Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, вказавши, що 18.02.2014 року вона розірвала шлюб із відповідачем по справі. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] 09.09.2013 року рішенням Сокальського районного суду було присуджено стягувати на користь позивача з відповідача аліменти в розмірі 1000грн на утримання сина до досягнення ним повноліття. 07.10.2013 року Сокальським районним судом позивачу видано виконавчий лист згідно вищевказаного рішення суду. В березні 2014 року відповідач [PERSON] звернувся в суд із позовом про зміну розміру аліментів, однак 20.03.2014 року дану позовну заяву судом залишено без розгляду. 10.04.2014 року Сокальським районним судом позивачу видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2014 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 24.12.2015 року. Відповідач аліментів на утримання сина не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 26.05.2014 року заборгованість відповідача становить 10322,70грн.. Крім цього, згідно проведеного розрахунку пені за період 01.07.2013 року по 26.05.2014 року її розмір за кожен день прострочення складає 14647,16грн. Просить суд стягнути із відповідача в її користь неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 14647,16грн. та судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 07.07.2014р. повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що рішенням суду від 09.09.2013 року на користь позивача присуджено стягувати аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000грн щомісячно, починаючи з 16.07.2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивачу Сокальським районним судом виданий виконавчий лист №454/1980/13-ц від 07.10.2013р. та згодом за її заявою відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з боржника аліментів. Судом досліджено розрахунок заборгованості по аліментах проведеного державним виконавцем відділу ДВС Сокальського РУЮ Львівської області від 26.05.2014р., де вказано, що заборгованість [PERSON] становить 10322,7грн. У відповідності до ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п.22), передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Судом встановлено, що відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем. Окрім того, відповідач не надав суду жодних доказів та заперечень, що заборгованість виникла не з його вини, а згідно ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК України, пеня нараховується лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При розрахунку суми пені слід керуватися формулою Р=s* p *Q, де P - сума пені, S - сума заборгованості, p - ставка пені у відсотках за день прострочення, Q- кількість днів прострочення (пеня розраховується за кожен місяць окремо). Згідно розрахунку проведеного позивачем за період 01 липня 2013 року по 26 травень 2014 року пеня складає - 14647,16грн. Вимоги про нарахування пені до вирішення справи позивачем не заявлялося, а суд в силу приписів ст. 11 ЦПК України не може виходити за межі позовних вимог. Звідси з відповідача в якості відповідальності за прострочення сплати аліментів слід стягнути 14647,16грн та судові витрати по справі, що становлять 243,6грн.

Outcome: approved