Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, який в подальшому уточнив, в обґрунтування позову зазначив, що 26 лютого 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення № 25 «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Договір-заяву № 350697/6823/370-14, згідно якого позивач вніс грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 45600 доларів США на строк з 26.02.2014 року по 03.03.2015 року. 13.03.2015 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення йому суми вкладу, але до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. Тому позивач просив стягнути з відповідача: грошові кошти (депозит) у сумі 46\~282, 15 доларів США; відсотки річних за весь період прострочки від суми заборгованості у сумі 389, 79 доларів США; відшкодування моральної шкоди у сумі 10\~000,00 грн., оскільки позивач був змушений витрачати власний час на досудовий захист своїх прав, неодноразово змушений приїжджати до банку, витрачаючи на це свій час та кошти, він постійно відчуває напруження через те, що не може отримати від банку власні кошти та перебуває у стані стресу, що спричиняє моральні страждання внаслідок неправомірної поведінки відносно нього. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав уточнений позов, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ Банк «Фінанси та Кредит у судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти задоволення позову, в яких зазначив, що підстав для задоволення позову не має, оскільки позивач надав письмову вимогу про повернення депозиту 13.03.2015 року, що є пізніше дати закінчення строку вкладу, а також у вимозі не зазначено спосіб повернення вкладу готівковий чи безготівковий. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 2014 року у відділенні № 25 філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір - заява № 350697/6823/370-14, згідно якого позивач вніс грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 45600 доларів США на строк з 26.02.2014 року по 03.03.2015 року (а.с. 7). Згідно з п. 1 договору, банк прийняв від позивача грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2635.0.048370.001, в сумі у сумі 45600 доларів США на строк з 26.02.2014 року по 03.03.2015 року під 12 % річних. Після закінчення строку дії депозиту, тобто, 13 березня 2015 року, позивач звернувся до відповідача про повернення депозиту, однак, на даний час грошові кошти з депозиту [PERSON] не повернуті, жодної відповіді не надійшло. Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі та на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Уклавши вищенаведені договори банківського вкладу, Банк взяв на себе зобовязання сплатити проценти за збереження вкладу та повернути вкладнику розміщену в Банку суму разом з нарахованими процентами в порядку та строки, обумовлені договором, зокрема, по закінченню строку дії вкладу. Підписи сторін під договором-заявою свідчать про досягнення сторонами за всіма умовами угод (а.с. 7). Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач в односторонньому порядку порушив зобовязання, що випливають з його умов, а саме: не виконав належним чином зобовязання за договорами вкладу та у визначений договорами строк вклад та відсотки за його зберігання не повернув. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштіву сумі 46\~282, 15 доларів США; 12 відсотків річних за весь період прострочки від суми заборгованості у сумі 389, 79 доларів США (45600 * 12 / 100 / 365 * 26 = 389, 79) за банківськими вкладами підлягають задоволенню. Заперечення відповідача щодо відсутності підстав задоволення позову з тих підстав, що після закінчення строку вкладу, вклад був перерахований на поточний рахунок позивача на вимогу, до якого застосовується інша процентна ставка, яка становить 0,0001 % річних висновків суду щодо обгрунтованості та доведеності позовних вимог не спростовують. Така вимога про розірвання договору вкладу та повернення грошових коштів шляхом видачі готівки у касі банку по 600-650 доларів США щоденно була одержана відповідачем 13.03.2015 року, тобто під час дії договору, який вважався (п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") з 04.03.2015 року продовженим. Відповідач доказів виконання відповідно до п. 5.3 "Основних умов", умов договору, а саме щодо видачі після 27.03.2015 року готівкою позивачу належних йому грошових коштів суду не надав. Тому заперечення відповідача є безпідставними, а позовні вимоги щодо повернення грошових коштів та відсотків такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позову в цій частині з підстав його недоведеності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial