Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 15 квітня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, вона прикладає усіх зусиль для забезпечення її потреб, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина, а на її неодноразові прохання і вимоги про сплату аліментів на утримання дитини уваги не звертає. В судове засідання позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також повідомила, що на утриманні відповідача інших малолітніх та неповнолітніх дітей і недієздатних осіб не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонни перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.04.1999 року (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. У спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Беручи до уваги зазначені обставини, а також враховуючи те, що будь яких інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на забезпеченні [PERSON] не має, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 2 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову, а саме з 10 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Outcome: approved