Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27 січня 2017 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що із 06 листопада 2008 року перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року. Від шлюбу 04 травня 2009 року народився син [PERSON] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обовязок по утриманню неповнолітнього сина, хоча зобовязаний це робити та має на це змогу. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, та просить стягувати із відповідача в її користь аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 850 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він немає змоги сплачувати аліменти в розмірі 850 гривень, оскільки є інвалідом третьої групи, постійного місця праці не має , отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1247 гривень та здійснює догляд за своїм татом, який хворіє, тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти: Судом установлено, що сторони із 06 листопада 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2016 року. Від шлюбу сторін 04 травня 2009 року народився син [PERSON], про що Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області складено актовий запис №03 та 20 травня 2009 року видане свідоцтво про народження серії 1-ИД №089919. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою по вул. Б. Хмельницького, 8, с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується довідкою №29 виданою 26 січня 2017 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Довідкою №270 виданою 21 березня 2017 року виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що позивачка [PERSON] після закінчення навчання в Тернопільському комерційному коледжі з 08 лютого 2010 року не була працевлаштована і по даний час ніде не працює. 21 березня 2017 року позивачка [PERSON] змінила прізвище на Черепаняк, про що складено актовий запис №7 Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та видано свідоцтво про зміну імені серії І-ИД №012328. Як убачається із консультативних карт виданих 07 квітня 2017 року поліклінічним відділенням КУТОР Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня, неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO] хворіє, діагноз - гіпердинамічний синдромом, синдром дефіциту уваги, синдромом Ангельмана, деформація грудної клітки лівобічний кіфосколіоз ІІ ступеня. Згідно довідки МСЕК у відповідачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання) довічно. В зазначеній довідці вказано, що за висновками лікарів [PERSON] протипоказана робота із значним фізичним навантаженням та в неблагоприємних метеоумовах. Відповідно до довідки № 510 виданої 21 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості Міністерства соціальної політики України, відповідач [PERSON] з 12 грудня 2016 року зареєстрований у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний, його дохід з 12 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року становить 4719 гривень. Довідкою №634/03 виданою 03 квітня 2017 року Тернопільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області стверджується, що [PERSON] з 04 лютого 2014 року одержує пенсію по інвалідності (третя група інвалідності, загальне захворювання) в розмірі 1247 гривень. Сторонами не оспорювався той факт, що відповідач також має нерегулярні мінливі доходи, періодично працюючи укладачем плитки. При цьому, установлено, що неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO] повністю перебуває на утриманні матері. Натомість відповідач [PERSON], маючи змогу, коштів на матеріальне утримання неповнолітнього [PERSON] не надає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Натомість позивачка у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітньому сину [PERSON] і фактично одноособово несе батьківські обов"язки обох сторін . В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд бере до уваги ту обставину, що відповідач є інвалідом третьої групи загального захворювання, однак, це не може бути підставою для звільнення його від батьківського обовязку утримувати свого неповнолітнього сина, при цьому, згідно висновку лікарів відповідачу протипоказана робота із значним фізичним навантаженням та в неблагоприємних метеоумовах, натомість це не позбавляє його можливості працевлаштуватися на роботу, яка б відповідала його фізичним можливостям. При цьому будь-яких доказів на підтвердження того що на його утриманні перебуває батько, який хворіє , відповідачем [PERSON] до суду не надано. Таким чином відповідачем не представлено суду доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітнього [PERSON] та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Проаналізувавши обставини справи, зважаючи на те, що неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO] хворіє, діагноз - гіпердинамічний синдромо, синдром дефіциту уваги, синдромом Ангельмана, деформація грудної клітки лівобічний кіфосколіоз ІІ ступеня, у звязку із чим потребує, особливого догляду, оскільки позивачка не працює та не отримує доходу, беручи до уваги те, що відповідач отримує пенсію як інвалід третьої групи загального захворювання , а також має нерегулярний мінливий дохід, враховуючи відсутність у відповідача інших дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача в користь позивачки на неповнолітнього сина , слід визначити у розмірі 850 гривень, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved