Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи її тим, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками [ADDRESS], та відповідно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. В зазначеній квартирі [PERSON] проживає з 14.06.1996 року по теперішній час, що підтверджується Довідкою № 6699 від 28.11.2017 р. про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Вишневої міської ради (Додаток №8), зі змісту якої відповідно слідує, що разом із позивачем за вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] При цьому, [PERSON] не проживає в кв [ADDRESS] вже більше 7 років. Після того, як в 2011р. Відповідач створив власну сім'ю за місцем реєстрації не проживає Місце його теперішнього проживання не відоме. Разом з тим, Відповідач починаючи з лютого 2011 року ніяких фінансових витрат і утриманні квартири не ніс, а тому Позивачі не мали та не мають об'єктивної можливості подати усі необхідні відомості, в тому числі про місце роботи, довідку про доходи, (декларацію) Відповідача до органу праці та соціального захисту населення та отримати субсидію по сплаті за комунальні послуги, а тому весь тягар обов'язків по утриманні житла, в складних фінансових умовах сьогоденна, лежить на позивачах. Факт того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації на протязі 7 років підтверджується [PERSON] Вишневої міської ради VIІ скликання [PERSON] за № 1/04-2305 від 28.10.2017 р., який був складений присутності 2-х свідків. Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше року, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним. Тому позивачі просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] Зобов'язати Відділ реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Вишневої міської ради зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], [PERSON]. Представник позивачів до суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками [ADDRESS], та відповідно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Відповідно до довідки від 28.11.2017 р. № 6699 виданої виконавчим комітетом Вишневої міської ради, вбачається що в даній квартирі, зареєстрований [PERSON], з 14.06.1996 року. Згідно акту депутата Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.11.2017 р. № 1/04-2305, вбачається що [PERSON], не проживає за місцем реєстрації в квартирі № [ADDRESS], на потязі 7 років. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № [ADDRESS]. Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання суд відмовляє. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: partial