Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У березні 2021р. [PERSON] звернулась до суду з наведеним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , таким що втратив право користування житлом, а саме, квартирою [ADDRESS] , на підставі ст.ст.71,72 ЖК УРСР та ст.7 Закону України «Про свободу пересування на вільний вибір місця проживання в Україні». Позов обгрунтовано тим, що позивачка, працюючи двірником-наглядачем у ТОВ «Житловий», 18.03.1997р. отримала на сім`ю службове приміщення, трикімнатну квартиру за вказаною вище адресою. З 1991р. перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано у вересні 2002р. Відповідач з 2012 р. не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги; перешкод у користуванні житлом йому не чинилось; мешканцями будинку складено акти про не проживання відповідача у спірній квартирі; відповідач, як відомо позивачці, проживає в іншій місцевості з новою сім`єю. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 07.04.2021р. (а.с.51-52). Відповідач повідомлявся судом про розгляд справи за місце реєстрації спірної квартири, в судове засідання не з`явився. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не викликались, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За матеріалами справи, виконкомом Московського районної ради народних депутатів м.Києва 24.03.1997р., [PERSON] видано ордер № 15606 на права зайняття службового житлово приміщення, кв. [ADDRESS] , на сім`ю з 6-ти осіб, в тому числі і відносно відповідача - [PERSON] (а.с.36). Як вбачається з витягу Розпорядження № 1345 Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації від 24.10.2007р. 3-ти кімнатну квартиру [ADDRESS] виключено з числа службових житлових приміщень Комунального підприємства «Голосіїво-житло» (а.с.37). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.07.2005р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, за актовим записом № 439, між [PERSON] і [PERSON] шлюб розірвано (а.с.39). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Києва про реєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано станом на 04.01.2021р. чотири особи (а.с.44). На підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартирі, надано суду три акти, які складено мешканцями буд. [ADDRESS] , від 05.01.2021р., від 12.02.2021р., від 05.03.2021р. Мешканцями будинку засвідчено, що [PERSON] не проживає у кв. [ADDRESS] з 2012р., підписи мешканців засвідчено начальником ЖЕД 106 (а.с.41-43). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР (ЖК України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР (ЖК України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Європейський суд з прав людини у рішенні від 02.12.2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в якості доказу не проживання відповідача по справі за адресою: [ADDRESS] , надано акти від 05.01.2021р., від 12.02.2021р., від 05.03.2021р. Акти складені мешканцями, які проживають у даному будинку, про не проживання відповідача за вказаною адресою. Разом з тим, слід вказати, що з моменту складання вище зазначених актів не пройшло шестимісячного строку. Акти складались кожного місяця протягом лише трьох місяців. Отже, позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано суду доказів, які б підтверджували факт не проживання відповідача в квартирі більше 6 місяців. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з подальшими змінами, у справах про визнання наймача або членів сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням за правилами ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо. Проте, до суду позивачем не надано доказів щодо не проживання відповідача у спірному приміщенні без поважних причин та того, що відповідач не цікавиться житлом. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, судом не встановлені обставини, що є підставами для позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, а отже позов не підлягає задоволенню.

Outcome: approved