Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

у позовній заяві, як надійшла до суду 05 лютого 2021 року, позивач [PERSON] вказав, що з відповідачкою вони перебувають в шлюбі з 10 липня 2004 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У 2014 році позивач, працюючи на посаді працівника поліції, був змушений виїхати із сім`єю з м. Донецька до м. Краматорська Донецької області. З 2016 р. позивач постійно мешкає у м. Дружківка. З 2017 року сімейні відносини припинені, сторони мають різні погляди на сімейне життя. Між ними відсутні любов та повага. Відповідачка повернулася мешкати до м. Донецька. Звідтіля приїздила відвідувати сина [PERSON] . Зараз [PERSON] має іншу сім`ю. Шлюб існує формально. Позивач [PERSON] вважає, що збереження сім`ї не можливе, просить розірвати шлюб з відповідачкою та визначити місце проживання сина [PERSON] разом з ним. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. 07 червня 2021 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву. Просила суд частково задовольнити позов [PERSON] . Тобто, визнала вимогу про розірвання шлюбу, з іншою не згодна. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала частково. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі актового запису № 215 від 10 липня 2004 року. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька на підставі актового запису № 212 від 19.04.2006 року. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не надала заперечень проти цього. Суд вважає, що зобов`язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно з ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На час розгляду справи [PERSON] виповнилося п"ятнадцять років, отже він може самостійно визначитися у виборі свого місця проживання одним із батьків.

Outcome: partial