Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» ( назву змінено АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 18 травня 2007 року [PERSON] було надано кредит в сумі 10 000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 111 024 грн. 37 коп. та судові витрати в розмірі 1665 грн. 37 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав частково в сумі 10887 грн. 68 коп., вказуючи на те, що першу картку він отримав із лімітом коштів 3000 грн., якими він користувався до 24 вересня 2014 року, про те, що ліміт було збільшено до 10000 грн. йому не було відомо, максимальні суми , які він отримував у банкоматі це 500 грн. Картку 414……541 він не отримував та строк її дії закінчився в січні 2015 року, банк ліміт збільшив 18.08.2015 р., в той час коли ним останній платіж було вчинено 24.09.2014 року, тобто майже через рік як він перестав користуватися кредитною карткою,у зв»язку із спливом її строку дії (а.с.78-79) Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що заперечення відповідача про те, що він не отримував перевипущену кредитну картку за номером [NUMBER] строком дії до 01/15 спростовується його фото разом із карткою. Також вказував на те, що відповідач користувався цією карткою, а із виписки порахунку вбачається, що кредитний ліміт був збільшений 26 травня 2014 року, а останній платіж відповідач зробив 24 вересня 2014 р. Також він не зміг би користуватися кредитною карткою до 24.09.2014 року, якби не отримав перевипущену кредитну картку. Представник відповідача надала до суду заперечення , в якому зазначила, що кредитний ліміт збільшено 18.08.2015 року та відповідач згоден на погашення боргу в розмірі 10887 грн. 68 коп., який існував на момент здійснення останнього платежу і була встановлена сума боргу 10887 грн. 68 коп. Також представник відповідача просив застосувати строки позовної давності до штрафу та пені, вказуючи сплив річного строку позовної давності. Представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з»явилися, надали клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2007 р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» уклало з відповідачем кредитний договір № б/н, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Згідно статуту, в новій редакції, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 30 квітня 2009 р., за рішенням загальних зборів акціонерів змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» , а подальшому на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.16-19). Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Судом встановлено, що по закінченню строку дії картки перевидавалися нові картки, остання 21 березня 2011 року № [NUMBER] строком дії до січня 2015 року. Факт видачі нової кредитної картки відповідачеві підтверджуються фотокарткою та випискою по рахункам відповідача та довідкою, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.168, Із виписки по рахунку [PERSON], вбачається , що він користувався зазначеними кредитними картками, зокрема і карткою [NUMBER], по якій 26 травня 2014 року підвищено кредитний ліміт до 10000 грн. (а.с.54), строк дії якої до січня 2015 року (а.с.47-60). За таких обставин, доводи відповідача про те, що по закінченню строку дії картки, відповідачу взамін не була надана інша картка з продовженням строку дії та те, що ліміт було підвищено 18 серпня 2015 року не приймаються до уваги. Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.4-5)свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31 липня 2017 року заборгованість відповідача становить 111024 грн.37 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом 10000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 91861 грн. 30 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3400 грн., штраф /фіксована частина/ 500 грн., штраф (процентна складова) 5263 грн. 07 коп. Згідно письмових пояснень представника комісія відповідачу не нараховувалася, а 3400 грн. - пеня. За клопотанням відповідача, який не погодився із розміром заборгованості по кредиту, по справі була призначена судово-економічна експертиза фінансово-кредитних операцій (а.с.108). Проте, оскільки сторонами на надано первинних документів щодо видачі та погашення кредиту , експерту не видається можливим надати питання , які поставлені судом перед експертом (висновок судового експерта на а.с.126-131). При цьому, при проведенні розрахунку з 01 вересня 2014 року позивач застосував процентну ставку - 34,80, а з 01 квітня 2015 року - 43,20. Відповідно до положень ст.1056-1 ЦП України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Таким чином, із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі. Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Між тим, вказані Умови не містять реквізитів щодо їх ідентифікації, а саме відсутній їх номер, дата, підпис позичальника, вказані Умови мають підпис лише керівника Банку. Отже, встановлене свідчить про відсутність доказів на підтвердження того, що відповідач погодився саме на зазначені Умови надання кредиту, а тому посилання в договорі на відповідні Умови, що стосуються саме цих Умов є безпідставними. Враховуючи, що підпис відповідача на наданому позивачем тексту Умов відсутній, то зміна процентної ставки застосована позивачем є односторонньою її зміною, що заборонено наведеними правовими нормами. За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з вересня 2014 року по 31 березня 2015 року позивач при розрахунку застосував ставку 34,8 %, із чим суд погоджується, оскільки позивачу не заборонено в односторонньому порядку зменшувати процентну ставку, а із 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року підлягає застосуванню узгоджена сторонами відсоткова ставка у 36% річних. Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ надані позивачем розрахунки заборгованості процентів за користування кредитом та загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Позивач визнав суму боргу станом на 24 вересня 2014 року та як вбачається із розрахунку останній платіж ним внесено 24 вересня 2014 року. Так, з урахуванням того, що після 24 вересня 2014 року платежі по процентам відповідачем не здійснювалися, розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 31 липня 2018 року становить 11813 грн. 33 коп. , із них 1817 грн. 33 коп. за період із 24 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року + 8520 грн. за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року + 1476 грн. раніше нараховані проценти за користування кредитом станом на 24 вересня 2014 року). За період з 24 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року розрахунок:10 000 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 34,80 % : 360 днів х 188 днів (кількість днів, за яку нараховується заборгованість )= 1817 грн. 33 коп . та за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року розрахунок: 10 000 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 36 % : 360 днів х 852 дні (кількість днів, за яку нараховується заборгованість =8520 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає заборгованість за кредитом в сумі 10 000 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 11813 грн. 33 коп., в стягненні решти відсотків, нарахованих банком, слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду заяву щодо застосування строків спеціальної позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом із цим, аналіз норм ч.2 статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 1200 грн., оскільки із розрахунку позивача вбачається, що відповідачу нараховано пеню по 100 грн. щомісячно. Оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 5263 грн. 07 коп. необхідно відмовити Таким чином, позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 23 013 грн. 33 коп., яка складається з наступного: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом; 11 813 грн. 33 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 200 грн. - заборгованість за пенею. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1665 грн. 37 коп. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача необхідно стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору у розмірі 345 грн. 20 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного ,

Outcome: partial