Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивує тим, що з 01.02.2013 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, в зв»язку з тим, що син проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини в розмірі ? частини доходу відповідача, на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно та судові витрати по справі покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 01.02.2013 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач і який проживає з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 84 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, на даний час працює, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 551,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 84, 112, 180, 181 - 183 СК України,

Outcome: approved