Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 буд. №14 по вул. Жмаченка в м.Коростені, зазначивши, що вона є власником даної квартири з 2001 року. [PERSON] є її сином і зареєстрований в квартирі з 2003 року, однак там не проживає багато років. Добровільно знятись з реєстрації місця проживання відповідач відмовився. За комунальні послуги не сплачує. Позивач подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі, двічі належним чином, судовою повісткою, повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про направлення та отримання рекомендованого поштового відправлення, однак до суду повторно не з'явився без поважної причини. Розгляд справи проведено в заочному порядку. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування жилим приміщенням - квартирою. Позивач з 04.09.2001 року є власником житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування. Згідно ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідач зареєстрований в вищеназваній квартирі з 26.07.2003 року, однак в ній не проживає, що підтверджується довідкою Яблунецької селищної ради, Ємільчинського району, Житомирської області, відповідно до якої [PERSON] з березня 2003 року постійно, без реєстрації проживає в [INFO]. Відповідач житловою площею вказаної квартири не користується, позивач сплачує комунальні послуги і за відповідача. Відповідно до ст. 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а згідно ст.72 ЖК України, відповідно до якої визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим майном у разі відсутності члена сім»ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю чи договором. Враховуючи, що відповідач в займаному жилому приміщенні відсутній понад 1 рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому дана вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відсутність відповідача за місцем проживання не позбавляє позивача права користуватись та розпоряджатись своїм майном, так як підставою для позову стали надмірні комунальні платежі. Тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. При подачі позову до суду позивач була звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст..88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial