Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування №BL_ЖГ00011212 від 04.02.2011 року в сумі 39756,49 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, подавши до суду відзив на позовну заяву, клопотання про зменшення неустойки та про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 04 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк», Банком, та відповідачем, Позичальником, був укладений договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00011212, за яким Банк надав Позичальнику кошти у сумі 8 000,00 грн. При цьому відповідач була ознайомлена з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 4-13). Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вказується позивачем у розрахунку позивача, невиконання обов'язків за договором № BL_ЖГ00011212 від 04.02.2011 року призвело до виникнення заборгованості станом на 13 серпня 2015 року (за розрахунком позивача) становить на загальну суму 39 756,49 грн., що складається з: по поверненню кредиту - 4 703,32 грн., по сплаті відсотків - 1 702,01 грн., по сплаті комісії - 2 040,00 грн., штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов'язань - 31 311,16 грн. (а.с. 14-15). У поданому до суду відзиві сторона відповідача звертає увагу суду на те, що за розрахунком заборгованості, наданим позивачем, сума заборгованості виведена станом на 13.08.2015 року становить 39756,49 грн. Однак, з 13.08.2015 року відповідачем було сплачено 4150 грн, які не враховані в розрахунку. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту, відсотках і комісії становить 5661,39 грн., а не 8445,33 грн, як зазначено позивачем. Відповідачем до відзиву долучено копії квитанцій на підтвердження часткового погашення заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, сплаті відсотків та сплаті комісії в розмірі 8445,33 грн. є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 2783,94 грн. Стосовно стягнення штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 31311,16 грн, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В заяві від 23 січня 2018 року, поданій до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, представник відповідача просила зменшити розмірі стягуваної з відповідача пенсі до 100 грн., посилаючись на те, що він не в змозі сплатити суму, яку вказує позивач, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що станом на день розгляду справи, відповідачем частково погашено заборгованість, а також те, що розмір нарахованої пені (31311,16 грн.) значно перевищує розмір основного боргу, який залишився на даний момент (2783,94 грн.), враховуючи майновий стан відповідача, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки шляхом приведення її розміру до 100 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial