Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу з 21 серпня 2003 року, який розірвано 09 вересня 2010 року. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, має нерегулярний дохід, проте з часу розлучення не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити: стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину й до їх повноліття, а відповідач [PERSON] їх не визнав, посилаючись на те, що визначену позивачкою суму аліментів він не спроможний сплачувати, оскільки він отримує заробітну плату лише в розмірі 1 427 грн. 34 коп. на місяць, й те, що у нього на утриманні знаходиться, окрім двох синів від шлюбу з позивачкою, ще й дочка [PERSON], [INFO], народжена від шлюбу з [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 21 серпня 2003 року, який розірвано 09 вересня 2010 року (а.с.4, 5). Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7), які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, має постійне місце роботи й регулярний заробіток/дохід (а.с.26), проте не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини з 2010 року, пояснюючи тим, що ним в рахунок аліментів подаровано дружині квартиру. Проте, судом встановлено, що вказана квартира подарована відповідачем в період шлюбу позивачці та сину [PERSON] не в рахунок аліментів, а без будь-яких умов (а.с.29). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться малолітні діти, їх стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, працевлаштований в ДП «Спринтер К» на посаду торгового представника, має щомісячну заробітку плату - 1 427 грн. 34 коп. (а.с.26), доказів того, що він має інші доходи не надано, окрім синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], має дочку [PERSON], [INFO] (а.с.31), й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON]. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1 000 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довела підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України відсутні. При цьому, відповідач спростував підставу таких вимог, довів той факт, що він працює, має постійний заробіток/дохід. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дісної участі батьків у її утриманні, з урахуванням прав малолітньої [PERSON], [INFO], - третьої дитини відповідача, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30% від його заробітку (доходу) щомісячно й до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 16% від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття сина [PERSON], оскільки судом встановлено, що відповідач працює (а.с.26), має можливість сплачувати аліменти на їх утримання у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів, оскільки більша її частка буде перевищувати 50% бар"єр дозволеного законом розміру аліментів заробітної плати платника аліментів. Так, відповідно до п.17 Постанови № 3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання про розмір аліментів, які стягуються з боржника, то згідно ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги те, що на утриманні відповідача знаходяться троє малолітніх дітей, на утримання кожної визначено 16,6 % від його заробітку/доходу, що вцілому становит 50% від його заробітку/доходу, а тому визначена судом частка є виваженою, співмірною, достатньою як для стягувача, так й отримувача аліментів. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 19 травня 2014 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: partial