Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (після уточнень), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред?явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 08.04.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС Олександрівського РУЮ Кіровоградської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу відповідач не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у справах сім'ї участі не приймає. Ухвалою суду від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 21-22). Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 19.12.2018 року, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 28, 30). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.04.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане відділом РАЦС Олександрівського РУЮ Кіровоградської області, актовий запис № 17 (а.с. 8). З свідоцтв про народження встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9-12). Відповідно до довідки, виданої Івангородською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, діти проживають разом з матір?ю та знаходяться повністю на її утриманні (а.с. 14). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходяться неповнолітні діти від їх шлюбу з відповідачем, останній відмовляється від виконання своїх обов'язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved