Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач ПФ «А-ТЕТ» звернулося до суду з позовом стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої водита просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватної фірми «А- ТЕТ» заборгованість за отримані послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у загальній сумі, яка становить 18 023,80 грн. яка складається з: заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 16 846,49 грн., період нарахування з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року та заборгованості за послуги з постачання гарячої води у сумі 1 177,31 грн., період нарахування з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року, а також стягнути 3% річних у сумі 685,40 грн. та інфляційні збитків у сумі 1243,28 грн. В обгрунтування позовних вимог, сторона позивача зазначила, що відповідно до даних Інформаційної довідки від 26.02.2020 р. за №201990728 щодо відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником квартири [ADDRESS] , - є фізична-особа- [PERSON] . Будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в якому Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , віднесено до переліку будинків, щодо яких Позивач, а саме, приватна фірма «А-ТЕТ», надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується договором приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.02.2017 р. Перед початком надання вищезазначених послуг Позивачем було здійснено публікацію відповідного договору приєднання у Харківській міській газеті «Харьковские Известия» на стор. 10 від 02 лютого 2017 року. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир у житловому будинку [ADDRESS] приватною фірмою «А-ТЕТ» надаються з 01 березня 2017 року і по теперішній час. Відповідач, як власник квартири [ADDRESS] у вищевказаному житловому будинку, отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та являється споживачем даних послуг за договором приєднання. ПФ «А-ТЕТ» за період виникнення у відповідача заборгованості, було надано передбачені та погоджені сторонами послуги, в свою чергу, Відповідачем не виконано обов`язку щодо сплати у повному обсязі грошових коштів за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, чим порушено умови договору та вимоги чинного законодавства України у сфері надання житлово- комунальних послуг. Станом на 28.02.2020 року, у Відповідача перед Позивачем склалася заборгованість за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у загальній сумі, яка становить 18 023,80 грн., а саме: - заборгованість за надання послуги з централізованого опалення у сумі 16 846,49 грн., що виникла за період нарахування з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року; - заборгованість за надання послуги з постачання гарячої води у сумі 1 177,31 грн. , що виникла за період нарахування з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року. Крім того, за січень 2020 року, ПФ «А-ТЕТ», як теплопостачальним підприємством, для забезпечення загальносуспільних інтересів та усвідомлюючи соціальне значення перерахунку вартості послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, та враховуючи положення вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України, було знову прийнято рішення щодо зміни розміру нарахувань, у зв`язку з чим, здійснено перерахунок вартості теплової енергії за січень 2020 року, яка складає: - вартість послуг з централізованого опалення - 1289,04 грн. на 1 Гкал (з ПДВ), зменшення на 14,91% - вартість послуг з централізованого постачання гарячої води - 111,12 грн. на 1 куб.м (з ПДВ) зменшення на 11,95%. Відповідні коригування відображено у рахунках на сплату послуг за січень 2020 р. Відповідач, як споживач комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає погашенню у повному обсязі. Позивач зазначає, що квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період йому надавались і ним споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснював оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків, який є додатком до даної позовної заяви, розмір відсотків за користування грошовими коштами за період заборгованості складає 685,40 грн., розмір інфляційних збитків - 1243,28 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10.03.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 27 березня 2020 року відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що зазначена в позові заборгованість сплачена в повному обсязі, в зв*язку з чим підстав для розгляду вимог не має. Надана квитанція про сплату 0.0.1660538217.1 від 25.03.2020. 01.04.2020 від ПФ «А-ТЕТ» надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування зазначено, що 25 березня 2020 р., враховуючи платіжні документи, які надано Відповідачем до відзиву на позовну заяву, [PERSON] було погашено основну суму боргу за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 18 023,80 грн., а саме: заборгованість за надання послуги з централізованого опалення у сумі 16 846,49 грн., що виникла за період нарахування з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року, та заборгованість за надання послуги з постачання гарячої води у сумі 1 177,31 грн., що виникла за період нарахування з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року. Таким чином позивач зазначає, що заборгованість була погашена після відкриття провадження по справі. Крім того позивач вказує, що відсотки за користування грошовими коштами за період заборгованості у розмірі 685,40 грн., інфляційні збитки у розмірі 1243,28 грн. та сплачене державне мито у розмірі 2102,00 грн. відповідачем не сплачені. Тому просять стягнути з відповідача зазначені суми. 06.04.2020 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, згідно яким приводом до затримки Відповідачем сплати за комунальні послуги була відсутність юридичного договору з Позивачем на надання послуг з опалення та водопостачання у будинок за адресою [ADDRESS] та відмова Позивача укласти цей договір і надати правовстановлюючи документи на обслуговування котельні у будинку [ADDRESS] . Натомість Відповідач має договір №227-К-22-В про надання експлуатаційних послуг від 25 грудня 2014 р., що укладений між ТОВ "ПЕОЖБ "ЦЕНТР" та [PERSON] строком до 31.12.2020 р. Будь-якого погодження з боку Відповідача на дострокове припинення дії цього договору не було. 04.04.2017 на юридичну адресу Позивача була подана Заява із вимогою надати правовстановлюючі документи. Відповідь на Заяву Відповідачу приватною фірмою «А-ТЕТ» на момент відкриття провадження у даній справі не була надана. Відповідач ознайомився з копіями документів тільки як з доданими до позовної заяви вже отримавши повідомлення про відкриття провадження. Відповідач не визнає вимоги ПФ А-ТЕТ про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та судового збору, тому що не був поінформований щодо законності існування ПФ "А- ТЕТ" у правовий спосіб. Не надання зазначених у Заяві документів позбавило Відповідача, як споживача житлово-комунальних послуг права на доступ до відповідної інформації, надання якої гарантовано законом. В зв*язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 18.05.2020 від позивача ПФ «А-ТЕТ» надійшли письмові пояснення, згідно яким, Приватна фірма «А-ТЕТ», зареєстрована у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій (код ЄДРПОУ 30767329), є виробником теплової енергії, здійснює господарську діяльність і надає послуга з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі ліцензії від 26.01.2016 року №20, виданої Харківського обласного Державною адміністрацією на виробництво та постачання теплової енергії та статутних документів. Перед початком надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, ПФ «А-ТЕТ» було здійснено публікацію відповідного договору приєднання у Харківській міській газеті «Харьковские Известия» від 02 лютого 2017 року та на сайті. Інформацію про надання ПФ «А-ТЕТ» з 01 березня 2017 року вищевказаних послуг та сам текст договору, також було розміщено на інформаційному стенді у холі житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Даний Договір є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634,641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Відповідно до умов Договору, приватна фірма «А-ТЕТ», пропонує фізичним особам - власникам квартир у житлових будинках, серед яких зазначено житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом приєднання до цього Договору. Згідно з пунктом 30 Договору, а також в силу вимог чинного законодавства і норм Цивільного кодексу України, від Відповідача,, як від споживача даних послуги, отримано згоду про приєднання до умов даного Договору приєднання, а саме: сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Виконавця за надані послуги (сплату першого рахунку було здійснено у 2017 р.), та сам факт отримання послуг після закінчення строків, що передбачені для процедури погодження умов договору згідно з ч.4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які становлять один місяць з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Щодо посилання Відповідача на заяву до ПФ «А-ТЕТ» та ТОВ «ПЕОЖБ «Центр» від 04.04.2017 р., позивач зазначає, що Відповідачем це надано жодного доказу відправки або вручення даної заяви адресатам, а також у самій заяві мова йде про обізнаність Відповідача щодо інформації стосовно надання з 01.03.2017 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води саме ПФ «А-ТЕТ», а не будь-яким іншим постачальником даної послуги. Також звернуто увагу, що Відповідачем протягом 2017 року по 2020 рік оплачувались рахунки за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються Позивачем, але не у повному обсязі та не своєчасно, у зв`язку з чим і виникла спірна заборгованість, порушено умови договору та вимог чинного законодавства України у сфері надання житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що Відповідач своїм твердженням про не поінформованість щодо законності існування ПФ «А-ТЕТ» у правовий спосіб, вводить Суд в оману, оскільки дане твердження не відповідає дійсності з вищевикладених підстав. Також Позивач зазначає, що Відповідач своїми діями щодо погашення наявної заборгованості вже після відкриття провадження по справі, фактично визнав заборгованість, яка є предметом позовних вимог по даній справі. Відповідно до вимог позовної заяви, Позивач зазначав, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків, який є додатком до поданої позовної заяви та наявний у матеріалах справи, розмір відсотків за користування грошовими коштами за період заборгованості складає 685,40 грн., розмір інфляційних збитків - 1 243,28 грн. 10.08.2020 надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення у справі за його відсутності. 06.10.2020 надійшла заява позивача ПФ «А-ТЕТ», згідно якої позивач вказує, що відповідачем вже після відкриття провадження по справі було погашено основну суму боргу за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 18 023,80 грн., а саме: заборгованість за надання послуги з централізованого опалення у сумі 16846,49 грн., що виникла за період нарахування з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року, та заборгованість за надання послуги з постачання гарячої води у сумі 1 177,31 грн., що виникла за період нарахування з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року. Однак, станом на 05 жовтня 2020 р., Відповідачем не сплачено відсотки за користування грошовими коштами у сумі 685,40 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1 243,28 грн., вимоги щодо стягнення яких викладені у позовній заві Позивача, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином у відповідності до положень ч.3 ст.142 ЦПК України передбачено, позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а поросить присудити стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. 06.10.2020 надійшла заява представника позивача Лантрат А.В. про слухання справи за відсутності позивача, вимоги щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 685,40 грн., інфляційних збитків в сумі 1243,28 грн. та сплаченого судового збору підтримують в повному обсязі. Представник позивач Лантрат А.В. у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, просила розглядати справу за відсутності сторони позивача вимоги щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 685,40 грн., інфляційних збитків в сумі 1243,28 грн. та сплаченого судового збору підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, про день та час розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду відзив та заперечення на позовну заяву, згідно яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, слухати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України(ст. 55), Цивільному кодексі України(ст. 16),Цивільному процесуальному кодексу України(ст. 4). Згідно зіст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно наданим матеріалів справи, а саме ліцензії від 26.01.2016 року №20, виданої Харківською обласною Державною адміністрацією на виробництво та постачання теплової енергії, Приватна фірма «А-ТЕТ» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується договором приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.02.2017 р. Згідно міській газеті «Харьковские Известия» ПФ « А-ТЕТ » було здійснено публікацію відповідного договору приєднання у Харківській міській газеті «Харьковские Известия» на стор. 10 від 02 лютого 2017 року та на сайті http://izvestia.kharkov.ua/officiallv/1232071.html. Відповідно до умов п. 30 Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також в силу вимог чинного законодавства і норм Цивільного кодексу України, від Відповідача, як від споживача даних послуги, отримано згоду про приєднання до умов даного Договору приєднання, а саме: сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Виконавця за надані послуги, та сам факт отримання послуг після закінчення строків, що передбачені для процедури погодження умов договору згідно з ч.4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які становлять один місяць з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються власникам квартир у житловому будинку [ADDRESS] . Згідно з ч. ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII (діє з 01.05.2019 р.), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктами 7 та 8 Договору приєднання, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються в готівковій чи безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця, зазначений у квитанції та в цьому Договорі. Відповідний порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На момент звернення до суду з позовною заявою 06.03.2020 року ПФ «А-ТЕТ» просило стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватної фірми заборгованість за отримані послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у загальній сумі, яка становить 18023,80 грн. та складається з: заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 16846,49 грн., період нарахування з 01.01.2018 року по 31.01.2020 року та заборгованості за послуги з постачання гарячої води у сумі 1177,31 грн., період нарахування з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року, а також стягнути 3% річних у сумі 685,40 грн. та інфляційні збитків у сумі 1243,28 грн. Відповідно до п.5 ч.3ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач, як споживач, отримує послуги з централізованого опалення та з постачання гарячої води, які надаються ПФ «А-ТЕТ», що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого відповідач не належним чином виконував свої зобов*язання по сплаті за надані послуги. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем, про що свідчить часткова оплата відповідачем послуг з централізованого опалення та з постачання гарячої води, - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідач отримував надані позивачем послуги та частково їх оплачували, а позивач надав та продовжував надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. В місті Харкові питання, щодо визначення виконавця послуг вирішено Харківською міською радою. Приватна фірма «А-ТЕТ», зареєстрована у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій (код ЄДРПОУ 30767329), є виробником теплової енергії, здійснює господарську діяльність і надає послуга з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі ліцензії від 26.01.2016 року №20, виданої Харківського обласного Державною адміністрацією на виробництво та постачання теплової енергії та статутних документів Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Однак відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права на зменшення розміру плати за надані послуги або на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати послуг ПФ «А-ТЕТ» не здійснив в повному обсязі, порушуючи права та законні інтереси надавача послуг, а лише 25.03.20 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованості за послуги з централізованого опалення у сумі 16847,00 грн. та заборгованості за послуги з постачання гарячої води у сумі 1178,00 грн., тобто після звернення з позовом ПФ «А-ТЕТ» до суду. Представник позивача ПФ «А-ТЕТ» Лантрат А.В. в судовому засіданні також не заперечувала про факт надходження грошових коштів від [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за надані послуги, у зв`язку з чим було подано уточнений позов, та просила стягнути з відповідача лише 3% річних у сумі 685,40 грн. та інфляційні збитків у сумі 1243,28 грн. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідачем [PERSON] , була погашено заборгованість після звернення «ПФ «А-ТЕТ» з позовом до суду, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями від 25.03.2020 за № 0.0.1660538217.1 та № 0.0.1660538217.2. У зв`язку з чим встановлено, що заборгованість у відповідача на теперішній час відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не визнаються неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України Отже нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Приймаючи до уваги, що сума основного боргу відповідачем сплачена після звернення позивача з вимогами до суду, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] інфляційного збільшення боргу та трьох процентів річних також підлягають задоволенню. Позивачем складено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат, відповідно до якого інфляційні витрати становлять 1243,28 грн та три відсотки річних 685,40 грн. Вказана сума заборгованості повністю узгоджується з розрахунком, який міститься в матеріалах справи, перевірений судом, та не спростований відповідачем. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних було виконано позивачем правильно, тобто з суми основної заборгованості і здійснено відповідно до умов чинного законодавства. Так, стягненню підлягають інфляційні втрати за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів. При цьому суд не погоджується з доводами відповідача, що оскільки сума боргу сплачена, то вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на законі та спростовуються фактичними обставинами справи. Як було встановлено, зобов`язання виплати грошових коштів виникло у відповідача з 12 лютого 2019 року, тобто з моменту подання вимоги про сплату грошових коштів. Сума заборгованості була перерахована після звернення до суду з вимоги про стягнення. В силуст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому враховуючи правовий висновок Верховного суду, викладений в постанові від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18),суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму статті 625 ЦК Українита задовольнити позовні вимоги. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядкуст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Згідно платіжного доручення № 84 позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставіст. 141 ЦПК Україниу зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved