Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача та просили визнати за ними право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтували тим, що у 2003 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору найму жилого приміщення № [ADDRESS] , укладеного [PERSON] з ЖЕД корпорації «Украгропромбуд», були вселені у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . З вказаного часу члени зазначеної сім`ї постійно проживають у вказаному житловому приміщенні. Позивачі користуються житловим приміщенням, виконують усі умови, передбачені чинним законодавством: у встановленому законом порядку сплачують житлово-комунальні платежі: проводять оплату за користування електроенергією, водою, за теплопостачання та ін. Належне їм житлове приміщення підтримують в належному стані, з дотриманням протипожежних, санітарних та інших норм, несуть тягар усіх витрат, пов`язаних з утриманням приміщення, користуються зазначеним приміщенням відповідно до його функціонального призначення. Рішенням Одеської міської ради за № 3437-V від 09.10.2008 р. про надання згоди на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж, розташованих за адресою: [ADDRESS] , було дано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання - передачі до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку, розташованого у [ADDRESS] та інженерних мереж водо-, електропостачання, водовідведення, теплопостачання, ДП ЖЕД „Украгропромбуд" в повному господарському віданні якого перебуває будинок, передав до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожиток за адресою: [ADDRESS] з вбудованим тепловим пунктом, зовнішніми інженерними мережами, водопостачання та водовідведення. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради за № 4 від 13.01.2009 р. Про затвердження акта приймання - передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж, що розташовані за адресою: [ADDRESS] був затверджений акт приймання - передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Наказом виконавчого комітету Одеської міської ради № 58/по від 06.03.2009 року Про передачу з балансу КП «ЖКС Північний» на баланс управління приватного підприємства «Міські квіти» гуртожитку за адресою: [ADDRESS] вказаний гуртожиток за адресою: [ADDRESS] був знятий з балансу КП «ЖКС Північний» та був переданий на баланс управління приватного підприємства «Міські квіти» з 06 березня 2009 року. З вказаного часу управління житловим фондом будинку [ADDRESS] здійснюється ПП «Міські квіти». 01 жовтня 2010 року між [PERSON] та ПП «Міські квіти» було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду [ADDRESS], відповідно до якого в користуванні позивачів знаходиться саме житлова кімната № [ADDRESS] у гуртожитку за вказаною адресою. Враховуючи зазначене, позивачі просили їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2019 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачі в судове засідання не з`явились, однак надали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, надав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Суд встановив, що у 2003 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору найму жилого приміщення № [ADDRESS] , укладеного [PERSON] з ЖЕД корпорації «Украгропромбуд», були вселені у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10). Наказом виконавчого комітету Одеської міської ради № 58/по від 06.03.2009 року Про передачу з балансу КП «ЖКС Північний» на баланс управління приватного підприємства «Міські квіти» гуртожитку за адресою: [ADDRESS] вказаний гуртожиток за адресою: [ADDRESS] був знятий з балансу КП «ЖКС Північний» та був переданий на баланс управління приватного підприємства «Міські квіти» з 06 березня 2009 року. (а.с. 97-100). З вказаного часу управління житловим фондом будинку [ADDRESS] здійснюється ПП «Міські квіти». 01 жовтня 2010 року між [PERSON] та ПП «Міські квіти» було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду [ADDRESS], відповідно до якого в користуванні позивачів знаходиться саме житлова кімната № [ADDRESS] у гуртожитку за вказаною адресою. (а.с. 11,12). Позивачі користуються житловим приміщенням, виконують усі умови, передбачені чинним законодавством: у встановленому законом порядку сплачують житлово-комунальні платежі: проводять оплату за користування електроенергією, водою, за теплопостачання та ін. Належне їм житлове приміщення підтримують в належному стані, з дотриманням протипожежних, санітарних та інших норм, несуть тягар усіх витрат, пов`язаних з утриманням приміщення, користуються зазначеним приміщенням відповідно до його функціонального призначення. Згідно ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ст.106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року по справі № 1-31/2001, положення підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Ураїни від 10 жовтня 1994 року № 700, щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба органів внутрішніх справ застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому відсутність прописки не може бути підставою для відмови у визнанні права на користування. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України, в п.15 Постанови від 01 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням або ж для відмови їй у цьому. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачі у справі з 2003 року постійно проживають в зазначеній кімнаті, підтримують її в належному технічному стані та несуть усі витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг, що визнано представником відповідача, тому мають право користування вказаними житловими приміщеннями.

Outcome: approved