overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини, а саме сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач не цікавиться дитиною, не займається його вихованням, не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, також подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 181 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини і зобов'язані утримувати дитину до повноліття. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивач суду не надала. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дітей, а саме дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: дочки [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач не цікавиться дітьми, не займається їхнім вихованням, не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 181 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини і зобов'язані утримувати дитину до повноліття. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивач суду не надала. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 16 липня 2005 року. Від даного шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Впродовж останнього часу вони не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В даний час шлюб носить формальний характер. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду заяву в якій просить справу рзглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просит шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов про розірвання шлюбу визнав. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільних дітей немає, спільного господарства не ведуть, відповідач згідний на розлучення, позивачка настоює на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст. ст. 24, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. 51 Конституції України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд та просить змінити розмір аліментів, та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частину всіх видів його доходу щомісячно на утримання неповнолітньої дочки, до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Після досягнення старшою дочкою повноліття, розмір аліментів на утримання молодшої значно зменшився та становить 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача в той час, коли розмір аліментів на одну дитину повинен бути не меншим ніж 1/4 частина заробітку (доходу). В судове засідання позивачк не прибула, подала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання потворно не прибув. Причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. З рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10.04.2015р. вбачається, що судом присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], 15.04.1999р.н. та [PERSON], 08.07.2005р.н. в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.02.2015р. і до повноліття дітей. З огляду на те, що старша дочка сторін досягла повноліття, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання молодшої дочки. Враховуючи, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, те, що аліменти на утримання однієї дитини повинні бути в розмірі, не меншому ніж 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є підставними, оскільки визначений нею розмір буде достатнім для належного утримання дитини сторін. Однак, з вимогою позивачки про стягнення аліментів з дня предявлення позову не підлягають задоволенню, оскільки, згідно Пстанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006р., у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до Андрушівського районного суду Житомирської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Бровківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області 14 вересня 2013 року за актовим записом № 5. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через негативну поведінку відповідача, відсутність взаєморозуміння та довіри сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та побуту не ведуть, проживають окремо. Вважає, що поновлення між ними подружніх відносин не можливе та суперечитиме її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Просила розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,вважав за можливе збереження сім"ї.. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо,оскільки сторони з березня 2018 року проживають окремо,за цей час примирення між ними не відбулось. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON]. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судових витрат, понесених нею при пред'явлені позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Виноградівського районного суду із уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання прав та обов»язків забудовника на спадковий будинок. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, із подальшим виготовленням повного рішення протягом п"яти днів з дня закінчення розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом про збільшення розміру аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Петровського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2006 року з відповідача на її користь стягнуто стягнуті аліменти на її утримання як повнолітньої непрацездатної дочки , в розмірі 800 грн. , щомісяця , починаючи з 23.06.2006 року . Вона потребує медикаментозного лікування , вартість якого перевищує її дохід . На даний час відповідач є пенсіонером та отримує велику пенсію та має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Просить збільшити розмір аліментів до 2500 грн. щомісяця. Позивачка в судове засідання не з»явилась, в позові зазначила справу розглянути без її участі . Відповідач в судове засідання не з'явився , про день розгляду справи повідомлений своєчасно , надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі , позов визнав в розмірі 2500 грн. Відповідно до ст..198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку , сина , які потребують матеріальної допомоги , якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати . Відповідно до ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку , сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин , зазначених у статті 182 цього Кодексу . Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів , визначений за рішенням суду , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду , за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров"я когось із них . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що вимоги позову підлягають задоволенню . В судовому засіданні встановлено , що з відповідача були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки в розмірі 800 грн. з 23.06.2006 року , що підтверджується копією виконавчого листа від 04.10.2006 р. (а.с.4 ) .Позивачка є інвалідом 1 групи , хворіє та потребує медикаментозного лікування , що підтверджується довідкою № 1140 від 10.12.2013 р. (а.с.5). На підставі викладеного суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 2500 грн. , що також визнано відповідачем . З відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 9 лютого 2014 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем актовий запис № 1. [INFO] позивач народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. З листопада 2015 року їх сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, оскільки вони не зійшлись характером, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільно не проживають, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину, малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Батьками якої є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова за позовом до [PERSON] [PERSON] Мохаммадбагхер про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось з причин суперечок та конфліктів, що у подальшому привело до неможливості умов спільного мешкання. Сторони разом не мешкають. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву, де просила суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву, де просив розглядати справу за його відсутності, з позовними вимогами погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 15 липня 2015 року серія 1-ВЛ № 265833 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції сторони вступили в зареєстрований шлюб 15 липня 2015 року, актовий запис 367. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сімї. Вжиті заходи, щодо примирення подружжя були марними, сторони не примирились, в зв'язку з цим суд приходить до висновку, що даний шлюб повинен бути розірвано. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей. Спільне життя не склалось з причин суперечок та конфліктів, що у подальшому привело до неможливості умов спільного мешкання. \~ \~ \~ \~Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, надала до суду заяву, де просила розглядати справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач заперечував проти позовних вимог, вказав, що він хоче ще міркувати про можливість збереження шлюбу. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 23 вересня 2000 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, сторони вступили в шлюб 23 вересня 2000 року, актовий запис № 1518. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Вжиті заходи, щодо примирення подружжя були марними, сторони не примирились, в зв`язку з цим суд приходить до висновку, що даний шлюб повинен бути розірвано. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного вище,

Outcome: approved