overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

\~ Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 22.10.1994 року вони перебувають у шлюбі, їх сімейне життя не склалось, чоловік зловживає спиртними напоями, тому з цього приводу у них постійно виникають непорозуміння і суперечки. Свій вільний час він проводить поза межами дома та сім`ї, часто не ночує вдома, не виконує своїх обов`язків по веденню домашнього господарства та утриманню сім"ї. Вона неодноразово намагалась поговорити з чоловіком, однак це результатів не дало, вони втратили почуття любові і поваги, у них склались різні погляди на життя, на права та обов`язки чоловіка і дружини. Просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати разом із нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Поляновська», стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 890,00 гривень. Сторони до суду не з`явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, про що вказали в заявах до суду, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.10.1994 року, який було зареєстровано міським відділом РАГС м.Коростень, актовий запис №545. Мають чотирьох спільних дітей, двоє з яких: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є малолітніми. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, примирення результатів не дало, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України, як такі, що підтверджені належними доказами (а.с.1, 9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 24.09.2005 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку Авеліну, [INFO]. Їх сімейне життя не склалось, оскільки під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони не можуть знайти спільної мови між собою, чоловік зловживає спиртними напоями та може застосовувати до неї фізичну силу. Фактично шлюбні відносини між ними припинені вже більше року, проживають окремо. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Просить шлюб розірвати. Сторони до суду не з"явились, позивач клопотала про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Причина неявки відповідача не відома, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не подав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.09.2005 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №9. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. При цьому, судом не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки дане питання сторонами не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 26.11.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] року. Вказала, що їх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, на протязі останніх шести місяців проживають окремо, чоловік її інтересами не цікавиться, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, змінювати прізвище не бажає. Сторони до суду не з"явились, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач не скористався своїм правом надати пояснення щодо позову, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення судового виклику, заперечень проти позову не подав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.11.2011 року, який було зареєстровано виконкомом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №46. Мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 28.08.2008 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, їх сімейне життя не склалось, оскільки вони переконались, що немає спільних інтересів та не бажають бути разом, кожен живе своїм життям і не намагається перейматись проблемами іншого. З квітня 2017 року проживають окремо, не підтримують сімейних та подружніх стосунків, примирення не бажають, сім`я існує формально. Просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину, доньку [PERSON] - [INFO] залишити проживати з нею. Сторони до суду не з"явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28.08.2010 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №273. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

\~Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 30.07.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, їх сімейне життя не склалось. Під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, на протязі року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, чоловік її інтересами не цікавиться. Просить шлюб розірвати, дочку [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності про, що вказали в заявах до суду, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30.07.2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 310. Від спільного проживання мають малолітню дитину: [PERSON] - [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.11.2014 у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3236. Обґрунтовує позов тим, що з 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO] Зазначає, що спільне життя не склалось, стосунки суттєво погіршились, сторони втратили почуття один до одного, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження формально існуючого шлюбу є неможливим, просить позов задоволити. Ухвалою від 23.10.2017 провадження у справі відкрито і призначено судовий розгляд. Ухвалою від 20.12.2017 провадження у справі зупинено для надання сторонам строку для примирення. Ухвалою від 15.03.2018 провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач не з"явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що у наданий судом термін примирення не відбулось, конфлікт в сімї носить постійний характер, почуття любові та поваги між ними втрачено остаточно. Наполягає на розірванні шлюбу, вважає такий крок виваженим і остаточним, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 листопада 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3236. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO] З'ясовано, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, фактично проживають окремо, спору щодо спільного нажитого майна немає. У відповідності до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше подружнє життя суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи наведене та інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, у наданий судом строк примирення не відбулось. Оскільки сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про розірвання цього шлюбу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і стягнення аліментів у відсотках від заробітку на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя у них не склалось, з лютого 2014 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення між ними неможливе. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку та просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище, від стягнення судових витрат на її користь відмовилась. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено: сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.6). Спільне життя не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинено, з лютого 2014 року сторони разом не проживають, примирення між ними неможливе, тому на думку суду подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов від 22.04.2015 року (а.с.19). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення аліментів в частковому відношенні до заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у ВДРАЦС Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 574. Від шлюбу дітей не мають, але відповідач від розірвання шлюбу добровільно в органах РАЦС ухиляється. Шлюбні стосунки фактично припинені з вересня 2013 року. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив надати строк для примирення, а у подальшому у судове засідання не з"явився. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засідання встановлено, що 22.12.2012 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у ВДРАЦС Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 574 (а.с. 5). Однак, шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2013 року через виниклі непорожуміння у подружньому житті. Сумісне господарство вони не ведуть. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна немає. Ухвалою суду від 13.03.2014 року сторонам було надано строк для примирення один місяць, після спливу якого позивач просила шлюб розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї, відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв'язку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача на дошлюбне - [PERSON]. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.10.2004 року сторонами укладено шлюб. Спільних дітей сторони не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Подружнє життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинено в липні 2011 року, примирення неможливо. Посилаючись на викладені обставини позивач просила шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, а також зазначила, що вона перебуває в стані вагітності, проте відповідач не є батьком дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте до суду надійшла письмова заява в якій відповідач просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги визнав повністю (а.с.23). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ст.110 ч.2,3 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини, а також чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано 16.10.2004 року Луганським обласним управлінням юстиції, актовий запис №856 (а.с.10). Довідка №164 від 09.04.2014 року, яку видано КЗ "Обласний центр планування сім"ї та репродукції людини", свідчить, що позивач ? [PERSON] перебуває на "Д" обліку з діагнозом ? вагітність тривалістю 22 тижні (а.с.25), що не заперечувала позивачка. Таким чином, позивач, перебуваючи в стані вагітності, звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, проте суду не надано доказів протиправної поведінки з боку відповідача, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо позивача або дитини, а також доказів визнання батьківства зачатої дитини іншою особою. За таких обставин, суд вважає, що розірвання шлюбу між сторонами суперечить закону, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed