Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач ТзОВ „Український лізинговий фонд звернувся до суду з позовом, позовні вимоги якого пізніше уточнили, в якому просить суд з [PERSON] заборгованість у розмірі 301 769,63 (Триста одна тисяча сімсот шістдесят девять грн. 63 коп.), а саме: заборгованість зі сплати лізингових платежів згідно Договору фінансового лізингу у розмірі 214 862,52 (Двісті чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві грн. 52 коп.); пеня в розмірі 32 773,26 (Тридцять дві тисячі сімсот сімдесят три грн. 26 коп.); штраф в розмірі 35 338,16 (Тридцять пять тисяч триста тридцять вісім грн. 16 коп.); 3 % річних у розмірі 2 197,02 (Дві тисячі сто девяносто сім грн. 02 коп.); індекс інфляції у розмірі 14 148,67 (Чотирнадцять тисяч сто сорок вісім грн. 67 коп.); додаткові витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 2 450,00 гривень (Дві тисячі чотириста пятдесят гривень 00 коп.); розірвати договір фінансового лізингу № 976/03/12-В від 27.03.2013 року; А також стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті судового збору. В обґрунтуванні своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 27 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № -"6/03/13-В. Свої зобовязання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу та передав його у користування Відповідачу [PERSON] Позивач вказує, що відповідач оплатив авансовий платіж та належним чином оплачував лізингові платежі, однак через деякий час почав прострочувати оплату лізинговий платежів, і згодом з липня 2014р. припинив виконувати зобовязання по оплаті згідно договору фінансового лізингу в повному обсязі, продовжуючи незаконно експлуатувати Предмет лізингу на безоплатній основі, в результаті чого у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість 301 769,63 (Триста одна тисяча сімсот шістдесят девять грн. 63 коп.), а саме: заборгованість зі сплати лізингових платежів згідно Договору фінансового лізингу у розмірі 214 862,52 (Двісті чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві грн. 52 коп.); пеня в розмірі 32 773,26 (Тридцять дві тисячі сімсот сімдесят три грн. 26 коп.); штраф в розмірі 35 338,16 (Тридцять пять тисяч триста тридцять вісім грн. 16 коп.); 3 % річних у розмірі 2 197,02 (Дві тисячі сто девяносто сім грн. 02 коп.); індекс інфляції у розмірі 14 148,67 (Чотирнадцять тисяч сто сорок вісім грн. 67 коп.); додаткові витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 2 450,00 гривень тисячі чотириста пятдесят гривень 00 коп.). Спроби в позасудовому порядку врегулювати виниклий спір відповідачем проігноровано. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору лізингу на підставі ст. 10 Закону України „ Про фінансовий лізинг у них виникло право вимагати розірвання договору та повернення заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, однак від нього надійшло клопотання в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомлені про розгляд справи в судове засідання не зявилися, однак від представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю явки в судове засідання. На підтвердження поважності причин неявки, жодних доказів суду не представлено. Інших обставин, які могли б бути перешкодою для розгляду справи по суті, суду не наведено. А тому, враховуючи тривалий розгляд справи, що суттєво перевищує розумні строки розгляду спору, суд ухвалив прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, та згідно ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію і передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Частина 1 статті 806 ЦК України передбачає, що за договором лізингу одна сторона (Лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (Лізингоодержувачу) у користування майно, спеціально придбане Лізингодавцем, відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Судом встановлено, що 27 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 976/03/13-В Згідно п.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно, предмет лізингу, найменування і характеристики кого вказані в Специфікації, додатку до Договору, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових - платежів, а також інші платежі відповідно до мов даного Договору. Судом встановлено, що свої зобовязання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу та передав його у користування Відповідачу, що стверджується Актом приймання - передачі від 08.04.2013 року. Відповідно до ст. 2 Загальних умов Договору фінансового лізингу Відповідач повинен .сплачувати лізингові платежі в порядку, строки та у розмірі згідно Додатку № 1 до Договору. Графіком платежів з урахуванням п. 2.6. Додатку № 3 Загальних умов Договору. Згідно матеріалів справи, встановлено, що відповідач оплатив авансовий платіж та належним чином оплачував лізингові платежі, однак з липня 2014р. припинив виконувати зобовязання по оплаті згідно договору фінансового лізингу в повному обсязі. Судом встановлено, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку, 03.09.2014 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист-вимогу (вих. № 462-УПК від 21.08.2014 року) щодо погашення заборгованості. Даний лист Відповідач отримав особисто 11.09.2014р., про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, вимога відповідачем не виконана. Пункти 3 та 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлюють, що Лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу у випадках, передбачених Договором фінансового лізингу або законодавством та вимагати розірвання Договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Також, умовами пункту 11.2.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу, передбачено, що Лізингодавець мас право достроково, в односторонньому порядку відмовитись (розірвати) від Договору та вилучити Предмет лізингу у випадку, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком платежів. Згідно ч.1, 2 с. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ( ст. 611 ЦК України). Пунктом 11.4. Загальних умов Договору фінансового лізингу передбачено, що якщо протягом 20 календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу листа-вимоги щодо сплати заборгованості, Лізингоодержувач (не усуне порушення, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення Предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі Лізингодавцю. Судом встановлено, що 25.09.2014 року Позивачем було направлене Відповідачу повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу (Вих. № 613-УПК від 24.09.2014р.), на підставі ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 11.4. Загальних умов Договору фінансового лізингу. Відповідно до умов пункту 11.4. Загальних умов Договору в повідомлені Позивач зобовязав Відповідача повернути Предмет лізингу та всі належні документи і приналежності протягом 7 днів. Даний лист Відповідач отримав особисто 04.10.2014р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак вимога добровільно Відповідачем виконана не була. Вжитті позивачем заходи в позасудовому порядку повернути майно, предмет договору лізингу та стягнути заборгованість виявились безрезультатні. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 10 Закону України „ Про фінансовий лізинг Лізингодавець має право стягувати з Лізингоодержувача прострочену заборгованість та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що порушивши взяті на себе зобовязання згідно договору фінансового лізингу у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка відповідно до представленого суду розрахунку заборгованості становить : 214 862, 52 грн. - заборгованість зі сплати лізингових платежів; 2 197, 02 грн. - 3 % річних від простроченої суми; 14 148,67 грн. інфляційне збільшення суми боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язанн; Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежн виконаного зобов'язання. Умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили; що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач (Відповідач) оплачує штраф в залежності в терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми прострочення заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів - 15 від суми простроченої заборгованості. У звязку із простроченням виконання зобовязань по сплаті лізингових платежів за період дії всього Договору відповідачу було нараховано штраф в розмірі 35 338, 16 грн. Умовами пункту 7.1.1. Загальних умов Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувача повинен сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штраф\ пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, у звязку з простроченням виконання зобовязань по сплаті лізингових платежів, у відповідача виникла заборгованість по сплаті пені, яка підлягає стягненню з відповідача в межах позовної давності та становить у розмірі 19370, 50 хв. Відповідно до умов ст. 623 ЦКУ, боржник, який порушив зобовязання, має І шкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦКУ, збитками є втрати, яких позивач зазнав у звязку із відновленням свого порушеного права. Судом встановлено, що внаслідок порушення Відповідачем своїх зобовязань за договором, Позивач був змушений відмовитись від Договору та витребувати повернення Предмету лізингу. В свою чергу, відповідач не виконав вимогу Позивача повернути Предмет лізингу у встановлені строки, що призвело до необхідності вчинення Позивачем виконавчого напису нотаріуса про примусове повернення Предмета лізингу, у відповідності до умов ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та пункту 11.4. Договору фінансового лізингу. В наслідок чого Позивач поніс додаткові витрати за вчинення нотаріального напису, у розмірі 2 450,00 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем. Відповідно до ч.2,3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. ч. 1 ст. 7 та п.4 ч. 1 ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингодавця вимагати розірвання договору та повернення заборгованості. Право розірвати Договір лізингу на вимогу лізингодавця з підстав несплати лізингових платежів більш, ніж на 30 календарних днів, передбачено п.11.2.1 укладеного між сторонами Договору лізингу. За вказаних вище обставин, враховуючи порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за договором фінансового лізингу та умови договору, суд вбачає підстави для розірвання даного договору. Також стягненню з Відповідача [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог та понесених позивачем.

Outcome: approved