Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики,свої вимоги мотивувавши тим, що позивач [PERSON], 22 серпня 2013 року передав позичальнику [PERSON] ( Відповідачу 1 ) у власність 109 000 $ ( сто дев'ять тисяч ) доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ ( за 1 долар США - 25 гривень 04 копійки ) складає 2 729 360 гривень ( два мільйона сімсот двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят ) 00 копійок. При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана позивачу розписка від 22 серпня 2013 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] грошові кошти до 01 вересня 2014 року, але до дати звернення позивача до суду відповідач борг не повернув, чим самим взяті на себе зобов'язання не виконав. Також [PERSON] 11 березня 2014 року вдруге передав позичальнику [PERSON] у власність 80 700 $ ( вісімдесят тисяч сімсот ) доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ ( за 1 долар США - 25 гривень 04 копійки ) складає 2 020 728 гривень ( два мільйона двадцять тисяча сімсот двадцять вісім ) 00 копійок. При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана розписка від 11 березня 2014 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] грошові кошти до 11 вересня 2014 року, але до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим самим взяті на себе зобов'язання не виконав. Через те, що позичальник не виконував взяті на себе обов'язки, у позивача виникли сумніви з приводу того, що Відповідач 1 поверне заборгованість, у зв'язку з цим між кредитором [PERSON] ( Позивач ) та поручителем [PERSON] ( Відповідач 2 ) 20 березня 2014 року. було укладено договір поруки. У якому зазначено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником ( [PERSON] ) свого обов'язку за борговою розпискою від 22 серпня 2013 року, та борговою розпискою від 11 березня 2014 року, які укладені між Позивачем та Відповідачем 1. Згідно договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначених зобов'язань боржником у розмірі 1 000 ( однієї тисячі ) гривень 00 копійок . У зв"язку з зазначеним позивач просить стягнути солідарно з Відповідача 1 - [PERSON] суму основного боргу, за договором позики від 22 серпня 2013 року, у розмірі 2 729 360, 00 ( два мільйона сімсот двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят ) гривень 00 копійок, а також три процента річних з простроченої суми що складає 159 947, 97 ( сто п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок сім ) гривень 97 копійок , та суму основного боргу за договором позики від 11 березня 2014 року у розмірі 2 020 728,00 ( два мільйона двадцять тисяча сімсот двадцять вісім ) гривень 00 копійок, а також три процента річних з простроченої суми що складає 116 759, 32 ( сто шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять ) гривень 32 копійок, та з Відповідача 2 - [PERSON] ( ідентифікаційний номер [NUMBER] ) суму боргу за договором поруки від 20 березня 2014 року у розмірі 1 000 ( однієї тисячі ) гривень 00 копійок на користь позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, у зв"язку з тим що він перебуває на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, та не має можливості прибути в судове засідання. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності НВХ 235487 від 22 серпня 2016 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 22 серпня 2013 року передав позичальнику [PERSON] ( Відповідачу 1 ) у власність 109 000 $ ( сто дев'ять тисяч ) доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ ( за 1 долар США - 25 гривень 04 копійки ) складає 2 729 360 гривень ( два мільйона сімсот двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят ) 00 копійок. При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана позивачу розписка від 22 серпня 2013 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] грошові кошти до 01 вересня 2014 року, але до дати звернення позивача до суду відповідач борг не повернув, чим самим взяті на себе зобов'язання не виконав. Також [PERSON] 11 березня 2014 року вдруге передав позичальнику [PERSON] у власність 80 700 $ ( вісімдесят тисяч сімсот ) доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ ( за 1 долар США - 25 гривень 04 копійки ) складає 2 020 728 гривень ( два мільйона двадцять тисяча сімсот двадцять вісім ) 00 копійок. При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана розписка від 11 березня 2014 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] грошові кошти до 11 вересня 2014 року, але до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим самим взяті на себе зобов'язання не виконав. Через те, що позичальник не виконував взяті на себе обов'язки, у позивача виникли сумніви з приводу того, що Відповідач 1 поверне заборгованість, у зв'язку з цим між кредитором [PERSON] ( Позивач ) та поручителем [PERSON] ( Відповідач 2 ) 20 березня 2014 року. було укладено договір поруки. У якому зазначено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником ( [PERSON] ) свого обов'язку за борговою розпискою від 22 серпня 2013 року, та борговою розпискою від 11 березня 2014 року, які укладені між Позивачем та Відповідачем 1. Згідно договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначених зобов'язань боржником у розмірі 1 000 ( однієї тисячі ) гривень 00 копійок . Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України: « За договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками». Частиною 2 статті 1047 ЦК України зазначено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором Частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 1049, 1047, 1046, 625 ЦК України і

Outcome: approved