Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: стягнути на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], суму позики у розмірі 1700000 грн.; стягнути на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], пеню у розмірі 163710 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог у позові зокрема зазначено, що за договором позики суми 1700000 грн., укладеного 25.08.2005 року між позикодавцем - позивачем та позичальником - відповідачем зі строком її повернення до 28.08.2015 року, останній всупереч вимогам діючого законодавства та умовам цього договору позики не сплатив заборгованість перед позивачем у розмірі 1700000 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення - за 73 дні прострочення - у загальному розмірі 163710 грн. Відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву. У письмовій заяві позивач просила задовольнити позов, розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України): позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Згідно зі ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у періоді, за який нараховується пеня. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши наведені дані, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, всі матеріали справи, в якій, на підтвердження вищевказаного обгрунтування зокрема міститься копія вищевказаного договору позики (автентичність якої відповідачем не заперечується) та розрахунок вказаної пені, судом не встановлено даних про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує свободи та інтереси інших осіб, а тому, враховуючи зміст вищенаведених положень діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 6090 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved