Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 130\~000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 172\~510,00 грн., три відсотки річних в розмірі 18\~108,86 грн., а разом 320\~618,86 грн., з нарахуванням відповідних інфляційних втрат та трьох відсотків річних до моменту виконання рішення; стягнути судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3 206,19 грн. та витрати, повязані з наданням правничої допомоги в розмірі 36\~450,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 06 червня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 130\~000,00 грн. зі строком повернення до 08 червня 2013 року, про що було складено розписку. Однак, відповідач у строк вказаний в розписці грошові кошти не повернув. Крім того, за невиконання зобовязання щодо повернення грошових коштів відповідач зобовязаний сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних від суми боргу. За період з липня 2013 року по січень 2018 рік включно індекс інфляції складає 232,7%, тому розмір інфляційних витрат складає: 130\~000,00 грн. х 232,7% =302\~510,00 грн. (борг разом з інфляційними втратами, де 130\~000,00 грн. сума основного боргу, 232,7 % - індекс інфляції). А отже, розмір інфляційних втрат складає: 302\~510,00 грн. - 130\~000,00 грн. = 172\~510,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. Три відсотки річних за період з 09 червня 2013 року по 19 лютого 2018 року складають 18\~108,86 грн. з розрахунку: 130\~000,00 х 3 : 100 : 365 днів =10,69 грн. (3% річних за один день); 1\~694 х 10,69 грн. = 18\~108,86 грн., де 1\~694 - кількість днів за вказаний період, 10,69 грн. 3% річних за один день, які також просив стягнути з відповідача. 10 квітня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення по вищевказаній цивільній справі, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики грошей від 06 червня 2013 року в розмірі\~130 0000,00 грн.; інфляційні втрати за період з липня 2013 року по січень 2018 рік в розмірі 172\~510,00 грн.; три відсотки річних за період з 09 червня 2013 року по 19 лютого 2018 року в розмірі 18\~108, 86 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року заочне рішення по цивільній справі № 185/1256/18 за позовом [PERSON] до\~[PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~позики скасовано. У лютому 2019 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути додатково інфляційні втрати за період з лютого 2018 року по грудень 2018 рік включно, в розмірі 24 674,00 грн. та стягнути додатково три відсотки\~річних за\~період з\~20\~лютого 2018\~року по\~06\~лютого 2019\~року включно,\~в розмірі\~3\~998,06\~грн.\~ Не погодившись з позовом, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем було подано відзив на позовну заяву до змісту якого, останній просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Просить визнати причину пропуску строків позовної давності поважною. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.1, 5 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Розпорядженням КМУ від 02.12.2014 року № 1275 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція, одним з яких є м. Донецьк. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014. Оскільки [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], яка визнана територією проведення антитерористичної операції, суд вважає поважною причиною пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду та вважає можливим його поновити. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 06 червня 2013 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 130\~000,00 грн., які зобовязувався повернути у строк до 08.06.2013 року, про що відповідачем була складена розписка. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач грошові кошти в сумі 130\~000,00 грн. у строк, який зазначено в розписці, не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді в порівнянні з базовим. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст.\~625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. У відповідності до\~Листа Верховного суду України №62-97р. від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІ с (сукупний індекс інфляції) = (ІІ 1:100) х (ІІ 2:100) х (ІІ 3:100) х …(11 Z:100), де ІІ 1\~індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ 2\~індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ Z\~індекс інфляції за останній місяць прострочення. 2. Загальна сума заборгованих коштів з урахуванням сукупного індексу інфляції розраховується за формулою: сума боргу х сукупний індекс інфляції. 3. Сума інфляційних витрат розраховується за формулою: сума боргу\~(сума боргу х сукупний індекс інфляції). \~ \~ \~ \~Отже, індекс інфляції за період з липня 2013 року по грудень 2018 рік включно, складає 251,68%. Розмір інфляційних втрат складає: (130\~000,00 грн. х 251,68%) - 130\~000,00 грн. = 197\~184,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Також, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних за період з 09 червня 2013 року по 06 лютого 2019 року в розмірі 22\~106,92 грн. з розрахунку: 130\~000,00 х 3 : 100 : 365 днів =10,69 грн. (3% річних за один день); 2\~068 днів х 10,69 грн. = 22\~106,92 грн., де 2\~068 - кількість днів за вказаний період, 10,69 грн. 3% річних за один день. Що стосується позовних вимог щодо нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних до моменту виконання рішення, то суд вважає, що вказані вимоги є передчасними і не підлягають задоволенню. Стосовно витрати на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання професійної правничої допомоги, з розрахунком судових витрат та актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.04.2018 року на суму 36 450,00 грн. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, тому підлягає зменшенню до 5 000,00 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 130\~000,00 грн., інфляційні втрати з липня 2013 року по січень 2018 рік в розмірі 197\~184 грн., три відсотки річних з 09 червня 2013 року по 06 лютого 2019 року в розмірі 22\~106,92 грн., понесені та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3 492,91 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн.

Outcome: partial