Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. на кожну дитину на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували з 21.02.1998 року у зареєстрованому шлюбі. 14.05.1999 року у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 2005 року шлюб між ними розірвано, однак вони помирились і проживали разом. Від спільного життя у них народились: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року вони разом не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти перебувають на її утриманні. Вона працює в ТОВ "Західна регіональна будівельна компанія", але повністю забезпечити дітей не має можливості. Відповідач має нерегулярний і мінливий дохід, інших утриманців не має. А тому вона хоче стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі за рішенням суду. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в мінімальному розмірі встановленому державою, оскільки не працює і часто хворіє. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 31.01.2005 року, що підтверджується копією рішення суду(а.с. 4). Згідно копій свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] є їх батьком(а.с. 8-10), і відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. Однак позивачкою не надано суду доказів, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. В той же час судом враховано, що відповідач не працює, хворіє, що підтверджується консультаційними висновками спеціаліста, випискою з картки медичного хворого. А тому, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, підлягає стягненню з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку(доходу) відповідача, щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial