Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із даним позовом в якому зазначила, що з відповідачем було зареєстровано шлюб 16 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що був зроблений актовий запис №2927. Від шлюбу є неповнолітній син[PERSON] , [INFO] , відносно якого рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 17.11.2016 року №642/4423/16-ц, відповідача було позбавлено батьківських прав, та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця. 05.11.2019 року рішенням Ленінського районного суду міста Харкова №642/3802/19 з відповідача було стягнуто пеню по заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 7961грн.46коп., та збільшено розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі до 1800 грн. Заборгованість по виконавчому провадженню №58763916 не погашена, просить стягнути з відповідача пеню, що не перевищує 100% заборгованості, 12253,27 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні, з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивачки надала до суду заяву, просила справу розглянути без її та позивача участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин ,суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). За таких обставин на підставі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2010 року, розірвано. Під час перебування у шлюбі, [INFO] , у сторін народився син, [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 17.11.2016 року по цивільній справі №642/4423/16-ц, відповідач [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Позивачем був отриманий виконавчий лист та пред`явлено його до примусового виконання у Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Барвенківському, Боровському, Ізюмському районах. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №58763916. 05.11.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова було винесене рішення по цивільній справі №642/3802/19, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені по заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 7961грн.46коп, за період з липня по грудень 2016 року, з січня по березень та з червня по липень, і з вересня по грудень 2017 року, за період з січня по грудень 2018 року, за період з січня по березень 2019 року; збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій до 1800 грн. Відповідач з апеляційною скаргою не звертався. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заборгованість по виконавчому провадженню №58763916 на цей час не погашена, виконавчі провадження передано до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), бо розшуковими діями встановлено фактичне місце проживання боржника: [ADDRESS] . Розрахунок заборгованості № 41784 від 14.06.2021 року по виконавчому листу №642/4423/16-ц, був проведений державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові за весь період заборгованості, без урахування рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 року по цивільній справі №642/3802/19. Тому, пеню розраховано лише за місяцями, за якими не було проведено стягнення пені по цивільній справі №642/3802/19. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, вказані правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Пеня по виконавчому листу №642/4423/16-ц, становить, за квітень 2019 року-300,00грн. ( 1000,00х1%);за травень 2019року-310,00грн.(1000,00 х 1%);за червень 2019 року-300,00грн.( 1000,00х1%); за липень 2019року -300,00грн.(1000,00х1%);за серпень 2019 року -310,00грн.(1000,00 х 1%);за вересень 2019року-300,00грн. (1000,00 х 1%);за жовтень 2019 року-310,00грн. (1000,00 х 1%);за листопад 2019 року-300,00грн. ( 1000,00 х 1%) ;за грудень 2019 року-8,05грн. ( 161,00 х 1% ). Всього за період з квітня по 5 грудня 2019 року пеня за несплату аліментів складає - 2438,05грн. Пеня по виконавчому листу №642/3802/19, з урахуванням інфляції становить,за грудень 2019 року- 468,00грн.(1509,68 х 1% ); за січень 2020 року -559,12 грн. (1803,60 х 1%);за лютий 2020року-522,00 грн. (1800,00 х 1%);за березень 2020року- 562,46 грн. ( 1814,40 х1%); за квітень 2020року- 544,31 грн.( 1814,40 х1%); за травень 2020 року-541,62 грн. (1805,40 х1%); за червень 2020 року -541,08 грн. ( 803,60 х1%); за липень 2020року- 558,00 грн. (1800,00 х 1%);за серпень 2020року- 558,00 грн. (1800,00 х 1%);за вересень 2020року-542,70 грн. (1809,00 х 1%);за жовтень 2020 року-560,48 грн. ( 1808,00х 1%);за листопад 2020 року-547,02 грн. (1823,40 х 1%);за грудень 2020року- 563,02 грн. (1816,20 х 1%);за січень 2021 року- 565,25 грн. (1823,40 х 1%);за лютий 2021року- 509 ,04 грн. (1818,00 х 1%);за березень 2021року- 567,49 грн. (1830,60 х1%); за квітень 2021року--543,78 грн. (1812,60 х1%);за травень 2021 року--561,90 грн. ( 1812,60 х1%). Всього за період з грудня 2019 року по 31 травня 2021 року, пеня за несплату аліментів складає 9815,27грн. Загалом пеня, яка обрахована згідно розрахунків державних виконавців Немишлянського відділу державної виконавчої служби м. Харкова СМУ МЮ від 11.06.2021 року та від 14.06.2021 року, складає 12253,27 грн. На час ухвалення рішення в даній справі вказаний розрахунок заборгованості не оспорений у порядку, встановленому законом, ні стягувачем, ні боржником. Заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №642/4423/16-ц на 01.06.2021 року складає 31562грн.84коп. Заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №642/3802/19 на 01.06.2021 року складає 32314грн.88коп. Заборгованість по сплаті пені згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 року по цивільній справі №642/3802/19, складає 4243,73грн., згідно інформації, що міститься в листі Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 31.03.2021р.№ 14713 та в листі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції(м. Харків) № 13393/Г -1802/04,4 від 13.04.2021. Загальна заборгованість боржника [PERSON] , [INFO] перед стягувачем [PERSON] , без урахуванням пені, що обрахована у даному позові, складає 68121,45 грн. Розмір пені не перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. З листів Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 31.03.2021р.№ 14713 , Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції(м.Харків) № 13393/Г -1802/04,4 від 13.04.2021, боржник [PERSON] ухилявся від сплати аліментів: на численні виклики державних виконавців не з`являвся до державних виконавців; своєчасно не повідомив місце свого фактичного проживання; офіційно, за даними ДФС, не працевлаштований, але вводив державних виконавців в оману, надаючи відомості про місце роботи - ТОВ «КарІнвест», надав ці дані, коли вже був звільнений, про що роботодавець надав відомості до відділу виконавчої служби. Як видно з вказаних листів, було відкрито декілька виконавчих проваджень і вони знаходилися в провадженні різних державних виконавців, але неправдиві відомості про своє місце роботи боржник надавав кожному державному виконавцю. В вищевказаних листах зазначено, що державними виконавцями винесені постанови про тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортними засобами; у полюванні та ін., але все це не змусило боржника сплачувати поточні аліментні платежі і заборговані суми, тоб-то наявне свідоме ухиляння від сплати аліментів. Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач обізнаний про необхідність утримувати дитину та сплачувати аліменти на підставі судового рішення, проте свої зобов`язання належним чином не виконує, жодних належних та допустимих доказів про відсутність вини у виникненні заборгованості по аліментам або відсутності в нього заборгованості зі сплати аліментів перед позивачем відповідачем не надано. Таким чином, факт неналежного виконання платником аліментів [PERSON] , рішень суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державними виконавцями. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання ним своїх обов"язків щодо утримання неповнолітнього сина, покладених на нього судовими рішеннями. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до частини 4статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць Х кількість днів прострочення Х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1, 3, 4ст. 83 ЦПК Українисторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Відповідач не надав документів, що доводять наявність поважних причин для несплати аліментів, не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості з не залежних від нього причин сплачувати аліменти у визначеному рішеннями суду розмірі. З позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану, як це передбачено ст. 192 СК України, відповідач до суду не звертався. Жодних заходів для зменшення розміру заборгованості він не приймав. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 % від стягнутої суми, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved