Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить розірвати укладений нею договір з відповідачем про надання послуг з придбання, доставки та монтажу міжкімнатних дверей №170 від 12 лютого 2015 року, стягнути понесені нею витрати в сумі 15 500 грн. 00 коп. та 1 000 грн. 00 коп. в відшкодування моральної шкоди. Посилається в позові на те, що між нею та відповідачем був укладений договір про надання послуг №170 від 12 лютого 2015 року, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання доставити замовлений нею товар та здійснити монтаж міжкімнатних дверей. На 35 день після монтажу дверей нею були виявлені недоліки, а саме: тріщини по дверях та відшаровування фарби на полотнах. Вона звернулася до відповідача з усним проханням усунути недоліки або повернути кошти, на що відповідач надіслав їй електронний лист від Виробничо-торгівельної компанії «Ваші двері», згідно з яким двері були належної якості, виробничих дефектів на товарі немає, а причиною пошкодження товару є неякісна установка. В подальшому вона звернулася до відповідача з письмовою претензією від 29 квітня 2015 року з вимогою усунути зазначені недоліки протягом 14 днів, а у разі неможливості якісного усунення недоліків замінити товар на такий самий належної якості або повернути кошти. Відповідач відмовив у задоволенні її претензії. Виходячи з цього, виконання відповідачем зобов'язання з порушенням умов договору, просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами ЦК України та Законом України „Про захист прав споживачів" . Відповідно до ч.1 ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 704 ЦК якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов'язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред'явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. Судом встановлено, що 12.02.2015 року між сторонами був укладений Договір про надання послуг, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання доставити замовлений товар та здійснення монтажу міжкімнатних дверей за місцем проживання позивачки. Відповідно до п.2.4 договору відповідач зобов»язався виконати доставку не пізніше 15 робочих днів з дня отримання коштів на свій рахунок або готівковий розрахунок. При укладенні договору сторони його п.3.3 відповідач надав замовнику гарантію 6 -24 місці на матеріали, вказані в калькуляції. П.5.1 договору сторони дійшли згоди, що в разі невиконання або неналежного виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства. / а.с. 6 - 11 / Позивачка суду пояснила, що після монтажу дверей на 35 день на дверних полотнах з»явилися тріщини та почалася відшаровуватися фарба. В підтвердження даної обставини надала суду фото докази, на яких чітко відображено тріщини на кожному із встановлених лиштв дверної коробки, біля врізаних петель та на самих дверях. /а.с. 4; 10 - 12/ На усну вимогу позивачки усунути недоліки відповідач відмовився, надіславши електронний лист від Виробничо-торгівельної компанії «Ваші двері», згідно з яким двері були належної якості, виробничих дефектів на товарі немає, а причиною пошкодження товару є неякісна установка. На письмову претензію позивачки 29.04.2015 року про усунення зазначених недоліки протягом встановлених законом 14 днів, замінити товар на такий самий належної якості або повернути кошти, відповідач відповіді не надав. /а.с.6 - 9 / Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» фактом придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін.; письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. З накладної №170 від 12.02.2015 року вбачається, що загальна сума замовлення складає 15500,00 гр. з ПДВ, а оплачено позивачкою зі знижкою 14400, 00гр. / а.с. 3 / Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Відповідно до ст. 8 зазначеного закону споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар. Споживач має право пред'явити одну із зазначених вимог, а в разі її невиконання - заявити іншу вимогу. Як встановлено вище, відповідач від будь-яких контактів з позивачкою відмовляється, як і від усунення недоліків товару та вирішення спору будь-яким іншим чином. Згідно з положенням пунктів 22, 23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. В ч.ч.1,2 ст.709 ЦК України зазначено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов'язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, Якщо задовольнити вимогу покупця про заміну товару у встановлені строки неможливо, покупець на свій вибір має право пред'явити продавцеві або виготовлювачу інші вимоги відповідно до статті 708 цього Кодексу. Таким же чином регламентує дане питання і ч.ч.1,6,7 ст.8 Закону України « Про захист прав споживачів». За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки в частині розірвання укладеного з відповідачем договору та стягнення з нього сплаченої нею суми за умовами договору. Суд не знаходить підстав для задоволення решти вимог позивачки, виходячи з наступного. Звертаючись до суду, позивачка обгрунтовує завдану їй моральну шкоду та необхідність її відшкодування нормами ст.22 Закону України» Про захист прав споживачів» та ст.ст.23, 1167 ЦК України. Так, частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Разом з тим, положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Саме по собі задоволення вимог споживача не може бути підставою для відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди. Порядок та підстави відшкодування моральної шкоди визначені також ст.ст.23, 1167 ЦК України. Стаття 1167 ЦК України регулює відшкодування моральної шкоди в позадоговірних відносинах сторін. Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з»ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України « Про захист прав споживачів», а умовами укладеного між сторонами договору відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено і ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв»язку з невиконанням договірних зобов»язань. Виходячи з викладеного вище правового обгрунтування, підстави для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди відсутні. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243, 60гр.судового збору.

Outcome: partial