Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] посилаючись на наступне. 03.11.11 року постановою Деснянського районного суду м. Києва у кримінальній справі відносно [PERSON], відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що спричинило потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження. Вказаною постановою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ЗУ «Про амністію у 2011 року». Злочин, у вчиненні якого відповідача визнано винним, мав місце 30.03.11 року, коли сталося грубе порушення громадського порядку, в наслідок якого [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, було пошкоджено автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] [PERSON] посилається на те, що матеріальна і моральна шкода йому заподіяна внаслідок пошкодження автомобіля діями відповідача. Тому просить стягнути з відповідача на його користь 9 118,76 грн. - у відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на ремонт автомобіля, 500 грн. витрат на експертне дослідження та 10 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у негативних переживаннях пов'язаних з пошкодженням приватної власності та неможливістю користуватися автомобілем. [PERSON] просив стягнути моральну шкоду у сумі 20 000 грн., заподіяну йому у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням його здоров'я, втраті спокою та негативній зміні психологічного стану. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву із підстав викладених у ній. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.11.11 року постановою Деснянського районного суду м. Києва у кримінальній справі відносно [PERSON], відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що спричинило потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ЗУ «Про амністію у 2011 року». Злочин, у вчиненні якого відповідача визнано винним, мав місце 30.03.11 року, коли сталося грубе порушення громадського порядку, в наслідок якого [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, було пошкоджено автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до ст. ст. 22 ч. 1 і ч. 2 п. 1, 23 ч. 1 і ч. 2 п. 2, 1166 ч. 1, 1167 ч. 1, 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюється законом. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть учать ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до вищевказаної Постанови матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER] становить 9 118,76 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заподіяння відповідачем матеріальної шкоди [PERSON], знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і з відповідача підлягає стягненню 9 118,76 грн. та 500 грн. витрат на експертне дослідження. Щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. [PERSON] не навів належного обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди на користь [PERSON], суд вбачає правові підстави для їх часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із вчиненням по відношенню до нього злочинних дій, суд вважає, що 20 000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial