Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою 2 по вул. Східній, 81 у м.Житомирі шляхом виселення відповідача без надання іншого приміщення, в зв"язку з неможливістю спільного проживання. При цьому зазначила, що [PERSON] періодично приїжджаючи за вказаною адресою, вчиняє сварки з погрозами та пошкодженням речей позивача, висловлюється нецензурною лайкою вимагаючи у позивача залишити квартиру та розірвати договір дарування. З приводу неправомірних дій зі сторони відповідача позивач неодноразово зверталась до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області та [PERSON] було попереджено про недопустимість антигромадської поведінки. В судовому засіданні позивач пояснила, що намагалась з відповідачем вирішити питання мирним шляхом, однак сторони не знайшли порозуміння. Позивач зазначила, що з нею проживає неповнолітній син, який є свідком неприязливих стосунків, які відбуваються між нею та матір"ю. Відповідач продовжує неправомірні дії, які унеможливлюють спільне проживання, та виражаються в тому, що відповідач надмірно використовує споживання води, електроенергії, газу, що значно збільшує витрати по оплаті вказаних комунальних послуг, не надає можливості вільно користуватися належною її на праві власності квартирою, оскільки відповідач повісила замок на одній з кімнат, відповідач створила темряву в коридорі, в зв"язку з чим дитина позивача боїться пересуватися квартирою, відповідач псує речі позивача, крім того відповідач наносить позивачу тілесні ушкодження, пересувається квартирою в оголеному вигляді. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилась про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи містяться письмові заперечення на позов з проханням розглядати справу в її відсутність ( а.с.27-35). Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача пояснила, що [PERSON] проживає в [INFO] разом з неповнолтінім сином, свідок кожного дня спостерігає про гарні відносини між позивачем та її сином, на її думку є гарною матір"ю для своєї дитини. Під час періодичного відвідування [PERSON] своєї доньки [PERSON] з квартири доносяться крики та сварка, свідок бачила як позивач тримаючи за руку дитину тікала з квартири. [PERSON] не спілкується з сусідами, відвертається при зустрічі, не вітається. Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Зі змісту договору дарування від 02.09.2006 року вбачається, що [PERSON] подарувала належну її 1/2 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 14). Свідоцтвом про право власності на житло № 9263 , виданого Відділом приватизації житлового фонду Житомирського МВК 28.12.1993 року підтверджується право власності [PERSON] на іншу 1/2 частину вказаної квартири. [PERSON] зареєстрована за адресою квартир №2 по вул. Східній,81 в м.Житомирі, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області та паспортом відповідача ( а.с. 23, 36) Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушення правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.17 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити с того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача(незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім»ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до правил ст. 29 ЦПК України про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватись письмовими доказами які знаходяться в матеріалах справи. На підтверження того факту, що до відповідача застосовувалися заходи впливу, позивачем надано постанову ДІМ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 18.08.2008 року з якої вбачається, що до громадян [PERSON] та [PERSON] винесено попередження про недопущення антигромадської поведінки в побуті в подальшому.( а.с. 39), постанову ДІМ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 03.10.2011 рокуз якої вбачається, що громадянці [PERSON] винесено офіційне попередження про недопущення антигромадської поведінки ( а.с. 42). Зі змісту постанов про відмову в порушенні кримінальної справи ( а.с. 41,44,46,83) вбачається, що між сторонами існують неприязні стосунки, сторони наносять один одному тілесні ушкодження. Листами повідомленнями від 03.06.2015 року, 05.06.2015 року, 03.07.2015 року, 16.07.2015 року підтвержується той факт, що [PERSON] продовжує неправомірні дії. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення, тощо. З огляду на це вирішення питання зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України, ст.405 ЦК України\~(правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] не дотримується норм і правил співжиття і порушує їх, робить неможливим проживання її з позивачем в одній квартирі, що призводить до бійок, нанесення один одному тілесних ушкоджень. Крім того, відповідач має у власності квартиру № 6, яка розташована в м. Новограді Волинському по вул. Червоноармійській, 4 Житомирської області.

Outcome: approved