Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 18.05.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON] , 2002 р.народження. На час розгляду справи дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Сторони окремо проживають.. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що не зважаючи на усні обіцянки, батько дитини не надає регулярної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Відповідач в судовому засіданні визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони у даній справі у зареєстрованому шлюбі не перебували. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що питання щодо утримання доньки між сторонами не вирішено. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; іншіобставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача та його згоду сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим позов підлягає в повному в повному повному обсязі. Оскільки суду з боку позивача та її представника не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе на утримання неповнолітньої дитини, а також зважаючи на розмір доходу, який отримує відповідач, суд вважає, що розмір аліментів, пред`явлений до стягнення з відповідача, є необгрунтований і недоведений позивачем та її представником , в зв`язку з чим в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved