Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.1999 року [PERSON], яка є його матірю, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Разом з тим, 07 лютого 2017 року [PERSON] померла, про що Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено відповідний актовий запис №287, та після її смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру. Зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Крім того,за життя матері нею, з метою покращення житлових умов, було здійснено реконструкцію квартири, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася на 11,70 кв.м. Зазначені перепланування та добудова здійснювались на підставі рішень Першотравневого райвиконкому №131/13 від 24.11.1999 року та №114/11 від 24.10.2001 року, а також дозволу Чернівецької міської інспекції ДАБК від 10.04.2000 року на виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до зазначених дозволів зазначених дозволів у 2000 році було виготовлено робочий проект на проведення реконструкції. Вказував, що відповідні зміни до запису про право власності внесені реєстратором 23.08.2017 року, про що отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно вказаного витягу [PERSON] належить на праві власності однокімнатна житлова квартира загальною площею 50,60 кв.м., в тому числі житловою площею 19,00 кв.м., що розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Саксаганського, 3/1. Також вказував на те, 06.07.2017 року за його заявою приватним нотаріусом [PERSON] було відкрито спадкову справу №25/2017 до майна померлої матері. Однак, в процесі підготовки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус виявила розбіжності між технічними даними на квартиру, що містяться у правовстановлюючому документі та тими, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку із зазначеним, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснено право на звернення до суду для оформлення права власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, просив визнати за ним право власності на спадкове майно однокімнатну житлову квартиру загальною площею 50,60 кв.м., в тому числі житловою площею 19,00 кв.м., розташовану за адресою: м. Чернівці, вул. Саксаганського, 3/1. У судове засідання позивач не зявився, від його представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просила заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.1999 року [PERSON], яка є матірю позивача, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 10). 07 лютого 2017 року [PERSON] померла, про що Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено відповідний актовий запис №287, та після її смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON], нею, з метою покращення житлових умов, було здійснено реконструкцію квартири, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася на 11,70 кв.м. Зазначені перепланування та добудова здійснювались на підставі рішень Першотравневого райвиконкому №131/13 від 24.11.1999 року та №114/11 від 24.10.2001 року, а також дозволу Чернівецької міської інспекції ДАБК від 10.04.2000 року на виконання будівельно-монтажних робіт (а.с. 11-16). Відповідні зміни до запису про право власності внесені реєстратором 23.08.2017 року, про що отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно вказаного витягу [PERSON] належить на праві власності однокімнатна житлова квартира загальною площею 50,60 кв.м., в тому числі житловою площею 19,00 кв.м., що розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Саксаганського, 3/1 (а.с. 17). 06.07.2017 року за заявою позивача приватним нотаріусом [PERSON] було відкрито спадкову справу №25/2017 до майна померлої матері. Однак, в процесі підготовки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус виявила розбіжності між технічними даними на квартиру, що містяться у правовстановлюючому документі та тими, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку із зазначеним, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснено право на звернення до суду для оформлення права власності на спадкове майно (а.с. 28-29). Зокрема, звертаючись до із вказаним позовом, позивач просив визнати право власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину він можливості не має. Так, відповідно до\~ст. 25 ЦК України\~в зв"язку із смертю фізичної особи припиняється і її правоздатність. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). В силу дії\~ст. 1268 ЦК\~Україна, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, положеннями ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.\~328\~ч.2, ст.\~392 ЦК України). За таких обставин, а також ураховуючи те, що позивач прийняв після смерті його матері спадщину у визначеному законом порядку, однак позбавлений можливості оформити її у звязку із виявлеми розбіжностями, поданий ним позов, ураховуючи відсутність заперечення з боку відповідача, підлягає до задоволення.\~\~ З огляду на вказане, суд, виходячи з вищевикладеного та оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON], а сааме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,60 кв.м., житловою площею 19,00 кв.м.

Outcome: approved