Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.04.2016 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . До нього звернувся його батько [PERSON] з проханням зареєструвати його в квартирі, оскільки він не може отримати соціальну допомогу. Позивач надав згоду на реєстрацію, але відповідач жодного дня не проживав у квартирі. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] до судового засідання не з?явився про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив. Згідно ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.04.2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб?єкта. Згідно акту про не проживання та відсутність особистих речей від 12.11.2019 року [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з квітня 2016 року по теперішній час. Як вбачається зі змісту\~ст. 150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.ст.319,\~321,\~391 ЦК України\~- власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі, зазначене є підставою для задоволення позову. Згідно з положеннями ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved