Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утримані. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], ухиляється від участі у виконанні та матеріальному забезпеченні дитини, після постановленого рішення суду від 2011 року донькою не цікавився, вихованням не займався, матеріально не забезпечував, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно доньки. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала. При цьому пояснила, що відповідач протягом дев'яти років взагалі не цікавиться своєю донькою, участі у її вихованні не приймав, матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник, що діє в інтересах відповідача, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно не здійснює батьківських обов'язків по відношенню до дочки [PERSON], тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини , оскільки ніякої участі у догляді за дитиною не бере і така можливість у нього відсутня. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що вона вбачає насамперед необхідність захисту, саме, інтересів дитини, дочки сторін . Враховуючи, що відповідач , як батько дитини має право на систематичне спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, але цим правом знехтував та самоусунувся від виховання, спідкування та догляду за дитиною, не створив належних умов для проживання дитини в його житлі, за місцем його проживання. Питання про позбавлення батьківських прав вирішувалось на засіданні комісії, де запрошували [PERSON] проте, останній жодного разу не з"явився. По телефону повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Позивачка ж, як мати, виконує всі свої обов'язки належним чином. За висновком органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов необхідно задоволити, оскільки відповідно до положень п.2, п.4 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, встановленою законом, що передбачено ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позивач та відповідач є батьками дитини - [PERSON] [INFO] р. н., яка народилася у сторін в період їх спільного проживання та перебування у шлюбі, що підтверджується копією рішення суду від 04.07.2011 р. та не заперечується сторонами. Неповнолітня [PERSON] постійно проживає разом з батьками позивачки , та згодом з матір'ю, позивачкою [PERSON], що взаємно визнається сторонами. Усі ці факти вже були встановлені судовим рішенням по цивільній справі яке набрало законної сили, а тому в силу ч.3 ст.61 ЦПК України вони не потребують доведення повторно. Згідно рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 04.07.2011 р., що набрало законної сили., суд попередив відповідача [PERSON], що у разі протиправної поведінки, він буде позбавлений батьківських прав, стосовно дитини [PERSON] [INFO] та зобов'язавслужбу у справах дітей Підгаєцької РДА контролювати за виконанням батьківських обов'язків [PERSON] Факт невиконання ним, відповідачем, своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України підтверджується висновком органу опіки та піклування Підгаєцької районної адміністрації № 03/1884/01-17 від 03.12.2015 року. Згідно вказаного висновку вбачається,що, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дочки [PERSON] Небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки про відношенню до доньки підтверджується його заявою про надання згоди на позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], яка посвідчена 16.11.2015 року секретарем Галицької сільської ради Підгаєцького району. Що стосується пояснень неповнолітньої [PERSON] даних в судовому засіданні та її думки відносно спору такі суд враховує, оскільки станом на грудень 2015р. дитина досягла 12 річного віку, у суду не має сумнівів щодо достовірності зазначеної особистої думки дитини. Так, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей закріплено право дитини, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду справи судовим органом, що стосується її, отримувати всю відповідну інформацію та мати можливість висловлювати свої думки. Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини забезпечено дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Разом з тим, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, не лише упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію, консультує дитину та надає їй можливість висловити свою думку, а ще й приділяє належну увагу таким думкам. В судовому засіданні [PERSON] вказала, що відповідач не виявляє жодної турботи до неї як батько, не цікавиться її життями та навчанням. Така його поведінка по відношенню до неї викликає у неї певну неповагу і небажання сприймати [PERSON] як батька. Також суд при винесенні рішення враховує інтереси самої дитини, яка пояснила в судовому засіданні, що свого батька [PERSON] бачила лише кілька разів, він з нею не спілкується а навпаки уникає її при випадкових зустрічах. При задоволенні позовних вимог суд також враховує, той факт, що дівчинка повинна виховуватись в повноцінній родині, мати батька, який буде приділяти увагу її вихованню, а оскільки її біологічний батько не виконує ці обов'язки, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. В п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які є бацею та дідусем неповнолітньої [PERSON] та з якими вона постійно проживає, витікає, що [PERSON] є їх колишнім зятем, проте взаємовідносини між ними нормальні. Їм відомо про те, що відповідач, як батько неповнолітньої [PERSON] належним чином не виконуває свої обов'язки по вихованню та утриманню доньки, та не цікавиться її життям.На день народження дитини чи всі інші свята їх внучка зустрічає разом з ними, так як відповідач - батько жодного разу не приходив до дитини, не спілкується з нею і по телефону. Єдиний раз випадково [PERSON] побачився з дочкою в м. Тернопіль при цьому при розмові з відповідачем останній не виявив інтересу до своєї дочки ,якав їх присутності запитала [PERSON] хто він є, на що відповідач навіть невідреагував. Вищевикладене свідчить про те, що батько неналежним чином виконував свої обов'язки щодо дитини. При цьому суд також зазначає, що відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу того, що позивач будь яким чином вчиняла перешкоди для виконання рішення суду щодо виконання батьківських обов'язків по відношенню до їх неповнолітньої дитини, або будь яким чином, перешкоджала йому у спілкування з дитиною. Разом з тим, суд доходить висновку, що внаслідок умисного невиконання рішення суду, відповідачем та його ставлення до дочки є достатньо переконливими доказами про його цілковите самоусунення від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] життям своєї дочки [PERSON] не цікавиться , батьківського піклування щодо неї на належному рівні не виявляє та повністю самоусунувся від виконання своїх обов'язків, з метою соціального захисту дитини є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї. Все викладене дає можливість зробити висновок про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дитини [PERSON], про це свідчить його свідома поведінка, оскільки він має реальну можливість виконувати свій юридичний обов'язок, але не вчиняє відповідних дій, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. За таких обставин суд приходить до висновків про законність вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Суд звертає увагу на те, що в подальшому [PERSON] може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав критично поставившись до своєї поведінки в минулому стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], та вказавши на зміну обставин та ставлення до дитини, фактичне поновлення сім'ї, досягнення порозуміння з дитиною, зміну матеріально-побутових умов життя тощо. До матеріалів справи повинно долучити рішення суду про позбавлення батьківських прав, акти обстеження умов проживання батьків, характеристики як за місцем роботи, так і за місцем проживання, висновок органу опіки та піклування щодо можливості поновлення позивача у батьківських правах. В такому випадку суд перевірятиме наскільки змінилася поведінка батька [PERSON] та обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, і буде вимагати достатніх обґрунтувань. Також суд повинен зазначити, що судові витрати підлягають розподілу у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved