Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Банк ТРАСТ, звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R171.0044912 від 22.05.2014 року, сума якої складає 67588,03 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.05.2014 року Публічне акціонерне товариство Банк „ТРАСТ отримав від відповідача пропозицію про укладення договору № R171.0044912 , в якій Відповідач пропонував Позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену пропозицію і надано Відповідачу кредит у розмірі 32500,00 грн. Відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 22.05.2019 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 6,49% річних та 1,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 22.05.2014 року виникла заборгованість у розмірі 67588,03 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та у разі неявки відповідача постановити у справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Договір є зобовязанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (ст. 11 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628, ст. 629 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством Банк ТРАСТ та [PERSON] був укладений кредитний договір № R171.0044912, та додатки до нього, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 32500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6,49% річних та 1,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кінцевий строк повернення кредиту - 22 травня 2016 року. (а.с.16-18). Відповідно до п. 2.1 Умов, договір вважається укладеним з дати акцепту Кредитором пропозиції Клієнта, викладеної в заяві. Кредит надається Клієнту шляхом зарахування суми кредиту на рахунок в дату відкриття рахунку (а.с.12). Як вбачається з меморіального ордеру № Loan-54306, від 22 травня 2014 року [PERSON] отримав від ПАТ Банк «ТРАСТ» 32500,00 грн.(а.с.21) Згідно з п. 2.5 Умов, після повного погашення заборгованості по кредиту Договір вважається виконаним сторонами і припиняється тільки в частині, яка включає в себе елементи кредитного договору (а.с.12). На бланку заяви про надання кредиту на споживчі цілі є запис " процентна ставка за кредитом 6,49% річних» та «щомісячна комісія за супроводження кредиту 1,79% (а.с. 16). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При оформленні заяви про надання кредиту на споживчі цілі Відповідач був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом заяві та на кожному аркуші умов (а.с. 12-16). В заяві про надання кредиту на споживчі цілі відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з додатками та Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Згідно з п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною Кредитного договору, Відповідач який є позичальником зобовязується своєчасно та у повному обсязі сплачувати Позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (а.с.17). Відповідач за користування кредитними коштами мав сплачувати проценти з розрахунку 6,49 % річних, та щомісячна комісія за супроводження кредиту складає 1,79%. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами станом на 29.04.2016р. становить 3089,38 грн. (а.с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4.3 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною Кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту, Відповідач зобовязаний сплатити Позивачу пеню у розмірі 0,3% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення.(а.с.13). Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Таким чином, на порушення умов договору Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами домовленості платежі не вносив, внаслідок чого станом на 29.04.2016 року утворилася заборгованість: за кредитом 32015,25 грн., по процентам 3089,38 грн., заборгованість по комісії 12589,94 грн., а також заборгованість за пенею 19893,46 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з Відповідача слід стягнути: заборгованість: за кредитом 32015,25 грн., по процентам 3089,38 грн., заборгованість по комісії 12589,94 грн., а також заборгованість за пенею 19893,46 грн., а разом 67588,03 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволенням позову з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved