Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що з 11.11.2001 року по 25.03.2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є спільні діти - донька [PERSON], [INFO]. та син [PERSON], [INFO] На даний час шлюб між сторонами розірвано, діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча спроможний це робити. Позивач в судове засідання не з"явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлений. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 11.11.2001 року по 25.03.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є спільні діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які, згідно довідки виконавчого комітету Красненської сільської ради № 410 від 01.12.2014 року проживають разом з матір'ю в [ADDRESS]. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи і стабільний заробіток, який згідно довідки про доходи № 372 від 22.12.2014 року з червня 2014 року по листопад 2014 року складає 10826.77 грн., інших дітей не має, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач визнає позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved