Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на її користь на утримання дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 23.05.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1\\3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з жовтня 2015 року, та додаткові витрати на їхній розвиток у розмірі 3 525 гривень на рік, починаючи дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 13 серпня 2008 року по 13 березня 2017 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніхдітей - [PERSON] , 2009 р.народження, та [PERSON] , 2008 р.народження, які на даний час проживають з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню синів покладені на позивача. Батько дітей не надає регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання синів, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 13 серпня 2008 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 659. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 13 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніхсинів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; іншіобставини, щомаютьістотнезначення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Звертаючись до суду позивач просить стягувати аліменти з жовтня 2015 р., тобто з моменту усної домовленості з відповідачем щодо утримання дітей. В силу положень ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх оплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таких доказів з боку позивача суду не надано, а тому дана вимога не може бути задоволена. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дитини в розмірі 1\\3 частина з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а в подальшому за вирахуванням частки, яка припадала на найстаршу дитину. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 3525 гривень на рік, що пов`язані з її витратами на оплату гуртка з футболу. Однак, в порушення вимог ст.. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона несе зазначені в позові витрати, їх розмір, а також що дані витрати, пов`язані з розвитком здібностей дітей. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial