Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитом у сумі104157,56 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 1041,58 грн. , розстрочено виконання рішення суду шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» по 300 грн. щомісячно до повного погашення заборгованості за кредитним договором від 13.12.2011 року№300442029392015. Не погоджуючись з рішенням суду, в частині розстрочки виконання рішення ПАТ «Астра Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині розстрочки виконання рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування обставинам справи, порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд в порушення норм процесуального права не навів взагалі підстав для розстрочки виконання рішення суду. В матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо погіршення матеріального та стану здоров'я відповідача по справі В апеляційному суді представник ПАТ «Астра». підтримав доводи скарги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являється про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з стаціонарним лікуванням, проте ніяких підтверджуючих медичних документів до заяви не залучено., тому повідомлені ним причини суд поважними не визнає. Згідно до ч.2 ст.305 ЦПК.України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення. Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 136900 грн.,зі сплатою щомісячної процентної винагороди за користуванням кредитом в розмірі 5,55% річних, а також щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,65% від суми кредиту., на строк до 13 грудня 2016 року. Задовольняючи позов, суд керувався вимогами ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, і виходив з того, що відповідач взяті на себе за договором кредиту зобов'язання не виконує. Стягуючи з відповідача суму заборгованості у розмірі 104157,56 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 97802,85 грн., заборгованості по процентній винагороді -1540,23 грн., заборгованості по комісійній винагороді - 3559,40 грн., суд виходив з визнання відповідачем позову у повному обсязі та розрахунку заборгованості за кредитом . Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом не оскаржується тому в цій частині апеляційним судом не переглядається. Стягуючи заборгованість за кредитом у розмірі 104157,56 грн., суд першої інстанції дійшов до висновку щодо розстрочення виконання рішення на підставі заяви [PERSON] суду по 300 грн. щомісячно до повного погашення заборгованості за даним кредитом. Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині надання розстрочки виконання рішення . При вирішенні питання про відстрочку або розстрочку суд повинен врахувати інтереси як стягувача , так і боржника, а також наявність обставин, які дають підстави для відстрочки або розстрочки. При вирішені цих питань суд враховує відсутність вини боржника у створені обставин, що є підставою для відстрочки або розстрочки; тимчасовість перебування боржника у такому стані. Як вбачається з заяви [PERSON] про розстрочку виконання судового рішення (арк..спр119), він посилався на поганий фінансовий стан та стан свого здоров'я . Проте [PERSON] не надано жодного документу на підтвердження свого фінансового стану та стану здоров'я. В заяві про розстрочку виконання рішення суду [PERSON] просив розстрочити виконання рішення шляхом встановлення суми щомісячного платежу. Але при укладенні кредитного договору погашення кредиту встановлено шляхом внесення певних сум саме щомісячно, але з такими умовами [PERSON] не впорався. При цьому [PERSON] не надано доказів того, що на час отримання кредиту у нього був кращий матеріальний стан і що згодом стан погіршився. [PERSON] також не доведено відсутність його вини у створені обстановки, що є підставою для розстрочки; тимчасовість перебування у такому стані. Саме по собі зменшення прибутків [PERSON] не є обставинами, які можна віднести до виняткових. Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Вказана стаття визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення суду. Як зазначено у наведеній статті підставою для, зокрема, розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання боржника або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, при розгляді питання щодо розстрочки в основу судового акту про надання розстрочки виконання рішення суду чи про відмову у наданні розстрочки, має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, або про відсутність таких обставин. Разом з цим, [PERSON] не надано доказів обставин, що утруднюють виконання рішення суду ( хвороба боржника або членів ім'ї, відсутність присудженого в натурі, стихійне лихо тощо), а ті обставини, на які посилається [PERSON], на думку апеляційного суду, не є винятковими випадками, що дають можливість задовольнити заяву про розстрочку виконання рішення. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено заставою, тому часткове виконання зобов'язання може бути здійснено за рахунок суми від реалізації заставленого майна, а розстрочка виконання зобов'язання суттєво порушує права банківської установи на одержання боргу за кредитним договором та отримання грошових коштів від реалізації заставленого майна. При вирішенні питання суд не врахував інтереси стягувача, права якого порушені, а також те, що заявником не надано доказів наявності обставин, що утруднюють виконання рішення. З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині надання розстрочки виконання постановлено з порушенням норм процесуального права, тому воно в цій частині підлягає скасуванню.

Outcome: partial