Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Представник позивача 01.03.2016 року в інтересах позивача звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Підставою своїх вимог вважає, те що 15.10.2015 року в м.Монастирищі Черкаської області відбулися передвиборні збори з метою агітації за кандидатів в депутати в місцеві ради. Одним з таких депутатів був [PERSON]. Збори проходили на території ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» в м.Монастирище вул.Соборна,3. На зборах були присутні приблизно 100 чоловік. Після завершення зборів присутні вийшли на вулицю на територію підприємства. Під час перебування на вулиці у [PERSON] та його однопартійця [PERSON] відбувся спір з партійно-організаційних питань. Після хвилини спору [PERSON] наніс удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON], який збив його з ніг. Все це відбувалося на очах багатьох людей, серед яких відомі в Монастирищенському районі керівники підприємств, працівники держорганів та громадяни. Свідками події, а саме громадянами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було відсторонено [PERSON], чим унеможливлено подальший фізичний контакт. 26.10.2015 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] було написано заяву в міліцію, яка не привела до відкриття кримінального провадження. Відразу після побиття [PERSON] не звертався до правоохоронних органів, бо не бажав перед голосуванням на виборах 25.10.2015 року негативного резонансу та небажаного впливу даної події, як для себе, так і для партії, членом якої він був. Наявні тілесні ушкодження вчасно медичними експертами зафіксовано не було, тому кримінальне провадження працівниками поліції не відкривалося. [PERSON] звертався в клініку «Борис». Відповідно до консультативного заключення невропатолога від 17.10.2015 р. зазначено, що 15 жовтня 2015 року [PERSON] була нанесена травма з короткочасною втратою свідомості. Предявляє скарги на головний біль, головокружіння, нудоту, блювання. Проведено обстеження, об'єктивно встановлено болючість в лівій підщелепній області та гипестезія в лівій лобній області. Виставлено діагноз, призначена консультація щелепно-лицевого хірурга та КТ голови; таблетовані препарати (адаптол та актовегин 3 р. на день 1 місяць). Наявний «Протокол рентгенологічного дослідження», вид дослідження-КТ голови (МСКГ ГМ), від 17.10.2015 р., на імя [PERSON], у якого «патологічних змін з боку головного мозку та кісток черепу не виявлено». Визначені ознаки іншого захворювання. Привселюдне побиття заподіяло [PERSON] також моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що [PERSON] було завдано фізичного болю. У момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. [PERSON] сам родом з Монастирищенського району, там проживає та працює. Конфлікт відбувся на очах знайомих людей, які в тому числі були потенційними виборцями [PERSON] Тому, внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, відношення знайомих до скоєного. Наслідки події, що сталася, потягли за собою зміну звичайного укладу життя, нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Позивач змушений для захисту своїх прав звертатись до правоохоронних органів, експерта та до суду. Протиправні дії відповідача в присутності великої кількості людей завдали йому значної моральної шкоди, оскільки, негативно вплинули на його репутацію в очах його земляків, виборців і знайомих. Винуватець не попросив вибачення за свої дії, не цікавився наслідками побиття, жодним чином не виразив свого розчарування зробленим. Зухвала поведінка відповідача після побиття, яка виражалась в публічних висловлюваннях щодо марності намагань позивача довести свою правоту, ще більше принижує [PERSON] та завдає додаткових душевних страждань. З метою об'єктивного та всебічного вирішення питання про моральну шкоду було зроблено звернення до спеціаліста для проведення судово-психологічного дослідження стану потерпілого. Психологічне дослідження проведено експертом 1 класу. Експерт має статус атестованого судового експерта, про що міститься інформація на сайті Міністерства юстиції України. У результаті експертного дослідження складено висновок експерта-психолога №8563 від 16.02.2016 року. Відповідно до висновку: «1.Ситуація публічного приниження через нанесення тілесного ушкодження (удар по обличчю), що сталося 15.10.2015 року, обумовила формування негативних психологічних пережинань скривдженої честі та гідності, явилась для [PERSON] емоційно психотравмуючою, спричинивши йому моральні страждання. 