Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 04.09.2017Р на підставі розпорядження №109 Коцюбинської селищної ради він був прийнятий на посаду начальника УЖКГ «Біличі».Розпорядженням №128 від 18.10.2017р він був звільнений із вказаної посади за власним бажанням.При звільненні йому не було виплачено за весь період у суммі 16 333гр 33 коп,а також йому не було видано трудову книжку. 30.10.2017р він подав заяву про повернення трудової книжки та виплату заробітної плати.Крім того,позивач зазначає,що відповідач повинен йому виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку у суммі 30 439гр22 коп та моральну шкоду у суммі 10000гр,поскільки невиплата йому зарплати призвела до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв»язів,він змушений був позичати гроші у сторонніх осіб,рівень його життя знизився. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив,що у березні 2018р заборгованість по зарплаті йому виплатили,просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду. Представник Коцюбинської селищної ради у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Управління житлово-комунального господарства «Біличі» у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Поскільки відповідачі належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи,заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали,також не подали до суду відзиви на позовну заяву,суд проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,заслухавши пояснення позивача,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що 04.09.2017Р на підставі розпорядження №109 Коцюбинської селищної ради позивач був прийнятий на посаду начальника УЖКГ «Біличі».Розпорядженням №128 від 18.10.2017р позивач був звільнений із вказаної посади за власним бажанням.Наведені обставини справи підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с. 6-7),копією розпорядження (а.с.3) При звільненні позивачу не було виплачено за весь період роботи заробітну плату у суммі 16 333гр 33 коп,що стверджується довідкою (а.с.4) Також встановлено,що заборгованість по заробітні1 платі позивачу була виплачена у березні 2018р. Відповідно до ст.. 115 КЗпП України „ Заробітна плата працівникові виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором,але не рідше двух разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів". Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Поскільки спору щодо суми розрахункових коштів при звільненні позивача із роботи не було,то відповідач зобов»язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку.Згідно розрахунку,позивач просить стягнути середній заробіток з жовтня 2017р по січень 2018р у суммі 30 439гр 22 коп виходячи із розміру його середньої зарплати 8166,67 гр(а.с.4 -5). Враховуючи викладене,за час затримки розрахунку в межах заявлених позовних вимог суд стягує із відповідача Коцюбинської селищної ради середній заробіток за час затримки розрахунку за період з жовтня 2017р по січень 2018р у суммі 30 439гр 22 коп. Суд стягує середній заробіток за час затримки розрахунку саме з Коцюбинської селищної ради,поскільки у судовому засіданні встановлено,що позивач був прийнятий на роботу та був звільнений із роботи згідно розпоряджень Коцюбинської селищної ради. Позивач також просить стягнути із відповідачів моральну шкоду у розмірі 10000гр. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України «Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя». Позивач не надав до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що у зв»язку із порушенням прав позивача,йому було заподіяно моральну шкоду,у чому дана моральна шкода полягає,та який її розрахунок,тому суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення із відповідача на його користь моральної шкоди у суммі 10000гр. На підставі ст..ст.116,117,237-1 КЗпП України, ,

Outcome: partial