Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики у сумі 19336 грн. 50 коп. В заяві зазначив, що 29 липня 2015 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняла у позику 18000 грн. та зобовязалась повернути не пізніш 29 липня 2017 року, сплачуючи 10 числа кожного місяця по 600 грн. Сторони уклали зазначений правочин в простій письмовій формі. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконувала протягом трьох місяців, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з неї на його користь 19336 грн. 50 коп., які складаються з 18000 грн. заборгованості за позикою; 1304 грн. 89 коп. процентів від суми позики; 22 грн. 68 коп. інфляційних втрат; а також трьох відсотків річних у сумі 8 грн. 93 коп. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. В судове засідання позивач не зявився. Його представник надав письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За вказаних обставин у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд знаходить за можливе вирішення справи у відсутність представника позивача. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, згідно з якою позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданій судові розписці від 29.07.2015 року відповідач отримала у позивача в позику 18000 грн., які зобовязалась повернути не пізніш 29 липня 2017 року, сплачуючи 10 числа кожного місяця по 600 грн., що обєктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами (а. с. 9). Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при їх укладенні. Позичальник допустила таке порушення зобов"язання, яке дає позикодавцю в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково вимагати повернення усієї суми кредиту до спливу кінцевого строку дії договору. З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутий з відповідача на його користь.

Outcome: approved