Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У лютому 2017 року начальник Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів в розмірі 126,34 грн., мотивуючи свої вимоги отриманням відповідачем коштів, які помилково йому були нараховані та відмовою останнього у їх поверненні. Пояснює, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві був направлений лист № 1035 до Управління з проханням вирішити питання про утримання переплати пенсії з відповідача, оскільки переплата пенсії за період з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року у сумі 126,34 грн. виникла у зв'язку з рахунковою помилкою, яка була здійснена при масовому перерахунку пенсії. Управлінням було направлено лист від 16.11.2015 року № 4568/6-2П з пропозицією повернути суму переплати у добровільному порядку. Позивач вказує, що заборгованість перед Управлінням не погашена, незаконно отримані кошти відповідача на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві не надходили. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.03.2017 р. провадження у справі відкрито. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. визначено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві був направлений лист № 1035 до Управління з проханням вирішити питання про утримання переплати пенсії з відповідача, оскільки переплата пенсії за період з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року у сумі 126,34 грн. виникла у зв'язку з рахунковою помилкою, яка була здійснена при масовому перерахунку пенсії (а.с. 4). Як вбачається з письмових матеріалів справи, що Управлінням відповідачу було направлено повідомлення від 16.11.2015 року № 4568/6-2П з пропозицією внести переплату пенсії за період з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року в сумі 126,34 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 5). Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення, яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як зазначає позивач, відповідачку було повідомлено про факт переплати пенсії, з пропозицією повернути суму коштів на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві, однак, відповідачем дана вимога була залишена без уваги. Надані суду матеріали не містять підтвердження отримання відповідачем повідомлення від 16.11.2015 року № 4568/6-2П з пропозицією внести переплату пенсії. Положеннями ст. 1215 ЦК України, передбачено, що підставами за яких безпідставно набутим майном не підлягає поверненню, крім іншого є заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплату проведено фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодних належних доказів (висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою під час нарахування відповідачу пенсії у період з 01.09.2015 р. по 30.11.2015 р. Відповідно до п.1 ст. 58 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - Пенсійний фонд є органом, який здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз наведених норм закону свідчить, що надміру сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв'язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. Більш того, суд не вбачає вини відповідача в тому, що йому було переплачено пенсію за період з 01.09.2015 р. по 30.11.2015 р. на загальну суму 126,34 грн., що може свідчити про недобросовісність набувача, а саме зловживання останнього чи подання недостовірних даних. Постановою Верховного суду України від 22.01.2014 р. по справі 6-151цс13, прийнятою за наслідками неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права (яка є обов'язковою для застосування усіма судами та державними органами), встановлено, що стаття 1215 ЦК України може застосовуватись лише при наявності підтвердженої доказами рахункової помилки, а безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення надміру виплачених коштів не підлягають до задоволення. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 58 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212, 1215 ЦК України, та

Outcome: dismissed