Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову [PERSON] зазначив, що 17 серпня 2018 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович виніс Постанову № 2581 «Про відкриття виконавчого провадження» на виконання виконавчого напису № 3171, а також Постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості за кредитними зобов'язаннями в нього перед ПАТ «Укрсоцбанк» є спірною, розрахунки не підтверджені жодними доказами, також посилається на довідку про відсутність заборгованості датовану 2016 роком та ЗУ "Про мораторій». Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати вказаний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з огляду на безпідставність. Також направив до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначив, що в позивача виникла заборгованість за кредитним договором, яку він не сплатив, у зв'язку з чим відповідачем були подані документи приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом відповідно до п.1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. При вчиненні виконавчого напису нотаріус перевірив документи, необхідні для вчинення виконавчого напису, а також правильність розрахунку кредитної заборгованості. Представник відповідача вважає, що виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства без будь-яких порушень, а тому позов задоволенню не підлягає. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 2007/24-24/209, згідно умов якого йому було надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 100 000.00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.11.2022 року, на умовах визначених Договором кредиту. У забезпечення виконання його зобов'язань за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № 03-24/789 від 12.11.2007 року з Поручителем [PERSON], який, згідно з п. 1.1. Договору Поруки зобов'язався відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» в тому ж обсязі, що і [PERSON], зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту. Окрім того, 12 листопада 2007 року було укладено [PERSON] договір №812 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON], (Іпотекодавець), а також [PERSON], яка виступила майновим поручителем за [PERSON] договором. Даним Іпотечним договором було досягнуто домовленості про те, що Іпотекодавці ([PERSON] та [PERSON]) передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення основного зобов'язання наступне нерухоме майно: трьохкімнатну ддзтару, загальною площею 74,0 метрів квадратних, житловою площею 51,0 етгів квадратних, що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві приватної власності. Вартість даної квартири за згодою сторін було зазначено в розмірі 635000 гривень, що в еквіваленті на момент підписання 2зговору становило 125742,57 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення Договору. Відповідно до Договору про внесення змін № 1 від 21.09. 2012 року до Договору кредиту, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», було лосягнуто домовленості про рефінансування заборгованості, переведення валюти кредиту з доларів США в національну валюту гривню, встановивши починаючи з 21.09.2012 року по 31.08.2022 року відсоткову ставку в розмірі 9,9 відсотків річних, починаючи з 01.09.2022 року - плаваючу (змінну) відсоткову ставку, про зміну графіку погашення кредиту та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості, а саме до 20.09.2026 року. 27 лютого 2018 року [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис №3171, яким звернув стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власниками даного нерухомого майна на підставі Договору міни від 28.04.2006 року є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 17 серпня 2018 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович виніс Постанову № 2581 «Про відкриття виконавчого провадження» на виконання виконавчого напису №3171, а також Постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 01 червня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси по справі Ла522/24460/17 ухвалив рішення по справі про стягнення заборгованості. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.10.2018 року апеляційну скаргу повернуто, тобто рішення вступило в законну силу. Втановленні преюдиційні факти щодо наяності заборгованості. Та викладений розрахунок відповідає розрахунку у виконавчому написі, а саме : «...У порушення умов Договору позичальник свої зобовязання належним чинш не виконав, в результаті чого станом на 23.11.2017року має заборгованість за кредитом в сумі 755 570,89 грн., а саме: Сума заборгованості за кредитом - 651 345,84 грн.; Сума заборгованості за відсотками 97 523,99 грн.; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2 579,05 грн.; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2 265,49 грн.; Розмір інфляційних витрат за кредитом - 996,90 грн,; Розмір інфляційних витрат за відсотками - 859,62 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості...». Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. З матеріалів справи вбачається, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу були надані всі документи, передбачені Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, позивач суду не надав. Не підтверджується вказана обставина також матеріалами справи. За таких підстав суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Як на підставу позову позивач також посилався на Закон України «Про мораторій» з цього приводу суд зазначає про таке. Дія ЗУ «Про мораторій» не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а є лише окремою підставою, для зупинення примусових дій Державних або приватних виконавців . Не є окремою підставою для визнання виконавчого документу таким , що не підлягає виконанню так як сам Закон є тимчасовим, та надає лише проміжок у часі, коли кредитор не має права звертати стягнення на предмет іпотеки. Заборони, щодо отримання Виконавчих документів. Повний текст рішення суду складений 28.12.2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed