Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 29 квітня 1998року до 07 березня 2014року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. За час сімейного життя їм подарували в спільну сумісну власність будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] вартістю 9 967грн, де вони мешкають до теперішнього часу. У зв"язку з тим, що між нею та колишнім чоловіком виникають суперечки по будинку, вона просить поділити будинок, визнавши за нею право власності на 1/2 частку цього будинку. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги. Пояснила, що між нею та відповідачем відбуваються сварки через користування будинком. Тому вона бажає поділити майно, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку цього будинку. Відповідач в судовому засіданні визнав, що частки в праві власності на спірний будинок є рівними, тому не заперечує щодо задоволення позову. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1998року по 17 березня 2014року (а.с.7). Згідно договору дарування від 11 вересня 2001року (а.с.6) [PERSON] подарувала, а [PERSON], [PERSON] прийняли в дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS]. Домоволодіння зареєстровано по праву власності за позивачем і відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд приходить до висновку, що будинок, який розташований по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на вищевказане, суд вважає, що спільний будинок підлягає поділу між сторонами з визнанням за [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним із них на 1/2 частку спірного будинку, залишивши його у спільній частковій власності сторін.

Outcome: approved