Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому зазначає наступне. 08.06.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ „Комерційний Банк „Дельта") і відповідачем був укладений Кредитний договір №009-030151-080607. Відповідно до п. 1.2. договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься в додатку №1 до договору, на умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Уклавши з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Таким чином, станом на 17.10.2013 р. за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору № 009-030151-080607 від 08.06.2007 р. рахується заборгованість на загальну суму 1462,96 грн., яка з складається з: 0,00 грн, - тіло кредиту; 1447,96 грн - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 15,00 грн. - заборгованість за комісіями Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало причиною звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача до суду не з'явився, згідно свого клопотання, заявленого у тексті позову (а.с. 4), просив розглядати справу без своєї присутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.( а.с. 23, 25). Про причини своєї неявки від відповідача ніяких повідомлень до суду не надходило. Виходячи з цього та враховуючи положення ст. 224, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи судом здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору, які регулюються ст. ст. 1048-1050, 1054 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання; якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зі справи вбачається, що такий договір сторонами не укладався. В матеріалах справи міститься копія кредитного договору № 009-030151-080607 від 08.06.2007 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») і відповідачем (а.с. 8), тарифи на обслуговування платіжних карток Visa Classic тарифний пакет «Visa Класичний» (а.с. 9), анкета позичальника (а.с. 10, 11). За умовами договору № 009-030151-080607 від 08.06.2007 р. на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені «Правилами здійснення операцій за картковими рахунками», здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, як виникла за попередній звітний місць, та погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів за користування кредитною лінією, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць (п. 2.5). Як убачається із матеріалів справи, пунктом 1.4 умов погодженого сторонами Договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 08 червня 2007 року передбачено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує додаткових угод (п. 1.4). Таким чином з моменту несплати відповідачем всіх платежів за попередній звітний місяць у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Крім того, як роз'яснив Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. При розгляді справи судом встановлено, що останній платіж на виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] здійснила 24.07.2007 року (а.с. 14,15). А з позовом ПАТ «Дельта Банк» звернулося лише 02 грудня 2013 року, тобто після того, як сплив передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у п. 31 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Таким чином, строк позовної давності щодо заявлених Банком позовних вимог сплив. З огляду на це, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Дельта банк» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжною карткою за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed