Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсними договору та акту виконаних робіт, стягнення коштів та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона з засобів масової інформації дізналася про можливість отримати кредит у ПП «Інком-Б.С.» для покращення матеріального становища на вигідних для клієнта умовах. У м. Чернівцях в офісному приміщенні ПП «Інком-Б.С», після роз'яснень працівниці компанії, [PERSON] вона, вважаючи, що уклала договір № 1752 від 03.07.2015 р. на оформлення позики та включення до фінансового проекту «Доступний кредит», здійснила обов'язковий внесок для фінансового забезпечення в розмірі 5% від розміру кредиту, що складало 4500 грн. про що було складено акт прийому-передачі послуг від 03.07.2015 між ПП «Інком-Б.С», в особі менеджера [PERSON], що діє на підставі довіреності № 47 від 02.06.2015 р. та нею. В день сплати вищезазначеної суми, працівниця компанії, [PERSON] пояснила, що про надходження коштів на її ім'я вона буду проінформована смс повідомленням, де буде вказано в якому банку та коли вона зможе їх отримати. Відповідно, вона розраховувала на певні дії по оформленню договору позики з Відповідачем та видачі їй кредиту. Проте за весь цей період з моменту підписання 03.07.2015 р. по даний час вона не отримала жодних коштів. Вона неодноразово відвідувала офіс відповідача та намагалася з'ясувати причини ненадання їй зазначених в Договорі коштів, поки не зрозуміла, що дана компанія вводить її в оману, не має на меті виконувати свої зобов'язання щодо надання їй позики. Після цього вона звернулась до адвоката Спіжавки Т.Г., який пояснив їй що предметом укладеного з відповідачем договору є надання їй інформаційно- консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі в фінансовому проекті «Доступний кредит» та забезпечення оформлення договору про участь клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит» між Відповідачем та нею (п.1.1. Договору), але така діяльність в жодному випадку не є кредитуванням, про яке їй постійно розповідала представник Відповідача. Вивчивши, за допомогою адвоката, положення укладеного нею договору, вона з'ясувала, що 03.07.2015 року вона виступала стороною при укладенні з Відповідачем Договору № 1752 про надання послуг, предметом якого є зобов'язання доручені нею компанії здійснити певні дії, спрямовані на Дотримання позики, на умовах Фінансового проекту «Доступний кредит». Згідно умов договору Відповідач зобов'язується вчинити певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики: забезпечити оформлення договору про участь в Фінансовому проекті «Доступний кредит» між Компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит». Вважає, що предметом укладеного з відповідачем договору є надання їй інформаційно-консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі в фінансовому проекті «Доступний кредит» та забезпечення оформлення договору про участь клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит» між відповідачем та нею. У зв'язку з укладенням недійсного правочину та введенням відповідачем її в оману, їй було спричинено моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання послуг та укладення кредитного договору та включення до фінансового проекту «Доступний кредит», поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов'язань за договором. Внаслідок цього вона перебувала у сильному стресі, чим завдала шкоди здоров'ю. 05.07.2015 р., вона звернулася до чергового лікаря-психіатра приймального відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Моральні страждання збільшувалися тоді, коли при неодноразових спробах зв'язатися з відповідачем для вияснення даної ситуації, протягом місяця, в грубій формі вищевказаний працівник відповідача відмовляв у поверненні грошей, а потім взагалі почав ігнорувати її. Крім того, вона так і не змогла отримати кредит на який розраховувала, коли він їй так був потрібен, у зв'язку з тим що боялася, що знову буде введена в оману. Ще однією причиною її моральних страждань було те, що кошти, які вона перерахувала на рахунок відповідача, були взяті в борг. Свої моральні страждання вона оцінює в 4500, 00 грн. А тому просила визнати недійсним Договір № 1752 надання їй послуг, укладений 03.07.2015 року між нею, та відповідачем, визнати недійсним акт прийому-передачі наданих послуг від 03.07.2015 р. між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь 4500 грн. - суму фінансового забезпечення, що була сплачена на підставі недійсного договору, моральну шкоду в розмірі 4500 грн. та судові витрати. Позивач та її представники в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у власних запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 03.07.2015 р. позивачка [PERSON] уклала договір за № 1752 з відповідачем ПП «Інком-Б.С» про надання їй інформаційно-консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі в фінансовому проекті «Доступний кредит» та забезпечення оформлення договору про участь клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит» між Відповідачем та нею (а.с.5). Згідно вказаного договору позивачка [PERSON] виступала стороною при укладенні з відповідачем ПП «Інком-Б.С» Договору № 1752 про надання їй інформаційно-консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі в фінансовому проекті «Доступний кредит» та забезпечення оформлення договору про участь клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит» між Відповідачем та нею, предметом якого є зобов'язання доручені позивачкою компанії здійснити певні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах Фінансового проекту «Доступний кредит». Згідно умов договору Відповідач зобов'язується вчинити певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики: забезпечити оформлення договору про участь в Фінансовому проекті «Доступний кредит» між Компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в фінансовому проекті «Доступний кредит». У відповідності до умов даного договору Фінансове забезпечення - оплату послуг клієнтом, яка здійснюється тільки через банківські установи, на користь компанії, є договірною, що визначення у відсотковому розмірі, а саме 5 % від суми позики, зазначеної в додатку № 1 до договору про участь в проекті «Доступний кредит» і сплачується одноразово шляхом перерахування 100% попередньої оплати на банківський рахунок компанії одночасно із підписанням сторонами договору, що становить 4 500 грн.(чотири тисячі п'ятсот гривень). Позивачка здійснила внесок для оплати інформаційно-консультативних послуг в сумі 4500,00 грн. (а.с.6), про що було складено акт прийому-передачі послуг від 03.07.2015 між ПП «Інком-Б.С», в особі менеджера [PERSON], що діє на підставі довіреності № 47 від 02.06.2015 р. та позивачкою (а.с.7). Оскільки позивачка при укладені Договору являлась фізичною особою і мала намір придбати продукцію (роботу) для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, то, відповідно до п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ, вона є споживачем, при цьому, відповідно до п. 2 ст.627 Цивільного кодексу України, до правовідносин за Договором з участю фізичної особи - споживача застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність ( дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.Таким чином, вказаний Закон встановив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності. До нечесної підприємницької діяльності відноситься і діяльність у межах договору від 03.07.2015 року, укладеного між відповідачем, як виконавцем послуг, та позивачкою, як замовником, оскільки надана позивачці інформація у рамках інформаційно-консультаційних послуг щодо умов придбання товару (позики) на умовах Програми «Доступний кредит», мала не тільки нечіткий, а й неправдивий характер, який вплинув на свідомий вибір позивачки та призвів до укладення нею договору із ТОВ «Проспера-А.В.» на невигідних для неї умовах. Наведене вище, підтверджує доводи позивачки про те, що відповідач при укладенні спірного Договору діяв недобросовісно так як позивачці була надана недостовірна, неправдива інформація щодо умов цього Договору та його правових наслідків. Згідно з ч.1, 2 п.3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише розсудом виконавця. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька діяльність включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно ч. 6 ст. 19 3акону України «Про захист прав споживачів»: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності. Згідно з ст. 15 зазначеного Закону України, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно до ч. ч. 5, 6, 8 ст. 18 цього Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним. У разі коли визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача. Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Судом встановлено, що договір про надання інформаційно-консультативних послуг, укладений позивачем з відповідачем 03.07.2015р. та договір з ТОВ «Проспера-А.В.» про приєднання до фінансового проекту «Доступний кредит» від 03.07.2015р. від імені двох юридичних осіб був підписаний [PERSON], яка одночасно є працівником цих обох товариств. ТОВ «Інком-Б.С.» здійснює свою діяльність на підставі договору про співробітництво, який укладений директорами цих товариств 29.05.2014р. ( а.с. 41 ). Але директорами цих товариств є одна і та ж сама особа - [PERSON] Суд вважає, що коли майбутній позичальник звертається ТОВ «Проспера-А.В.» з приводу отримання кредиту, то всю необхідну для цього інформацію могла надати [PERSON] як його працівник, а не як працівник ТОВ «Інком-Б.С.», яке в цій ситуації виступає як непотрібний посередник. Крім тому в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що розмір інформаційно-консультативних послуг залежить від розміру кредитних коштів, які позичальник має бажання отримати. Але на думку суду це свідчить про обман зі сторони відповідача оскільки на думку суду розмір цих інформаційно-консультативних послуг повинен залежати тільки від розміру наданої інформації і не залежати від розміру кредитних коштів, які позичальник має бажання отримати. А тому суд вважає, що оспорюваний договір № 1752 про надання послуг, укладений 03.07.2015р. між сторонами має бути визнаний недійсним. Відповідно має бути визнаний недійсним і акт прийому-передачі наданих послуг від 03.07.2015р. укладений між сторонами. Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною». Крім того, позивачці у зв'язку з укладенням недійсного правочину та введенням відповідачем її в оману, їй було спричинено моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання послуг та укладення кредитного договору та включення до фінансового проекту «Доступний кредит», поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов'язань за договором. Внаслідок цього вона перебувала у сильному стресі, чим завдала шкоди здоров'ю. 05.07.2015 р., вона зверталася до чергового лікаря-психіатра приймального відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Але враховуючи всі обставини справи, ступінь доведеності позивачем розміру заподіяних їй моральних страждань, суд вважає, що з відповідача на її користь необхідно стягнути 500 грн. відшкодування моральної шкоди. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1461,60 грн. відповідно до кількості задоволених судом позовних вимог. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті понесені нею витрати за надання правової допомоги, але не в розмірі, як це просить позивач, а в меншому розмірі. Враховуючи розмір наданої позивачу правової допомоги ознайомлення з матеріалами справи та підготовка позовної заяви потребували на 4 години, як зазначено в акті виконаних робіт ( а.с. 58 ), а 2 години. Що ж стосується участі адвоката в судових засіданнях, то в загальному адвокатом було затрачено орієнтовно лише 1 година. А тому з розрахунку трьох годин роботи адвоката по 400 грн. за годину надання правової допомоги на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн. Отже всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6200 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial