Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що 07.02.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них не склалось, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Всі ці обставини привели до припинення шлюбних відносин між ними та вона змушена була звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На сьогоднішній день їх дитини навчається в Навчально - виховному комплексі «Вишгородська районна гімназія «Інтелект» - загальноосвітня школа І ступеня» Київської області, відвідує спортивну секцію з карате у спорт - клубі «Технофіт», займається у футбольному клубі «Вишгород», відвідує спортивну секцію кікбоксингу, а також відвідує позашкільні додаткові заняття з англійської мови. В зв'язку з цим вона несе додаткові витрати, а розмір аліментів, які були присуджені судом, вважає занадто низькими, і тому викладені нею обставини вважає достатніми підставами для збільшення розміру аліментів. Крім того, вказала, що відповідач вже протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний розвиток їхнього сина, не спілкується взагалі з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував та не відвідує дитину ні в дома, ні в дошкільному закладі, у школі. На сьогоднішній день позивач створила нову сім'ю, її син вважає та називає батьком її нинішнього чоловіка [PERSON], а біологічного батька дитина не пам'ятає. На підставі викладеного, змушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд, збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частин всіх видів його заробітку та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини; позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Вишгородської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. 30 жовтня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування". Судом встановлено, що 07.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 856, в якому сторони записані батьками дитини (а.с. 10). Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2011 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.07.2011 року і до його повноліття, тобто до [INFO]. Рішення суду набрало законної сили 01.10.2011 року (а.с. 13-14). 17 січня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що пітверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 66 (а.с. 9). На сьогоднішній день неповнолітній [PERSON] , [INFO], навчається в Навчально - виховному комплексі «Вишгородська районна гімназія «Інтелект» - загальноосвітня школа І ступеня» Київської області, відвідує спортивну секцію з карате у спорт - клубі «Технофіт», займається у футбольному клубі «Вишгород», відвідує спортивну секцію кікбоксингу, а також відвідує позашкільні додаткові заняття з англійської мови, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 15-23). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.183та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з того, що після призначення аліментів судом змінилися матеріальні умови життя позивачки, в теперішній час зросли ціни на споживчі товари, розмір стягуваних аліментів безумовно для неї є недостатнім, суд зазначені обставини визнає як зміну матеріального стану. Крім того, за принципами диспозитивності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, заперечень, а тому відповідачем не доведено жодних відомостей до суду, які б могли враховуватись під час вирішення справи про збільшення розміру аліментів, як - то наявність медичних довідок про стан здоров`я, наявність інших обставин, що мають істотне значення для вирішення спору. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частин всіх видів його заробітку та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості, а тому в цій частині вимог позову суд приходить до висновку про їх задоволення. Крім того, судом встановлено, що відповідач вже протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний розвиток неповнолітнього сина, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідував та не відвідує дитину ні в дома, ні в дошкільному закладі, у школі, а позивач на теперішній час створила нову сім'ю, неповнолітня дитина вважає та називає батьком нинішнього чоловіка позивача - [PERSON], а біологічного батька дитина не пам'ятає, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 24-25). Також, рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18.05.2017 року № 128 вирішено клопотати перед місцевим судом про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконування своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовці до самостійного життя, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved