Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2008 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 199, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб( а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с.5-6) Шлюбні відносини між сторонами були припинені, сторони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спор про поділ майна та місця мешкання дитини між сторонами відсутній. Сімейним Кодексом України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається - ч.1\~ст.24 СК України. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги\~ч.1 ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження ... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4\~ст.56 СК України. Ст.ст.\~105\~ч.3,\~110,112 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом\~одного з подружжя на підставі рішення суду після зясування фактичних взаємин\~подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на те що, позивачі втратили почуття кохання один до одного, взаєморозуміння , суд вважає, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно і відновлена бути не може, а отже позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу повинна бути судом задоволена.

Outcome: approved