Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 28.08.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №653; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність довіри та взаєморозуміння. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Вважає, що позивач не зможе забезпечити вказаний вище рівень життя дитини, а тому батько, який здоровий і працездатний, повинен сплачувати аліменти /а.с. 1-3/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2020 року відкрито провадження та призначено судове засідання /а.с. 15-16/. 09.07.2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, яким вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Щодо вимог про стягнення аліментів вказав, що на даний час проживає зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, пенсіонером, перебуває на диспансерному обліку, а тому частково знаходиться на його утриманні. Вказує на те, що заявлений до стягнення розмір аліментів (1/3 частка) є завищеним та нічим не обґрунтованим, не заперечував щодо стягнення із нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) /а.с. 24-27/. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, надала через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи у її відсутності, уточнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просить суд розірвати шлюб та стягнути із відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу).. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, також через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 28.08.2019 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №653 /а.с. 4/. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) 29.09.2020 року /. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Вказана позиція також висловлена у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та Постанові Верховного Суду у справі № 753/8546/17 від 17 жовтня 2018 року, а саме: згідно з ч.2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу протягом одного року після народження дитини, тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні вимог в частині розірвання шлюбу та роз`яснює позивачу про її право на повторну подачу позову до суду з дотриманням вимог ст. 110 Сімейного Кодексу України. Разом з цим судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає із матір"ю та знаходиться на її утриманні і вихованні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, відповідач є повнолітньою, працездатною особою, який за законом зобов`язаний утримувати свою дитину до повноліття, інших дітей, крім доньки на утриманні не має, а відтак є необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, як і просить позивач, у розмірі 1/4 частки на одну дитину. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 908 грн. судового збору та рішення суду, в частині стягнення аліментів, допускає до негайного виконання, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial