Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів і з урахуванням уточнених вимог просять: -Визнати недостовірною інформацію відносно них, позивачів у справі, [PERSON] та [PERSON], поширену [PERSON], відповідачем у справі, у [NUMBER] щотижневого обласного рекламно - інформаційного видання «За нашу Перемогу!» від [INFO], а саме: «гр. гр. [PERSON] та [PERSON], будучи обраними депутатами Олександрійської міської ради по виборчому списку партії «Укроп» прийняли від міського голови м. Олександрія [PERSON] пропозицію та отримали по 100 000,00 грн. неправомірної винагороди за зобов'язання не підтримувати пропозиції щодо недовіри гр. [PERSON], як міському голові м. Олександрія. [PERSON] двічі зустрічався з гр. гр. [PERSON] та [PERSON] та особисто передав по 100 000,00 грн. кожному в обмін на боргові розписки на ім'я третіх осіб. При цьому [PERSON] завірив цих депутатів, що у разі якщо до закінчення терміну повноважень депутати [PERSON] та [PERSON] не підтримають жодного голосування за вираз недовіри [PERSON] - боргові розписки будуть їм повернуті безкоштовно.» -Визнати недостовірною інформацію відносно них, позивачів у справі, [PERSON] та [PERSON], поширену [PERSON], відповідачем у справі, у [NUMBER] щотижневого обласного рекламно - інформаційного видання «За нашу Перемогу!» від [INFO], а саме: «Ці особи зрадили виборців та свою партію, продалися карлику - молдавану за «30 серебряників» кожний». - Стягнути з відповідачів у справі солідарно компенсацію завданої їм моральної шкоди по 50 000 грн. кожному. Свої вимоги мотивують тим, що вони є депутатами Олександрійської міської ради від Олександрійської міської організації Політичної партії «УКРОП».[INFO] в місті Олександрії почалося розповсюдження чергового номеру ([NUMBER]) щотижневого обласного рекламно - інформаційного видання «За нашу Перемогу!», засновником та видавцем якого є відповідач у справі. Тираж зазначеного друкованого засобу масової інформації складає 2000 примірників На титульній сторінці зазначеного видання за підписом гр. [PERSON] розміщено «Заяву (повідомлення) про вчинення мешканцями м. Олександрія гр. [PERSON] та [PERSON] разом з мером м. Олександрія [PERSON] злочину, передбаченого ст. 368 КК України». Зазначена заява, як видно з публікації, адресована директору Національного антикорупційного бюро України. Зокрема, в заяві йдеться про наступне. «гр. гр. [PERSON] та [PERSON], будучи обраними депутатами Олександрійської міської ради по виборчому списку партії «Укроп» прийняли від міського голови м. Олександрія [PERSON] пропозицію та отримали по 100 000,00 грн. неправомірної винагороди за зобов'язання не підтримувати пропозиції щодо недовіри гр. [PERSON], як міському голові м. Олександрія. [PERSON] двічі зустрічався з гр. гр. [PERSON] та [PERSON] та особисто передав по 100 000,00 грн. кожному в обмін на боргові розписки на ім'я третіх осіб. При цьому [PERSON] завірив цих депутатів, що у разі якщо до закінчення терміну повноважень депутати [PERSON] та [PERSON] не підтримають жодного голосування за вираз недовіри [PERSON] - боргові розписки будуть їм повернуті безкоштовно.» Процитовані витяги з даної публікації не відповідають дійсності. Вони, як депутати міської ради, дійсно мали неодноразові зустрічі з міським головою, але будь - яких пропозицій з приводу їхнього підкупу з боку міського голови [PERSON] не було. Відповідно, не було факту передачі їм грошових коштів та складання ними будь - яких боргових розписок.З огляду на викладене інформація, що була поширена , абсолютно не відповідає дійсності.Більш того, поширена негативна недостовірна інформація порушує їхні особисті немайнові права, зокрема, ганьбить честь, гідність, ганьбить ділову репутацію, як депутатів міської ради, мешканців міста.Враховуючи, що негативна інформація, висловлена та поширена відповідачем [PERSON], має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації), така інформація не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню.Крім того, подібними діями відповідач охарактеризував їх, як злочинців, осіб, що з легкістю порушують закон, осіб, що не мають високих моральних якостей. Така ганебна характеристика паплюжить ділову репутацію кожного з них, як депутатів міської ради, в очах мешканців міста, зокрема виборців.Порушення прав позивачів поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію кожного з них, позивачів у справі, в очах невизначеного кола осіб, які могли читати дану публікацію, з точки зору додержання ними законів України та загальноприйнятих норм моралі. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позов і просять його задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В судовому засіданні зазначив, що не має відношення до публікації в газеті заяви про вчинення злочину позивачами, адресованої директору НАБУ [PERSON] Йому невідомо , звідки такий лист взявся в редакції. Крім того, він звертався в НАБУ як звичайний громадянин [PERSON] , а не як редактор газети «За нашу Перемогу!», так як він в редакції не працює, звільнений з неї з квітня 2015 року згідно наданої довідки. ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Представник щотижневого обласного рекламно-інформаційного видання « За нашу Перемогу!» в судове засідання повторно не з»явився, повідомлення направлялося по адресі , зазначеній в щотижневику , але воно повернулося за закінченням терміну зберігання.В судове засідання надана заява про відвід судді від 11.11.2016 року, підписана відповідачем [PERSON] та в.о. головного редактора газети « За нашу перемогу» [PERSON] , що свідчить про обізнаність представника щотижневика про розгляд справи. Представник Асоціації « українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « в судове засідання повторно не з»явився.Повідомлення направлялося за адресою , зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , але воно повернулося по закінченню терміну зберігання.Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.Тому суд вважає, що даний відповідач був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає що позов підлягає задоволенню . Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав і яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно ст. 297ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В судовому засіданні встановлено, що в черговому номері ([NUMBER]) щотижневого обласного рекламно - інформаційного видання «За нашу Перемогу!» на першій сторінці були розміщені фотографії позивачів [PERSON] та [PERSON] з зазначенням їх прізвища , імені та по батькові , біографічних даних, зазначено, що вони обрані на виборах депутатів місцевих рад 25 жовтня 2015 року у багатомандатному виборчому окрузі від Олександрійської міської організації Політичної партії « Укроп» та про те, що вони працюють на комунальному підприємстві « Олександрійський центральний ринок». Над даними фотографіями позивачів розміщена інформація :«Ці особи зрадили виборців та свою партію, продалися карлику - молдавану за «30 серебряників» кожний».Крім того, великими літерами зазначено слово » Подонки». Крім того, на даній сторінці розміщена заява( повідомлення) про вчинення мешканцями м.Олександрія гр.. [PERSON] та [PERSON] разом з мером м.Олександрії [PERSON] злочину, передбаченого ст.368 КК України, адресована директору НАБУ [PERSON] такого змісту: «гр. гр. [PERSON] та [PERSON], будучи обраними депутатами Олександрійської міської ради по виборчому списку партії «Укроп» прийняли від міського голови м. Олександрія [PERSON] пропозицію та отримали по 100 000,00 грн. неправомірної винагороди за зобов'язання не підтримувати пропозиції щодо недовіри гр. [PERSON], як міському голові м. Олександрія. [PERSON] двічі зустрічався з гр. гр. [PERSON] та [PERSON] та особисто передав по 100 000,00 грн. кожному в обмін на боргові розписки на ім'я третіх осіб. При цьому [PERSON] завірив цих депутатів, що у разі якщо до закінчення терміну повноважень депутати [PERSON] та [PERSON] не підтримають жодного голосування за вираз недовіри [PERSON] - боргові розписки будуть їм повернуті безкоштовно.» Підписаний даний лист головним редактором газети « За нашу Перемогу! [PERSON] та зазначена адреса для кореспонденції [ADDRESS] а/с 65. На сторінці 8 даної газети зазначено, що головним редактором даної газети являється [PERSON], тираж газети 2000 екз. Адреса [ADDRESS], а/с 65. Також зазначено, що засновником газети є фізична-особа-підприємець [PERSON]( [NUMBER] від 4.11.2010 року), а також, що друк газети здійснює фізична-особа-підприємець [PERSON]( [NUMBER] від 4.11.2010 року). Згідно витягу з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб»єкта інформаційної діяльності газета « За нашу Перемогу! « зареєстрована Головним управлінням юстиції в Кіровоградській області 20.04.2007 року , серія та номер свідоцтва КГ 457/35р .Засновником газети являється Асоціація « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « , а не фізична-особа-підприємець [PERSON], як зазначено на 8 сторінці газети. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щотижневе обласне рекламно - інформаційне видання «За нашу Перемогу!» не зареєстроване як юридична особа. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична-особа-підприємець [PERSON] припив свою діяльність та знятий з обліку ще 16.07.2014 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] відмовився пояснювати, чому щотижневе обласне рекламно - інформаційне видання «За нашу Перемогу!» друкувалося фізичною-особою - підприємцем [PERSON] , яке припинило свою діяльність ще два роки тому і крім того на сторінках газети зазначався неіснуючий засновник газети той же фізична-особа-підприємець [PERSON] Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу ( 2782-12 ) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. В даному випадку редакція щотижневого обласного рекламно - інформаційного видання «За нашу Перемогу!» не є юридичною особою.Засновником даного видання є Асоціація « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « .Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів діяльності даного засновника є видання газет та роздрібна торгівля газетами . Керівником Асоціації є той же [PERSON].Автором публікації є [PERSON]. Тому належними відповідачами по даній справі є [PERSON] та Асоціація « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів «. Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно п.18 роз» яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 10.04.2003 №8-рп/2003 звернення грома\-дян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержан\-ня законів посадовими або службовими особами, пе\-редаються чи повідомля\-ються не з метою доведен\-ня таких відомостей до гро\-мадськості чи окремих гро\-мадян, а з метою їх пере\-вірки уповноваженими на це законом іншими посадо\-вими особами. Тому такі звернення не можуть уважатися поширенням відо\-мостей, які порочать честь, гідність чи ділову репута\-цію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохо\-ронного органу. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Розмістивши на першій сторінці щотижневого обласного рекламно -інформаційного видання «За нашу Перемогу!» повідомлення , адресоване правоохоронному органу , про вчинення депутатами міської ради , позивачами по справі [PERSON] та [PERSON] злочину , відповідач по справі [PERSON] мав на меті принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачів , виставити їх в негативному світлі перед депутатами міської ради , жителями міста, виборцями ,а не з метою ініціювання проведення пе\-редбачених законодавством перевірок. Крім того, майже такого змісту, але в принизливій, цинічній формі зазначена також фраза :«Ці особи зрадили виборців та свою партію, продалися карлику - молдавану за «30 серебряників» кожний». В судовому засіданні позивачі довели , що дана інформація була поширена серед жителів міста, її не заперечив і відповідач [PERSON] В судовому засіданні доказів про те, що вказана негативна інформація , опублікована в названому номері газети і розповсюджена серед читачів , відповідає дійсності , відповідач [PERSON] не надав. [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не має ніякого відношення до щотижневого обласного рекламно -інформаційного видання «За нашу Перемогу!» . В судове засідання надав довідку №38 від 12.10.2016 року , підписану в.о. головного редактора газети «За нашу Перемогу!» [PERSON] про те, що [PERSON] не перебуває в трудових відносинах з редакцією газети «За нашу Перемогу!» з 15.04.2015 року , так як звільнений за переводом до ВАТ завод « Агромаш». Крім того, в судове засідання надав також довідку №26 від 12.10.2016 року , підписану в.о. директора Асоціації « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « [PERSON] про те, що [PERSON] не перебуває в трудових відносинах з Асоціацією « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « з 15.04.2015 року , так як звільнений за переводом до ВАТ завод « Агромаш».Дана довідка суперечить інформації , яка міститься в витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , де Керівником Асоціації зазначений [PERSON]. Тобто, відповідачем надані довідки про « випадкове» припинення в один день 15.04.2015 року трудових відносин і з Асоціацією « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « і з щотижневим обласним рекламно -інформаційним виданням «За нашу Перемогу!».Дані довідки суд розцінює як намагання відповідача [PERSON] уникнути відповідальності за поширені публікації. При цьому суд зазначає, що в усіх примірниках газети , які долучалися відповідачем [PERSON] до матеріалів справи зазначена адреса редакції газети : [ADDRESS] , яка є зареєстрованою адресою місця проживання відповідача [PERSON]( а.с.18) Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що він дійсно звертався в НАБУ з заявою про вчинення злочину позивачами , але звертався не як головний редактор видання, а як фізична особа [PERSON] Але дана інформація спростовується листом з Національного антикорупційного бюро України №11-188/37512 від 21.10.2016 року , направленого представнику позивачів на його запит. В даному листі зазначено, що згідно даних системи електронного документообігу Національного антикорупційного бюро України надійшло звернення головного редактора газети «За нашу Перемогу!» [PERSON] від 30.03.2016 року щодо можливого вчинення злочину , передбаченого ст.368 КК України депутатами Олександрійської міської ради [PERSON] , [PERSON] та головою Олександрійської міської ради [PERSON] Розгляд порушених у зазначеному зверненні питань, з урахуванням вимог ст.216 КПК України , не належить до компетенції НАБУ.Тому дане звернення листом Національного антикорупційного бюро України від 12.04.2016 року №11-188/10841 направлене для розгляду до прокуратури Кіровоградської області та надана копія такого листа.Згідно відповіді з прокуратури Кіровоградської області від 9.11.2016 року за № 04/2/2-254-09 лист за №11-188/10841 від 12.04.2016 року Національного антикорупційного бюро України до прокуратури області не надходив. Аналогічний зміст міститься і в листі Олександрійської місцевої прокуратури від 07.11.2016 року за № 03-140-13. Крім того, відповідачем [PERSON] протягом розгляду даної справи чинився тиск на суд з метою перешкодити розгляду справи, безпідставно усунути від розгляду справи головуючого по справі, розміщаючи в кожному номері даного видання «За нашу Перемогу!» одну і ту ж публікацію з принизливою інформацією щодо головуючого по справі та цинічним висміюванням інвалідності її чоловіка .Дані публікації приєднувалися відповідачем [PERSON] до матеріалів даної справи. Крім того, в процесі розгляду справи відповідач [PERSON] принижував позивачів по справі та їх представника образливими висловлюваннями, принижуючи їх честь та гідність , що підтверджується аудіофіксацією судового засідання. Суд зазначає, що відповідач, розмістивши в газеті публікації про вчинення злочину позивачами , порушив принцип презумпції невинуватості. Статтею 62 Конституції України передбачено наступне: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. В рішенні ЄСПЛ « Грабчук проти України « зазначено, що практика Суду встановлює, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною (див. Daktaras v. Lithuania, заява N 42095/98, п. 41, ECHR 2000-X; A.L. v. Germany, заява N 72758/01, п. 31, від 28 квітня 2005 року). Згідно п.27 роз «яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В судовому засіданні встановлено поширення недостовірної інформації відносно позивачів в результаті умисних дій відповідача [PERSON] та наявність причинного зв «язку між поширенням недостовірної інформації і завданням моральної шкоди позивачам. Позивачі оцінили розмір заподіяної їм моральної шкоди в 50000 грн. кожний. Розмір заподіяної моральної шкоди мотивоване тим , що безпідставне обвинувачення завдає шкоди та порушує їх нормальні життєві зв'язки, з неможливістю продовжувати активне громадське життя, порушило їх стосунки з оточуючими та стала відомою багатьом людям в місті. Їх дискредитовано в очах депутатського корпусу та жителів міста. Суд враховує, що позивачі являються депутатами міської ради , користуються повагою та авторитетом на роботі та серед жителів міста, являються учасниками бойових дій, приймали безпосередню участь в антитерористичній операції , забезпеченні її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності, що [PERSON] нагороджено орденом « За мужність 2 ступеню « Указом Президента України від 27.06.2015 року №366/2015, а [PERSON] народжено відзнакою голови Кіровоградської обласної ради « За мужність і відвагу». Враховуючи мотивацію позивачів , а також виходячи з принципів розумності і справедливості суд вважає за можливе задовольнити дану позовну вимогу і стягнути з солідарно з відповідачів [PERSON] та Асоціацією « Українські виробники обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів « 50000 грн. моральної шкоди. Так як фізична особа-підприємець [PERSON] та щотижневе обласне рекламно-інформаційне видання « За нашу Перемогу» є неналежними відповідачами по справі, то в позові до них необхідно відмовити.

Outcome: approved