Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, вказуючи про те, що 18 квітня 2011 року на підставі судового наказу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області було присуджено стягнення з відповідача аліментів на сина [PERSON] та доньку [PERSON] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, з 2011 року значно змінився прожитковий мінімум доходів громадян, підвищились ціни, діти підросли, просить суд збільшити розмір аліментів та визнати їх у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює. Просить суд змінити розмір аліментів на стягувати з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказує про те, що на даний час має постійну високооплачувану роботу, хоча працює неофіційно, згідний на збільшення розміру стягуваних аліментів в розмірі по 500 гривень на кожну дитину. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджено даними копій свідоцтв про народження дітей серій [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. На підставі судового наказу № 2-н-124/2011 від 18 квітня 2011 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на дітей в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 березня 2011 року і до їх повноліття. Неповнолітні діти проживають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується даними довідки про склад сім'ї № 3243 від 07 жовтня 2014 року. Відповідач сплачує на користь позивачки на дітей аліменти, проте, як слідує з даних довідки державного виконавця ВДВС Славутського МРУЮ в Хмельницькій області № 14420 від 03 жовтня 2014 року, [PERSON] аліменти платить нерегулярно, станом на 01 жовтня 2014 року за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1096,60 гривень. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з аналізу вказаної норми, Сімейним Кодексом визначений вичерпний перелік підстав зміни (збільшення чи зменшення) розміру аліментів, а саме зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або покращення здоров'я когось з них. У судовому засіданні встановлено, що матеріальне становище відповідача покращилося, що підтвердив і сам відповідач [PERSON] Так, на час присудження аліментів у квітні 2011 року сину [PERSON] виповнилося 7 років, дочці [PERSON] виповнилося 8 місяців. Прожитковий мінімум у 2011 році на дитину віком до 6 років становив: з 1 січня - 816 гривень, з 1 квітня - 832 гривні, з 1 жовтня - 853 гривні, з 1 грудня - 870 гривень, а на дитину віком від 6 до 18 років становив: з 1 січня - 977 гривень, з 1 квітня - 997 гривень, з 1 жовтня - 1022 гривні, з 1 грудня - 1042 гривні. У 2014 році, відповідно до Закону України № 1165-VII вiд 27 березня 2014 року «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік», збільшився прожитковий мінімум, який у 2014 році для дітей віком до 6 років складає 1032 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років складає 1286 гривень. Таким чином, суд, враховуючи збільшення розміру прожиткового мінімуму на дітей, необхідності більших витрат на їх забезпечення, та погіршення внаслідок цього матеріального становища стягувачки аліментів, вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів. Вирішуючи питання про розмір збільшених аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців, крім того, відсутність у відповідача офіційного місця роботи, що може призвести до мінливості його прибутків та утворення заборгованості по аліментах, а тому визначає їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивачка [PERSON] просила стягувати з відповідача новий розмір аліментів з дня подання до суду позовної заяви. Проте, відповідно до роз'яснень, даних в пункті 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial