Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що з 08.05.2013 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, хоча спільно на даний час сторони не проживають. За період перебування у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей. Позивач зазначає, що самостійно утримує дітей, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, згоди по матеріальному утриманню дітей між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Пояснила, що участь у витратах на дитину відповідач добровільно не бере. Зазначила, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов не подав. Про причини поважності неявки суду не повідомив. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2013 року та є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачем. Позивач пояснює, що відповідач проживає окремо від сім"ї. Вона самостійно утримує дітей, відповідач взагалі не бере ніякої участі в матеріальному забезпеченні дітей. Відповідач працездатний, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу дітям, однак добровільно цього не робить. Пояснює, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину. Відповідно до розяснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 грн, з 1 липня - 1 559 грн, з 1 грудня - 1 626 грн. ; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, аліменти з відповідача підлягають стягненню на користь позивача за її вибором на утримання дітей у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Суд зважає, що обовязок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved