Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07.12.2010 року у цивільній справі №2-486/2010 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], на користь позивача в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2010 року, і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за місцем проживання боржника - відповідача. Відповідач рішення суду в частині регулярності (обов'язкової щомісячної сплати аліментів) не виконує, що підтверджується довідкою [PERSON] районного відділу ДВС від 03.05.2017 року за №125/14.16-45. Довідкою відділу ДВС від 03.05.2017 року за №125/14.16-45 підтверджується, що станом на 01.05.2017 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10640,72 грн. Дитина знаходиться на утриманні позивача, постійно потребує матеріального догляду, а відповідач при цьому допускає порушення прав дитини на своєчасне та повне отримання аліментів від батька на підставі Закону та рішення суду. Позивач зверталась по даному питанню як до державного виконавця, так і до [PERSON] відділення поліції Уманського відділу національної поліції в Черкаській області, однак ніякої позитивної реакції в частині стягнення з відповідача заборгованості та вжиття заходів щодо своєчасної сплати аліментів не вчинено. [PERSON] відділення поліції Уманського відділу національної поліції в Черкаській області від 11.05.2017 №1292/52/01-2017 на її звернення повідомлено, що в ході проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] зобов'язаний згідно рішення суду сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], на даний час [PERSON] ніде офіційно не працює та стабільного заробітку не має, аліменти сплачує по можливості. Аналогічне викладено у висновку про результати розгляду звернення від 12.05.2017 за підписом ДОП СП Маньківського ВП лейтенанта поліції [PERSON] Крім того, за позивача підрахунками, виконаними на підставі даної інформації виконавчої служби, позивач на його думку має право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 17.03.2015 року по 30.04.2017 року в сумі 37964,01 грн., помісячний розрахунок даної заборгованості позивачем додається. Відповідач аліменти у визначеному законом та судовим рішенням розмірі та порядку не сплачує, вона не має змоги самостійно утримувати дитину, що змушує її звертатись за захистом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи встановив наступні правовідносини: дійсно встановлено в судовому засіданні, що згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07.12.2010 року у цивільній справі №2-486/2010 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2010 року, і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за місцем проживання боржника - відповідача. Також встановлено, що відповідач рішення суду в частині регулярності (обов'язкової щомісячної сплати аліментів) не виконує, що підтверджується довідкою [PERSON] районного відділу ДВС від 03.05.2017 року за №125/14.16-45 (а.с.8). Крім того даною довідкою відділу ДВС від 03.05.2017 року за №125/14.16-45 підтверджується, що станом на 01.05.2017 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10640,72 грн. (а.с.8). Судом також встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Попівської сільської ради від 17.05.2017 р. №329 (а.с.11). Позивач при подачі позову до суду заявила позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. Проаналізвавши вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що аліменти стягуються згідно рішеня суду на утримання сина [PERSON], [INFO] і виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за місцем проживання боржника - відповідача, що підтверджується довідкою [PERSON] районного відділу ДВС від 03.05.2017 року за №125/14.16-45 (а.с.8). Позивач в позовній заяві відносно даної частини позову посилається на ч.4 ст. 194 СК України як підставу стягнення заборгованості, проте суд вважає таке просилання помилковим, оскільки згідно ч. 4 ст. 194 СК України вбачається, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Проаналізувавши дану норму, вбачається, що досягнення дитиною повноліття, відповідно до ч. 4 даної статті, або досягнення нею двадцяти трьох років, у випадку, коли повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку їх батьки зобов'язані надавати за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199), не припиняє стягнення заборгованості за аліментами, що утворилась, і водночас, не являється підставою для звільнення платника аліментів від обов'язку її погашення. Проте грошові кошти, що будуть сплачуватись після вказаних термінів, матимуть інший правовий режим: ці кошти являють собою вже не аліменти, а компенсацію витрат на утримання дитини для того із батьків, з яким вона проживає, які він поніс за боржника - платника аліментів, тобто із вищевикладеного вбачається, що ч.4 ст. 194 СК України підлягає до застосування у випадку, коли вже припинено виконання рішення суду у зв"язку з досягненням дитиною певного віку (повноліття, або навчання до 23-х років) і наявністю заборгованості по аліментах в період до досягнення дитиною певного віку, а в даному випадку ч. 4 ст. 194 СУК України не підлягає до застосування, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, то суд вважає що позовні вимоги в цій частині підлягають до пованого задоволеня, оскільки суд приймає за належний доказ розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 17.03.2015 року по 30.04.2017 року в сумі 37964,01 грн виконаний позивачем на підставі даної інформації виконавчої служби (а.с.12-13) і вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 17.03.2015 року по 30.04.2017 року в сумі 37964,01 грн., оскільки згідно зі ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене статтею 196 СК України, а відтак до даних вимог позовна давність застосуванню не підлягає. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. В судовому засіданні відповідач визнав наданий розрахунок неустойки в повному обсязі як вірний та визнав позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, тому позов позивача в цій частині підлягає до задоволення у повному обсязі. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved