Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вбачаючи на те, що він не працює, згоден сплачувати аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму. Допитаний судом свідок [PERSON] підтвердив у судовому засіданні, що фактичне місце проживання позивачки та її дитини м. Чернігів, вул. І.Бєлова, 21/2/61. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в період спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого записаний відповідач. (а.с.3). Як встановлено судом дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні їх сина не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини справи, матеріальне становище платника аліментів, реальну та обєктивну можливості сплачувати аліменти в певному розмірі, ту обставину, що відповідач не має сталого доходу, вважає, що у даному випадку з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина підлягають стягненню аліменти у розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що за положеннями ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину застосовується за вийнятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial