкодавцю.Батьку була за життя виділена земельна ділянка, ним була замовлена та отримана технічна документація із землеустрою для виготовлення державного акту на земельну ділянку у власність, земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер, однак за життя він не встиг зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку, а тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом свого права. Інших спадкоємців немає. У судове засідання позивачі не з'явилися, від представника позивачів до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала повністю, просила його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Представник Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В судове засідання [PERSON] не з"явилась, надіславши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнала. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 11181, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.08. 1981 року, та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.03.1979 року [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачі є, відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Однак позивачам постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єрмоленка Л.О. № 725/02-31 від 13 жовтня 2016 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено. Неможливість їх видачі мотивована тим, що ними не буди подані документи, що стверджують право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку (а.с.13). Як вбачається із заяви про державну реєстрацію земельної ділянки та державного акта або договору оренди земельної ділянки від 07.06.2012 року, [PERSON] звернувся до Управління Держкомзему у Васильківському районі про надання послуг з реєстрації спірної земельної ділянки, про що було укладено договір № 06-02-08-01 від 06.02.2008 року на виконання землевпорядних робіт, укладеного між ТОВ «ЕкспертЦентр» та [PERSON] про державну реєстрацію земельної ділянки. Однак за життя він не встиг зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку та отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.12). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (що діяв на момент винекнення права спадкодавця на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити. Позивачі не просили покладати судові витрати на відповідача.

Outcome: approved