Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї як матір з якою проживає їхня спільна дитина, так як знаходиться у працездатному віці. Позивач не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, вона не має. З огляду на зазначене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку, починаючи стягнення з 12 листопада 2019 року. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 травня 2021 року представником відповідача надано відзив в якому останній заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачкою не надано належних доказів звернення до відповідача за сплатою аліментів на її утримання в добровільній формі, крім того не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти, не аргументовано розмір позовних вимог, не надано доказів відсутності доходу окрім соціальних виплат. 26 травня 2021 року представником позивача надано до суду заперечення на відзив, в яких зазначено, що відповідач не може просити компенсації судових витрат оскільки вони не були підтвердженні, також зазначено, що викладені у відзиві заперечення суперечать діючому законодавству. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача та провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, зупинено до вирішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська в порядку цивільного судочинства цивільної справи № 202/3444/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як про батька з актового запису про народження дитини. Постановою Дніпровського Апеляційного суду від 09 вересня 2021 року скасовано ухвалу суду від 12 липня 2021 року та направлено справу для продовження розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, в окремо поданій заяві представник позивача просив суд розглянути справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача в окремо поданій заяві просив суд розглянути справу без його участі, заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 вересня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 774 (а.с. 12). [INFO] у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Рішенням Амур-Нижньодніпровського суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час, [PERSON] знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає їхня спільна дитина, якій не виповнилось три роки, тому що працездатного віку та може бути забезпечений роботою. Позивач не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дружини. Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1ст.75СК України дружина,чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. № 146 затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника,а саме наявність у нього інших осіб,яких він за законом повинен утримувати (дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення"сімейне становище»,тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб,яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Враховуючи вищенаведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, та з огляду на те, що відповідач під час судового засідання заперечував проти позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 25 січня 2021 року. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 908,00 грн. Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, то суд дійшов такого. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини п`ятої статті 137ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивачем, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано: договір №21012101 про надання правової допомоги/юридичних послуг, квитанцію до прибуткового касового ордера №21012101/1 від 21 січня 2021 року на суму 3500,00 грн., рахунок-фактуру на оплату послуг адвоката від 21 січня 2021 року, акт прийому послуг адвоката від 25 січня 2021 року. Клопотання про зменшення понесених позивачем витрат на правничу допомогу та надання доказів на їх не співмірності, відповідно до частин п`ятої, шостої статті 138 ЦПК України, відповідачем не заявлялося та докази не надавалися. За таких обстав, враховуючи малозначність справи, ціну позову, вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., суд вважає співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, внаслідок чого вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial