Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання частково недійсним свідоцтва та визнання права власності на частину майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 1983 року по 2013 рік включно. У період перебування у шлюбі сторонами було за спільні кошти придбано спільне майно, а саме квартира [ADDRESS]. Право власності на дану квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] На даний час між ними не досягнуто домовленості щодо добровільного поділу квартири, а тому позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 1983 року по 2013 рік включно. У період шлюбу сторони по справі придбали шляхом вступу до кооперативу квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 14.02.2007 року. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об′єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім′ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім′ї. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, той факт, що спірна квартира була придбана сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільним майном подружжя та підлягає поділу на загальних підставах, а саме в рівних частках за кожним із подружжя. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved