Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], залучивши в якості третіх осіб: Приватного нотаріуса КМНО Кударенко Віра Миколаївна, Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, уточнивши свої позовні вимоги просила суд визнати недійсним Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 01 квітня 2015року укладений між [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]і [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]зареєстрований в реєстрі за номером 754 та стягнути судові витрати з [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на її користь. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона 01 квітня 2015року була в нотаріальній конторі, де разом з Відповідачем підписала Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01.04.2015року . Як зазначено у пункті 1 Договору, вона як Продавець квартири, «передала квартиру, а Покупець приймає у власність вищезазначену квартиру та зобов'язуєтьсясплатитиза неї певну грошову суму у порядку та на умовах, передбачених цим договором». Відповідно до пункту 4 Договору, ціна продажу квартири становить 871400,00(вісімсот сімдесят одна тисяча чотириста) гривень. Згідно з ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання право чину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним (ст. ст. 215 - 235 ЦК України). Вважає, що її права порушені тим, що Відповідач ввів її в оману під час укладання право чину, не сплатив за квартиру. Договором передбачено, що Покупець повинен сплатити за квартиру певну грошову суму, яка встановлена в розмірі 871400,00грн. Проте під час укладання Договору вона підписала Договір та очікувала, що Відповідач з нею розрахується, фактично сплатить грошові кошти. Відповідач обіцявпровести розрахунокта наполягав спочатку на підписанні Договору. Відповідач, отримавши оригінал Договору, грошові кошти не сплатив. Цілий місяць вона не має можливості отримати грошові кошти згідно Договору, а відтак вона вважає, що Відповідач заволодів її квартиру шляхом обману. Відповідач укладаючи з нею Договір купівлі-продажу квартири 01.04.2015р. навмисно ввів в оману її щодо оплати по Договору з метою вчинення право чину. Текст Договору був змінений Відповідачем таким чином, що умови, порядок оплати взагалі відсутні в договорі. Умисел Відповідача полягає в тому, що спонукавши її спочатку підписати Договір, він обіцяв розрахуватися відразу після укладання, проте отримавши правовстановлюючий документ, оплату не провів. Дії Відповідача були спрямовані на введення її в оману щодо порядку розрахунку. Умови та порядок проведення розрахунку за договором купівлі-продажу квартири - є обов'язковими, істотними умовами договору. На намір ввести в оману вказує і текст Договору, який мемістить обов'язкових умов, що до проведення розрахунку між сторонами Договору та не вказує про проведення оплати. Також згідно Постанови Правління Національного Банку України № 210 від 06.06.2013року, встановлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста п'ятдесяти тисяч) гривень. Відтак, розрахунок повинен відбуватися в безготівковій формі. Такого розрахунку не проведено, про це у Договорі не зазначено. Разом з тим, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з вересня 2003року, Свідоцтво про одруження серії [NUMBER],актовий запис № 1576.Квартира придбана під час шлюбу, що підтверджено правовстановлюючим документом Свідоцтвом про право власності серії [NUMBER], виданим 16 листопада 2010року. Співвласником не висловлено письмової згоди на продаж спірної квартири, така згода відсутні в нотаріальній справі, Згода співвласника нотаріусом не посвідчувалася, нотаріусом не роз'яснено, що для укладення право чину щодо відчуження майна обов'язковою умовою є надання письмової, посвідченої нотаріально згоди співвласника. Виходячи з норм закону, такий право чин суперечить Цивільному кодексу, відтак повинен бути визнаний судом недійсним. Наявність умислу в діях відповідача - полягає в заволодінні квартирою без сплати грошових коштів, істотність значення обставин, щодо яких її як власника введено в оману - полягає у тому, що без отримання грошових коштів вона б не уклала би договір купівлі- продажу квартири. Вона , звертаючись до суду, просить визнати право чин недійсним на підставі ст.ст. 203, 215,230ЦК України. Відповідно до правил ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний право чин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю НАС 482407 від 03.11. 2015 року від імені представника позивачки [PERSON] ( а.с. 101), який діяв за довіреністю від імені [PERSON] НАН 371527 від 14.05. 2015 року ( а.с. 30), позовні вимоги уточнила, підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у уточнених позовних вимогах ( а.с. 102- 104) та додаткових поясненнях до позову ід 06.10. 2015 року ( а.с. 91) та від 22.03. 2016 року. Представники відповідача адвокат Береза О.П., який діє за ордером Серія АА № 141582 від 27.05. 2015 року на підставі договору № 270515 про надання правової допомоги від 27.05. 2015 року ( а.с. 23-24) та відповідно до ордеру Серія АА № 074558 від 24.06. 2016 року ( а.с. 55; 56-58) та [PERSON], який діє за довіреністю НАО 240030 від 22.10. 2015 року ( а.с. 119) уточнені позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, підтримавши письмові заперечення відповідача [PERSON] від 25.06. 2015 року ( а.с. 66-67). Треті особи:Головне управління юстиції у м. Києві. свого представника у судове засідання не направила. про те у своїх письмових поясненнях, які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 31867 від 03.07. 2015 року ( а.с. 74-75), розгляд справи залишають на розсуд суду та розглянути за відсутності їх представника. Приватний нотаріус КМНО Кударенко Віра Миколаївна, у судове засідання не прибула, про те направила свого представника за довіреністю НАМ 711637 від 06.04. 2015 року [PERSON] ( а.с. 52) надавши свої письмові пояснення ( а.с. 176 - 179) та підтримавши їх у судовому засіданні 19.02. 2016 року у подальшому просила розгляд справи проводити без її участі. [PERSON], повідомлений у відповідності до вимог ст. 74-78 ЦПК України у судове засідання не з"явився про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від останнього через загальну канцелярію не надходило. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 01 квітня 2015року позивачка [PERSON] уклала Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. за реєстровим № 754 з відповідачем [PERSON] . Як зазначено у пункті 1 Договору, Продавець квартири, передала квартиру, а Покупець приймає у власність вищезазначену квартиру та зобов'язуєтьсясплатитиза неї певну грошову суму у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Посилання позивачки та її представника та той факт, що позивачка, як продавець при укладенні спірного договору купівлі- продажу не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, так як нерухоме майна.перебувало у спільній сумісній власності подружжя, судом не може бути прийнято до уваги та покладено в основу рішення. оскільки їх доводи спростовуються іншими матеріалами справи . Приватним нотаріусом для вчинення спірного договору купівлі-продажу було встановлено дійсні наміри кожного з учасників право чину, шляхом встановлення однакового розуміння сторонами значення, умов право чину та його правових наслідків для кожної зі сторін. Крім того, було перевірено відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна , перевірено відсутність податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується копіями матеріалів нотаріальної справи по вчиненню договору купівлі-продажу квартири від 01.04. 2015 року ( а.с. 146 - 172) та вбачається з пояснень представника третьої особи Приватного нотаріуса КМНО Кударенко Віри Миколаївни - [PERSON] у судовому засіданні 19.02. 2016 року ( а.с. 188 - 191). Відповідно до п. 4 спірного договору право чин було вчинено за суму 871 400,00( вісімсот сімдесят одна тисяча чотириста гривень 00 копійок.). Сторони засвідчили, що не мають матеріальних, грошових та інших претензій одна до одної на момент укладання спірного договору ( а.с. 4 договору). Отже, посилання Позивачки [PERSON] на те, що вона не отримала коштів за продаж квартири, спростовується п. 4 спірного договору, та підписом самої позивачки, як продавця на договорі, що посвідчений нотаріально. Згідно п. 6 спірного договору сторони засвідчили, що перед укладанням договору приватним нотаріусом їм був роз'яснений зміст вимог кримінального, цивільного, сімейного законодавства , що застосовуються до даного право чину. Більш того, сторони засвідчили, що приватним нотаріусом були роз'яснені вимоги Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус не несе відповідальності, якщо вони подали неправдиву інформацію пов'язану із вчиненням даної нотаріальної дії. Крім того, положеннями указаного договору сторони засвідчили, що їх волевиявлення при укладенні договору було вільним і усвідомленим, відповідало їх внутрішній волі, умови договору відповідали реальній домовленості сторін, договір спрямований на реальне настання наслідків, у договорі зафіксовано всі істотні умови, будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення. Згідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договор) , вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором купівлі-продажу. як зазначено в ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Загальними вимогами чинності право чину згідно до ст. 203 ЦК України є наявність вільного волевиявлення учасника право чину. яке повинно відповідати його внутрішній волі, право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Істотне значення для право чину відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України має природа право чину. прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Вчинення право чину під впливом обману згідно ст. 230 ЦК України є підставою для визнання його недійсним Положеннями цієїстатті встановлено, якщо одна із сторін право чину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК),такий право чин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню право чину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього право чину. Отже обман має місце тоді, коли одна сторона навмисне вводить в оману іншусторону право чину стосовно природи право чину. прав та обов'язків сторін, такихвластивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливістьвикористання за цільовим призначенням або коли сторона право чину заперечуєнаявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню право чину. або замовчує їхіснування. Обманні дії з суб'єктивної сторони характеризуються наміром, щодонавмисного замовчування обставин, знання яких може перешкодити здійсненнюправо чину. чи повідомлення неправдивих відомостей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" право чин визнається вчиненим піл впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення право чину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін право чину. Наявність умислу в діях Відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів право чину не має істотного значення. Таким чином, відповідно до вимог закону, при вирішенні спору про визнання договору недійсним вчиненого під впливом обману, саме на Позивача покладається обов'язок довести наявність умислу в діях Відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману. Отже, в справі відсутні докази того, що при зазначенні в п.4 Договору купівлі-продажу квартири від 01 квітня 2015 року, про одержанняпродавцем від покупця грошових коштів в сумі 871 400,00 ( вісімсот сімдесятодна тисяча чотириста гривень 00 копійок) гривень, Позивачу не було відомо,що ці кошти їй не передавалися. Крім цього, неналежне виконання грошового зобов'язання не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Законом передбачено, що у випадку несплати коштів за договором продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку. Але, вказані обставини мають бути предметом доказування в іншому цивільному спорі. Щодо сімейного стану позивачки, то в матеріалах нотаріальної справі міститься заява позивачки від 01.04.2015року та копія паспорта з відміткою про анулювання шлюбу ( а.с. 151 зворот). У своїй заяві від 01.04.2015року позивачка стверджує, що на момент продажу квартири в зареєстрованому шлюбі не перебуває, фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримує, майно не є спільною сумісною власністю ( а.с. 162). Отже, твердження позивачки та її представника про те, що ні відповідач, ні приватний нотаріусне звернули уваги на її сімейний стан, також не є оманою зі сторони відповідача,оскільки дані обставини були замовченні саме позивачкою. За вказаних обставин суд вважає, що при посвідчені договору купівлі - продажу квартири від 01.04.2015року за реєстровим № 754 були дотримані всі вказані вище вимоги Цивільного кодексу України, Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року N 296/5,що ставляться для виконання даної нотаріальної дії. Частиною 3 статті 10 та частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, в тому числі, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із вищенаведеного та

Outcome: dismissed