Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року у відповідача [PERSON] та позивачки народилась донька [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.02.2004 року зроблено відповідний запис №259. 20.02.2004 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, а 28.12.2006 року шлюб між ними було розірвано. В Туреччині позивачка 29.06.2012 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. З грудня 2010 року відповідач почав ухилятися від обов»язку по утриманню доньки [PERSON], він жодного разу не звернувся ні до позивачки, ні до служби у справах дітей з пропозицією побачитися з дитиною. При цьому [PERSON] є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, стан здоров»я відповідача дозволяє йому працювати, а тому він, на думку позивачки, може сплачувати аліменти на утримання дитини. З моменту розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з позивачкою. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.05.2011 року, [PERSON] встановлено час спілкування з донькою, проте відповідач з дитиною не спілкується, такого бажання не висловлював. Дитина на даний час навчається в міжнародній школі «Меридіан». Навчання оплачує другий чоловік позивачки - [PERSON], який ставиться до дитини як до рідної. На канікулах у школі проводяться екскурсійні подорожі за кордон. Матеріальне становище позивачки та її чоловіка дозволяє забезпечити належний та гідний фізичний розвиток дитини, що проявляється, зокрема, і в можливості виїжджати за межі України з метою розширення світогляду дитини. Крім того, рідна сестра позивачки проживає в республіці Кіпр і неодноразово запрошувала до себе позивачку з дитиною в гості. Поїздки на відпочинок до Кіпру пішли б на користь фізичному здоров»ю та розвитку доньки. Чоловік позивачки є громадянином Туреччини. На даний час, як зазначає позивачки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини і не дає дозволу для її виїзду за кордон. Такими діями [PERSON] дитина позбавлена можливості протягом літніх канікул відпочивати та оздоровлюватись на морі в Туреччині. [PERSON] навчається в секції фігурного катання, навчання також оплачує другий чоловік позивачки. Процес навчання передбачає постійну участь дитини в міжнародних змаганнях з фігурного катання. Відповідач безпідставно та необґрунтовано не надає згоди на виїзд неповнолітньої доньки за кордон, що суперечить інтересам дитини та обмежує її у можливості відвідування іноземних країн, обмежує її потенційний розумовий, духовний, соціальний розвиток. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повнолітня 19.11.2021 року та надати дозвіл позивачці на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON] до досягнення донькою шістнадцяти років. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, а щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України до досягнення дитиною шістнадцяти років, то в цій частині просила відмовити, оскільки до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд доньки за кордон ніхто не звертався, а він ніколи не заперечував проти виїзду [PERSON] за межі України. Представник Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні просив вирішити спір на розсуд суду у відповідності до інтересів дитини. Суд, вислухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] року. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.02.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва (а.с.7). Після розірвання в грудні 2006 року шлюбу між батьками (а.с.9-копія свідоцтва про розірвання шлюбу) [PERSON] залишилася проживати з матір'ю, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. 29.06.2012 року в Туреччині позивачка уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.10-12). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2010 року (а.с.15-17), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.05.2011 року (а.с. 18-19) [PERSON] встановлено час спілкування з донькою [PERSON]. Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки, відповідач грошові кошти на утримання дитини не надає, а тому позивачка бажає отримувати аліменти з доходів відповідача за рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON], як пояснив у суді її представник, матеріально добре забезпечена, крім доньки [PERSON] інших утриманців не має, її чоловік також матеріально забезпечений. Донька [PERSON] навчається в міжнародній школі «Меридіан» м. Києва, а також відвідує ДЮСШ «Сюїта» з фігурного катання на ковзанах Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Київської міської державної адміністрації (а.с.20, 21-довідки). Витрати по навчанню несе чоловік позивачки (а.с.22-24 -копії договорів). Відповідач, як пояснив в суді його представник, крім неповнолітньої дочки [PERSON] інших дітей не має, його стан здоров'я задовільний, він матеріального допомагає своїм батькам - пенсіонерам. [PERSON] працює в ТОВ «Народний універмаг» на посаді завідуючим складом, про що свідчить довідка за вих.№003 від 13.01.2014 року (а.с.71), і його середньомісячна зарплата становить 1 250 гривень. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього на утримання дочки аліментів в розмірі 1/4 частини доходів. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходів до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, з урахуванням наведеного вище, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки на користь позивачки саме в такому розмірі, що є справедливим, зважаючи на його матеріальний стан та матеріальний стан матері, яка теж зобов'язана брати участь в утриманні дитини і яка, як сама зазначила в позові, більш матеріальна забезпечена, ніж відповідач. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктами 3 та 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В суді представник позивачки пояснив, що відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участі у вихованні дитини і не дає дозволу для її виїзду за кордон. Дитина позбавлена можливості на канікулах здійснювати екскурсійні подорожі за кордон, виїздити у гості до рідної сестри позивачки на відпочинок до Кіпру. Також [PERSON] не має можливості протягом літніх канікул відпочивати та оздоровлюватись на морі в Туреччині, громадянином якої є чоловік позивачки. [PERSON] навчається в секції фігурного катання, а процес навчання передбачає постійну участь дитини в міжнародних змаганнях з фігурного катання. Відповідач безпідставно та необґрунтовано не надає згоди на виїзд неповнолітньої доньки за кордон, що суперечить інтересам дитини та обмежує її у можливості відвідування іноземних країн, обмежує її потенційний розумовий, духовний і соціальний розвиток. Тому позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька до досягнення донькою шістнадцяти років. Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що [PERSON] не перешкоджав жодного разу позивачці вивозити дитину за кордон, він навіть надавав такий дозвіл на виїзд дитини за межі України. Відповідач не заперечує надавати дозволи на виїзд дочки за кордон і в подальшому, але бажає знати куди саме і на який період дитина виїздить, адже хвилюється за доньку. Представником позивачки не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач перешкоджав у виїзді дитини за кордон, не надано навіть доказів на підтвердження звернень позивачки до відповідача з проханням щодо дозволу вивезти дочку за межі України. Також позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що з вини відповідача [PERSON] не змогла взяти участь у будь-яких міжнародних змаганнях з фігурного катання або не могла виїхати за кордон на оздоровлення за запрошенням тітки. Отже, позивачкою не доведено факт порушення відповідачем її прав чи прав неповнолітньої дитини, а також здійснення відповідачем батьківських прав всупереч інтересам дитини. З огляду на це, вимога [PERSON] щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька до досягнення донькою шістнадцяти років задоволена бути не може. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 7, 141, 155, 157, 180 - 183, 191 СК України, ст. 313 ЦК України,

Outcome: partial