Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У лютому 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло №44610 від 22.08.2003 року про право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] ([PERSON]). Подана заява обгрунтовувалась тим, що у 2016 році заявник звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення правочину щодо належного йому 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Однак, нотаріус відмовив у вчиненні вказаної нотаріальної дії, посилаючись на те, що в наданих документах є розбіжності у написанні прізвища заявника, а саме у свідоцтві про право власності на житло №44610 від 22.08.2003 року зазначено «Пруниця» [PERSON], а в паспорті громадянина України «Пруница» [PERSON]. Зазначається, що наявна помилки у правовстановлюючому документі перешкоджає розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, у зв"язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою. Заявник подав письмову заяву, в якій вимоги заяви підтримав повністю (а.с.20). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у паспорті громадянина України, виданого 22.02.1997 року Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області, прізвище заявника зазначено на українській мові - Пруница, на російській - Пруница (а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло №44610 від 22.08.2003 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної (сумісної) власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с.5). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2097437, виданого 26.11.2003 року Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації вбачається, що власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.6). Статтею 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо не визначено іншого порядку їх встановлення. Як розяснено у постанові Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які свідчать про наявність достатніх правових підстав вважати доведеним факт належності [PERSON], правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло №44610 від 22.08.2003 року про право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] на імя [PERSON]. Встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло №44610 від 22.08.2003 року має для останнього юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права власності на належне йому нерухоме майно.

Outcome: approved