Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Релігійна організація «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» в особі пароха о.Любомира Григеля звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради від 15 жовтня 1991 року зареєстровано Статут Громади Української Греко-Католицької Церкви (далі УГКЦ) села Дубрівка Самбірського району Львівської області. Розпорядженням Представника Президента України Львівської обласної державної адміністрації № 343 від 07.04.1994 року «Про визначення порядку користування церквою Св. Василія Великого в селі Дубрівка Самбірського району» вирішено встановити рівне і почергове користування цим храмом віруючими громади УАПЦ та віруючими громади УГКЦ села Дубрівка Самбірського району Львівської області, визначивши графік користування. При цьому у вступній частині цього розпорядження, зазначено, що: - церква і церковне майно на момент їх переходу у власність держави були власністю греко-католицької громади; - церква до 1989 року була закрита і віруючими не використовувалась; - з 1989 року по 1990 рік церквою користувалась громада російської Православної Церкви, до складу якої входили віруючі двох нині діючих громад, які спільно утримували її; - в селі є лише одна культова будівля; - жодна із громад не претендує на інші будівлі цивільного призначення для використання їх під культові, а також будівництво храму; - релігійна громада УАПЦ, що є юридичною особою з 1992 року самоуправно володіє храмом, ігноруючи права релігійної громади УГКЦ не допускає Громаду УГКЦ до храму. У жовтні 2017 року на особистому прийомі в Голови Львівської обласної державної адміністрації ініціативній групі Релігійної громади УГКЦ повідомлено, що існує розпорядження про передачу храму громаді УАПЦ. На звернення пароха Релігійної громади УГКЦ о. Любомира Григеля до Голови Львівської обласної адміністрації від 13.10.2017 року отримано відповідь Департаменту з питань культури, національностей та релігій від 20.10.2017 року про те, що Розпорядженням Голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 передано церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка та державне майно, що в ній знаходиться, в безоплатне користування релігійній громаді УАПЦ с. Дубрівка та надано копію цього Розпорядження. Розпорядженням Голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 (оскаржуване Розпорядження) вирішено: - вважати таким, що втратило чинність розпорядження Представника Президента України у Львівській області від 07.04.1994 року № 343 «Про визначення порядку користування церквою Св.Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району»; - передати церкву Св.Василія Великого в селі Дубрівка та державне майно, що в ній знаходиться в безоплатне користування релігійній громаді УАПЦ с.Дубрівка; - Самбірській районній державній адміністрації у місячний термін укласти з релігійною громадою договір на користування церквою. Дане розпорядження обґрунтовано тим, що церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка з 1991 року утримує релігійна громада УАПЦ, релігійна громада Української Греко-Католицької церкви с. Дубрівка не претендує на почергове користування церквою Св. Василія Великого і задовольняє релігійні потреби в церкві спільно з громадою УАПЦ. Таке твердження не відповідає дійсним обставинам та не враховує, що Релігійна громада УГКЦ не користувалася приміщенням церкви через те, що віруючі релігійної громади УАПЦ не допускали віруючих релігійної громади УГКЦ до почергового богослужіння і користування храмом; громада УГКЦ ніколи не відмовлялась від почергового користування храмом; громаді УГКЦ не було відомо про прийняття розпорядження №438 від 20.05.1997 року. Позивач вважає таке розпорядження протиправним, оскільки воно порушує його право на культову будівлю відповідно до ч. 1-8 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Як вбачається, з відповідей Львівської обласної державної адміністрації від 14.03.2018 року та Самбірської районної державної адміністрації Львівської області від 14.03.2018 року на запити адвоката, договору про безоплатне користування приміщенням церкви Св. Василія с. Дубрівка між державним органом та громадою УАПЦ с. Дубрівка Самбірського району, немає. На звернення пароха парафії УГКЦ у с. Дубрівка о. Любомира Григеля до Голови Львівської обласної державної адміністрації та Директора департаменту з питань культури, національностей та релігій облдержадміністрації про передачу (повернення) храму для богослужінь громаді УГКЦ, отримано відповідь № 04/452 від 06.03.2018 року, в якій відповідач вказує, що оскільки згідно Розпорядження №438 від 20.05.1997 року храм передано в одноособове користування громаді УАПЦ, яка не відмовляється від нього та не погоджується на почергове користування, відсутні підстави для скасування розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року № 438 та передання храму для задоволення релігійних потреб віруючих релігійної громади УГКЦ с. Дубрівка Самбірського району Львівської області. При цьому, Департамент з питань культури, національностей та релігій зазначає, що відповідних документів - підстав для прийняття Розпорядження №438 від 20.05.1997 року про передачу будівлі церкви громаді УАПЦ у відділі релігій та національностей не виявлено. На сьогодні, громада УАПЦ села Дубрівка має нову церкву. Наявність двох церков в с. Дубрівка підтверджується довідкою Стрілковицької сільської ради від 12.03.2018 року №360. Церква Св. Василія Великого є закритою, не використовується православною громадою ні для богослужінь, ні для інших релігійних потреб. Невикористання будівлі поступово приводить до її руйнування. Натомість греко-католицька громада позбавлена можливості належно задовольняти свої релігійні потреби. Із врахуванням наведеного просить суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді» в частині:» 2. Передати церкву Св. Василія в с. Дубрівка та державне майно, що в ній знаходиться, в безоплатне користування релігійній громаді УАПЦ с. Дубрівка. 3. Самбірській районній державній адміністрації у місячний термін укласти з релігійною громадою договір на користування церквою». У підготовчому засіданні представники позивача о. Любомир Григель , адвокат Дашинич О.Б. позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача Львівської обласної державної адміністрації Брильовська О.Р. в підготовчому засіданні позов визнала, просила задовільнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Релігійної організації «Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви села Дубрівка Самбірського району Львівської області» в підготовче засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, тому суд розглядає справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із такого. Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради від 15 жовтня 1991 року зареєстровано Статут Громади Української Греко-Католицької Церкви (далі УГКЦ) села Дубрівка Самбірського району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію №552/189 від 15.10.1991 року та Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7, 8-11, 12-13). Розпорядженням Представника Президента України Львівської обласної державної адміністрації № 343 від 07.04.1994 року «Про визначення порядку користування церквою Св. Василія Великого в селі Дубрівка Самбірського району» вирішено встановити рівне і почергове користування храмом віруючими громади УАПЦ та віруючими громади УГКЦ села Дубрівка Самбірського району Львівської області, визначивши графік користування. При цьому у вступній частині цього розпорядження, зазначено, що: - церква і церковне майно на момент їх переходу у власність держави були власністю греко-католицької громади; - церква до 1989 року була закрита і віруючими не використовувалась; - з 1989 року по 1990 рік церквою користувалась громада російської Православної Церкви, до складу якої входили віруючі двох нині діючих громад, які спільно утримували її; в селі є лише одна культова будівля; - жодна із громад не претендує на інші будівлі цивільного призначення для використання їх під культові, а також будівництво храму; - релігійна громада УАПЦ, що є юридичною особою з 1992 року самоуправно володіє храмом, ігноруючи права релігійної громади УГКЦ не допускає Громаду УГКЦ до храму (а.с. 22). Згідно Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року № 438 «Про передачу церкви Св.Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді» вирішено: - вважати таким, що втратило чинність розпорядження Представника Президента України у Львівській області від 07.04.1994 року № 343 «Про визначення порядку користування церквою Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району»; - передати церкву Св. Василія Великого в селі Дубрівка та державне майно, що в ній знаходиться в безоплатне користування релігійній громаді УАПЦ с.Дубрівка; - Самбірській районній державній адміністрації у місячний термін укласти з релігійною громадою договір на користування церквою. Розпорядження обґрунтовано тим, що церкву Св. Василія Великого в с.Дубрівка з 1991 року утримує релігійна громада УАПЦ, релігійна громада Української Греко-Католицької церкви с. Дубрівка не претендує на почергове користування церквою Св. Василія Великого і задовольняє релігійні потреби в церкві спільно з громадою УАПЦ (а.с. 26). Вказане Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №438 від 20.05.1997 року представником позивача отримано у відповідь на звернення пароха Релігійної громади УГКЦ о. Любомира Григеля до Голови Львівської обласної адміністрації від 13.10.2017 року - у жовтні 2017 року, що підтверджується повідомленням (а.с. 25). Як вбачається, з відповідей Львівської обласної державної адміністрації від 14.03.2018 року та Самбірської районної державної адміністрації Львівської області від 14.03.2018 року, договору про безоплатне користування приміщенням церкви Св.Василія с. Дубрівка між державним органом та громадою УАПЦ с. Дубрівка Самбірського району немає (а.с. 29-30). Із відповіді, отриманої представником позивача на звернення до Голови Львівської обласної державної адміністрації та Директора департаменту з питань культури, національностей та релігій облдержадміністрації про передачу (повернення) храму для богослужінь громаді УГКЦ № 04/452 від 06.03.2018 року відомо, що оскільки згідно Розпорядження №438 від 20.05.1997 року храм передано в одноособове користування громаді УАПЦ, яка не відмовляється від нього та не погоджується на почергове користування, відсутні підстави для скасування розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 №438 та передання храму для задоволення релігійних потреб віруючих релігійної громади УГКЦ с. Дубрівка Самбірського району Львівської області. При цьому, Департамент з питань культури, національностей та релігій зазначає, що відповідних документів - підстав для прийняття Розпорядження №438 від 20.05.1997 року про передачу будівлі церкви громаді УАПЦ у відділі релігій та національностей не виявлено (а.с. 28). Згідно архівної довідки Державного архіву Львівської області №П-17576 від 28.07.2016 року відомо, що у друкованих матеріалах архіву, в «Шематизмі греко-католицького духовенства…» зазначена наступна інформація: в селі Дубрівка парафії Гуменець Старосільського деканату значиться дерев`яна церква Св. Василія Великого збудована у 1680 році, відновлена в 1928 році. Тобто, історично, будівля Церкви Св. Василія належала греко-католицькій громаді (а.с. 21). Із довідки, виданої виконкомом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 360 від 12.03.2018 року відомо, що в с. Дубрівка знаходиться дві церкви, а саме: церква УАПЦ Івана Хрестителя - с. Дубрівка, вул.Центральна, 24-А та церква УАПЦ Василія Великого - с. Дубрівка, вул. Центральна, 24 (а.с. 23). Як вбачається із звернення адміністратора парафії УГКЦ у с. Дубрівка о.Любомира Григеля, адресованого голові Львівської обласної державної адміністрації та директору департаменту з питань культури, національностей та релігій облдержадміністрації від 20.02.2018 року, релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви у с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, що належить до Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ, із 1991 року позбавлена можливості користуватися своїм давнім храмом св. Василія Великого у с. Дубрівка. Протягом деякого часу громада відправляла богослужіння у приватних будинках та їздила на церковні відправи в інші села, останні три роки молиться на подвір`ї перед дверима храму. Тим часом церква вже 10 років стоїть закритою і поступово руйнується (а.с. 27). Статтею ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначено, що культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим. Культова будівля і майно, що є державною власністю, можуть передаватися у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою. За відсутності такої згоди державний орган визначає порядок користування культовою будівлею і майном шляхом укладення з кожною громадою окремого договору. Культова будівля та інше майно, які становлять історичну, художню або іншу культурну цінність, передаються релігійним організаціям і використовуються ними з додержанням установлених правил охорони і використання пам`яток історії та культури. Клопотання про передачу релігійним організаціям культових будівель і майна у власність чи безоплатне користування розглядається в місячний термін з письмовим повідомленням про це заявників. Релігійні організації мають переважне право на передачу їм культових будівель із земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цих будівель. Користування землею релігійні організації здійснюють у порядку, встановленому Земельним кодексом України та іншими законодавчими актами України. Земельні ділянки, що надаються релігійним організаціям у постійне користування для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності, забороняється використовувати для здійснення підприємницької діяльності. Договори про надання в користування релігійним організаціям культових та інших будівель і майна можуть бути розірвані або припинені в порядку і на підставах, передбачених цивільним законодавством України. Самовільне захоплення культових будівель чи привласнення культового майна не допускається. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження,а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Згідно ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України,головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. До введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», все майно церковних та релігійних громад в Україні було визнане державною власністю згідно зі ст. 366 Адміністративного кодексу Української РСР 1927 року, відповідно, держава в особі органів, передбачених ст.17 названого Закону, є належним власником культових будівель і майна, а зазначені органи мають права володіти, користуватись та розпоряджатися цим майном, а також вчиняти щодо них будь-які дії, що не суперечать Закону. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради України від 23.04.1991 року № 988-ХII "Про порядок введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" визначено, що Кабінету Міністрів України, Уряду Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям доручено забезпечити відповідно до Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" повернення у власність чи передачу у безоплатне користування релігійним громадам культових будівель і майна з урахуванням: 1.Прав релігійних громад, яким належали ці будівлі і майно на момент їх переходу у власність держави; прав релігійних громад, які користуються цими будівлями і майному у встановленому законом порядку; 2.Вкладення коштів релігійним громадами у спорядження, переобладнання культової будівлі і тривалості користування нею; 3.Наявності у даному населеному пункті (місцевості) інших культових будівель та їх використання релігійними громадами відповідних віровизнань; 4.Інших суттєвих обставин у їх сукупності. Згідно ст. 18 Закону «Про свободу совісті та релігійні організації», рішення державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном, можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до частини 1 статті 30 ЦПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Також, відповідно до постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 року відомо про закриття провадження у справі №813/1262/18 за адміністративним позовом Релігійної організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області до Львівської обласної адміністрації, третя особа Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви села Дубрівка Самбірського району Львівської області, оскільки предметом розгляду є не стільки рішення голови Львівської обласної державної адміністрації щодо передачі відповідного об`єкта нерухомого майна у користування відповідної релігійної організації, скільки законність набуття третьою особою права та порядку користування церквою Св.Василія Великого, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Верховний Суд зазначив, що законодавством чітко визначена юрисдикційність розгляду відповідних категорій справ - в порядку, передбаченим ЦПК України (а.с. 67-69). Згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 21.12.2020 року, закрито провадження у справі №813/1262/18 за адміністративним позовом Релігійної організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області до Львівської обласної адміністрації, третя особа Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви села Дубрівка Самбірського району Львівської області про визнання незаконним і скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії, та позивачу роз`яснено про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 70-73). Ураховуючи наведене в сукупності суд дійшов висновку, що даний позов є підставний та підлягає до задоволення, оскільки підтверджується зібраними по справі доказами та визнається відповідачем.

Outcome: approved