Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій, посилаючись на придбання нерухомого майна під час шлюбу із відповідачкою за кошти, отримані 23.10.2013 року за Договором дарування грошей, просить визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, заяв про слухання справи за її відсутності не надіслала, причини неявки не повідомила. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положення ч.1 ст.316, ч.1 ст. 317, ст. 318, ч.1, 3, 6, 7 ст.319, 325, 328, 334, Глави 26, 379, 383, 386, 391 ЦК України та ст.ст.60, 61 СК України визнають право спільної сумісної власності подружжя на майно, яке нажите ними у шлюбі. У відповідності до положень п.п.23 і 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 8.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, сторони, починаючи з 8.08.2009 року, перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 902. (а.с.9) За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 11438279 від 23.10.2013 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 11438047 від 23.10.2013 року, позивачу на праві приватної власності належать житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 234,4кв.м., житловою площею 125,4кв.м., та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1200га, кадастровий номер 3221483301:05:020:0020.(а.с. 7-8) Згідно Договору дарування грошей, укладеного 23.10.2013 року між [PERSON] (дарувальником) та позивачем [PERSON] (обдарованим), посвідченого 23.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1954, дарувальник подарував, а обдарований, маючи намір витратити на придбання нерухомості, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою [ADDRESS], прийняв у дар гроші в сумі 1 100 000 грн. 00 коп.(а.с. 4) Відповідно до договору купівлі -продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1956, та договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1959, укладених між [PERSON] (продавцем) та позивачем [PERSON] (покупцем), посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 23.10.2013 року позивач прийняв у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 234,4кв.м., житловою площею 125,4кв.м., розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1200га, кадастровий номер 3221483301:05:020:0020, яку позивач також прийняв у власність за вищевказаним договором купівлі-продажу. При цьому, загальна вартість набутого позивачем за договорами купівлі-продажу майна становить 1 064 652 грн., з яких 936780 грн. 00 коп. - вартість придбаного житлового будинку та 127872 грн. 00 коп. - вартість земельної ділянки (а.с. 5 - 6). Крім того, позивачем сплачено 1% внеску до Пенсійного Фонду України, що становить 9367,8 грн. від суми Договору купівлі-продажу житлового будинку. Вказане дає суду підстави вважати належне позивачу спірне нерухоме майно таким, що придбане за особисті кошти останнього, отримані 23.10.2013 року від [PERSON] за договором дарування. За таких обставин, суд, на підставі вивчених та досліджених доказів, приходить до обґрунтованого висновку про те, що набуте позивачем як одним із подружжя за час шлюбу нерухоме майно, яке є предметом спору, не належить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане ним за гроші, отриманні на підставі договору дарування та є його особистою власністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved