Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 18.03.2021 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Єлизаветівське» до [PERSON] , [PERSON] про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки - задоволено в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Єлизаветівське» про усунення перешкоди у користуванні шляхом повернення земельної ділянки - відмовлено. 22.03.2021 представник ПАТ «Єлизаветівське» - адвокат Гришко І.І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення суд не вирішив питання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення у вищевказаній справі, яким здійснити розподіл судових витрат на професійну правову допомогу, понесених позивачем у розмірі 26 550 грн. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та пояснив, що при ухваленні рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явились (а.с.212-213). Суд, заслухавши представника заявника та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України). Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, надано: договір № 06/04-18 про надання правової допомоги від 06.04.2018; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 13.10.2020; опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 06/04-18 від 06.04.2018 в цивільній справі № 326/1527/20; рахунок-фактура № АО-0000144 від 19.10.2020 та акт № АО-0000144 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 6 050 грн.; рахунок-фактура № АО-0000185 від 29.12.2020 та акт № АО-0000185 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 5 500 грн.; рахунок-фактура № АО-0000006 від 12.01.2021 та акт № АО-0000006 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 3 500 грн.; рахунок-фактура № АО-0000020 від 05.02.2021 та акт № АО-0000020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 4 000 грн.; рахунок-фактура № АО-0000046 від 15.03.2021 та акт № АО-0000046 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 3 500 грн.; рахунок-фактура № АО-0000049 від 19.03.2021 та акт № АО-0000049 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 4 500 грн.; рух коштів по рахунку на інтервал з дати 20.10.2020 по дату 22.03.2021 на суму 27 050 грн. (а.с.80, 198, 199-200, 201-206, 207). Вказані витрати складаються із: 1 650 грн. - аналіз матеріалів цивільної справи (3 години); 1 650 грн. - аналіз судової практики, обрання правових висновків Верховного суду (3 години); 2 750 грн. - підготовка позовної заяви немайнового характеру (5 годин); 2 750 грн. - ознайомлення з матеріалами зустрічного позову (5 годин); 2 750 грн. - підготовка відзиву на позов (5 годин); 3 500 грн. - прийняття участі у судовому засіданні Приморський районний суд (1 засідання); 3 500 грн. - прийняття участі у судовому засіданні Приморський районний суд (1 засідання); 500 грн. - підготовка документів стосовно внесення змін до договору; 3 500 грн. - прийняття участі у судовому засіданні Приморський районний суд (1 засідання); 3 000 грн. - гонорар за прийняття рішення на користь клієнта; 1 500 грн. - складання заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Проте розмір таких витрат є завищеним. Суд вважає, що заява представника ПАТ «Єлизаветівське» - адвоката Гришко І.І. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат понесених позивачем до розміру сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви (а.с.219-223). Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідачів, в рівних частинах на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 12 000 грн., тобто по 6 000 грн., з кожного.

Outcome: partial