Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач у вересні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з метою задоволення комунально-побутових потреб споживала природний газ, для чого нею використовувалися газові прилади. Нарахування плати за надані послуги з газопостачання здійснювалося на особовий рахунок [NUMBER], зареєстрований на ім'я відповідача, відповідно до встановлених законодавством норм споживання цін на газ (відносини між газопостачальниками, газотранспортними організаціями та громадянами споживачами газу, регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246). Оплата за спожитий природний газ відповідачем здійснювалася не в повному обсязі , що підтверджується витягом з особового рахунку [NUMBER]. Відповідачка та позивач 25 серпня 2005 року уклала договір реструктуризації заборгованості заборгованість за яким повністю не погашена. Заборгованість за надані послуги з газопостачання з 25.08.2005 р. по 01.09.2013 року склала 1171,58 грн. Відповідач попереджалася про необхідність сплати боргу за надання послуг з газопостачання, однак до теперішнього часу сума боргу не сплачена. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомила, про явку в судове засідання повідомлялася належним чином(а.с.25,34,35). За таких обставин, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Законом України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відносини між газопостачальними, газотранспортними організаціями та громадянами - споживачами газу, регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.99 р. № 2246 (далі- Правила). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 4 п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.99 р. № 2246 на споживачів природного газу покладається обов'язок своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання, які нею отримуються за адресою: [ADDRESS], на підставі договору про надання послуг з газопостачання від 04.07.2001 року Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до витягу з особового рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON] сума заборгованості за надані послуги з газопостачання перед позивачем у зв'язку із тим, що відповідач оплату з газопостачання здійснювала не в повному обсязі, за період з з 25.08.2005 р. по 01.09.2013 року склала 1171,58 грн. /а.с. 11-13). Відповідачка та позивач 25 серпня 2005 року уклала договір реструктуризації заборгованості заборгованість за яким повністю не погашена в сумі 4363,97 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача існуючу суму заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжних доручень № 4474 від 09.04.2013 року /а. с. 2/, позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір у розмірі 229 грн.40 коп.. Зважаючи на положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved