Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки в його користь заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 4770 грн. 33 коп. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 236 від 16.07.2008 року відповідачка [PERSON] одержала в позивача кредитну картку з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 2500 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за використання кредитних ресурсів по відсотковій ставці 2,2% річних протягом 22 днів, починаючи з дати здійснення кожної операції по Картковому рахунку з використанням картки і Кредитних ресурсів у рамках відновлювальної кредитної лінії у розмірі 22% річних у період почина.чи з 23 дня після здійснення кожної операції по картковому рахунку з використанням Карки і Кредитних ресурсів у рамках відновлювальної кредитної лінії і до моменту повного погашення виданих позивальникові Кредитних ресірсів; у розмірі 22% річних при знятті з карткового рахунку наявних коштів у банкоматах або пунктах видачі наявних засобів Банку або інших банків, як на території України так і за її межами, а також при проведенні інших операцій відповідно до Договору, надання і використання платіжної карти і з гідно п.3.2 Договору зобов'язалася повністю повернути кредитні ресурси, отримані за Договором і сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами до 14.05.2010 року. 18.05.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору № 236 від 16.07.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії згідно якого термін дії предтного договору продовжено до 17.11.2011 року. Однак відповідачка [PERSON] умови кредитного договору не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12.02.2014 року складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 423 грн.17 коп., відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості в сумі 797 грн.00 коп., пені на прострочену заборгованість в період з 12.01.2013 року по 12.01.2014 року в сумі 3550 грн.16 коп., всього в сумі 4770 грн. 33 коп., яку просить стягнути з відповідачки в користь позивача. Про день, час і місце розгляду справи сторони повідомлені судом належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями. Представник позивача Манзяк О.О. письмовою заявою до суду позов підтримує, просить розглядати справу у відсутність представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, просила зменшити пеню за несвоєчасне погашення платежу, мотивуючи тим, що перебуває у скрутному матеріальному становищі і сума пені значно перевищує розмір боргу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 236 від 16.07.2008 року (а.с.4-8) відповідачка [PERSON] одержала в позивача кредитну картку з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 2500 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за використання кредитних ресурсів по відсотковій ставці 2,2% річних протягом 22 днів, починаючи з дати здійснення кожної операції по Картковому рахунку з використанням картки і Кредитних ресурсів у рамках відновлювальної кредитної лінії у розмірі 22% річних у період почина.чи з 23 дня після здійснення кожної операції по картковому рахунку з використанням Карки і Кредитних ресурсів у рамках відновлювальної кредитної лінії і до моменту повного погашення виданих позивальникові Кредитних ресірсів; у розмірі 22% річних при знятті з карткового рахунку наявних коштів у банкоматах або пунктах видачі наявних засобів Банку або інших банків, як на території України так і за її межами, а також при проведенні інших операцій відповідно до Договору, надання і використання платіжної карти. Згідно п.3.2 Договору, Позичальник зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за Договором і сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами до 14.05.2010 року. 8.05.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору № 236 від 16.07.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії згідно якого термін дії предтного договору продовжено до 17.11.2011 року. Відповідно до ст.530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір між сторонами є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст.ст. 1049,1054 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Однак відповідачка [PERSON] умови кредитного договору не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12.02.2014 року складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 423 грн.17 коп., відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості в сумі 797 грн.00 коп., пені на прострочену заборгованість в період з 12.01.2013 року по 12.01.2014 року в сумі 3550 грн.16 коп., всього в сумі 4770 грн. 33 коп. що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.20-22). Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Під час розгляду справи відповідачка подала письмову заяву про зменшення розміру нарахованої позивачем пені, мотивуючи тим, що перебуває у скрутному матеріальному становищі і сума пені значно перевищує розмір боргу. Враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання суд вважає за можливе відповідно до положень ст.551 ЦК України зменшити розмір стягнення пені до 500 грн., що є співрозмірною з сумою заборгованості за кредитом і стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість, що станом на 12.02.2014 року складається простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 423 грн.17 коп., відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості за кредитним договором в сумі 797 грн.00 коп., пені на прострочену заборгованість в сумі 500 грн. 00 коп. і всього становить в сумі 1720 грн. 17 коп. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтведжені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати Даний факт стверджується платіжним дорученням (а.с.1). За таких обставин суд вважає, що понесені позивачемю судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки. На підставі наведеного ст.ст.530,551,625,629,1049,1054 ЦК України,

Outcome: partial