Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 08.09.1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції; доньку - [PERSON], [INFO] для подальшого виховання з матір'ю та визначити місце проживання дитини до досягнення нею повноліття - з матір'ю; судові витрати просила покласти на відповідача. В обгрунтування вимог позивач вказала, що сім"я з відповідачем розпалась остаточно і шлюб носить лише формальний характер, примирення не можливе. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити, позону вимогу про визначення місця проживання дитини просила залишити без розгляду. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про визначення місця проживання дитини - неповнолітньої [PERSON], [INFO]. 09.11.2017 року від позивача надійшла заява про залишення зазначеної позовної вимоги без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, суд вважає за можливе залишити позовну заяву [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.09.1995 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1741 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Виходячи з викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з відповідним позовом, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та позовні вимоги визнав, тому суд дійшов висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 320,00 грн., решту стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved