Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 29.09.1984 року він з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені з 2017 року, подальше сумісне життя і збереження сім"ї вважає неможливим. Спору щодо поділу майна немає. Ухвалою суду від 19.10.2018 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.12.2018 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибув, направив до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за місцезнаходженням її майна та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не надходили, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у її відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.09.1984 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено актовий запис № 1926 (а. с. 10). Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, як зазначила позивач, з 2017 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору про поділ спільного майна на даний час не має. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують подружні стосунки з 2017 року, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved