Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулось до суду з вищевказаним позовом, просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 9277,79 грн. та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі до суду не з'явились, повідомлялись належним чином, про що є підтвердження у матеріалах справи, причини неявки суду не відомі, тому за згодою позивача суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини спору, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 04.03.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладено договір № 89, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 154480,00 гривень на 84 місяців, термін остаточного погашення кредиту 03.07.2013 року, з відсотковою ставкою 16 % річних, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 кредитного договору. Кредит був наданий готівкою для здійснення оплати за автомобіль Volkswagen Passat B6. Відповідно до п. 3.3.3 позичальник зобов'язується повернути кредит в сумі 154480 грн. 00 коп. Здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно згідно кредитного договору, не пізніше 04 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки. Пунктом 5.2. Договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. комісійних винагород та інших платежів за договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Пунктом 1.4.1 кредитного договору передбачено, що в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу, зазначеного в п. 1.3 цього договору. Також, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено 04.03.2008 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії тристоронній договір поруки № 135, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором № 89 від 04.03.2008 р. солідарно та у тому ж обсязі, що і [PERSON] (п.3.1 договору поруки). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, а саме не погашення щомісячних платежів в рахунок погашення кредиту, у позичальника виникла заборгованість перед банком, яка станом на 14.10.2014 рік становить 9277,79 грн. з них: - основний борг - 2876,51 грн.; - прострочений борг - 2875,66 грн.; - відсотки - 557,64 грн.; - пеня - 2844,63 грн.; - 3% річних по всіх сумах простроченої заборгованості - 15,85 грн.; - 3% річних по всіх сумах простроченої заборгованості по відсоткам - 2,94 грн.; - сума втрат від інфляції по простроченому кредиту - 88,13 грн.; - сума втрат від інфляції по простроченим відсоткам - 16,43 грн. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, змінюються обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру платежів. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених нормами чинного законодавства та умовами договору. Поручитель, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі попереджались про необхідність погашення вказаної заборгованості, що підтверджується наданими суду копіями листів, але на момент розгляду справи заборгованість ними не погашена. За ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Поняття неустойки, як виду забезпечення виконання зобов'язання, визначено ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, суд встановив, що вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню. Стягненню з відповідачів підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved