Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 15196,29 грн. При цьому посилається на те, що 12.03.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 12.03.2014 року, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 8240,70 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 02.11.2016 року, становить 15196 грн. 29 коп., з них: заборгованість за кредитом 6840,74 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 1.81 грн., заборгованість за пенею та комісією 6840,50 грн., та штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в сумі 1513,24 грн.. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.03.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 12.03.2014 року, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 8240,70 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 02.11.2016 року, становить 15196 грн. 29 коп., з них: заборгованість за кредитом 6840,74 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 1.81 грн., заборгованість за пенею та комісією 6840,50 грн., та штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в сумі 1513,24 грн. В судовому засіданні 14.02.2017 року відповідачем подано заперечення на позов у яких остання не погоджуючись з позовними вимогами зазначила, що вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять її підпису. Вказані обставини не знаходять свого підтвердження, оскільки як вбачається із заяви позичальника, підписаної 19.09.2008 року [PERSON], договір про надання банківських послуг складає: заява позичальника, умови надання банківських послуг та приєднана до них запропонована ПАТ КБ «ПриватБанк» Генеральна угода від 12.03.2014 року про реструктуризацію заборгованості [PERSON], що підписана нею особисто (а.с.5-6). Із заяви випливає, що відповідач ознайомилась та згодна із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами. Тому не відповідають обставинам справи доводи відповідача про те, що банк не довів ознайомлення [PERSON] саме із наданими банком умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою. Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ ПриватБанк" при зверненні до суду надав копії умов надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, \~ визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі, згідно із правовою позицією викладеною у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року по справі №275/506/15-ц. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved