Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON], просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON], за власні кошти усунути перешкоди в користуванні вулицею Грушевського звільнивши 2,5 метра ширини вулиці в напрямку власного будинку шляхом демонтажу самовільно встановлених огорож на проїзній частині вулиці Грушевського села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області. [PERSON], за власні кошти усунути перешкоди в користуванні вулицею Грушевського звільнивши 2,1 метра ширини вулиці в напрямку власного будинку шляхом демонтажу самовільно встановлених огорож на проїзній частині вулиці Грушевського села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області. [PERSON], за власні кошти усунути перешкоди в користуванні вулицею Грушевського звільнивши 2,0 метра ширини вулиці в напрямку власного будинку шляхом демонтажу самовільно встановлених огорож на проїзній частині вулиці Грушевського села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області. В процесі розгляду справи [PERSON], вимоги уточнила просила суд, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні вулицею Грушевського шляхом демонтажу самовільно встановлених огорож на проїзній частині вулиці Грушевського села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те,що вона тривалий час проживає в [ADDRESS] у власному будинку. Від центральної дороги села до її будинку відповідачами самовільно забудовано частину проїзної дороги по вул.Грушевського. Дозволів та відповідних документів у відповідачів немає. На її неодноразові звернення до відповідачів усунути перешкоди в користуванні проїзною частиною дороги по вул.Грушевського в селі Сваричів Рожнятівського району, останні категорично відмовляються. Сільська рада зобов'язала відповідачів привести свої огорожі у відповідність до правил ДБН до 1 грудня 2013 року. Однак, жодних дій по виконанню рішення сільської ради не здійснено. Встановлені відповідачами огорожі не дають можливості їй користуватись проїзною частиною (вулицею), завести будівельні матеріали до свого подвір'я, прочистити зимою від снігу дорогу транспортом до свого будинку, тощо. І-за дій відповідачів, їй, та її чоловікові неможливо доїхати автомобілем по вулиці до свого будинку. Іншого заїзду до її будинку не має. Зважаючи на те, що проїзна частина (вулиця) Грушевського є об'єктом загального користування, а вона, як і інші громадяни має право користуватись даною вулицею безперешкодно, вважає, що її права є порушеними та підлягають відновленню шляхом знесення самовільно встановлених відповідачами огорож за їх особисті кошти. В судовому засіданні [PERSON]позовні вимоги підтримала з викладених в заяві підстав. У судове засідання представники Сваричівської сільської ради, відділу Держземагентства у Рожнятівському районі, відділу містобудування і архітектури Рожнятівської районної державної адміністрації не прибули незважаючи на те, що про час, день та місце розгляду справи повідомлені, однак в попередніх судових засіданнях представник Сваричівської сільської ради суду пояснив про те, що жодна вулиця в селі Сваричів не відповідає ДБН, а на спірній вулиці паркани відповідачів та жителів збудовані багато років назад і жодного спору не виникало до 2013 року.Користування вулицею в існуючому стані триває десятиліттями і жодних перешкод для позивачки паркани не створюють.Проїзна частина на даний час повністю дозволяє сторонам здійснювати безперешкодний під'їзд до своїх господарств. Аналогічні по суті пояснення дав суду представник відділу Держземагентства у Рожнятівському районі,який крім того пояснив, що в Генплані с.Сваричів зазначається необхідність проектного розширення дороги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не прибула, будучи допитаною в попередньому судовому засіданні, позов не визнала. Ствердила, що нею приватизовано земельну ділянку та отримано відповідно свідоцтво про право власності на землю. Просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], позов не визнав та пояснив, що ним встановлено паркан на тому самому місці де був старий, який простояв 30 років. Він не захоплював дорогу, бо і сам нею їздить. Перешкод для проїзду до домогосподарства позивачки не існує. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON], - адвокат Ясінець В.П., позов не визнав, суду пояснив, що паркан його довірителем встановлено більше 30 років тому. Протягом цього часу ніхто жодних претензій до нього з приводу нібито завуження дороги не мав. За [PERSON], оформлено право власності на будинковолодіння (разом з парканом).Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2011 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, в тому числі огорожі що підтверджує те, що огорожа не відноситься до самочинного будівництва. Просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених в запереченні. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернулися до суду - з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Сторони підтвердили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах даної справи не існує. Судом встановлено, що сторони проживають в с.Сваричів, і користуються вул.Грушевського для заїзду до своїх домогосподарств. Згідно відповіді відділу містобудування та архітектури Рожнятівської районної державної адміністрації від 13.09.2013р. № 16/01-15, спірна ділянка дороги, згідно проведених обмірів становить в різних місцях від 3,30 м. до 4,40 м. В даному листі зазначено, що комісія вважає за можливе передбачити розширення частини існуючої вул. Грушевського до мінімальної нормативної ширини - 7,0 м. при односторонній забудові (6 м. - проїзна частина , 1,0 м - тротуар), або 8,0 м. при двосторонній забудові (6.0 м. - проїзна частина, 1.0 м. - тротуар по обидві сторони) відповідно до табл. 7.3 п.7.36 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а.с.6). Згідно витягу з рішення Сваричівської сільської ради Рожнятівського району від 29 вересня 2013 року (а.с.8), відповідачів зобов'язано привести свої огорожі у відповідність до правил ДБН, або згідно своїх будівельних паспортів на забудову земельних ділянок до 1 грудня 2013 року. Відповідачі на своїх земельних ділянках, які призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, здійснили будівництво оформивши при цьому всі необхідні документи - будівельні паспорти (а.с.64-83). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2014 року, [PERSON] має у власності земельну ділянку, розміром 0.1446 га. З пояснень позивачки вбачається, що частина земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] це ділянка , яку належить використовувати під дорогу - вул.Грушевського, однак Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.12.2014 року позивачкою не оспорюється. Статтею 39 ЗК України встановлено, що землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою, з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно п.9 ч.4 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає порядок організації транспортного і пішохідного руху. А ст.ст. 27 та 30 цього ж закону зазначено, що таке будівельний паспорт та технічні умови і в них чітко вказано, що план забудови та технічна документація на будинок стосується суто земельної ділянки де ведеться будівництво. У відповідності до загальних положень ДБН 360-92* ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми є обов'язковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоврядування підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території сільських поселень.Мережу вулиць і проїздів сільського населеного пункту слід формувати відповідно до його планувальної структури і рельєфу місцевості.Однак такого плану в с.Сваричів немає. Відповідно до вимог ч.7 ст. 376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва до суду може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самовряду вання. В той же час власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, як це передбачено ст. 391 ЦК України. Позивачка не являється суб'єктом права вимоги про знесення самочинного будівництва, а саме парканів відповідачів. Крім цього, [PERSON] не представила суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо здійснення їй перешкод в користуванні дорогою, що є підставою для захисту її порушеного права. Таким чином споруди, з приводу яких виник спір, зведені відповідачами за наявності відповідної будівельно - технічної документації та в межах земельних ділянок, що є в їхньому законному користуванні, а тому безпідставною є вимога позивачки про знесення цих споруд. На підставі ст.158 ЗК України,

Outcome: dismissed