Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У квітні 2020 року представник позивача КП «Харківводоканал» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 7785грн. грн. 37 коп., що складається з наданих послуг з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 4124 грн.46 коп., водовідведення за період з 01 вересня 2014 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 3061 грн. 93 коп., інфляційних витрат в сумі 479 грн.27 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 119 грн. 58 коп., а також судові витрати у розмірі 2102 грн. Згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 цивільну справу за позовом КП «Харківводоканал» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення було передано для розгляду за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова. 02.06.2020 цивільна справа за позовом КП «Харківводоканал» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надійшла до Ленінського районного суду м. Харкова. Ухвалою суду від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 07.07.2020 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позовні вимоги КП «Харківводоканал» не визнає та просить у їх задоволенні відмовити виходячи з наступного. Законом України „Про житлово-комунальні послуги", п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлено, що послуги споживачеві з водопостачання надаються згідно з договором, оформленим на основі типового договору, а тому й обов`язок споживача оплачувати послуги з водопостачання може випливати тільки із укладеного договору з юридичною особою, яка такі послуги надає. Однак, між нею та КП «Харківводоканал» договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався. Згідно вимог ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). У даному випадку, з наданої позивачем Довідки про нарахування та оплату житлово- комунальних послуг не вбачається, які саме конкретно послуги конкретно надавалися позивачем, їх вид і в якому розмірі. Крім того, борг, який виник за період з 01.09.2014 року по 23 квітня 2017 року (виходячи з дати позовної заяви) також не підлягає задоволенню в зв`язку з закінченням строку позовної давності. Гак, згідно ст. 257 ЦК загальний строк позовної давності становить 3 роки. У зв`язку з цим, нараховані позивачем сума інфляційних та сума 3 % річних є також безпідставними та вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. 07.07.2020 разом з відзивом на позовну заяву до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої вона просить застосувати до позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за період з 01.09.2014 року по 23 квітня 2017 року позовну давність та відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна даність встановлюється тривалістю у гри роки (ст. 257 І (К У країни). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вказується у позовній заяві, розрахунок заборгованості зроблений за період з 01.09.2014 по 31 січня 2020 року. Однак, позивач звернувся з позовом лише у квітні 2020 року, а тому строк позовної давності про стягнення грошових коштів за період з 01.09.2014 року по 23 квітня 2017 року сплинув. В якості поновлення процесуального строку звернення до суду, позивач посилається на те, що ним до [PERSON] було подано позовну заяву до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин. Однак, доводи позивача не можуть слугувати підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач пред`являв позов до іншої особи, яка не є власником квартири. Більш того, з метою з`ясування власника квартири позивач не був позбавлений можливості перевірити дану інформацію у відповідному Реєстрі прав, дані якого є офіційними. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів за період з 01.09.2014 року по 23.04.2020 року, заявлені з пропуском позовної давності, поважних причин позивачем не наведено. 29.07.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вважають заперечення відповідача [PERSON] необгрунтованими з наступних підстав. Всі доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосуються відсутності укладеного договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Саме з цією обставиною [PERSON] пов`язує відсутність обов`язку по сплаті фактично отриманих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення Однак відсутність договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не свідчить про відсутність обов`язку по сплаті фактично наданих послуг, що підтверджується наступним. Між КП «Харківводоканал» та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України до цих правовідносин застосовуються загальні положення про зобов`язання, які містяться у ст. 509 ЦК України, а отже формальна відсутність відповідного письмового договору між даними сторонами у даному випадку не спростовує обов`язку споживачів сплатити наявну заборгованість. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019) обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладено на споживача. Підприємством було підготовлено договір про надання послуг на основі типового та повідомлено про необхідність його укладення мешканців м. Харкова. Також підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутися, та перелік документів, що необхідні. Таким чином, законодавством передбачено двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони: фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі 6-59цс13, постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 по справі № 639/10591/14-ц). З боку відповідача, як в період дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019), так і з моменту введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ жодних дій спрямованих на укладання письмового договору з КП «Харківводоканал» не було здійснено, як і не було ніяких заяв з приводу відмови від цих послуг. До того ж, [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , а тому обов`язок по оплаті послуг з централізовт водопостачання та централізованого водовідведення за вказною адресою обґрунтовується ст. 322 ЦК України. Стосовно зауважень щодо пропуску позовної давності. Поважність пропуску КП «Харківводоканал» позовної давності відносно звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] обґрунтовується наступним. КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно-позовну роботу. Особливість ситуації КП «Харківводоканал» полягає в тому, що із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. До того ж, раніше 24.05.2019 підприємство зверталося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка утворилася за адресою: [ADDRESS] за період з 01.09.2014 по 31.01.2019 у сумі 6202,59 грн (з урахуванням 3% річних та індексу інфляції). При розгляді даної позовної заяви судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . У зв`язку з чим, 12.12.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/4039/19 винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної заяви КП «Харківводоканал» до [PERSON] , з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Тому, просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] пропущено з поважних причин. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, а також просили суд застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника і доводи сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Також в матеріалах справи міститься копія відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . (а.с.3-4) Облік нарахувань та оплат за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України №1875-ІV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 №721). З 01.01.2017 підприємством застосовуються норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901. Пунктом 1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безпреривно, належної якості та підлягає оплаті. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.32Закону України«Про питнуводу тапитне водопостачання» тарифи на надання послуг питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю компенсувати експлуатаційні витрати та забезпечити надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідачі користуються житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.4 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» суб`єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є споживачі питної води. В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил № 630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5-11). За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01 вересня 2014 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 4124 грн.46 коп., водовідведення за період з 01 вересня 2014 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 3061 грн.93 коп., інфляційних витрат в сумі 479 грн. 27 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 119 грн. 58 коп. Зазначена заборгованість утворилася внаслідок не проведення оплати відповідачем за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми заборгованості. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» до відповідача є обґрунтованими. В той же час, суд враховує, що відповідач просив суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин.. При вирішення даного питання, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. До позовних вимог КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості згідно зі ст. 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, КП «Харківводоканал» звернулись з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення 27.04.2020 року, а тому трьох річний строк рахується за три роки до пред`явлення позову, а саме з 01.05.2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги водопостачання за період з 01 травня 2017 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 2504 грн. 25 коп., водовідведення за період з 01 травня 2017 р. по 31 січня 2020 р. у розмірі 1841 грн. 00 коп., інфляційні витрати в сумі 479 грн. 27 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 119 грн. 58 коп., а всього 4944 грн. 10 коп.. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню сплачений судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволеної частини в розмірі 1334 грн. 90 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial