Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНІЖИН» (Далі по тесту - ТОВ «АГРОНІЖИН») про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог вказали, що вони є власниками земельних ділянок різних за площею площею в тому числі ріллі, які розташовані на території Володимирецької селищної громади Вараського району Рівненської області згідно державних актів про право власності на земельну ділянку. Згідно з Договорами оренди земельних ділянок, які укладені серпні-вересні 2017 року між позивачами та ТОВ «АГРОНІЖИН» які були зареєстровані Виконавчим комітетом Вараської міської ради Рівненської області, позивачі передали належні їм земельні ділянки, різної площі в оренду відповідачу ТОВ «АГРОНІЖИН» строком на 07 років. Відповідно до пункту 11 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, до 31 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року. Відповідно до пункту 9 договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельною ділянкою сплачувати суму орендної плати в розмірі, визначеному індивідуально щодо кожного окремого договору. Відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата до 31 грудня 2019 року не сплачена. Аналогічним чином до 31 грудня 2020 року, також не сплачено кошти за рік користування земельною ділянкою. Окрім того, в період 2019 - 2020 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. Позивачі зазначають, що неодноразово зверталися в усній формі до представників ТОВ «АГРОНІЖИН» з питанням виплати заборгованості за договорами оренди земельних ділянок, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату позивачам не виплачено. Порушення строків виплати орендної плати за користування даними земельними ділянками у 2019-2020 років вважають порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. З врахуванням викладеного, позивачі просять суд розірвати договори оренди земельних ділянок укладених між ними та ТОВ «АГРОНІЖИН» Вказані позови надійшли до Володимирецького районного суду Рівненської області 01-02 червня 2021 року. Ухвалами суду відкрито загальне позовне провадження по даних справах. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року було об`єднано справи в одне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник відповідача адвокат Шкода П.В., у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просилив відмовити в задоволені позовних вимог позивачів в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилалися на ті обставини, що орендарем орендна плата за 2019 рік сплачена в повному обсязі. За користування земельними ділянками у 2020 році орендна плата буде виплачена у визначені договором строки. Також посилався на ту обставину, що на даний час, в ТОВ «АгроНіжин» у зв`язку із форс-мажорними обставинами має збитки, які на даний час не відшкодовані, у зв`язку з чим у 2020 році виник від`ємний баланс. Також зазначив, що якщо договором оренди передбачена сплата орендної плати щорічно, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців може бути визнана систематичною. Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати - це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку. В той же час, таких фактів ТОВ «АгроНіжин» недопущено, оскільки як вбачається із позовних заяв, позивачі вказують на несплату орендної плати в т.ч. за 2020 рік, строк якої на даний час не настав. Крім того, із вказаних позовних заяв незрозуміло до кого саме позивачі, як представника ТОВ «АгроНіжин» звертались із вимогою щодо сплати орендної плати, оскільки такі звернення у ТОВ «АгроНіжин» не надходили та не реєструвались, а тому вважає доводи позивачів викладені в позовній щодо є безпідставними, надуманими та такими, що жодним чином не підтверджуються, а тому не підлягають задоволенню. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача адвокат Шкода П.В., в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовні заяви. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно копій Державних актів про право власності на земельну ділянку, які були оглянуті в судовому засіданні, позивачі є власниками земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства різної площі, які розташована на території Володимирецької селищної ради Вараського (на той час Володимирецького) району Рівненської області. Судом також встановлено, та не заперечувалося учасниками процесу, що в серпні-вересні 2017 року між позивачами та ТОВ «АГРОНІЖИН» було укладено Договори оренди земельних ділянок, які були зареєстровані Виконавчим комітетом Вараської міської ради Рівненської області, та з яких вбачається, що із [PERSON] укладено 21.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0007; з [PERSON] 01.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0082; з [PERSON] 22.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0033; з [PERSON] укладено 04.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0079; з [PERSON] укладено 31.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0062. з [PERSON] укладено 26.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0064; з [PERSON] 26.08.2017 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0065; з [PERSON] укладено 21.08.2017 договори оренди земельних ділянок кадастровий номер 5620889800:03:015:0073, 5620889800:03:020:0150, 5620889800:03:021:0056; з [PERSON] укладено 26.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0056; з [PERSON] укладено 01.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0059; з [PERSON] укладено 02.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0219; з [PERSON] укладено 26.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0200; з [PERSON] укладено 26.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0096; з [PERSON] укладено 13.09.2017 договори оренди земельних ділянок кадастровий номер 5620889800:03:021:0055; 562088980003:021:0055; з [PERSON] укладено 04.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0214; з [PERSON] укладено 31.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0223; з [PERSON] укладено 30.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0215; з [PERSON] укладено 15.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0034; з [PERSON] 21.08.2017 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:011:0008; з [PERSON] укладено 28.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0201; з [PERSON] укладено 01.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0058; з [PERSON] укладено 01.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0038; з [PERSON] 18.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0039; з [PERSON] укладено 10.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0113; з [PERSON] укладено 27.07.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0126; з [PERSON] укладено 06.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0061; з [PERSON] укладено 28.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0055; з [PERSON] укладено 02.09.2017 договори оренди земельних ділянок кадастровий номер 5620889800:03:014:0041, 5620889800:03:014:0040; з [PERSON] укладено 06.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0048. Із [PERSON] укладено 28.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:015:0007; з [PERSON] укладено 01.09.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:0064; з [PERSON] укладено 28.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:016:0027; з [PERSON] укладено 01.09.2017 договори оренди земельних ділянок із кадастровими номерами 5620889800:03:014:0033, 5620889800:03:014:0035; з [PERSON] укладено 03.09.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:014:0060; з [PERSON] укладено 28.08.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:015:0008; з [PERSON] укладено 02.09.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:015:0473: з [PERSON] укладено 05.09.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:015:0061; з [PERSON] 27.08.2017 укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:014:0083; з [PERSON] 01.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:014:072; з [PERSON] укладено 10.09.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 5620889800:03:015:0054; з [PERSON] укладено 29.08.2017 договір оренди земельної ділянки із кадастром номером 5620889800:03:014:0025; з [PERSON] укладено 30.08.2017 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5620889800:03:014:044. Відповідно до даних Договорів оренди земельних ділянок позивачі передали належні їм земельні ділянки, різної площі в оренду відповідачу ТОВ «АГРОНІЖИН» строком на 07 років (до серпня-вересня 2024 року). Укладені договори оренди земельної ділянки є типовими та за змістом ідентичні (окрім конкретних відомостей щодо власників та земельних ділянок). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини щодо оренди землі, є Закон України «Про оренду землі». За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Отже, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20 січня 2016 року № 6-1998цс15 та № 6-1980цс15. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачати у договорі поєднання різних форм орендної плати. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Одним із основних обов`язків орендаря відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати. У пункті д частини першої статті 141 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі№ 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду України не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, а тому суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають і вимоги по про стягнення орендної плати та пені і вимоги по достроковому розірванню договору оренди. Тлумачення пункту д частини першої статті 141 Закону України «Про оренду землі», частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо), і обов`язковою ознакою такого порушення є його систематичність. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати». Відповідно до ч.ч. 1, 2, та 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. В позовній заяві позивачі як на підставу для дострокового розірвання договору оренди землі в одностороньому порядку посилаються на те, що відповідач, який зобов`язаний був сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, не виконав зазначену умову договору, чим порушив домовленість між сторонами. З приводу наведених обставин судом встановлено наступне. У відповідності до Відповідно до п. 9 та 11 Договорів оренди землі б/н укладені в серпні-вересні 2017 року, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 4% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного наступного року. Представником відповідача надано копії відомостей за 2019 рік, з яких вбачається, що за вказаний період позивачам нараховано та виплачено орендну плату за оренду земельних ділянок різної площі. Що стосується вимог позивачів стосовно не сплати відповідачем орендної плати за 2020 роки, а саме 31 грудня 2020 року то з цього приводу судом встановлено, що згідно із п. 11 вказаних договорів орендна плата вноситься до 31 грудня кожного наступного року, тобто строк сплати за користування земельною ділянкою орендодавців за 2019 рік спливає після 31 грудня 2020 року, а за 2020 рік після 31 грудня 2021 року. Дані обставини спростовують твердження позивачів про те, що відповідач на не сплатив орендну плату в т.ч. за 2020 рік, оскільки строк внесення плати за цей рік на час судового розгляду позову не настав. Також позивачами не доведено жодними допустими доказами, що позивачі зверталися до відповідача ТОВ «АгроНіжин» із вимогою щодо сплати орендної плати, оскільки як зазначає представник відповідача такі звернення у ТОВ «АгроНіжин» не надходили та не реєструвались. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачами не доведено факт систематичної невиплати їм відповідачем орендної плати за оренду земельних ділянок, оскільки відповідач свої зобов`язання за договорами оренди за 2019 рік виконав в повному обсязі, а за 2020 рік строк виплати на даний час не настав. Також суд зазначає, що одиничний факт невиплати коштів не створює систематичності. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 37 Договорів оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. В той же час, позивачі не надали належних та беззаперечних доказів невиконання відповідачем умов договорів, і з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не доведені, у зв"язку з чим підстав для їх задоволення немає. Позивачі скористалися своїм правом на судовий захист, однак їх позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати на оплату судового збору покладаються на позивачів. На підставі викладеного, ст. 93, 211 ЗК України, ст.ст. 11, 15, 626, 627, 628, 631, 638, 640, 651 ЦК України, ст. ст. 1, 12, 13, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed