Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка 10.01.2014 року звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на наступні обставини: відповідач [PERSON] є її батьком. Шлюб між її батьками розірвано та вона мешкає разом з матір»ю. В теперішній час вона навчається в Артемівському музичному училище та самостійного заробітку не має. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є приватним підприємцем та надає послуги з перевезення, в його власності є 5 транспортних засобів та іншим особам аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 4000 грн., обгрунтовуючи тим, що на продукти харчування вона витрачає 1200 грн.; на одяг та взуття - 1000 грн.; на засоби гігієни - 400 грн.; на ліки - 400 грн.; на проїзд з Артемівська до Дебальцеве та назад - 400 грн.; на книги, зошити та гуртожиток - 400 грн.; на відпочинок вихідного дня - 200 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, додатково пояснила, що її батько має офіційний дохід, який зазначений в відомостях податкової інспекції та неофіційний дохід, який має від перевезень похоронних процесій, перевозки пасажирів без квитків на маршруті №1 від ринку до с.8 Березня, а також перевезення людей на Ясинуватський машинобудівельний завод. Також зазначила, що вона отримує стипендію, сплачує за проживання в гуртожитку 180 грн. на місяць. При цьому її мати не працює, оскільки вона не може працювати за станом свого здоров»я, однак отримує допомогу з безробіття. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 900 грн. щомісячно, пояснивши, що вимоги дочки є безпідставними та занадто завищеними, при цьому його майновий стан не дозволяє сплачувати йому аліменти в розмірі 4000 грн. на місяць. Його доходи не є однаково стабільними. Більше того, ті доходи, що вказані в відомостях податкової інспекції є валовими доходами, з яких він ще сплачує заробітну плату найманим працівникам, обов»язкові платежі в державні цільові фонди, а також несе витрати на паливо та запчастини для автотранспорту. Крім того він сплачує орендну плату в розмірі 1300 грн., несе витрати з техогляду транспорту та його страховку. А в теперішній час його дохід значно зменшився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з копією про народження, серії [NUMBER], виданого Дебальцівським відділом РАГСу, сторони [PERSON] є батьком позивачки - [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с.3). Згідно з довідкою №01-09/301 від 26.12.2013 року (а.с.2) [PERSON] навчається в Артемівському музичному училище імені І.Карабиця. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Артемівському музичному училище імені І.Карабиця, денна форма навчання. Отримує стипендію в розмірі 599,50 грн., відповідно до довідки від 19.03.2014 року № 39 (а.с.85). [PERSON] мешкає в гуртожитку АМУ в м.Артемівську (а.с.84), плата за мешкання в якому становить 85 грн. на місяць (а.с.85). Таким чином, враховуючи, що навчальний заклад знаходиться не за місцем проживання [PERSON], форма навчання є денною, стаціонар, що виключає можливість власного працевлаштування, [PERSON] потребує матеріальних витрат на оплату навчання, проживання в гуртожитку, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, а стипендія, яку вона отримує не може в повній мірі забезпечити позивачку необхідним, суд вважає доведеною обставину щодо її потреби в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітнього окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Згідно з довідкою №94 від 18.03.2014 року [PERSON], яка є матір»ю позивачки, перебуває на обліку в Дебальцевському міському центрі зайнятості як безробітна (а.с.81). Що стосується відповідача, в судовому засіданні встановлено, проти чого не заперечував й відповідач, що його дохід має нерегулярний та мінливий характер. Він є фізичної особою - підприємцем та надає послуги є перевезення. При цьому надані довідки з податкової інспекції за доходи (а.с.22,23), відомості про виплату заробітної плати (а.с. 24-28), звіти про банківські операції (30-35), а також чеки на придбання автозапчастин та паливо, суд до уваги не приймає оскільки одержані відповідачем доходи та понесені ним витрати відносяться до 2013 року, тоді як позовні вимоги про стягнення аліментів заявлені в січні 2014 року. При цьому доказів про доходи та витрати відповідача за 2014 рік сторонами надано не було. Відповідно ж до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4000 грн. позивачка не надала суду достатніх та допустимих доказів того що він отримує відповідний дохід та в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Разом з тим, суд враховує, що відповідач [PERSON] є діючим фізичної особою - підприємцем та надає послуги є перевезення, що було визнано сторонами, має п'ять зареєстрованих за ним автотранспортних засобів, інших утриманців не має, що свідчить про те, що відповідач має можливість надавати допомогу своєї дочці. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначені розміру аліментів, крім іншого, має врахувати стан здоров»я особи, на користь якої стягуються аліменти. Відповідно до наданих копій медичних документів позивач [PERSON] страждає вегето-судинною дистонією, зверталась за медичною допомогою до лікаря-невропотолога, та витрачала на лікування певні грошові кошти. Таким чином, суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров»я [PERSON] Між тим, у справі відсутні дані про те, що у зв'язку з зазначеними хворобами позивачка потребує конкретного лікування, для якого потрібні значні кошти; про вартість та періодичність такого лікування. Таким чином, суд, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, сукупний дохід сімей, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дочки, що продовжує навчання на денній формі, стаціонарі, отримує стипендію, враховуючи стан її здоров»я, можливість надання такої допомоги відповідачем, вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти до закінчення навчання в розмірі 1218 грн. щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. Згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 року № 966-XIV прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнья для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При цьому суд виходив також і з того, що аліменти в розмірі 1218 грн., а також отримання стипендії самою позивачкою [PERSON], буде достатнім матеріальним забезпеченням. Позов до суду був пред»явлений 10.01.2014 року, однак враховуючи, що [PERSON] народилась [INFO], 18 років їй виповнилось [INFO] та саме з цього часу вона має право на отримання аліментів як повнолітня дочка, що продовжує навчання, суд вважає, що аліменти мають бути стягнені саме з [INFO]. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК України та

Outcome: partial