2.Орієнтовний розмір компенсації завданих [PERSON] моральних страждань становить 30 мінімальних заробітних плат». Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата становить 1 378 гривень. На момент заподіяння шкоди вона була такою ж. Отже, розмір моральної шкоди становить 30 МЗП х 1 378 грн.= 41\~340 гривень. З науково обгрунтованим експертизою розміром моральної шкоди позивач погоджується. Тому, в якості компенсації заподіяним моральним стражданням потерпілого вважається еквівалентною сума грошової компенсації на його користь в розмірі 41 340 гривень. Крім того, на проведення експертного дослідження було витрачено 5 100 гривень, в підтвердження чого надає договір, рахунок, квитанцію та акт. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ст.28 Конституції України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст.297 ч.3 ЦК України, ст.299 ч.2 ЦК України, ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Згідно з п.5 вказаної постанови №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру, немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне-за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. ВС України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому, суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, повязаних з відшкодуванням такої шкоди. Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до абз.2 п.13 Постанови Пленуму ВСС України від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п.10 ч.1 ст.80 ЦПК). При цьому, судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. За вимогу про стягнення моральної шкоди передбачена ставка 1,5%. Тоді, судовий збір за цю вимогу становитиме 41 340 грн.х 1,5% = 620,10 грн. За вимогу про стягнення витрат на проведення експертизи передбачена ставка 1%. Тоді, 5 100 грн.х 1% = 51 грн. Загальний розмір збору має бути 671,10 гривень (620,10 + 51,00). Вказана сума менше мінімальної, тому сплачується судовий збір на рівні мінімальної заробітної плати 1 378,00 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 41 340 гривень та грошові кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 5 100 гривень. На адресу суду 06.04.2016 року від відповідача [PERSON] надійшло заперечення, відповідно до якого позов він визнає частково, в частині заподіяння моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень. 15 жовтня 2015 року на території ТОВ МВВФ «Енергетик» проходила зустріч кандидатів у депутати до районної та обласної рад від «БПП»Солідарність» з колективом підприємства. Після зустрічі позивач звернувся до нього, як до голови Монастирищенського осередку партії «БПП»Солідарність», з критикою стосовно організації зустрічей з виборцями. Критичні висловлювання позивача згодом перейшли в нецензурну лайку по відношенню до нього. Позивач принижував його, як особистість, провокував на бійку, різко наблизився до нього на близьку відстань. Щоб захиститися, він дав [PERSON] ляпас по щоці. Він підтверджує той факт, що його долоня мала фізичний контакт, проте це був ляпас, а не удар кулаком, як вказує позивач. Враховуючи його антропометричні дані при нанесенні удару кулаком в обличчя, як мінімум, на обличчі позивача мусів би залишитися синець. У позовній заяві зазначено, що тілесні ушкодження вчасно медичними експертами зафіксовано не було, це відповідає дійсності, але лише в тій частині, що експертам не було зафіксовано тілесних ушкоджень. Адже будь-яких ушкоджень на тілі позивача після того, як він йому дав ляпас, не було. Позивач відмовився від проходження судово-медичного огляду в експертній установі. Інцидент між ним та позивачем стався 15.10.2015 року в м.Монастирище. Позивач не звертався за медичною допомогою ні 15, а ні 16 жовтня, а звернувся в клініку «Борис», яка знаходиться за 200 км від місця його проживання та роботи, лише 17.10.2015 року після 18-ї години, що підтверджує протокол рентгенологічного дослідження та консультативне заключення невропатолога клініки «Борис». Згідно консультативного заключення невропатолога, встановлено діагноз. Забій голови- обєктивно не підтверджено, не встановлено і час виникнення такого забою, якщо навіть він і мав місце. Стосовно іншого захворювання, то дане захворювання може виникати в результаті виснажуючих захворювань внутрішніх органів, інтоксикацій, емоційних, розумових і фізичних перенавантажень, при неправильній організації праці, відпочинку та харчуванні, нервових та психічних хворобах. Психоемоційні зміни, на які посилається позивач, а саме: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього жодним обєктивним доказом не підтверджується, не надано позивачем і доказів того, що такі зміни відбулися в його житті саме після того, як він йому дав один ляпас по обличчю. Стосовно нераціонального витрачання життєвого часу позивача на лікування та залучання значних душевних та матеріальних ресурсів-в матеріалах справи мається доказ проходження позивачем обстеження в медичній клініці «Борис» 17.10.2015 року, жодних інших доказів щодо витрачання часу на лікування позивачем не надано. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних погроз з його боку в адресу позивача ні до конфлікту, ні після 15.10.2015 року не було. Після даного інциденту саме йому прийшлось докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Він змушений був змінити місце проживання. У даний час не працює, має на утриманні малолітню дитину, утримання якої здійснює на накопиченні заощадження. В обєктивності пояснень свідків, на які маються посилання, він має сумнів, так як [PERSON] на теперішній час має дружні стосунки з позивачем, є хресним батьком дитини позивача. [PERSON] та [PERSON] є працівниками групи компаній «Енергетик», керівником якої є [PERSON]. Враховуючи викладене вище, просить задоволити позов частково, а саме в розмірі 1000 грн., вважає, що такий розмір шкоди буде справедливим, (враховуючи поведінку позивача, яка спровокувала конфлікт) та відповідатиме характеру та обсягу страждань позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~У судові засідання позивач [PERSON] не з»явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. У судові засідання відповідач [PERSON] не з»явився, подав заяву про визнання позову на суму, еквівалентну 1000 грн, та про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги та, зазначені у позові, обставини підтримав повністю та додатково пояснив, що позивач не звертався в Монастирищенську ЦРЛ за допомогою цього дня та наступного, так як не хотів розголосу цієї події у зв»язку з виборчим процесом, голосування по якому мало відбутися через тиждень. У позивача були заплановані зустрічі з виборцями наперед, тому він не міг зірвати їх і підвести всю команду та займатися фіксацією тілесних ушкоджень, в тому числі, в Монастирищенському районі, щоб не підірвати довіри до їх кандидатів, так як вони йшли від однієї політичної сили на вибори. Відповідач мав свій план завдань щодо виборчого процесу, з ним не впорався, зібрав мало виборців на зустрічі з кандидатами і тому його [PERSON] почав критикувати, а у відповідь відповідач наніс йому удар. Це було зроблено публічно, у присутності виборців, позивач є директором підприємства, розташованого в Монастирищенському районі, що завдало йому ще більшого приниження. Вважає, що визнання відповідачем позову на суму 1000 грн, є ніщо іншим, як знущанням над позивачем. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнав частково в межах 1000 гривень, підтримав надані заперечення та, зазначені в ньому, обставини, та додатково пояснив, що на даний час відповідачу попросити пробачення у позивача за свій неправомірний вчинок не вдалося, так як у телефонному режимі в них продовжується конфлікт і він триває до цього часу. Вважає, що 5100 грн не є матеріальною шкодою, а витратами на проведення експертизи. Доказів понесення матеріальних витрат позивач не надав. [PERSON] був обраний депутатом до місцевої ради. Свідок [PERSON] підтвердив, що мав місце конфлікт до нанесення удару [PERSON], що підтверджує пояснення його довірителя з приводу причини нанесення ляпасу. [PERSON] у дружніх стосунках з позивачем і самого моменту нанесення удару не бачив, свідок [PERSON] працює на підприємстві, власником частини якого є позивач, а тому просить до їх показань ставитися критично. Усі свідки є свідками сторони позивача, підтримують до цього часу з ним дружні стосунки або є залежними, так як працюють на його підприємстві. Не вважає посаду директора товариства позивача такою, що має особливий соціальний статус і не вбачає підстав застосовувати коефіцієнт 1,5 до визначення розміру моральної шкоди, визначеної висновком спеціаліста. Вважає, що відшкодування моральної шкоди у 1000 грн для його довірителя, є таким, що практично відповіда розміру мінімальної заробітної плати і не є знущанням, так як на таку зарплату сьогодні живуть українці, а він не працює і цю суму йому треба буде знайти, щоб виплатити. Вважає, що тілесні ушкодження своєчасно зафіксовані не були, обстеження через 2 дні не може бути підтвердженням того, що в позивача були тілесні ушкодження, що вони були спричинені саме діями відповідача. [PERSON], допитаний в якості свідка, показав суду, що він працює в ТОВ МВВФ «Енергетик» на посаді першого заступника директора. Після виступу в цеху кандидатів у депутати вони вийшли на вулицю і почали розмовляти про виступ на «хімфармзаводі». Він стояв на відстані між [PERSON], [PERSON], який телефонував з приводу зустрічі з виборцями на «хімфармзавод». Відповідач [PERSON] і позивач [PERSON] стояли приблизно на відстані 3 метрів від нього, розмовляли між собою, розмова переросла у грубу форму і вони відійшли ще дальше. Про те, що вони розмовляють грубо він зрозумів по виразу їх обличч, жестах. Він не чув конкретно про що вони говорили та не побачив момент нанесення удару, а побачив лише як [PERSON] вже був на землі. Вони всі побігли їх розбороняти. Він особисто став між ними. Продовження конфлікту не було, ніхто нікого не тримав, вони стали їх просити заспокоїтися, щоб не бачили цього люди. Працівники товариства, приблизно 45 чоловік були на вулиці і могли бачити цей конфлікт. У [PERSON] після падіння було пальто в пилу, чи були на обличчі сліди від удару, не пам»ятає. Пояснення у міліції давав, але в їх зміст не дуже вчитувався, тому підписав. З приводу конфлікту та його причини він з сторонами не спілкувався. Він не чув, щоб після цього інциденту якимось чином змінилася репутація [PERSON], щоб хтось в його присутності обговорював цей конфлікт. Після 15.10.2015 року зустрічі з виборцями не були призначені ні 16, ні 17 числа. Після цього інциденту, який був у четвер, зустріч була наступного вівторка з виборцями «хімфармзаводу» на якій був присутній [PERSON]. Графіку зустрічей з виборцями складено не було, вони домовлялися з керівниками підприємств і, коли ті давали згоду, йшли на зустріч. Свідок [PERSON] показав суду, що він працює директором ТОВ МВВФ «Енергетик» та є хресним батьком дитини позивача. 15.10.2015 року він та [PERSON] проводили зустріч з виборцями на території його підприємства. Коли вони закінчували проводити агітацію у цеху, появився [PERSON], який зайшов у цех і відразу ж вийшов. Після закінчення зустрічі в цеху, вони вийшли на вулицю і продовжували розмову з приводу виборів. У цей час [PERSON] підійшов до [PERSON] і як він зрозумів вдарив його кулаком в область обличчя, при цьому нічого не пояснюючи. У момент удару [PERSON] з [PERSON] стояли від нього на відстані 3-5 метрів. Сварки чи конфлікту між ними не було. Самого удару він не бачив, але бачив замах руки і те, що [PERSON] втратив рівновагу і впав на землю. Вважає, що від ляпаса [PERSON] не зміг би впасти. Вони кинулись їх розбороняти, так як йшли на вибори єдиною командою, а тут такий інцидент. У [PERSON] на обличчі в місці нанесення удару було почервоніння лиця. Скільки людей могло бачити цей інцидент, незнає, так як територія проглядається з вікон цехів, де працювали його працівники. Після цього випадку [PERSON] був подавлений, так як він, на його думку, вплинув на результати виборів і вони не змогли досягти ті цілі, які вони поставили перед собою. [PERSON] був обраний депутатом від їх політичної сили. Більше зустрічей з виборцями після цього, наскільки він пам»ятає, не було. Він має дружні стосунки з позивачем, і так як [PERSON] не міг пояснити причину своєї поведінки, він вирішив, що такому працівнику не місце у його товаристві, а тому розірвав з ним трудовий договір за згодою сторін. До того випадку він не замічав такого за [PERSON], щоб він бився. У них були робочі стосунки. Після цього інциденту спілкується з [PERSON] в більшості в телефонному режимі : по 2-3 рази на тиждень, зустрічаються особисто. Його відношення до позивача після цього інциденту не змінилося. У поведінці [PERSON] також нічого не змінилося: він веде себе нормально, адекватно, і як він особисто зрозумів, що після цього, відразу ж поставив у цій події крапку і живе далі. Допитаний в якості свідка, [PERSON] показав суду, що працює у м.Києві у фірмі, частка якої належить [PERSON]. Минулого року, осінню, точної дати не пам»ятає, він привозив з м.Київ у м.Монастирище агітаційну продукцію. Він особисто бачив як [PERSON] наніс удар у скроню, в область щоки [PERSON], від якого він упав на асфальт, так як у цей час сидів в автомобілі на відстані приблизно 20 м. Він вибіг з автомобіля, а коли підбіг до них, допоміг встати [PERSON], який вже почав вставати з землі. Інші свідки також втрутилися, щоб припинити конфлікт. Хоча [PERSON] намагався до нього наблизитися. Після удару, пізніше ввечері, [PERSON] був пригнічений, подавлений, як людина, яку образили. На лиці у нього була червона пляма від удару, на шиї потертості, відірваний ґудзик на піджаку. Наступного дня він бачив [PERSON], який був у них в м.Києві на підприємстві, на роботі, у світлу пору доби. Що було причиною конфлікту, йому невідомо. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює на підприємстві в м.Київ, співзасновником якого є [PERSON] Того дня вона з [PERSON] розвозили агітаційну продукцію, були в м.Монастирище, сиділа в авто і в якийсь момент [PERSON] стрімко вибіг з автомобіля, в якому вони сиділи, та вона побачила [PERSON], який лежав на асфальті. Інші чоловіки, які стояли на вулиці, підбігли до них і почали їх розбороняти. [PERSON] приходилось утримувати. Через деякий час він поїхав. Вважає, що даний інцидент мав негативний вплив на їх передвиборну компанію. [PERSON] був обраний у депутати, він йшов у списку партії під № 1. Того вечора вона разом з [PERSON] та [PERSON] їхали в м.Київ, він був подавлений, у стресі, у нього були ссадини на лиці. Наступнго дня вона його бачила і бачила у нього на лиці синяк. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного: - щодо позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди: -відповідно до ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; -згідно ст.16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної немайнової шкоди; -відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; -згідно ст.ст.11,60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу; -відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; -згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України до збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - тому суд вважає, що сума 5\~100 грн, які позивач витратив на проведення експертного дослідження, не є матеріальною шкодою чи збитками, а є витратами, які позивач поніс у зв»язку з залученням спеціаліста до розгляду справи і є судовими витратами відповідно до п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України, розмір стягнення яких залежить від розміру задоволення позовних вимог; - щодо позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди: -відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі; -згідно ч.3 ст.297, ч.2 ст.299, ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; -відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом; -згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; -згідно з п.п.2 п.5 Постанови Пленуму ВС України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору; - оцінюючи висновок № 8563 експертного психологічного дослідження від 16.02.2016 року, в сукупності з іншими доказами, дослідженими у судовому засідані, суд вважає, що підстав визначати ромір відшкодування позивачу у його відповідності немає, так як: а) експерт при проведенні дослідження, в тому числі, взяв до уваги факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, які у нього були виявлені 17.10.2015 року, доказів отримання яких саме 15.10.2015 року від удару чи ляпасу, нанесеного відповідачем, суду не надано; б) належним доказом наявності чи відсутності тілесних ушкоджень, а також їх тяжкості є висновок судово-медичного експерта, доказів наявності кваліфікаційних рівнів судового експерта у лікарів, які проводили обстеження позивача 17.10.2015 року, суду не надано; показання свідків не є належним доказом наявності у особи тілесних ушкоджень; в) таблиця презюмованої шкоди, яку застосовує експерт, не містить поняття «побиття», на яке посилається експерт при визначенні мінімального розміру відшкодування, а містить визначення «нанесення побоїв»; - поняття побоїв містить Кримінальний кодекс України і визначає його не як нанесення одного удару ( підтверджено в ході судового розгляду показаннями свідків, не заперечує позивач та його представник), а нанесення декілька ударів; г) мінімальний розмір відшкодування експерт визначає, виходячи з того, що середньомісячна заробітна плата однієї людини має становити 6 мінімальних заробітних плат, доказів наявності чого в державі Україна, суду не надано, а тому визначати, навіть, мінімальний розмір відшкодування позивачу, виходячи з даного дослідження, як і давати оцінку іншим аспектам визначення розміру відшкодування згідно даного дослідження, підстав немає; - судом встановлено з показань свідка [PERSON], який був на час виникнення конфлікту між позивачем та відповідачем, найближче до них, що між ними велася розмова, яка переросла в розмову на підвищених тонах, і як зазначає сам позивач у позовній заяві - у них виник спір; - показання свідка [PERSON] спростовують показання свідка [PERSON], що відповідач безпричинно виражався нецензурними словами, що спору між позивачем та відповідачем не було, і суд вважає, що саме показання свідка [PERSON] відповідають дійсності, так як підтвердженні даними позовної заяви, а також даними поясненнями позивача під час проведення експертного дослідження, де позивач визнає факт наявності спору і не зазначає, що відповідач виражався в його адресу нецензурними словами, а тому показання [PERSON] не відповідають дійсності і не можуть бути доказом безпричинного нанесення удару (ляпасу) відповідачем позивачу; - інших доказів для встановлення причини конфлікту, а також змісту розмови між позивачем і відповідачем перед нанесенням удару ( ляпасу), хто був ініціатором виникнення цього конфлікту, суду не надано; - тому суд при визначенні розміру враховує наступні обставини : мав місце між сторонами конфлікт, відповідач наніс удар позивачу від якого він впав, ці події відбулися в присутності інших осіб, такі дії по відношенню до позивача він зробив вперше, відповідача обрали депутатом, що свідчить про його позитивну характеристику, те, що конфлікт не став причиною не обрання [PERSON] депутатом, що визнає сам [PERSON] при дачі поясненннь при проведенні дослідження, і вважає, що до стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди підлягає сума 1\~500 грн. Суд вважає, що такий розмір відшкодування відповідає вимогам розумності і справедливості, глибині душевних страждань, які переніс відповідач від удару та падіння в присутності сторонніх осіб. Інші підстави, на які посилається позивач та його представник, для визначення більшого розміру відшкодування під час судового розгляду, не знайшли свого підтвердження, так як свідок [PERSON] дав показання, що після інциденту позивач поставив крапку цьому факту і продовжує жити нормальним життям, його поведінка і репутація не змінилася. 15.10.2015 року позивач поїхав у м.Київ і мав можливість цього ж дня пройти обстеження у лікарні та зафіксувати при наявності тілесні ушкодження. Наявність легких тілесних ушкоджень у потерпілого є підставою для внесення даних до ЄРДР лише при наявності заяви потерпілого, а тому не могли заподіяти репутації політичної сили, навіть, якщо б їх зафіксували лікарі і повідомили про це правоохоронні органи. Позивач та відповідач, прийнявши рішення стати депутатами, самі надали жителям Монастирищенського району право ширшого втручання в їх приватне життя і повинні були передбачити, що інтерес до їх поведінки буде підвищеним, як до осіб, які мають намір бути публічними особами, тому обговорення даного конфлікту між виборцями, якщо і мало місце, не є підставою для збільшення розміру відшкодування. Показання свідків про подавлений, пригнічений стан позивача по дорозі в м.Київ не свідчать, що цей стан був наслідком дій відповідача, так як позивач про це свідкам не повідомляв, інших доказів наявності причинного зв"язку між його станом і діями відповідача 15.10.2015 року, суду не надано; - відповідно до п.п.1 п.9 постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне-за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості; - тому суд вважає, що в задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити, так як суду не надано доказів для задоволення його в повному обсязі; - судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам; - при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з розміру, який підлягав сплаті позивачем при подачі позову: 551,20 грн за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 551,20 грн за вимогу немайнового характеру відшкодування моральної шкоди, всього 1102,40 грн, а не з суми 1378 грн, які сплатив позивач; - також стягненню пропорційно задоволеним вимогам підлягають понесені позивачем судові витрати за проведення експертного дослідження. Заходи забезпечення позову скасувати після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed