Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 червня 2016 року. Від шлюбу вони мають одну спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні і вона самостійно намагається матеріально його забезпечити. На даний час вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку та отримує допомогу при народженні дитини, яка є недостатньою для свого існування та утримання дитини. А тому, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку і їй необхідні кошти для проживання та утримання себе і дитини, які відповідач в добровільному порядку не надає, а тієї допомоги, яку вона отримує від держави на дитину, недостатньо для проживання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині згоди сплачувати ним аліменти на утримання матеі дитини в сумі 500 гривень, додавши, що він є працездатною особою, працює офіційно та отримує заробітну плату в середньому 15000 гривень, сплачує аліменти на утриманні сина у розиірі 1/4 частки від заробітку, інших осіб на його утриманні немає. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2016 року. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2018 року записаний відповідач. Також в судовому засіданні встановлено з довідки № 3427 від 14.01.2020 року, виданої КП "ЄРЦ", що син сторін проживає разом з позивачем. Встановлені судом обставини свідчать, що позивачка наділена правом на звернення до суду із вищевказаними вимогами. Як передбачено ч. 2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. А згідно з ч. 4 ст.75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судячи з довідки № 29/04-05 від 03.01.2020 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Чигиринської РДА, позивач перебуває на обліку в даному управлінні, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 грн. Таким чином судом встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки державна соціальна допомога, яку вона отримує на дитину, не забезпечує належного матеріального забезпечення, до того ж інших доходів вона не має. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану. Суд відмічає, що відповідач посилається на аргументи відсутності можливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у зв"язку з отриманням заробітної плати у невеликому розмірі та стягнення із нього аліментів на дитину. Аргументи відповідача з цього питання суд оцінює у сукупності із іншими доказами по справі, однак, на думку суду, вони не можуть бути беззаперечними аргументами незадовільного матеріального становища відповідача, що унеможливлює надання матеріальної допомоги для дружини до досягнення дітьми трирічного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно Закону України „ Про Державний бюджет України на 2020 рік " прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2102 гривні. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та відповідача, який, як підтвердив він у судовому засіданні, офіційно працює, має стабільний заробіток, отримує близько 15000 гривень, сплачує аліменти на утриманні сина у розиірі 1/4 частки від заробітку, інших осіб на утриманні не має, дитина проживає з позивачкою, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до переконання, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі саме 1000 гривень, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку - [INFO] , що буде відповідати як інтересам дитини, так і матері, починаючи з дня пред"явлення позову до суду, а саме з 27.01.2020 року , де позов підлягає задоволенню частково. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: partial