Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20200 гривень 94 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачці кредит в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідачка не виконувала умови кредитного договору виникла заборгованість по договору, що станом на 29 лютого 2016 року становить 20200 гривень 94 копійок. В судове засідання представник позивача не зявилась. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що дійсно між нею та банком був укладений кредитний договір в 2011 році, відповідно до якого їй було надано платіжну картку з лімітом 2000 гривень. Вона користувалася даною карткою, постійно знімала з неї гроші та погашала кредит, оскільки мала роботу. Через деякий час вона звільнилася, у зв"язку із вагітністю. Після цього вона не мала можливості сплачувати кредит, оскільки не було коштів. Вважає, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню дуже велика. В подальшому в судове засідання відповідачка будучи повторно повідомленою належним чином про дату та час розгляду справи не з'явилася. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Судом встановлено, що 29 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачці кредит в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно до кредитного договору № б/н від 29 листопада 2011 року відповідачка отримала кредитний ліміт розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Однак відповідачка не виконувала умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснювала часткове погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом відповідно графіку, у звязку з чим виникла заборгованість за наданим кредитним договором. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 29 лютого 2016 року складає 20200 гривень 94 копійки, в тому числі: заборгованість за кредитом 1998 гривень 85 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом 13813 гривень 95 копійок; заборгованість за пенею та комісією 2950 гривень. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача штрафи, а саме: штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 938 гривень 14 копійок. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідачка кошти отримала, але своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20200 гривень 94 копійки. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного 610, 611, 623, 629, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved