Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 04 жовтня 2003 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилися сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у втратою почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Між сторонами часто виникали конфлікти з приводу побутових питань. Між сторонами часто виникали сварки, вході яких відповідач ображав дружину, принижував її честь та гідність. З березня 2019 року сторони окремо проживають. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство; не пов`язані спільним побутом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки спільне проживання однією сім`єю неможливе. Відповідач проти розірвання шлюбу та викладених позивачем обставин заперечив повністю. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 969. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. З березня 2019 сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Позивач категорично заперечує щодо можливого врегулювання спору та призначення строку для примирення, вважаючи, що сім`ю зберегти не можливо. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved