Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та просить позбавити її батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що малолітня [PERSON]- її онука, з двох місяців проживає з нею, дочка-відповідач з березня 2015 року спільно з ними не проживає, з дитиною не спілкується, не приходить, іноді дзвонить по телефону. Дитина називає позивача мамою. Відповідач приходить тоді, коли їй щось потрібно, іноді раз в місяць, буває, що півроку її не бачить. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що відповідач народила дитину неповнолітньою у 14 років та з народження з нею не спілкується, часто змінює своє місце проживання. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу повторно, була повернута до суду, з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.67). Згідно із ст. 128 ЦПК України разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклик відповідача у судове засідання призначене на 15.01.2019 року додатково здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.94). Представники третіх осіб у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вона не виконувала та не виконує своїх батьківських обов'язків, про невиконання відповідачем своїх обов'язків органи опіки і піклування дізнались після звернення позивача до суду, соціальний супровід не здійснювався, попереджувальні заходи до відповідача не застосовувались, так як не було можливості її знайти. Ухвалою суду від 20.08.2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29.10.2018 року постановлено підготовче провадження у справі закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті, зобов'язано органи опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 28.11.2018 року, не виходячи до нарадчої кімнати, з урахуванням згоди позивача постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, допитано свідків, витребувано докази. Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 247 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження малолітня [PERSON] народилася [INFO], у графі «мати» зазначена відповідач [PERSON], у графі «батько» зазначений - [PERSON] (а.с16). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька малолітньої [PERSON], внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с.98-99). Відповідно до акту обстеження місця проживання відповідача від 22.05.2018, складеного депутатом, зазначено, що зі слів [PERSON] за зазначеною адресою проживають [PERSON] та відповідач - [PERSON], [PERSON], [INFO] за вищевказаною адресою не зареєстрована і не проживає (а.с.17). В акті обстеження місця проживання позивача від 21.08.2018, складеного депутатом, зазначено, що за даною адресою зареєстрована позивач [PERSON], її бабуся [PERSON] та онука [PERSON], відповідач за цією адресою не зареєстрована і не проживає, зі своєю дочкою не спілкується, участі в вихованні не приймає (а.с.18). Також суду надано акт обстеження умов проживання позивача від 06.06.2018, складений представниками органу опіки і піклування, відповідно до якого умови проживання дозволяють утримувати та виховувати малолітню дитину (а.с. 25). [PERSON], [INFO], відвідує дитячий садок з травня 2016 року, вихованням та навчанням дитини займається позивач. Дитина здорова, регулярно відвідує сімейного лікаря, що підтверджується медичною довідкою та довідкою із закладу дошкільної освіти (а.с.20,26). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що відповідач є її онукою, дитині відповідач приділяє мало уваги, дитиною займається позивач, відповідача вона бачить приблизно раз в місяць. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству з [PERSON], дитину [PERSON] вона бачила більше з позивачем, відповідача [PERSON] бачить приблизно раз на місяць, пару разів бачила відповідача [PERSON] з дочкою [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 15 постанови Пленуму від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Верховний Суд України, зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Що узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017р. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що ст. 8 Конвенції включає право батьків на те, щоб було вжито заходів, спрямованих на возз'єднання з їхньою дитиною, а також зобов'язання національних властей вжити подібних заходів. На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов'язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини (справа «Аманалакьоай проти Румунії», «Хазе проти Німеччини»). Відповідно до ч.5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. ст. 19 СК України Суду надані висновки органу опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради та органу опіки та піклування Широківської районної державної адміністрації, згідно з якими відповідач народила дитину у 14 років, не працює, підтримує стосунки із сумнівними компаніями, постійно змінює місце проживання, вихованням дитини займається її бабуся- позивач. Будучи повнолітньої особою відповідач так і не виявила бажання самостійно займатися вихованням дитини (а.с. 71,73-74). Суд не погоджується з висновками органів опіки та піклування, оскільки суду не надано акт обстеження з місця проживання (реєстрації) відповідача, складений представниками органів опіки і піклування, висновки складені на підставі лише зібраних документів та доводів позивача, представники органів опіки та піклування відповідача не бачили, з нею не спілкувалися, не з'ясували причини ухилення відповідача від своїх батьківських обов"язків, їх поважність та умисність, враховуючи вік відповідача, яка народила дитину в 14 років і зараз є молодою особою. До суду надано подання органу опіки і піклування від 28.11.2018 про доцільність призначення позивача опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] та відповідність встановлення опіки інтересам дитини, а також копії документів, необхідних для призначення опікуна (а.с. 100-107). Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680 (далі - Правила опіки і піклування) та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затверджених постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі - Порядок). Пункти 13- 20 Порядку регулюють ведення обліку дітей, позбавлених батьківського піклування, зокрема, передбачено, що облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, служба у справах дітей на підставі зібраних відомостей про дитину приймає рішення, яке оформлюється наказом, про взяття її на первинний облік дітей, позбавлених батьківського піклування (далі - первинний облік), і вносить дані про таку дитину до книги первинного обліку, підставою для прийняття рішення про взяття дитини на первинний облік є акт обстеження умов перебування дитини, в якому зазначається факт відсутності батьківського піклування, або інші документи, що підтверджують факт залишення дитини без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем первинного обліку дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, здійснює її супровід до досягнення повноліття або зняття її з цього обліку. Належних доказів, передбачених п.п. 13-20 Порядку, що дитина [PERSON], [INFO], позбавлена батьківського піклування, суду не надано, дитина не перебуває на обліку дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно п. 2.1, 2.2 Правил опіки та піклування опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ. Таким чином, при наявності необхідних документів та відповідного акту, складеного органами внутрішніх справ орган опіки і піклування відповідно до п. 1.7, 3.3 Правил опіки та піклування орган опіки і піклування має право призначити опікуна. При цьому суду не надано актів органів внутрішніх справ, які б підтверджували факт непроживання відповідача з дитиною понад шість місяців , факт того, що відповідач без поважних причин не бере участі в її вихованні та утриманні, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи, надані позивачем акти складені депутатами зі слів сусідів та не можуть вважатись належним підтвердженням, свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з [PERSON], показала, що декілька разів влітку бачила відповідача [PERSON] з дочкою [PERSON]. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та органи опіки та піклування не встановили винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а також того, чи можливо змінити її поведінку в кращу сторону, не сприяли захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та не перевірили ставлення дитини до своєї матері, не врахували того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, та того, що до відповідача раніше не застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання своєї доньки. Тому застосування до відповідача крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним. Оскільки вимоги про стягнення аліментів та встановлення опіки позивачем заявлено на підставі вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, тому в позові слід відмовити повністю. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Також суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 164, 165, 166, 180, 182, 183 СК України, ст. 60 ЦК України,

Outcome: dismissed