Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У серпні 2015 р. Публічне акціонерне товариство ( ПАТ) « АКБ «Базис» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3 особа- Мацокін П.П. про звернення стягнення на предмет іпотеки і просили в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 456/04 від 05 серпня 2004 р., яка становить 272\~090, 22 доларів США, що за курсом Національного Банку України на 07.08.2015 р. складає 5\~844\~497 грн.92 коп., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 30.08.2004 р. і належить на теперішній час [PERSON], тобто на житловий будинок літ. «Т/1-4» загальною площею 2253,0 кв.м. та нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 520,9 кв.м.,, що знаходяться по проспекту Малої Любові ( колишня Постишева), 99 в м.Харкові шляхом надання позивачу права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на умовах і за процедурою, передбаченою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також надати ПАТ «АКБ «Базис» право на проведення усіх дій, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ «АКБ «Базис» посилається на те, що 05.08.2004 р. між позивачем та[PERSON] укладено кредитний договір на відкриття кредитної лінії № 156/04 на суму 300 000,00 доларів США строком до 29.10.2004 року. Шляхом укладення додаткових угод №№ 1-22 до договору № 156/04 пролонговано строк повернення кредиту до 20.12.2012 р. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором . В забезпечення виконання [PERSON] всіх вимог за кредитним договором, 30 серпня 2004 року між сторонами укладені договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстром №4891 та №4889, згідно з якими ПАТ «АКБ «Базис» в іпотеку було прийнято наступне нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва літ.Т/1-4 площею 2253,0 кв.м з відсотком готовності 65% по пр-ту Постишева, б.99 та нежитлову будівлю літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові. [PERSON] не виконував взятих на себе зобовязань відповідно до кредитного договору № 156/04, у звязку з чим у нього виникла вищезазначена заборгованість. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2014 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 р. та ухвалою ВССУ від 19 лютого 2015 р., у задоволенні позовних вимог [PERSON] про припинення зобовязань за кредитним договором № 156/04 від 05 серпня 2004 р. та договорами іпотеки від 30.08.2004 р. відмовлено; зустрічний позов ПАТ «АКБ «Базис» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 156/04 від 05 серпня 2004 року в розмірі 272\~090,22 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 01.08.2013 року становить 2 174 817, 13 грн. задоволено. Окрім того, як зазначає представник позивача, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2013 р. по справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа- Козюпа І.В., визнано право власності на приміщення літ.Т/1-4 загальною площею 2253,0 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові за [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], право власності на нежитлову будівлю літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові було переоформлено на [PERSON] У подальшому [PERSON] та [PERSON] 18.09.2013 року оформили з [PERSON] договір іпотеки на вказані обєкти нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], для забезпечення виконання договору позики від 27.08.2013 р. на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.02.2015 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором від 18.09.2013 року. Потім [PERSON] 20.10.2015 р. (після постановлення судом ухвали про арешт майна, але до моменту внесення відповідного запису державним реєстратором до реєстру) передала зазначені обєкти нерухомості в іпотеку [PERSON] Договір іпотеки за номером №2331 між [PERSON] та [PERSON] посвідчено 20.10.2015 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], після чого внесена відповідна інформація та заборона на майно до реєстру нерухомого майна. Позивач також посилається на те, що відповідачка [PERSON], до якої перейшло право власності на вказане вище нерухоме майно, набула статусу іпотекодавця й має всі його права та несе всі його обовязки за іпотечними договорами від 30 серпня 2004 року, укладеними між ПАТ «АКБ «Базис» та [PERSON], у тому самому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки відповідно до умов кредитного договору № 156/04 від 05 серпня 2004 року. Наявність у [PERSON] статусу іпотекодержателя на підставі договору іпотеки від 18.09.2013 року стосовно вказаного нерухомого майна не позбавляє її обовязків за іпотечним договором з ПАТ «АКБ «Базис» від 30 серпня 2004 року, з урахуванням хронології укладання іпотечних договорів. ПАТ «АКБ «Базис» зазначає, що своєї згоди на передачу спірних обєктів в наступну іпотеку позивач не надавав, про укладення договору іпотеки від 18.09.2013 року ПАТ «АКБ «Базис» відомо не було. Вважає, щопершочергове право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки на підставі договорів іпотеки від 30 серпня 2004 року має ПАТ «АКБ «Базис», а [PERSON] набуває статусу іпотекодавця згідно вказаних договорів. Окрім того, рішення Жовтневим районним судом м. Харкова про визнання права власності на будівлю літ.Т/1-4 по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові за [PERSON] було ухвалено 19.03.2013 року, ще до погашення запису про наявність обтяження ПАТ «АКБ «Базис» в реєстрі іпотек за заявою [PERSON]Факт завершення будівництва приміщення літ.Т/1-4 по пр-ту Постишева, б.99 в м.Харкові, яке мало відсоток готовності 65% на час укладення договору іпотеки від 30 серпня 2004 року між ПАТ «АКБ «Базис» та [PERSON], не позбавляє ПАТ «АКБ «Базис» права на вказаний обєкт нерухомого майна, бо іпотека зберігає силу у відношенні приміщення літ.Т/1-4 площею 2253,0 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові з відсотком готовності 100%. В судовому засіданні, з урахуванням проведених оцінок приміщення літ.Т/1-4 площею 2253,0 кв.м по пр-ту Малої Любові (колишній Постишева), б.99 в м.Харкові та нежитлової будівлі літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Малої Любові (колишній Постишева), б.99 в м. Харкові , не змінюючи змісту позовної заяви, ПАТ «АКБ «Базис» уточнив свої вимоги і просив визначити початкову ціну прим. Т/1-4- 6578 000 грн., будівлі М.-1- 771\~000 грн. Відповідач [PERSON], 3 особа-Мацокін П.П. в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду справи сповіщені належним чином, завчасно, про причини неявки суд не повідомили, заперечень не надали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала відзив на позов та пояснення, підтримані в судовому засіданні її представником [PERSON], в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю, тому як зважаючи на відсутність фінансової можливості здійснити погашення кредитних зобовязань, [PERSON] восени 2012 р., звернувся до ТОВ «НВО «Світло Шахтаря» та [PERSON] з проханням частково виконати його обовязком перед ПАТ «АКБ»Базис» відповідно до ст. 528 ЦК України. 07.11.2012 р. , [PERSON] та ТОВ «НВО «Світло Шахтаря» подали до позивача заяви про перерахування залишків грошових коштів на їх рахунках, відкритих в ПАТ «АКБ»Базис» в рахунок повного погашення грошових зобовязань за його кредитним договором на відкриття кредитної лінії. Такі заяви не розглянути і не виконані, у звязку з ініціюванням процедури ліквідації ПАТ «АКБ»Базис». 21.10.2014 р. набрала чинності постанова окружного адміністративного суду м.Києва від 14.08.2014 р., якою визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного Банку України від 23.08.2012 р. № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис». Тоді, 03.11.2014 р., [PERSON] укладено з ТОВ «НВО «Світло Шахтаря» угоду про уступку права вимоги за якою до [PERSON] перейшло право вимоги до ПАТ «АКБ»Базис» про виконання ним грошового зобовязання в сумі 1\~045\~474,63 грн., яке випливає з умов договору банківського рахунку № 1125/3 від 24.11.2004 р. Аналогічна угода про уступку права вимог укладена з [PERSON], [PERSON] 03.11.2014 р., за якими до [PERSON] перейшло право вимоги до ПАТ АКБ»Базис» про виконання грошового зобовязання в сумі 251\~138,98 грн. та 56946,62 дол. США, які випливають з умов договору банківського рахунку № 8934 від 31.07.2009 р., відкритого на [PERSON] . та 115794,33 дол. США, які випливають з умов договору банківського рахунку № 8884 від 24.06.2009 р., відкритого на [PERSON] З огляду на ці угоди, 17.11.2014 р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог та повідомив про припинення своїх зобовязань погасити суму еквівалентну 272\~090,22 дол. США і відповідно позивача щодо припинення зустрічних зобовязань ПАТ «АКБ «Базис» перед [PERSON] погасити грошові зобовязання на суму 272\~090,22 дол. США за угодами про уступки права вимоги, укладеними з [PERSON], [PERSON], ТОВ «НВО «Світло Шахтаря». [PERSON] Н.С. посилається на те, що набула право власності на обєкти нерухомості, в тому числі вже на добудований обєкт за 100% готовності, за позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В свою чергу [PERSON] набула право власності на нежитлові приміщення літ. Т/1-4 в порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.03.2013 р. Відповідачка також вважає, що ПАТ «АКБ «Базис» не має правових підстав для подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки до реалізації свого права на виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 25.06.2014 р. про стягнення заборгованості з [PERSON], оскільки кредитор не вжив попередніх заходів до стягнення боргу, а одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до стягнення на користь кредитора подвійної суми заборгованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази , приходить до наступного. Судом встановлено, що 5 серпня 2004 року між ПАТ «АКБ «Базис» та [PERSON] було укладено кредитний договір на відкриття кредитної лінії № 156/04 на суму 300 000,00 доларів США строком до 29.10.2004 року. Шляхом укладення додаткових угод №№ 1-22 до договору № 156/04 від 05 серпня 2004 року сторони дійшли згоди пролонгувати строк повернення кредиту до 20 грудня 2012 року. 30 серпня 2004 року між ПАТ «АКБ «Базис» та [PERSON] укладені договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстром №4891 та №4889, згідно з якими ПАТ «АКБ «Базис» в іпотеку прийнято наступне нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва літ.