Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №27062017/1 від 27.06.2017 в сумі 23 200,00 грн., пеню в розмірі 22 040,00 грн., 3% річних в сумі 359,18 грн., індекс інфляції в розмірі 2 622,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 27.06.2017 між сторонами укладено договір купівлі-продажу №27062017/1, згідно умов якого Постачальник зобов`язується доставити, змонтувати та передати Покупцю Вироби (згідно з Додатком 1), а Покупець зі своєї сторони зобов`язується провести повний розрахунок по факту поставки та монтажу Виробів. Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач здійснив передоплату у розмірі 80% від суми Договору, що складає 92 800,00 грн. Після отримання передоплати Виконавець приступив до виконання Договору. Поставка та монтаж виробів проводився за адресою, яка була вказана в Додатку №1 до Договору - Специфікації, а саме: [ADDRESS] . Монтаж Виробів здійснено (закінчено) позивачем у повному обсязі 10 вересня 2017 року. Акт виконаних робіт складено 11 вересня 2017 року. Також, позивач вказує, що після закінчення виконання монтажу за Договором, відповідач відмовився від підписання Акту виконаних робіт, посилаючись на сильну зайнятість, на відсутність у місті та в країні, та обіцяв приїхати до офісу та підписати Акт і здійснити повну оплату. Крім того, позивач вказує, що разом із супровідним листом від 02.11.2017 №0211/1 направила на адресу відповідача на підпис Акт виконаних робіт від 11 вересня 2017 року № 189 рекомендованим листом з описом вкладення у цінний лист, завіреним штампом поштового відділення та з рекомендованим повідомленням про вручення, який відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та листом [PERSON] від 17.11.2017, але від його підписання відмовився, станом на момент звернення з позовом про мотиви відмови від підпису позивача не повідомив. Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що від відповідача [PERSON] не надходило мотивованої відмови від підписання Акту з переліком виявлених істотних недоліків, Акт підписаний в односторонньому порядку Виконавцем - ФОП [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, відповідач втратив право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Зазначає, що сума боргу без врахування штрафних санкцій відповідача перед позивачем становить 23 200,00 грн., яку в добровільному порядку відповідач не повертає та яку позивач просить стягнути. Разом з тим, позивач вказує, що відповідно до п. 2.5. Договору - у випадку порушення термінів сплати, передбачених п. 3 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми цього Договору за кожен день прострочки. Позивач вважає, що відповідач за порушення термінів оплати товару, повинен сплатити на користь позивача пеню у розмірі 22 040,00 грн. за 190 (сто дев`яносто) днів прострочення виконання зобов`язання, або 116 (сто шістнадцять) грн. 00 коп. за кожен день прострочення оплати, що становить 0,1 % від суми Договору. При цьому, позивач, з врахуванням вимог ст. 625 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 12.09.2017 по 20.03.2018, які становлять 359,18 грн. та індекс інфляції в розмірі 2 622,00 грн. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 22.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2018 справу з матеріалами позовної заяви Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання, передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2019 ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 26.02.2019 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2019 відкрито провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.01.2020 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Посилається на те, що відповідно до п. 3.3 Договору здійснив передоплату у розмірі 80%, що складає 92 800,00 грн. та згідно п. 3.4 Договору повинен був оплатити решту суми у розмірі 20%, що складає 23 200,00 грн. при прийманні виробів, але у зв`язку з тим, що монтаж був виконаний не в повному обсязі і були претензії по технічним характеристикам, що унеможливлювало використання виробів за призначенням, і відповідачем не було прийнято роботу. Також, відповідач посилається на те, що він 19.09.2017 позивачу направив лист щодо технічних характеристик виробів та вимагав усунення недоліків, щоб прийняти роботи та оплатити решту суми у розмірі 20% згідно Договору. Відповідь на лист не надійшла і відповідач повторно 13.10.2017 направив експрес лист з претензіями до позивача, на який надійшла відповідь від позивача про те, що претензія розглянута і не визнана повністю та вимагає оплатити решту суми по Договору. Вказує, що станом на 22.01.2020 позивачем не було закінчено монтажні роботи виробу і у зв`язку з цим відповідач не прийняв вироби, і згідно п. 3.5 Договору моментом переходу права власності на виріб від позивача до відповідача є момент прийняття виробів та доплата по замовленню га момент завершення монтажних робіт. Також, посилається на те, що станом на 22.01.2020 позивачем не було завершено монтажні роботи виробу і згідно п. 2.4 Договору при порушенні строків виконання робіт, передбачених п. 7 Договору, позивачу нараховуються штрафні санкції у розмірі 0,1% від суми цього Договору за кожен день прострочення. Тобто згідно Договору кінцевий строк виконання робіт 22.08.2017 і станом на 22.01.2020 виникає прострочення зобов`язання на 604 робочих дня. Крім того, зазначає, що позивачем не було передано відповідачу всі вироби, які вказано в додатку №1 до Договору, що унеможливлює виконання зобов`язання по договору. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи відкласти. Ознайомившись з поданим клопотанням, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, окільки вважає неявку відповідача та/чи його представника неповажними. Суд, врахувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві та доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2017 між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір №27062017/1 (а.с. 10-13), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується доставити, змонтувати та передати Покупцю Вироби (згідно з Додатком 1), а Покупець зі своєї сторони зобов`язується провести повний розрахунок по факту поставки та монтажу Виробів. Згідно п. 3.1. Договору загальна сума з урахуванням витрат, що до транспортування, становить 116 000,00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору покупець протягом 3-х банківських днів, після підписання сторонами цього Договору, здійснює передоплату у розмірі 80%, що складає 92 800,00 грн. Згідно п. 3.4. Договору решту суми у розмірі 20%, що складає 23 200,00 грн. покупець сплачує при прийманні виробів. Пунктом 3.5. Договору встановлено, що моментом переходу права власності на виріб від постачальника до покупця є момент прийняття виробів та доплата по замовленню на момент завершення монтажних робіт. Також, встановлено, що відповідач здійснив передоплату у розмірі 80% від суми Договору, що складає 92 800,00 грн., після отримання якої виконавець приступив до виконання Договору. Поставка та монтаж виробів проводився за адресою, яка була вказана в Додатку №1 до Договору - Специфікації, а саме: [ADDRESS] . Монтаж виробів здійснено (закінчено) позивачем у повному обсязі 10 вересня 2017 року, про що 11.09.2017 складено Акт виконаних робіт (а.с. 23). Відповідно до умов договору відповідач (покупець) зі своєї сторони зобов`язався провести повний розрахунок по факту поставки та монтажу виробів (пункт 2.1. Договору). Однак, відповідач порушив умови договору, та не сплатив позивачу решту суми у розмірі 20%, що складає 23 200,00 грн., яку сплачує при прийманні виробів. Разом з тим, встановлено, що після закінчення виконання монтажу за Договором, відповідач відмовився від підписання Акту виконаних робіт, посилаючись на різні підстави неможливості підписання Акту. З обставин, викладених у вимозі-претензії від 13.10.2017 вбачається, що відповідач [PERSON] в зв`язку з порушенням позивачем п. 7.2 Договору вимагав належного виконання інших істотних умов Договору (а.с. 16). Згідно відповіді на претензію від 31.10.2017 позивач ФОП [PERSON] не визнає повністю претензію відповідача, оскільки постачальником виконані обов`язки за Договором у повному обсязі 10.09.2017, про що 11.09.2017 складено Акт виконаних робіт, а у відповідача виник обов`язок оплатити решту суми за Договором у розмірі 20% від загальної суми Договору, що складає 23.300,00 грн. (а.с.а.с. 17-18). Встановлено, що разом із супровідним листом від 02.11.2017 №0211/1 позивачем направлено на адресу відповідача на підпис Акт виконаних робіт від 11 вересня 2017 року № 189, який відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та листом [PERSON] від 17.11.2017 р. (а.с. 22-25). Відповіддю від 17.11.2017 на лист №0211/1 відповідач повідомив позивача про те, що підписання Акту виконаних робіт буде проведено після завершення монтажу та поставки у повному обсязі товарів та послуг відповідно до договору. При цьому, повторно заявив вимогу-претензію до позивача, яку остання не визнала повністю, оскільки постачальником виконані обов`язки за Договором у повному обсязі 10.09.2017 (а.с.а.с. 26-29). Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Встановлено, що від відповідача [PERSON] до позивача не надходило мотивованої відмови від підписання Акту з переліком виявлених істотних недоліків, Акт підписаний в односторонньому порядку Виконавцем - ФОП [PERSON] . Таким чином, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 853 ЦК України, відповідач втратив право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Разом з тим, встановлено, що претензія №1212/2 від 12.12.2017, яка позивачем була надіслана відповідачу 13.12.2017 , залишена відповідачем без задоволення (а.с. 39-42). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 23 200,00 грн. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою певні правові наслідки, які полягають у можливості застосування до боржника відповідальності, встановленої договором або законом. Крім того, згідно п. 2.5. Договору, укладеного між сторонами, у випадку порушення термінів сплати, передбачених п. 3 Цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми цього Договору за кожен день прострочки. Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, нарахованої за період прострочення сплати решти суми у розмірі 20%, в сумі 22 040,00 грн. (116 000,00 грн. (сума Договору) х 0,1% від суми Договору (розмір пені) х 190 (кількість днів прострочення) = 22 040,00 грн.), тобто за період з 12.09.2017-20.03.2018. При цьому, період прострочення виконання відповідачем взятих зобов"язань щодо сплати 23 200,00 грн. починається з 12.09.2017, оскільки за умовами договору 11.09.2017 відповідач повинен був сплатити решту суми. Суд вважає вимогу позивача про стягнення пені за порушення зобов`язання такою, що заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 по справі № 113цс14. Дослідивши розрахунки позивача, а саме розрахунок стягнення трьох процентів річних та розрахунок стягнення втрат від інфляції за весь час прострочення, тобто з 12.09.2017-20.03.2018, суд погоджується із зазначеними розрахунками, крім того суд враховує, що зазначені розрахунки не оспорювалися відповідачем. Таким чином, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з відповідача слід стягнути три проценти річних в сумі 359,18 грн. та втрати від інфляції в сумі 2 622,00 грн. Враховуючи вищевикладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача загальна заборгованість в розмірі 48 221,18 грн., що складається з заборгованості за договором №27062017/1 від 27.06.2017 - 23 200,00 грн., пені - 22 040,00 грн., 3% річних - 359,18 грн. та індексу інфляції - 2 622,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування спірної заборгованості, як і доказів на підтвердження належного виконання ним взятих зобов`язань перед позивачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача сума судового збору у розмірі 704,80 грн., сплаченого позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved