Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, і просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 31.10.2009 року, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, що призвело до конфліктів в сім"ї, втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально. Після припинення сімейних відносин відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, та сплату аліментів в розмірі 900 грн. щомісячно. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З наданих суду письмових доказів судом встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 31.10.2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 663(а.с. 7). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO](а.с. 8), який проживає з матірю(а.с. 9). Спору про місце проживання дитини немає. З позовної заяви вбачається, та цього не заперечує відповідач, що сторони сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально, миритись не бажають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, миритись не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що за таких обставин шлюб підлягає розірванню, тобто позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення аліментів, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до повноліття, у відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України( далі СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього кодексу суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суду не надано доказів про майновий стан сторін. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1700 грн. на утримання сина щомісячно, відповідач визнав позов частково, згоден платити аліменти в розмірі 900 грн. Доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі суду не надано, а тому, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., які підтверджені документально, та судовий збір на користь держави(а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved