Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 14010 грн. 00 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 15.05.2015 позивачем із ТОВ «УніКредит Лізинг» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних заобів. У квітні 2016 р. відбулась ДТП між [PERSON] та відповідачкою. Постановою суду відповідачку визнано винною. У квітні 2016 р. на підставі заяви страхувальника позивачем проведено розрахунок суми страхового відшкодування. У судовому засіданні представник позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надавши заперечення у письмовому вигляді, позовні вимоги вважає безпідставними, вважає, що відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.05.2015 між позивачем та ТОВ «УніКредит Лізинг» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних заобів №28-0101-01/7187, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фіат Добло», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 06.04.2016 за участю транспортного засобу «Фіат Добло», д.н.з. [NUMBER] відбулась ДТП між [PERSON] та [PERSON], яка керувала транспортним засобом «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] (а.с.8) . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2016 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). 08.04.2016 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 11). 14.04.2016 позивачем на підставі рахунок-фактури № АИ-0001469 від 11.04.2016, виданого ТОВ «ІТАЛАВТО ЦЕНТР», складено страховий акт №ДККА-50085 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування (20-22). Згідно платіжного доручення №6748 від 14.04.2016 позивачем здійснено виплату страхвого ідшкодування у розмірі 14010 грн. 00 коп. (а.с. 23). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно наданої сторонами інформації, станом на 06.04.2016 відповідальність водія транспортного засобу «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] згідно полісу №АІ 5828578 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність була застрахована в ВАТ "Страхова компанія «НОВА» (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На заперечення представника відповідача щодо непред'явлення вимог до ВАТ «Страхова компанія «НОВА» де застрахована відповідач суд керувався правовим висновком ВСУ по справі №6-2097цс16 про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved