Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що з листопада 2012 року сторони по справі перебували в незареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, дитина перебуває на обліку в державній установі «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» з діагнозом м'язовий дефект міжшлуночкової перегородки без ознак легеневої гіпертензії та потребує матеріального забезпечення від відповідача. У [PERSON] інших осіб на утриманні не має, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зазначила, що кошти необхідні для придбання одягу, продуктів харчування для дитини, оплати коштів за садочок, що становлять 500 гривень, а також враховуючи стан здоров'я дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та зазначив, що він є особою працездатною, інших утриманців не має, але на даний час не працює, на праві власності нерухомого та рухомого немає та погоджується платити аліменти в сумі 1000 грн. в місяць. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у трвердій грошовій сумі. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні ( а.с. 5). Позивачка не працює, є інвалідом з дитинства (а.с.3, 6). Відповідач є особою працездатною, проте на даний час не працює, інших утриманців немає, має задовільний стан здоров'я, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Сторони на праві власності нерухомого та рухомого майна не мають. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та ті обставини, що дитина перебуває на обліку в державній установі «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» з діагнозом м'язовий дефект міжшлуночкової перегородки без ознак легеневої гіпертензії та потребує матеріального забезпечення на харчі, ліки та перебування в садочку, а відповідач є не працюючою, але є працездатного особою, інших утриманців не має, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року становить 1492 гривні, то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: partial