Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 лютого 2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісність характерів. Постійні непорозуміння та сварки, які виникали між сторонами з приводу побудови шлюбних стосунків, розподілу сімених обов'язків, спричиняли напружені відносини в сім'ї та негативно вплавають на психологічний стан їхнього неповнолітнього сина. З серпня 2015 року сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач та її представник підтримали позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі і просили суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе у зв'язку з втратою між ними почуття любові та відсутністю взаєморозуміння. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак заперечив проти викладених позивачем обставини. [PERSON] уточнив, що основною причиною їхніх з позивачем суперечок є проживання їхнього малолтінього сина з дідусем та бабусею, а не з батьками, як необхідно та різні погляди на виховання дитини. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 05 лютого 2013 р. між сторонами у справі був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 101. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні стосунки припинені між сторонами з серпня 2015 року. Позивач категорично заперечує подальше існування сім»ї, вважає примирення не можливим. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Враховуючи викладене, зважаючи на позицію сторін з приводу пред»явленого позову і категоричні заперечення позивача з приводу подальшого існування сім»ї, можливого примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в зв»язку з втратою між сторонами взаєморозуміння, почуття любові та поваги.

Outcome: approved