Т/1-4 площею 2253,0 кв.м з відсотком готовності 65% по пр-ту Постишева, б.99 та нежитлову будівлю літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові. В день посвідчення вказаних договорів відомості про іпотеку внесені нотаріусом до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна. [PERSON] не виконував взятих на себе зобовязань відповідно до кредитного договору № 156/04, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед ПАТ «АКБ «БАЗИС» в розмірі 272\~090,22 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 07.08.2015 року становить 5 844 497, 92 грн. Оскільки 20.12.2012 р. закінчувався строк повернення кредиту, в листопаді 2012 року, під час дії іпотечних договорів. [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ «АКБ «Базис», треті особи ТОВ НВО «Світло Шахтаря», [PERSON], [PERSON] про припинення зобовязань за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 156/04 від 05 серпня 2004 року в сумі 300 000,00 доларів США та припинення зобовязань за договорами іпотеки, посвідченими приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 30.08.2004 року за р.№ 4891 та р.№4889. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2012 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, припинені зобовязання за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 156/04 від 05 серпня 2004 року в сумі 300000,00 доларів США та договорами іпотеки, посвідченими приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 30.08.2004 року за р.№ 4891 та р.№4889. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2013 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2013 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2012 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В своїй ухвалі ВССУ вказав на порушення судами при припиненні зобовязання за іпотечним договором вимог ст.17 Закону України «Про іпотеку». Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2014 року , залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року та ухвалою ВССУ від 19 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про припинення зобовязань за кредитним договором № 156/04 від 05 серпня 2004 року та договорами іпотеки від 30.08.2004 року було відмовлено; зустрічний позов ПАТ «АКБ «Базис» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 156/04 від 05 серпня 2004 року в розмірі 272\~090,22 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 01.08.2013 року становить 2 174 817, 13 грн. задоволено. В січні 2015 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2014 року за нововиявленими обставинами , яка ухвалою суду залишена без задоволення. За відповіддю приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] №166/01-16 від 03.07.2015 року , направленою на вимогу позивача, повідомлено про те. що записи про обтяження обєкта незавершеного будівництва літ.Т/1-4 та нежитлової будівлі літ.М-1, що розташовані по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові, припинені реєстраційною службою ХМУЮ Харківської області 05.04.2013 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2012 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 12.02.2013 року. Окрім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2013 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно- приміщення літ.Т/1-4 загальною площею 2253,0 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові . За договором купівлі-продажу від 30.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], право власності на нежитлову будівлю літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м. Харкові було переоформлено на [PERSON] В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] 18.09.2013 року уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], з відповідачем [PERSON] для забезпечення виконання договору позики від 27.08.2013 року на вказані вище обєкти нерухомості. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.02.2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором від 18.09.2013 року, а саме на приміщення літ.Т/1-4 по пр-ту Постишева, б.99 та нежитлову будівлю літ.М-1 загальною площею 520,9 кв.м по пр-ту Постишева, б.99 в м.Харкові, шляхом визнання права власності на вказані обєкти нерухомого майна за позивачем. 20.10. 2015 р. [PERSON] передала обєкти нерухомості в іпотеку [PERSON] за договором іпотеки, укладеним між відповідачкою [PERSON] та 3-ю особою-Мацокіним П.П.і посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Таким чином, з часу набрання чинності 02.02.2013 р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2012 року, яке було в подальшому скасовано Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2013 р., до нового розгляду справи і набрання чинності рішення про відмову у позові [PERSON] 19.02.2015 р. ( при припиненні на підставі попереднього рішення запису про обтяження обєкта незавершеного будівництва та відсутність запису про його відновлення) право власності на обєкти нерухомості переходили від [PERSON] до [PERSON] (березень 2013 р.), потім від [PERSON] до [PERSON] ( квітень 2013 р.), від [PERSON] до [PERSON] (лютий 2015 р.) через укладені договори іпотеки і на теперішній час за аналогічним договором іпотеки між [PERSON] і [PERSON] іпотекодержателем є 3-я особа [PERSON]П.( жовтень 2015 р.) При цьому, фактично обєкти нерухомості перебувають у володінні [PERSON], з урахуванням того, що дотепер він намагається зарахувати по укладеним у листопаді 2014 р. угодам про уступку права вимог зобовязання за своїм кредитним договорам. Відповідно до статей 1, 13 Закону України «Про іпотеку» наступна іпотека це передання в іпотеку нерухомого майна, яке вже є предметом іпотеки за попереднім іпотечним договором. Предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов'язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. Своєї згоди на передачу спірних обєктів в наступну іпотеку позивач не надавав, про укладення наступних договорів іпотеки ПАТ «АКБ «Базис» відомо не було. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Суд вважає, що [PERSON], до якої перейшло право власності на вказане вище нерухоме майно, набуває статусу іпотекодавця й має всі його права та несе всі його обовязки за іпотечними договорами від 30 серпня 2004 року у тому самому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки відповідно до умов кредитного договору № 156/04 від 05 серпня 2004 року. За таких обставин, першочергове право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки на підставі договорів іпотеки від 30 серпня 2004 року має ПАТ «АКБ «Базис», а [PERSON] набуває статусу іпотекодавця згідно вказаних договорів. За умовами договору іпотеки, укладеного 13.08.204 р. між АК Банк «Базис» і [PERSON], для погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 156/04 від 05 серпня 2004 року, іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем у встановлений строк зобов'язань за вказаним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його для погашення вищевказаних зобов'язань. Згідно зі ст.7 Закону України «Про іпотеку» позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечних договорів. Відповідно до статті 589 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, яким є позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Як визначено ст. 39 вказаного Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізація предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно від свого імені будь-який особі-покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно з п.40 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин»якщо предметом іпотеки є обєкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва. Якщо будівля (споруда), у тому числі й обєкт незавершеного будівництва, що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, такий обєкт нерухомості передається в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій він розташований (статті 56, 16 Закону України «Про іпотеку). Те саме стосується й земельної ділянки, яка на час укладення договору іпотеки знаходилась у користуванні іпотекодавця, а на момент вирішення спору в його власності. У звязку із цим при зверненні стягнення на будівлю (споруду) чи обєкт незавершеного будівництва при наведених вище умовах підлягає звернення стягнення й на земельну ділянку, на якій розташовано обєкт нерухомості. За процедурою, передбаченою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Із звітів про оцінку майна №МN08-160428-005 , №МN08-160429-005 від 22.04.2016 р. вбачається, що ринкова вартість об'єкту оцінки - житлового будинку літ. «Т/1-4» загальною площею 2253,0 кв.м. становить 6\~578\~000 грн., нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 520,9 кв.м. складає- 771\~000 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] на існування взаємних зобовязань [PERSON] перед ПАТ «АКБ «Базис» та позивача відповідно перед ТОВ «НПО «Світло Шахтаря», [PERSON], [PERSON], право вимоги по яким перейшло за договорами про уступку до [PERSON] були предметом розгляд Київського районного суду м.Харкова у 2012 р. і 2014 р. та їм дана відповідна правова оцінка.Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2013 р. зазначено, що у [PERSON] за кредитним договором рахується заборгованість, що унеможливлює припинення іпотеки. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Такі витрати суд накладає на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved