Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

У грудні 2018 року Кременецька районна державна адміністрація звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні сина, не дає коштів на його утримання. В даний час малолітнього [PERSON] влаштовано у сім»ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] по місцю своєї реєстрації та по місцю проживання дитини не з»являлася з серпня 2017 року. Представник Кременецької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов позивача підтримала та пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні свого сина з серпня 2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки не повідомила. Представник Будківської сільської ради в судове засідання не з"явився, однак від сільського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та визнання позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин приходить до наступних висновків. З висновку Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 11 грудня 2018 року № 02-1853/02-16 вбачається, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] народження по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З інформації Кременецького міськрайонного віддліу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області № 1084/14-01-09.6 від 04 грудня 2018 року вбачається, що в архіві відділу знаходиться актовий запис про народження [PERSON], [INFO], батько якого - [PERSON], мати - [PERSON]. Актовий запис про народження № 23 від 04 серпня 2015 року складений Будківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З довідки - характеристики, виданої Будківською сільською радою від 16 жовтня 2018 року № 02-10/304 вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але на протязі останніх чотирьох років за вказаною адресою не проживає. [PERSON] є одинокою матір»ю чотирьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак вихованням та утриманням дітей не займається. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2018 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON], [INFO] народження. На даний час місце перебування [PERSON] не відоме. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. З рішення виконавчого комітету Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 17 серпня 2017 року №108 вбачається, що в з зв»язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров»я дитини вирішено відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] від його матері [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] З акту відібрання дітей з сім»ї від 17 серпня 2017 року вбачається, що в зв»язку із загрозою життя та здоров»я малолітнього [PERSON] члени комісії відібрали [PERSON] з сім»ї [PERSON] та влаштувати на обстеження до Радивилівської районної лікарні. З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] залишено на вихованні та проживанні дядька [PERSON]. З розпорядження Кременецької районної державної адміністрації № 291-од від 03 серпня 2018 року вбачається, що опікуном [PERSON], [INFO] призначено її дядька [PERSON]. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 17 серпня 2018 року № 78, проведеного Кременецькою РДА вбачається, що для дівчинки відведено окрему кімнату в якій є ліжко, шафа, дитячний куточок, килимове покриття. Забезпечено одягом та взуттям по сезону, продуктами харчування. В сім»ї панує доброзичлива атмосфера. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо малолітнього [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи висновок Кременецької державної адміністрації Тернопільської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, те, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, а тому приходить до висновку про необхідність присудження аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 2530 (дві тисячі п»ятсот тридцять) гривень 40 (сорок) копійок в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved