Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]А.) звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 жовтня 2010 року, між нею та товариством з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат «Ювілейний» (далі - ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний») було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № МК -88-09/10 від 01 лютого 2009 року. Згідно з умовами цієї угоди сторони встановили графік погашення простроченої заборгованості ФОП [PERSON] у розмірі 3,2 млн грн. У подальшому, на поточний рахунок ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» позивачем з призначенням платежу «За ковбасні вироби згідно доп. Угоди від 27.10.10» було перераховано грошові кошти у розмірі 11 404 404,00 грн, з яких частина, а саме 3,2 млн грн, було перераховано на виконання угоди від 27 жовтня 2010 року, решту коштів у розмірі 8 204 404,00 грн було перераховано помилково. Товариство вказані кошти у добровільному порядку не повертає, а тому позивач просила стягнути їх у судовому порядку. 01 вересня 2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки на суму 1 тис. грн., відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» за його зобов'язаннями щодо повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 8 204 404,00 грн, Посилаючись на вищевказані обставини, позивачка просила суд стягнути солідарно з ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» та [PERSON] на її користь безпідставно отримані кошти у розмірі 8 204 404,00 грн. Ухвалою суду від 24 лютого 2015 року вказаний позов об'єднано з цивільною справою № 661/209/15-ц за позовом Т'ОВ мясокомбінат «Ювілейний» до ФОП [PERSON], [PERSON] про визнання фіктивного правочину недійсним, в якому позивач просив визнати недійсним договір поруки від 01 вересня 2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], вказуючи на те, що цей договір суперечить вимогам закону, оскільки між ФОП [PERSON] та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» відсутні кредитні зобов'язання, що є необхідною передумовою укладання договору поруки; у даному випадку воля сторін була спрямована на досягнення іншого результату, ніж забезпечення виконання зобов'язання; оспорюваний правочин не відповідає ознакам дійсності, оскільки основний (кредитний) договір, про який ведеться мова у договорі поруки між сторонами не укладався, договір поруки укладений за неіснуючими зобов'язаннями, волевиявлення не відповідає дійсній волі сторін, договір вчинений лише для вигляду, без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином, воля сторін спрямована на порушення закону. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] підстави позову [PERSON] підтримав із посиланням на обставини, у ньому зазначені. У судовому засіданні 29.06.2017 року спочатку позовні вимоги збільшив, доповнивши їх вимогою про стягнення інфляційних витрат в сумі 8 441 610,23 грн., але надалі, до судових дебатів, просив позов в цій частині, а також в частині стягнення основного боргу в сумі 5 000 000 грн. залишити без розгляду, зменшивши таким чином позовні вимоги до розміру 3 204 404 грн. Просив їх задовольнити,оскільки додатковою угодою від 27 жовтня 2010 року № 2 визначено суму простроченої заборгованості у 3,2 млн, а [PERSON] було сплачено ТОв м»ясо комбінат «Ювілейний» 11 468 784,00 грн, а тому кошти у розмірі 8 204 404,00 грн є помилково сплаченими, в зв»язку з чим 3 204 404 грн.( з урахуванням зменшених ним вимог) підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. Вимоги позову ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» про визнання правочину недійсним представник [PERSON] не визнав. Вважає, що договір поруки відповідав намірам сторін, оскільки саме внаслідок помилки [PERSON] [PERSON] були безпідставно перераховані кошти ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» . Представник ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» у судовому засіданні вимоги позову [PERSON] повністю не визнав, надавши наступні пояснення. Перерахування позивачем 8 204 404,00 грн. здійснювалося не одним, а 407 платежами. Починаючи з дня укладення договору поставки і до квітня 2013 року постачальник (ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний») відповідними партіями постачав товар, а покупець ([PERSON]А.) здійснював його оплату. Періодично між сторонами здійснювалася звірка взаємних розрахунків, що підтверджується [PERSON] звірки взаємних розрахунків та додатковими угодами до договору, якими встановлювалися сума наявної заборгованості покупця за поставлений товар та графік погашення заборгованості, згідно з якими сума боргу [PERSON] перед ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» станом на 26.02.2013 року складала 4 840 776,18 грн., що також було встановлено судовими рішеннями, постановленими під час вирішення спору щодо існування заборгованості між сторонами. Таким чином, навіть, із урахуванням «помилково»,як стверджує [PERSON] перерахованих нею 8 204 404,00 грн., сума її боргу перед ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» залишалася і складала 4 840 776,18 грн., тобто, факт помилкового перерахування грошових коштів у сумі 8 204 404,00 грн., в тому числі ( з урахуванням зменшення позовних вимог) 3 204 404 грн. є не доведеним. Представник ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» також вважає, що осопрюваний ним договір поруки носить ознаки фіктивності, оскільки: основний (кредитний) договір, про який ведеться мова у договорі поруки, між сторонами не укладався;договір поруки укладений за неіснуючими зобовязаннями; волевиявлення не відповідає дійсній волі сторін;договір вчинений лише для вигляду, без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином; воля сторін спрямована на порушення закону. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась з невідомих суду причин. Про його дату, час та місце була повідомлена належним чином, а тому суд вважає можливим проводити судовий розгляд без її участі. Третя особа,залучена до участі у справі, ліквідатор банкрута арбітражний керуючий [PERSON] вважає, що позивачем ФОП [PERSON] письмовими та належними доказами підтверджено отримання відповідачем - TOB м'ясокомбінат Ювілейний» за період часу з 12.01.2011 року по 17.12.2012 року від неї згідно Додаткової угоди від 27.10.2010 року коштів на загальну суму 1 1 468 784. 00 грн., та, враховуючи суму простроченої заборгованості ФОП [PERSON], встановленої та погодженої сторонами за Додатковою угодою № 2 від 27.10.2010 р. у розмірі 3 200 000. 00 грн., доведено факт помилкового отримання TOB м'ясокомбінат «Ювілейний» коштів в сумі 8 204 404, 00 грн., якими він володіє на час розгляду справи і без достатньої правової підстави. Заслухавши представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2ст. 11 ЦК України. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що між сторонами: ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» та ФОП [PERSON] існують договірні правовідносини за Договором поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 року. Відповідно до умов цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю мясокомбінат «Ювілейний» зобовязується здійснювати поставку товарів, а фізична особа-підприємець [PERSON] зобовязується приймати та оплачувати товар; в першу чергу здійснюється оплата вартості товару, придбаного по першопочатковій і в подальшому по кожній наступній видатковій накладній, незалежно від дати и розміру здійсненого платежу. Пунктом 2.2 цього договору передбачено, що кількість, асортимент, вартість товару, що поставляється, зазначаються у товарних накладних, складених на основі заявок покупця. А згідно з п. 4.4 за поставлений товар покупець повинен розрахуватися протягом 23 банківських днів з моменту поставки товару. З вищенаведеного слідує, що між сторонами існують договірні відносини щодо поставки відповідачем ковбасних виробів та готових м'ясних виробів згідно з заявок позивача протягом строку дії укладеного сторонами договору поставки, а тому положення ст. 1212 ЦК України застосуванню до них не підлягають. З матеріалів справи також вбачається, що правовідносини за договором від 01.02.2009 року між сторонами продовжувалися до квітня 2013 року. Грошові кошти, що надходили на поточний рахунок ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» зараховувалися в рахунок погашення суми боргу за основним договором, в порядку, ним передбаченому. 27 жовтня 2010 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до вказаного договору, відповідно до якої розділ 4 договору доповнено п. 4.6, яким сторони встановили графік погашення ФОП [PERSON] простроченої заборгованості у строк до 01 жовтня 2011 року. Сума простроченої заборгованості складає 3,2 млн грн. У період з 12 січня 2011 року по 17 грудня 2012 року ФОП [PERSON] відповідно до умов вказаної додаткової угоди перерахувала ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» кошти у загальному розмірі 11 468 784,00 грн. 26 лютого 2013 року між ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» та ФОП [PERSON] проведено звірку взаємних розрахунків, про що був складений [PERSON], відповідно до якого сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» за основним договором з урахуванням коштів, перерахованих з призначенням платежу «за ковбасні вироби згідно дод. Угоди від 27.10.10» станом на 26.02.2013 року становила 4 840 776,18 грн 29 липня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по цивільній справі № 200/9804/13-ц, яким позовні вимоги ТОВ мясокомбінат «Ювілейний» до боржника задоволено у повному обсязі та вирішено стягнути на його користь з Фізичної особи-підприємця [PERSON] суму заборгованості у розмірі 4 680 810,18 грн. 06.02.2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області винесено ухвалу, якою рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 200/9804/13-ц, залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 02.10.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року також залишено без змін. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18.12.2014р. у справі №923/712/14 ФОП Фісуненко [PERSON] визнано банкрутом. Предметом розгляду всіх перелічених вище судових справ було стягнення заборгованості за договором поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009р. з усіма додатковими угодами, в тому числі додатковою угодою № 2 від 27.10.2010р. та достовірно встановлено наявність заборгованості ФОП [PERSON] перед ТОВ мясокомбінат «Ювілейний» за договором поставки № 88-09/10 від 01.02.2009 року у сумі 4 680 810,18 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК Українизазначені обставини є встановленими та додатковому доказуванню не підлягають. Крім того, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував на внесення позивачем коштів у розмірі 11 468 784,00 грн саме за поставлену продукцію і відсутність у цьому будь-якої помилки зі сторони позивача, а також на те, що позивач не могла внести кошти у розмірі 8 204 404,00 грн помилково, оскільки вони були сплачені сукупно на підставі майже 400 платіжних доручень, що свідчить про свідоме внесення позивачем цих коштів. Скасовуючи рішення Новокаховського міського суду від 02.03.2015 року про задоволення позовних вимог ФОП [PERSON] та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2015 року, якою це рішення було залишено без змін, Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 29.07.2015 року вказав на необхідність при новому розгляді справи перевірити обставини за що саме ФОП [PERSON] були внесені кошти (помилково або за поставлену на підставі існуючого між сторонами договору продукцію) у період з 12 січня 2011 року по 17 грудня 2012 року у загальному розмірі 11 468 784,00 грн., в зв»язку із чим судом в ході даного судового розгляду було призначено судово-економічну експертизу, згідно із висновком якої проведеними експертом дослідженнями документально підтверджується перерахування ФОП [PERSON] грошових коштів TOB м'ясокомбінат «Ювілейний» у розмірі 11468784 грн. у період з 20.10.2010 року по 27.02.2013 року за признаками платежу "За ковбасні вироби згідно додаткової угоди від 27.10.10, у т. ч. ПДВ 20%». Отже, судом встановлено, що зазначені кошти позивачкою перераховані за поставлену їй відповідачем продукцію. Зважаючи на сукупність вищезазначених обставин, позовні вимоги [PERSON] про повернення їй ТОВ м»ясо комбінат «Ювілейний» безпідставно отриманих коштів, відповідно до статті 1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно, не можуть бути задоволені. Разом з тим, позов Товариства з обмеженою відповідальністю м»ясокомбінат «Ювілейний» до фізичної особи-підприємця Фісуненко [PERSON], [PERSON] про визнання фіктивного правочину недійсним на думку суду слід задовольнити, виходячи з наступного. 01.09.2014 року в забезпечення виконання боржником зобовязань щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів між ФОП [PERSON]А та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню (частини 1, 2 ст. 548 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається за виконання боржником свого обов'язку перед кредитором, а відповідальність наступає лише у випадку порушення цього зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, можна вважати, що умови чинності правочину водночас є умовами його дійсності, які у загальному вигляді визначені у ст. 203 ЦК України. Зокрема, умовами чинності (дійсності) правочину є такі вимоги: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним; 6) мають бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочинів. Порушення перелічених умов тягне за собою недійсність правочину. Обовязок ТОВ мясокомбінат «Ювілейний» повернути грошові кошти позивачеві за її позовом може виникнути за договором поруки за наявності такого обов»язку перед ФОП [PERSON]. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів існування між ФОП [PERSON] як кредитором та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» як боржником належно оформленого між двома суб'єктами господарювання зобов'язання щодо повернення боржником коштів у розмірі 8 204 404,00 грн. Таким чином, неіснуюче зобов»язання, тобто, недійсне, тягне за собою недійність зобовязання, що його забезпечує. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається за виконання боржником свого обов'язку перед кредитором, а відповідальність наступає лише у випадку порушення цього зобов'язання, однак судом було встановлено, що між [PERSON] як кредитором та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» як боржником не виникло жодних зобовязань. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що договір поруки від 01.09.2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], не відповідає вимогам закону, є таким, що не створює правових наслідків, укладений за неіснуючими зобов»язаннями, а тому позовні вимоги про визнання зазначеного договору недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved