Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Орган опіки та піклування при Києво-Святошинській районній державній адміністрації та [PERSON] про визнання дій суб»єкта владних повноважень незаконними та зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що до прокуратури Києво-Святошинського району звернулась [PERSON], [INFO] з заявою про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинення певних дій відповідачем. [PERSON], згідно медичного висновку № 103 Дитячої поліклініки Києво-Святошинської центральної районної лікарні від 02.08.2011 є дитиною-інвалідом. [PERSON], згідно довідки № 349, виданої 01.07.2014 КП «Готельно - гуртожитковий комплекс» з 2000 року по теперішній час зареєстрована та постійно проживає у кімнаті [ADDRESS] [PERSON] на підставі нотаріально засвідченої заяви батьків [PERSON] та [PERSON] про відмову від участі в приватизації кімнати [ADDRESS] та про надання їй дозволу на участь у приватизації вказаної кімнати у червні 2014 року звернулась до відповідача із заявою про приватизацію вказаної кімнати. Однак, виконавчий комітет Вишневої міської ради відмовив у праві приватизації за [PERSON] кімнати , посилаючись на те, що родина [PERSON] не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» у зв'язку із тим, що її мати та батько вже скористались правом на безоплатну приватизацію житла. Позивач важає відмову відповідача безпідставною, необґрунтованою та незаконною. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: визнати дії виконавчого комітету Вишневої міської ради щодо відмови [PERSON] в приватизації кімнати [ADDRESS] розміром 17,9 кв.м. - незаконними. Зобов'язати виконачий комітет Вишневої міської ради вжити заходів, спрямованих на приватизацію за неповнолітньою [PERSON], [INFO] кімнати [ADDRESS] Судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник прокуратури з»явився. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з»явилась. Проти задоволення позову заперечувала. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа - Орган опіки та піклування при Києво-Святошинській районній державній адміністрації в судове засідання свого представника не направила. Повідомлялась належним чином. Надала до суду листа про слухання справи у відсутність їх представника. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства . У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що до прокуратури Києво-Святошинського району звернулась [PERSON], [INFO] з заявою про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинення певних дій відповідачем. [PERSON], згідно медичного висновку № 103 Дитячої поліклініки Києво-Святошинської центральної районної лікарні від 02.08.2011 є дитиною-інвалідом. Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.02.2015 р. нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] не зареєстровано. [PERSON], згідно довідки № 349, виданої 01.07.2014 КП «Готельно - гуртожитковий комплекс» з 2000 року по теперішній час зареєстрована та постійно проживає у кімнаті [ADDRESS] Згідно п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло, а відповідно до п.1 ст.7 Закону за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (надалі Положення) за неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Як зазначено у п.17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. [PERSON], скориставшись правом, передбаченим пунктами 17, 18 вищевказаного Положення, на підставі нотаріально засвідченої заяви батьків [PERSON] та [PERSON] про відмову від участі в приватизації кімнати [ADDRESS] та про надання їй дозволу на участь у приватизації вказаної кімнати у червні 2014 року звернулась до виконавчого комітету Вишневої міської ради із заявою про приватизацію вказаної кімнати. Однак, виконавчий комітет Вишневої міської ради відмовив у праві приватизації за [PERSON] кімнати , посилаючись на те, що родина [PERSON] не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» у зв'язку із тим, що її мати та батько вже скористались правом на безоплатну приватизацію житла. [PERSON] відповідає вимогам п.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно яким право та приватизацію кімнати у гуртожитку мають громадяни, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Вікових обмежень для приватизації не існує. Ігнорування та відхилення посадовими особами виконавчого комітету Вишневої міської ради заяви від імені [PERSON] є порушенням її конституційних прав, передбачених ст. 47 Конституції України, згідно якої кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених вказаним Законом. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир(будинків), житлових будинків в гуртожитках, які використовуються громадянами на умовах найму, з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, та продажу надлишків загальної площі житлових приміщень у гуртожитках громадянам, що мешкають в них. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування.) Згідно технічного паспорту КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області, довідки КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» м. Вишневе Київської області, площа кімнати №139, яка приватизується, складає 17,9 кв. метрів, що не перевищує встановленої норми для безоплатної приватизації. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Підставою для законного вселення та проживання в кімнаті гуртожитку [PERSON] є ордер, виданий КП «Готельно-гуртожитковий Комплекс» на ім'я її матері - [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо розглядається у порядку цивільного судочинства. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. Ч. 2 ст. 121 Конституції України передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст.20 Закону України „Про прокуратуру" прокурор або його заступник при виявленні порушень закону має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Згідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва у суді прокурором інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними та державою. У ст. 3 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах України. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. В силу вимог ст. ст. 45, 46 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор має право представляти інтереси громадянина в суді в будь-якій стадії процесу. Як передбачено частиною 2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. У зв'язку із тим, що [PERSON] в силу недосягнення повноліття не може захистити свої права та інтереси самостійно, відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура Києво-Святошинського району звертається до суду з даним позовом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, врахувавши позицію Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи викладене, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»,

Outcome: approved