Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її мати [PERSON], котра померла [INFO] року була спадкоємицею своєї матері та бабусі позивача - [PERSON], котра померла [INFO] року і на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 08.11.2000 року, мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «ім.Орджонікідзе»; мати позивача прийняла спадщину після смерті [PERSON], але належним чином не зареєструвала своє право на вищевказану земельну частку (пай). Позивач у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері, проте, при оформленні спадщини у виді права на земельну частку (пай), яке було успадковане [PERSON] після смерті [PERSON] і яке посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на вищевказану спадщину, з огляду на те, що відсутній відповідний правовстановлюючий документ, оскільки за життя [PERSON] не одержала його у відповідній установі. Дані обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав, тому вона просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] згідно з вищевказаним сертифікатом та було успадковане [PERSON] Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить задовольнити її вимоги; відповідач проти задоволення позову заперечень не має. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача, яка була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] (а.с.4,6,7,11, 14,19). Згідно з довідкою № 127 від 03.02.2016 року, виданою виконавчим комітетом Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, на день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою разом з померлою проживали її донька [PERSON] та зять [PERSON] (а.с.11). Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області № Г-75/0-78/6-16 від 24.02.2016 року, на ім»я [PERSON] 08.11.2000 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), який на даний час не витребуваний (а.с.12). Згідно з копією спадкової справи № 451/1997, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] (а.с.41-48). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотконторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, мати позивача [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала, окрім іншого, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Орджонікідзе», проте не зареєструвала його у встановленому законом порядку. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6); за заявою позивача нотаріус відкрив спадкову справу після смерті [PERSON] і видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.9). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] і прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Проте, у зв»язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) не був виданий [PERSON] за життя, нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на дану спадщину, посилаючись на те, що для оформлення спадкових прав на нерухомість спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно (а.с.10). Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON] згідно з сертифікатом серії [NUMBER] та було успадковане, але не зареєстроване матір»ю позивача [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст.1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.81, п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved