Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 24.04.2019 р., з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1\\3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 29 жовтня 2011 перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2012 р.народження, та доньку [PERSON] , 2015 р.народження, які на даний час проживають з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дітей покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити, та зперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 29 жовтня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації м.Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис № 3612. Від шлюбу сторони мають неповнолітіх дітей - сина [PERSON] , 2012 р.народження, та доньку [PERSON] , 2015 р.народження. На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з матір`ю, яка несе витрати на їх утримання. Суду не надано доказів, що відповідач, який проживає окремо, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі, необхідному для забезпечення їх життєдіяльності та гармонійного розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що маютьістотне значення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює, має постійний дохід, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1\\3 частина від усі видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved