Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу 30.03.2010 народилася дитина [PERSON], який проживає з матір"ю. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття. Суду пояснила, що син проживає разом з нею та всі витрати на її утримання несе вона самостійно. З жовтня 2014 року відповідач стосунків з нею та дитиною не підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, адвоката, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне [PERSON].. [PERSON] народився 30 березня 2010 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №328641, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, складено відповідний актовий запис №125. [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає її син [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 04.11.2014 №7102000293. Відповідач допомоги на утримння дитини не надає, хоча є працездатною особою. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан матері дитини, сталу судову практику, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 19.06.2017. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 3, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: partial