Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 30.10.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 268,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку зі сплатою відсотків за користування кредитом та з умовами погашення заборгованості, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом позивач вважає відповідачів, які проживали разом зі спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується копіями їх паспортів громадян України із зазначенням місця реєстрації. Згідно з відповіддю Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 01.03.2019 року претензію АТ КБ «Приватбанк» приєднано до спадкової справи, яку заведено після смерті [PERSON] [INFO] . Тому позивач просить стягнути з відповідачів як спадкоємців заборгованість спадкодавця за кредитним договором (б/н) від 30.10.2014 року у розмірі 6 739,23 грн., визначену на дату смерті позичальника, та понесені судові витрати в розмірі 2 102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача Савіхіна А.М. надіслала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та згідна на заочний розгляд справи (а.с. 53). Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили, не звернулися із заявами про розгляд справи в їх відсутності та не подали відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.10.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 6 268,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку зі сплатою відсотків за користування кредитом та з умовами погашення заборгованості, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (а.с. 8-32). Судом також встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав. [INFO] [PERSON] помер в [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва про смерть від [INFO] (а.с. 36). Згідно з розрахунком заборгованості станом [INFO] позивачем визначено вищевказаний загальний розмір (6739,23 грн. ), яка складається із: залишку заборгованості за кредитом - 5717, 87 грн.; залишку заборгованості за відсотками - 857, 97 грн.; заборгованості за пенею і комісією - 163, 39 грн. (а.с.7). Статтею 1281 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно з відповіддю Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 01.03.2019 року № 166/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] заведена [INFO] , претензія позивача приєднана до неї (а.с. 39). Суд бере до уваги положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Частиною 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивача, про те, що відповідачі являються спадкоємцями [PERSON] зводяться лише до констатації факту наявності у копіях паспортів останніх відмітки про їх зареєстроване місце проживання за однією і тією ж адресою. Однак, вказана обставина не є достатнім доказом прийняття відповідачами спадщини після смерті позичальника. Крім того, позивачем не подано жодних доказів щодо вартості майна, успадкованого відповідачами, в зв`язку із чим суд не має можливості визначити чи не виходять за межі вартості майна одержаного у спадщину. Крім того, слід також зазначити, що встановлені законом (ст.1281 ЦК України) строки для пред`явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Частиною 4 ст.1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що Банк належним чином у встановлений законом строк повідомляв відповідачів, яких вважає спадкоємцями боржника, про наявність боргу перед Банком та обов`язок погасити цей борг. Судом встановлено, що позивачу було відомо про смерть позичальника [PERSON] ще 18.05.2016 року, оскільки представник позивача у вказану дату звертався до вищевказаної нотаріальної контори з претензією кредитора від 18.05.2016 року (а.с.140 ). При цьому у позовній заяві представник позивача зазначає, що отримавши 25.03.2019 року відповідь від державної нотаріальної контори про відкриття вказаної спадкової справи, листи-претензії до відповідачів, які датовані 16.09.2019 року, згідно з копією фіскального чеку ДД ПАТ «Укрпошта» їм направлено позивачем лише 30.09.2019 року, тобто більше, ніж через шість місяців після того, як позивач дізнався про смерть боржника і про його можливих спадкоємців, тобто відповідачів (а.с.40-44). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed