Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: cлужба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом із своєю матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача /разом з витратами на правничу допомогу/. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 14.10.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого має спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, а тому рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] На даний час неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її повному утриманні. У зв`язку із тим, що вони не можуть дійти згоди про подальше місце проживання спільної дитини, то саме в судовому подяку у відповідності до вимог ч.1 ст. 161 СК України має бути визначено місце проживання їх сина. За вказаних вище підстав вона просить її позовні вимоги задовольнити. 04.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду через свого представника з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, уточнивши свої позовні вимоги 16.01.2019 року остаточно просить суд: зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] ; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною шляхом надання побачень кожної суботи та неділі тижня та в день народження сина з 09-00 години до 19-00 години, в день народження батька / [PERSON] / та в день народження бабусі / [PERSON] / з 09-00 години до 19-00 години, окрім цього в новорічні та різдвяні свята в рівних частинах, визначивши місця зустрічі за адресою: [ADDRESS] /місце проживання батька дитини за пропискою/, та громадські місця, а також зимні, осінні та весняні канікули по 6 календарних днів та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочином в межах України після того, як дитина піде до школи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2019 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги щодо встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував, проте просив зустрічні позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, про що надав заяву. Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні просив винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та її представника, а також оголосивши заяву представника відповідача, вислухавши представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 14.10.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.01.2017 року було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по цивільній справі № 495/9548/16-ц. /л.с. 11,12/ Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною в матеріалах справи. /л.с. 13/ У відповідності до довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради № 363 від 28.02.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входить: син [PERSON] , [INFO] . В якості обґрунтування своїх вимог позивач також приєднала до матеріалів справи копії правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності, згідно договору дарування квартири від 21.03.2016 року, а також копію домової книги на вказану вище квартиру, де зареєстрованими особами значаться [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 14.08.2017 року. У відповідності до акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. В квартирі є коридор, санвузол, кухня. Житлова кімната. З кімнати вихід на балон. Квартира чиста та затишна. Комунікації централізовані. Квартира обладнана побутовою технікою. В кімнаті є окреме спальне місце, дитячі іграшки, одяг, відповідного віку. Продукти харчування в наявності. Коштів на утримання дитини зі слів матері достатньо. За результатами обстеження з`ясовано, що створені всі необхідні умови для проживання, навчання сина. У відповідності до довідки № 24 від 11.04.2018 року, виданої директором дошкільного закладу № 5 «Казка», керівники групи № 1 дошкільного закладу № 5 «Казка» підтверджують те, що [PERSON] , [INFO] виховується у довіреній їм групі з 2016 року. За час навчання [PERSON] його духовним, інтелектуальним та культурним розвитком та вихованням цікавилась лише його мати [PERSON] , яка приводить та забирає сина, відвідує керівника групи та батьківські збори. [PERSON] , який є батьком [PERSON] у дошкільному закладі жодного разу не був. Духовним, інтелектуальним та культурним розвитком сина не цікавився, у вихованні сина участі не приймає. Згідно листа № 557 від 24.04.2018 року КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», дитина [PERSON] , [INFO] , що мешкає по [ADDRESS] взятий на облік у дитячій поліклініці з 26.07.2012 року . Хлопчик народився недоношений вагою 1920 гр. З 03.07.2012 року по 25.07.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні з приводу ВТК І ст., гіпоксичної ішемічної енцефалопатії, пневмонії, пахової грижі. За період життя дитина декілька раз перенесла гостру респіраторну інфекцію. Доглядом за здоров`ям та лікуванням сина займається безпосередньо його мати [PERSON] . За останні 2 роки батько дитини [PERSON] не відвідував дитячу поліклініку, лікуванням дитини не займається. Позивач стверджує, що в інтересах малолітнього проживати саме з матір`ю, а не з її батьком, вона має можливість забезпечити сина належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, у якій посилався на те, що після того, як вони з відповідачем вирішили розірвати шлюб, вона усілякими способами перешкоджає їх спілкуванню з дитиною. Проте, стверджує, що будь-яких підстав вважати його батьком, що не в змозі виконувати свої батьківські права і обов`язки не існує. Вказує, що він як свідомий громадянин розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні сина. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем їх спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач приєднав до матеріалів справи акт від 14.06.2018 року та довідку з місця реєстрації, про склад сім`ї та прописку, згідно яких власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Зі слів сусідів у вищевказаній квартирі мешкає син власниці - [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , будинок належить на правах приватної власності [PERSON] . В будинку 2 житлові кімнати, ванна, кухня, коридор. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Опалення пічне, водопостачання центральне, каналізація місцева. Одна з кімнат дитяча. Є меблі, одяг, багато іграшок. Батько приймає участь у вихованні дитини. Матеріально частково утримує дитину, сплачує аліменти у сумі 4 тис грн. За результатами обстеження було з`ясовано, що створені всі необхідні умови для проживання та навчання дитини. У відповідності до характеристики, складеної Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області 30.01.20169 року, гр. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] - характеризується посередньо. У зловживанні алкогольними напоями та у вживанні наркотичних речовин - помічений не був. Раніше не надходило скарг на поведінку гр. [PERSON] з боку сусідів та родичів. До адміністративної відповідальності не притягувався. Заперечуючи проти задоволення зустрічних позовних вимог, відповідач [PERSON] надала до суду відзив, який уточнила 20.09.2018 року, де зазначила, що позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] перешкоджає у спілкуванні з сином. Навпаки, в матеріалах справи є письмові докази того, що позивач - батько дитини [PERSON] у дошкільну установу ні разу не з`являвся, духовним, інтелектуальним, культурним розвитком та вихованням свого сина не цікавився, у вихованні сина участі не приймає, медичну установу з сином не відвідує, доглядом та здоров`ям і лікуванням свого сина не займається. Окрім того, позивачем не доведено факту його місця фактичного проживання. Вважає, що таким фактом, зокрема має бути наявність права власності на житло, що належить позивачу, договір найму житла тощо. Відповідачу невідомо, хто фактично перебуває у вказаній квартирі та стан їхнього здоров`я, хто є власником житла, чи відповідає квартира усім санітарним та протипожежним вимогам, чи є за вказаною адресою зареєстрована вогнепальна та мисливська зброя. Більш того, позивачем не доведено чи спроможній він забезпечити гідний відпочинок дитини під час канікул. Відповідач посилаючись на матеріали іншої цивільної справи стверджує, що [PERSON] не має самостійного доходу. Проживає з дружиною, що має інвалідність. Періоди працевлаштування мали непостійний та більш ситуаційний характер, періоди роботи обмежувались декільками місяцями після чого наступав тривалий період безробіття, станом на сьогодні, стверджує, [PERSON] не має постійного місця працевлаштування та сталого доходу. В якості доказу надає до матеріалів справи відзив представника [PERSON] у іншій цивільній справі /про стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття/, де зі слів особи, яка представляє інтереси [PERSON] вказане, що дійсно на протязі 2012-2016 років по декілька місяців [PERSON] працював матросом на суднах іноземних співвласників, однак вказане працевлаштування мало непостійний та більш ситуаційний характер, періоди роботи обмежувались декільками місяцями після чого наступав тривалий період безробіття. Зі слів клієнта, станом на сьогодні [PERSON] не має постійного місця працевлаштування та сталого доходу. Таким чином, відповідач вказує, на відсутність сталого самостійного доходу позивача, у зв`язку з чим ставить під сумнів матеріальне забезпеченням малолітнього під час канікул. Однак, позивач за зустрічним позовом спростовує наведене вище, розрахунком заборгованості по аліментах, складеним державним виконавцем Білгород - Дністровського МРВДВС ГТУЮ, де станом на 31.12.2018 року заборгованість по аліментах боржника [PERSON] відповідно до вимог виконавчого листа № 495/2250/18 виданого 19.07.2018 року Білгород-дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 4000 грн щомісячно на утримання дитини: сина [PERSON] відсутня . Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було здійснено запит до органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] та про порядок спілкування [PERSON] з [PERSON] та визначення способу участі у його вихованні. Так, згідно наданого на запит суду висновку «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] » № 02/15-29-177/274 від 05.02.2019 року, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування прийняв до уваги вік дитини, а також те, що батько дитини за місцем реєстрації проживає не постійно, виходячи з інтересів дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданого на запит суду висновку «Про порядок спілкування [PERSON] з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та визначення способу участі у його вихованні», виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради від 12.03.2019 року, вік дитини, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне встановити порядок спілкування [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: 1) Зустрічатися: - Не менше 8 днів на місяць, в період осінніх, зимових, весняних канікул - не менше 2 днів, влітку - не менше 10 днів, з правом спільного відпочинку [PERSON] з сином [PERSON] в межах України протягом канікулярного періоду за умови дотримання прав та інтересів дитини з попередньою домовленістю батька з матір`ю; - В день народження [PERSON] - за попередньою домовленістю батька з матір`ю; - В день народження батька [PERSON] та бабусі [PERSON] - за попередньою домовленістю батька з матір`ю. 2) Рекомендувати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати про стан здоров`я [PERSON] ; 3) Попередити [PERSON] та [PERSON] про недопустимість підбурювання Миколи проти кожного з них. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, та вбачається конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно ч.1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зустрічному позові [PERSON] вказав, що звертаючись до суду з метою встановлення графіку зустрічей з дитиною він усвідомлює, що його синові лише шість років та його не варто на тривалий час розлучати із матір`ю, тим самим [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання сина разом із [PERSON] . Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, суд виходячи з віку дитини, принципу 6 Декларації прав дитини вважає, що проживання дитини з матір`ю забезпечить дитині більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання дитини слід визначити разом з матір"ю. Суд ухвалюючи рішення виходить з того, що згідно до ст.ст. 1, 4, 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає - забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. В такому випадку, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] , суд вважає за необхідне їх частково задовольнити, виходячи з наступних підстав. Так, судом вирішено спір щодо визначення місця проживання дитини - сина [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем чиняться перешкоди у його спілкуванні з дитиною, що проявляється зокрема в тому, що протягом тривалого часу відповідач заборонила дзвонити до неї, пояснивши, що усі спроби побачитись та поспілкуватись з дитиною будуть марними. Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаних вище норм чинного законодавства, позивачем не надано суду жодного належного та об`єктивного доказу вчинення з боку відповідача [PERSON] перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] Разом з тим, суд приймає до уваги і те, що у відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також відповідно до ст. ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що спілкування [PERSON] з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради «Про порядок спілкування [PERSON] з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та визначення способу участі у його вихованні», та вважає за доцільне встановити порядок спілкування [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , шляхом надання права батьку зустрічатися з сином: - Не менше 8 днів на місяць, в період осінніх, зимових, весняних канікул - не менше 2 днів, влітку - не менше 10 днів, з правом спільного відпочинку [PERSON] з сином [PERSON] в межах України протягом канікулярного періоду за умови дотримання прав та інтересів дитини з попередньою домовленістю батька з матір`ю; - В день народження [PERSON] - за попередньою домовленістю батька з матір`ю; - В день народження батька [PERSON] та бабусі [PERSON] - за попередньою домовленістю батька з матір`ю. 4) Рекомендувати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати про стан здоров`я [PERSON] ; 5) Попередити [PERSON] та [PERSON] про недопустимість підбурювання Миколи проти кожного з них. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визначення способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, з урахуванням віку дитини, потреб та інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. В іншій частині в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , сплачений нею згідно квитанції № ПН 3593 від 13.03.2018 року судовий збір у розмірі 704, 80 грн, а також витрати, що вона понесла у зв`язку з оплатою послуг адвоката у розмірі 3000 грн, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 02-04/18-2528. На підставі викладеного,

Outcome: partial