Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача - приватного підприємства «Бест-Маркетинг» 22875 грн. - збережених грошових коштів за користування квартирою [ADDRESS], 2535 грн. - процентів за користування грошовими коштами, а також 1160 грн. заборгованості по квартирній платі та оплаті послуги газопостачання у вказаній квартирі. Крім того, позивачкою заявлено вимоги про стягнення на свою користь з відповідачів ПП «Бест-Маркетинг», [PERSON] і [PERSON] пропорційно10000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а також 49674 грн. матеріальних збитків. На обґрунтування позову вказується, що ПП «Бест-Маркетинг», керівником якого є [PERSON] з лютого 2012 р. і до початку листопада 2013 безпідставно користувалось 3/4 частинами належної позивачці квартири [ADDRESS], а з листопада по грудень 2013 р. - безпідставно користувалось всією квартирою. Підприємство не сплачувало позивачці за користування її майном, в зв»язку з чим і з урахуванням вартості оренди двокімнатної квартири на вторинному ринку м. Кіровограда та облікової ставки Національного банку України розмір збережених відповідачем грошових коштів становить 22875 грн., а проценти за користування даними грошовими коштами - 2535 грн. Крім того, станом на 01.01.2014 р. заборгованість по оплаті за утримання вказаної квартири та прибудинкової території становила 745,22 грн., а по оплаті послуги газопостачання у квартирі - 414,80 грн., в зв»язку з чим вказані суми також підлягають стягнення з ПП «Бест-Маркетинг». Крім того, зазначається, що без відома позивачки відповідачами в квартирі [ADDRESS] були здійснені демонтажні та підготовчі будівельні роботи, в зв»язку з чим позивачці завдано матеріальних збитків і моральної шкоди, необхідним є проведення відновлювальних робіт на суму 49674 грн., а тому заявлено вимоги про стягнення відшкодування матеріальних збитків в сумі 49674 грн. і 10000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні по розгляду справи позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачі - [PERSON] і його представник, представник ПП «Бест-Маркетинг» і [PERSON] позов не визнали, стверджуючи про безпідставність заявлених позовних вимог. Заслухавши сторони по справі та їх представників, показання свідків і вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.02.1999 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстрація в реєстрі за №562, право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за позивачкою та її неповнолітньою донькою [PERSON] Вказана квартира була придбана в період перебування позивачки та відповідача [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. 03.03.2000 р. шлюб між вказаними особами був розірваний. Відповідно до договору дарування, посвідченого 10.06.2013 р. Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстрація в реєстрі за № 397, [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] своїй матері, позивачці по справі. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2013 р. частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільної сумісної та спільної часткової власності, припинено право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] з присудженням на його користь грошової компенсації, а за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку вказаної квартири. В період часу з лютого 2012 р. в квартирі за вказаною адресою було зареєстроване та розташовувалось ПП «Бест-Маркетинг», засновником та директором якого є [PERSON] Це відбувалось за погодженням з позивачкою, яка також користувалась приміщенням даної квартири, у встановленому законом порядку перебування приватного підприємства у відповідній квартирі не оспорювала і окремого договору з умов користування квартирою, в тому числі з питань сплати комунальних послуг, з підприємством не укладала. Після набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2013 р. ПП «Бест-Маркетинг» в квартирі позивачки не перебуває, уклавши 09.12.2013 р. договір оренди іншого приміщення. Викладені обставини підтверджені наступними доказами: -договором купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 10.02.1999 р. -договором дарування вказаної квартири від 10.06.2013 р. -рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2013 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ власності -випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.02.2012 р. та довідкою про взяття на облік платника податків - ПП «Бест-Маркетинг», в яких місцезнаходженням підприємства вказана квартира [ADDRESS] -довіреністю від 18.01.2013 р., згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] на укладення договору постачання електроенергії до вказаної вище квартири, а також погоджується на правовідносини обленерго з [PERSON], як представником споживача електроенергії в квартирі - довідником «Світ золотих сторінок», згідно якого в 2012-2013 р.р. місцезнаходженням ПП [PERSON] вказано офіс [ADDRESS] -договором оренди приміщення від 09.12.2013 р., згідно якого ПП «Бест-Маркетинг» 09.12.2013 р. орендувало під офіс кімнати № 212 і № 213 будинку [ADDRESS] -показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], котрі, як працівники ПП «Бест-Маркетинг», підтвердили вказані вище умови перебування підприємства в квартирі [ADDRESS]. Суд вважає, що викладеними доказами об»єктивно спростовуються твердження позивачки, що квартира [ADDRESS] з 2012 р. використовувалась ПП «Бест-Маркетинг» без погодження з нею, як власницею, в зв»язку з чим вказані вище обставини справи вважає встановленими. Аналізуючи встановлені обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Ст. 63 Сімейного кодексу України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 368, 369 ЦК України. В зв»язку з цим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана під час перебування [PERSON] і [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, остільки [PERSON] був співвласником вказаної квартири з 1999 р., мав рівне з позивачкою право на володіння, користування і розпорядження нею, а тому знаходження у квартирі з лютого 2012 р. підприємства, засновником та директором якого був відповідач [PERSON], при відсутності заперечень проти цього з боку відповідачки, не може вважатись порушенням прав останньої. При цьому, в зв»язку з відсутністю окремих домовленостей між співвласниками, а також ПП «Бест-Маркетинг», щодо плати підприємством за користування квартирою і оплати комунальних послуг, відсутні підстави для стягнення на користь позивачки збережених грошових коштів за користування квартирою, процентів за користування такими грошовими коштами, а також заборгованості по комунальним послугам, в задоволенні відповідних позовних вимог необхідно відмовити. Також при ухваленні рішення по справі судом враховується недоведеність в судовому засіданні позивачкою обґрунтованості своїх позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Вимоги позивачки про стягнення на її користь відшкодування матеріальної шкоди ґрунтуються на твердженні про те, що демонтажні та підготовчі будівельні роботи в квартирі [ADDRESS] були здійснені відповідачами, які фактично користувались квартирою, а 13.12.2013 р. [PERSON] і [PERSON] були виявлені працівниками міліції на квартирі у робочому одязі. Проте, в судовому засіданні позивачкою не було надано доказів, на підставі яких можливо було б певно встановити, у якому стані перебувала квартира до початку проведення демонтажних та підготовчих будівельних робіт, коли такі роботи розпочалися і хто їх виконував, які саме роботи були проведені і їх обсяг. Матеріали кримінального провадження і показання свідків [PERSON] і [PERSON] не дають можливості з»ясувати дані обставини, а висновок судової будівельно-технічної експертизи по справі суд оцінює критично, оскільки він ґрунтується на даних, які не були належно встановлені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, слід визнати, що вимоги про відшкодування матеріальних збитків ґрунтуються лише на припущенні проведення відповідних робіт відповідачами і відсутності згоди позивачки на проведення таких робіт, в зв»язку з чим в задоволенні позову у відповідні його частині необхідно також відмовити. При вирішенні заявленої позовної вимоги про стягнення на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди суд відзначає, що в судовому засіданні позивачкою не надано належних доказів як протиправності дій відповідачів, так і завдання їй моральних страждань та спричинення вимушених змін звичайного способу її життя. Загальні твердження позивачки про існування вказаних обставин не свідчать про наявність передбачених законом підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди, в зв"язку з чим у задоволенні відповідної позовної вимоги необхідно відмовити. З урахуванням викладеного, в задоволенні заявленого позову необхідно відмовити повністю. На підставі ст.ст. 60,63 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 369 ЦК України,

Outcome: dismissed