Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в ромірі 50% з усіх видів заробітку відповідача, а також коштів на своє утримання до досягнення дининою трирічного віку в розмірі 30% всіх видів його заробітку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з березня 2017 року між сторонами припинено шлюбні відносини, позивачка з дитиною проживають окремо. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає, хоча працює, і має таку можливість. Інших дітей у відповідача немає. Сама вона не працює, навчається, отримує стипендію в розмірі 250 грн. та державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років в розмірі 860 грн., але цих коштів для їх з дитиною існування не вистачає. Тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зменшила розмір позовних вимог. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. \~ \~ \~ \~ У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169 ч.\~4,\~ 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 124667(а.с. 6) Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO](а.с. 7), яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, даний факт сторони не оспорюють. Всупереч положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, [PERSON] як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, чим грубо порушує права останньої. Сторони між собою не можуть домовитись щодо способу утримання дитини, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, враховуючи положення ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка, тобто 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умов, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач проходить строкову військову службу(а.с. 13), а тому таку матеріальну допомогу надати не має можливості, в зв"язку з чим в задоволені позову в цій частині суд відмовляє. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Outcome: partial