Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Томашпільської райдержадміністрації Томашпільського району Вінницької області, Могилів-Подільська місцева прокуратура, Гнатківська сільська рада, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 лютого 2003 року у її доньки - [PERSON] народилася донька [PERSON] Дитину [PERSON] зареєструвала як одинока матір, оскільки на той час в шлюбі не перебувала. Батько дитини в свідоцтві про народження був записаний зі слів матері. З мометну народження дитини відповідач зареєстрована та проживала разом з позивачем в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області. Однак, згодом почала залишати дитину без нагляду та покидати місце проживання на деякий час. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року відповідача було оголошено безвісно відсутньою з 01 липня 2013 року. 26 травня 2016 року до СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла відповідь правоохоронних органів Російської Федерації про встановлене місце перебування безвісно відсутньої [PERSON] Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2016 року було скасоване поререднє рішення Томашпільського районного суду Вінницької області про оголошення [PERSON] безвісно відсутньою з 01 липня 2013 року. Крім того позивач зазначає, що відповідач з донькою не проживає, стосунків не підтримує, ухиляєтсья від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, про матеріальне забезпечення та створення необхідних умов для життя та виховання. Також [PERSON] зазначила, що протягом останнього часу дитиною опікується лише вона, онука проживає разом із нею у належному їй будинку. Позивач займається вихованням онуки, купує одяг, взуття та інші необхідні речі, потрібні для повного забезпечення потреб дитини та її здорового розвитку. Враховуючи вищевикладене позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]; встановити опіку над [PERSON] та визнати її опікуном [PERSON], а також визначити місце проживання [PERSON] за місцем реєстрації позивача. Ухвалою суду від 08 листопада 2016 року за клопотанням позивача та її представника - адвоката [PERSON] позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду в частині встановлення опіки над [PERSON]; встановлення опікуном [PERSON] - [PERSON] та визначення місця проживання [PERSON] за місцем реєстрації позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній. Відповідача [PERSON] судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи її було повідомлено відповідно до вимог ст. 75 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила, тому дана справа підлягає розгляду на підставі наявних у ній доказів. Прокурор Дацюк С.М. в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про часта місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним чином. Представник Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що мати не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, тому не заперечує проти позбавлення останньої батьківських прав відносно неї. Представник третьої особи органу опіки та піклування Томашпільської районної державної адміністрації - [PERSON] в судовому засіданні вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що матір дитини - [PERSON] неодноразово залишала дитину та протягом певного часу не появлялася за місцем проживання. Вказала, що [PERSON] проживає з позивачем та її чоловіком, які є бабою та дідом малолітньої [PERSON] Відповідач близько трьох з половиною років за місцем реєстрації не проживає. Вихованням дитини займається [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителем в Гнатківській загальноосвітній школі та є першою вчителькою [PERSON] За ввесь час навчання дитини в школі мати лише один раз відвідала навчальний заклад, жодного разу не поцікавилася навчанням та розвитком своєї доньки. Пояснила, що вихованням та опікою [PERSON] займається її баба - [PERSON] Де на даний час проживає відповідач їй не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що біля трьох з половиною років матір [PERSON] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області не проживає, місце її перебування нікому не відоме. Дитина зростає з бабою [PERSON] Відповідач [PERSON] участі у вихованні та забезпеченні доньки не приймає. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника - адвоката [PERSON], свідків, думку малолітньої [PERSON] та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 150 СК України, 1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов'язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 164 СК України, 1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. 3. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. 4. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. 5. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що 20 лютого 2003 року у відповідача народилася донька [PERSON], що підтверджуєтсья копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 182904, виданного 02 квітня 2003 року виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с. 11). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України серії АМЕ № 698427, виданного 06 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області під час реєстрації народження [PERSON] зареєструвала дитину як одинока матір (а.с. 47) Як вбачаєтсья з копії паспорта відповідача, 08 липня 2006 року остання вийшла заміж та змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 48 зворот). Згідно довідки № 387 від 23 червня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області до складу сім'ї позивача входять: чоловік - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та онука - [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 23 червня 2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області разом із чоловіком та та онукою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та веде за нею догляд (а.с. 13). Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 25 березня 2016 року, 04 квітня 2016 року, 16 травня 2016 року 07 червня 2016 року та 23 червня 2016 року мати [PERSON] зареєстрована у житловому будинку, який знаходиться в с. Гнатків по вул. Островського але на території Гнатківської сільської ради не проживає впродовж трьох років. Протягом останніх трьох років вихованням онуки [PERSON] займається [PERSON], яка утримує дитину та веде за нею догляд. [PERSON], як неповнолітня дитина потребує постійного догляду зі сторони [PERSON] у зв'язку з відсутністю матері (а.с. 15-19). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає, що оскільки не виконуючи своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, є всі підстви для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Таким чином суд вважає доведеним те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться та не бере учаті у її вихованні, піклуванні про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Об'єктивних причин з яких [PERSON] не виконувала покладені на неї батьківські обов'язки судом не встановлено. Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З вищезазначеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] свідомо, умисно нехтувала покладеними на неї батьківськими обов'язками та має бути позбавлена батьківських прав, а тому позов слід задовольнити. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь опікуна на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грнщомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved