Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів, в якій просила суд змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.11.2016 року (справа №553/3175/16-ц) на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 700 гривень на ј частину з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, але до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в якій вони зазначили, що позов підтримують, просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач, завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не вказав, а також шляхом оголошення на сайті суду, від відповідача відзиву до суду не надійшло. Відповідно до вимог\~ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 18.01.2021 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. \~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.04.2006 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] є батьком, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.12). Статтею 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Дана стаття не перешкоджає державам вживати заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло і медичне обслуговування. Статтю 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 04 червня 2005 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції. У спільному шлюбі у них народився син, [PERSON] , який народився [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2010 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] визначено разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] , який народився [INFO] перебуває на утриманні позивачки. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.11.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі по 700 грн.00 коп. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 09.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України\~визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~ Частиною 1\~ст. 183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] , являється батьком [PERSON] , він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки збільшений розмір аліментів, визначений позивачкою та, враховуючи адекватність даного розміру до рівня споживчих цін на день розгляду справи, його відповідність до прожиткового мінімуму на дитину даного віку, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на ј частину заробітку (доходу) щомісяця з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, саме щодо дати початку стягнення аліментів у новому розмірі -з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. \~\~\~\~Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~\~\~\~Також слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, від сплати якого звільнена при подачі позову позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial