Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де зазначає, що на підставі договору дарування від 09 лютого 2009 року є власником домоволодіння [ADDRESS]. Крім неї в будинку зареєстрований відповідач, але з квітня 2015 року і по теперішній час вона у спірному домоволодінні не мешкає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Тому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні вимоги містяться і в ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України. Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено у судовому засіданні домолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] - позивачу по справі, на підставі договору дарування, посвідченого 09 лютого 2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Ніколенко Г.А. за реєстровим №104 (а.с.25-26). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], пояснила, що позивача знає тривалий час. Відповідача знає, але тривалий час в будинку, який належить позивачеві, відповідач не мешкає. У спірному домоволодінні зареєстрована відповідач, що підтверджується копією будинкової книги на домоволодіння [ADDRESS] (а.с.20-22). Як вбачається з акту, складеного 23 серпня 2017 року депутатом Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області Аксьоновою О.М. - [PERSON], 1981 року народження, дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] але в будинку не мешкає, майна та її особистих речей в вищевказаному домоволодінні немає (а.с.4). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні. На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України,

Outcome: approved