Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення (компенсацію) суми проведеної страхової виплати на підставі права зворотної вимоги в порядку суброгації. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2015 року на перехресті вулиць Кульпарківська - Копистинського у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Вольво ХС 60», номерний знак [NUMBER] та «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER], який був застрахований від ризику пошкодження внаслідок в ДТП у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі договору добровільного страхування № 640589931.14 від 18.04.2014 року. Внаслідок ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Згідно рахунку спеціалізованої СТО загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] складає 104718.00 грн. Позивач відшкодував застрахованій особі завдану шкоду у розмірі 104631.60 грн. шляхом оплати рахунку СТО та набув право зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди у розмірі фактично сплачених коштів. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент її скоєння була застрахованою у ПрАТ «СК "»Уніка», позивач звернувся до страховика відповідача із заявою про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 50000.00 грн. ПрАТ «СК «Уніка» компенсувала сплачену позивачем суму у розмірі 50 000.00 грн. Враховуючи набуття права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів у розмірі 104631.60 грн., а також наявність ліміту відповідальності страховика винуватця ДТП у розмірі 50000.00 грн., - позивач вважає, що решта завданої шкоди має бути стягнута з відповідача, як відповідальної особи за скоєння ДТП, оскільки згідно чинного законодавства особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позивач вважає своє право порушеним, за захистом якого звертається до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності /а.с.4/, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва інтересів у цивільних справах від 21.2014року, в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву від 08.12.2015 року. До початку розгляду справи по суті подав на розгляд суду проект мирової угоди, у звязку із чим просив відкласти розгляд справи для надання можливості сторонам врегулювати спір у досудовому порядку. Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи з огляду на те, що досудове врегулювання спору на даній стадії судового процесу вважає неможливим. По суті заявлених позовних вимог представник відповідача зазначив, що вимога про стягнення з відповідача різниці між реальною вартістю складових, які були замінені під час ремонту, та виплаченим страховим відшкодуванням є незаконною та необґрунтованою, оскільки спростовується матеріалами справи та вимогами Закону. Так, згідно п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 4910 від 25.02.2015 року, з яким погодився позивач, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 68 099.80 грн., то саме такою є розмір завданої шкоди позивачу, відтак тільки такою, в свою чергу, може бути сума позовних вимог до відповідача. Вважає, що така нормативно-правова позиція підтверджується пунктами 2.4., 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, згідно якої вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. З урахуванням наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та його слід задовольнити виходячи із наступного. Під час розгляду справи по суті заявлених вимог судом було встановлено, що 19.02.2015 року за адресою вул. Кульпарківська - Копистинського (перехрестя) у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Вольво ХС 60», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] № 58185974. З вказаної довідки вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.12.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2015 року [PERSON], [INFO], яка працює в ТОВ «Атілла-Львів», що зареєстрована на [INFO] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340.00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Вольво ХС 60», номерний знак [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу № АІ/0849359 з терміном дії від 18.04.2014 року до 17.04.2015 року. Вказаним договором страхування було передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб у розмірі 50000.00 грн. та франшизу у розмірі 0.00 грн. Автомобіль «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі Договору добровільного страхування № 640589931.14 з терміном дії від 18.04.2014 року до 17.04.2015 року та франшизою 0.00 грн. Предметом Договору страхування було страхування від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб. Розділом 2 Договору страхування передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу (з урахуванням вимог п.10.2.5. Договору). На випадок пошкодження транспортний засіб застраховано на умовах «СТО за направленням страховика» відповідно до умов п.10.2.3 Договору страхування. Згідно п.10.2.3 Договору страхування при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається страховиком на підставі документів, що підтверджують розмір збитку (рахунки СТО, калькуляції СТО чи страховика, висновок спеціаліста-товарознавця) за вирахуванням франшизи, встановленої в п.2 Договору страхування. Згідно п.102.3.2. Договору страхування в розрахунок розміру страхового відшкодування включається вартість запасних частин, деталей обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО. Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень. Згідно рахунку спеціалізованої СТО ТОВ «НІКО-Захід» № 132/а від 23.02.2015 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 117811.33 грн., а зі знижкою (сума до сплати) - 104718.00 грн. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 4910 від 25.02.2015р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] при умові проведення відновлювального ремонту на СТО офіційного дилера складає 105846.32 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER], при умові проведення відновлювального ремонту на СТО офіційного дилера складає 68099.80 грн. Страхувальник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій зазначив про таку шляхом перерахунку грошових коштів згідно рахунку СТО - ТОВ «НІКО-Захід». 11.03.2015 року позивачем було складено Страховий акт № 125936, з якого вбачається про прийняття рішення здійснити страхове відшкодування у розмірі 104631.60 грн. за мінусом миття автомобіля у розмірі 86.40 грн. Страхове відшкодування було виплачено застрахованій особі шляхом оплати вартості ремонтних робіт автомобіля «Мітсубіші АСХ», номерний знак [NUMBER] на рахунок СТО - ТОВ «НІКО-Захід», що підтверджується платіжним дорученням № 2193 від 30.03.2015 року. Таким чином, виконавши умови Договору страхування № 640589931.14 шляхом виплати страхового відшкодування, позивач набув право зворотної вимоги в порядку суброгації до особи, винної у завданні шкоди у розмірі фактично сплачених коштів 104631.60 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Вольво ХС 60», номерний знак [NUMBER] на момент його скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою у ПрАТ «СК «Уніка», позивач звернувся до останнього із заявою про компенсацію суми страхової виплати від 05.08.2015 року у розмірі 50000.00 грн., яка була задоволена 06.11.2015 року шляхом відшкодування у розмірі 50000.00 грн. у межах передбаченого ліміту полісом № АІ/0849359. Разом з тим, здійснивши виплату страхового відшкодування за Договором страхування № 640589931.14, позивач набув право зворотної вимоги у розмірі 104631.60 грн., які не покриваються лімітом відшкодування завданої шкоди майну третіх осіб за полісом № АІ/0849359. Відтак суд вважає, що залишок суми страхової виплати у розмірі 54631.60 грн. підлягає до стягнення з відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння шкоди внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, право позивача на отримання компенсації здійсненої страхової виплати у повному обсязі є порушеним та підлягає до захисту у встановленому законодавством порядку. Досліджуючи обставини справи в сукупності та їх підтвердження у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість застосування до спірних правовідносин наступних норм матеріального права. Відповідно до статті 1, ч.1 статті 7, ч.1 статті 16, ч.1 статті 25 Закону України «Про страхування» N 2745-III, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. В Україні здійснюються такі види обовязкового страхування: страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договір страхування це - письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст. 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 статті1, статті5, пункту 22.1. статті 22, статті 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV, особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 27 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобовязанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобовязання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобовязання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191\~ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" N 2745-III, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пунктів 14, 24 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 54631.60 грн., оскільки відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обовязок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Таку ж правову позицію висловила Судова палата у цивільних справах Верховного [PERSON] України в постанові від 02.12.2015 року у цивільній справі № 6-691цс15, згідно якої суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком відповідача, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля\~з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у його страховика не виник обовязок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ч.1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного [PERSON] України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного [PERSON] України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного [PERSON] України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1218 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду /а.с.31/.

Outcome: approved