Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач у грудні 2013 року звернувся до суду з названим позовом , в якому вказував , що Управлінням праці та соціального захисту населення було призначено та проводилася виплата [PERSON], тимчасової державної допомоги , на утримання дитини [PERSON], як дитині , батьки яких ухиляються від сплати аліментів, у період з жовтня 2010 року по березень 2012 року. Виплата була проведена, на загальну суму-5452,20 грн. Поозивач посилаючись на ст.181 СК України просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав уповному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те що він сплачував аліменти на утримання дитини. У останнє судове засідання не з"явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим закінчити розгляд справи за його відсутністю, враховуючи те, що у матеріалах справи достатньо документів для прийняття рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] одержувач тимчасової допомоги на дитину [PERSON]. [INFO], батько якого [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. Дана допомога призначається відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189 (далі Порядок), у разі рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів, або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено (п. 2 Порядку). Згідно норм Порядку, на підставі наданих [PERSON] заяв та довідок, виданих відділом державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Харкова про те, що вона не отримує на свою користь аліментів з [PERSON], що мають стягуватися за виконавчим листом № 2-2784 від 26.10.1999 р. на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісяця, їй було призначених допомогу на період з 01.10.2010 р. по 31.03.2012 р. в розмірі, що дорівнює 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, що діяв на час призначення допомоги (п. 8 Порядку). Допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи, але не більше ніж по місяць досягнення дитиною 18-річного віку включно (п. 7 Порядку). Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. По закінченню періоду призначення допомоги, у звязку з досягненням дитиною 18 річного віку, на адресу проживання боржника - [PERSON] була направлена вимога щодо повернення ним на рахунок управління виплачених [PERSON] сум допомоги - 6614 грн. 70 коп. 06.08.2012 р. [PERSON] звернувся до відділу соціальних допомог управління та надав заяву, в якій повідомив, що у період 01.11.2007 р. по 31.03.2012 р. він частково сплачував аліменти на користь [PERSON], та надав копії 15 квитанцій про поштові перекази, решту квитанцій надати не має змоги через їх втрату. З метою перевірки наданої інформації на адресу [PERSON] управлінням було направлені запрошення від 13.08.2012 р. вих.. № 11-03/579 та від 20.09.2012 р. вих.. № 11-03/698. 03.10.2012 р. [PERSON] звернулася до відділу соціальних допомог управління із заявою, в якій повідомила про те, що з 1999 року не отримувала аліментів з [PERSON], який тривалий час знаходився в розшуку, через що утворилася велика заборгованість по сплаті аліментів. У період отримання нею тимчасової допомоги, вона періодично отримувала від нього невеликі суми в рахунок сплати боргу за минулі роки, а аліменти за поточні періоди він не сплачував. В звязку із виникненням спірного питання управлінням було направлено запити до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 04.10.2012 р. вих. № 11-03/6379 та повторно від 18.02.2013 р. № 10- 99 1238/03-13 щодо повідомлення підстав, з яких ними були видані довідки про несплату боржником аліментів для призначення [PERSON] тимчасової допомоги. Оскільки відповіді на свої запити управління не одержало, для зясування даного питання було направлено відповідного листа (вих.. № 10-99/2335/03-13 від 02.04.2013 р.) до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області. 17.05.2013 р. на адресу управління надійшов лист ДВС ГУЮ в Харківській області від 30.04.2013 р. № 8604/01-41/08, в якому зазначено, що вказані у запиті довідки були видані стягувачу за її заявою, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні підтвердження про сплату аліментів, квитанції боржником про сплату аліментів не надавались. 28.05.2013 р. управлінням повторно було направлено запит до ДВС ГУЮ в Харківській області вих.. № 10-99/3742/03-13 із доданням копій пред'явлених боржником поштових переказів, з проханням повідомити, чи можуть вважатися (або за яких умов можуть вважатися) предявлені боржником квитанції підтвердженням сплати боргу за минулі роки до 01.05.2009 року, або сплатою поточних аліментних платежів у періоди призначення [PERSON] тимчасової допомоги з 01.10.2010 р. по 31.03.2012 р. 08.07.2013 р. на адресу управління надійшов лист ДВС ГУЮ в Харківській області від 01.07.2013 р. № 157/01-41/08, в якому повідомлено про те, що в матеріалах виконавчого з провадження відсутні підтверджуючі документи про отримання стягувачем аліментів, через що надати однозначну відповідь щодо врахування грошових переказів як сплату аліментів не є можливим. 13.08.2013 р. управлінням до Ленінського районного суду м. Харкова був поданий позов про стягнення з [PERSON] за період з жовтня 2007 р. по квітень 2008 р. сплачених [PERSON] як одержувачу тимчасової допомоги на дитину [PERSON], [INFO] грошових коштів в сумі 1162,50 грн. 25.09.2013 р. Ленінським районним судом\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~м. Харкова\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~прийняте \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~рішення про стягнення з боржника [PERSON] коштів в сумі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1162,50 грн. Рішення суду боржник виконав добровільно та повернув на рахунок управління вищезазначену суму. Відповідно до ст.181 ч.10 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого Постановою КМУ від 22 лютого 2006 року, N 189 , якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку : відповідач по справі є працездатного віку , стан здоров'я та його матеріальне становище не перешкоджали йому дбати про дитину, інших утримань з нього не проводиться, тому відповідно до наведеного з нього слід стягнути виплачену тимчасову державну допомогу у розмірі, яку проведено позивачем в сумі 5452,20 грн. які були виплачені [PERSON] як\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~одержувачу\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~тимчасової допомоги на дитину за період з жовтня 2010 р. по березень 2012 р. Надані відповідачем копії квитанцій судом не приймаються до уваги, оскільки жодної квитанції яка б підтверджувала сплату аліментів за період з жовтня 2010 року по березень 2012 року, ним не надано. За наведених підстав суд визнає позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved