Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 серпня 2009 року виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис за № 97 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-КЕ №141355. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-Ке №230408 виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1484. Дитина на даний час проживає разом з матірю, яка тимчасово не працює. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Після народження дитини сімейне життя почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на сім"ю, шлюб. Відповідач нехтує сімейними цінностями, таким як повага до дружини, доброзичливої сприятливої морально-псилогічної атмосфери. Відповідач неодноразово спричиняв позивачці тілесні ушкодження. На даний час ведення спільного господарства між сторонами припинено. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, на ґрунті побутових проблем та протилежних поглядів розвинулась неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримає та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. 08 серпня 2009 року виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис за № 97 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-КЕ №141355 між сторонами було зареєстровано шлюб. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що під свідоцтвом про народження, актовий запис 1095, свідоцтво 1-КЕ №101154. (а.с.6) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-Ке №230408 виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1484. (а.с.6) Після народження дитини сімейне життя почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на сімю, шлюб. Відповідач нехтує сімейними цінностями, таким як повага до дружини, доброзичливої сприятливої морально-псилогічної атмосфери. Відповідач неодноразово спричиняв позивачці тілесні ушкодження. На даний час ведення спільного господарства між сторонами припинено. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, на ґрунті побутових проблем та протилежних поглядів розвинулась неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові та поваги Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з положень\~ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів,\~згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів,\~а також те,\~що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює,\~що згідно зі ст.\~185 СК України\~той з батьків,\~з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,\~а також той з батьків,\~до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,\~зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину,\~що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово,\~періодично або постійно. Згідно зі\~ ст.\~191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює,\~що згідно зі ст.\~192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,\~може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved