Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У березні 2011 року позивач ПАТ (ВАТ) «Укртелеком» звернулося до суду із зазначеним позовом. У позові та поясненнях на заперечення відповідача, позивач вказав, що 28.03.2005 р. [PERSON] за власним волевиявленням уклала та підписала з підприємством електрозвязку договір № 102235811 про надання послуг телефонного зв'язку по телефону № 36-33-08 за адресою: [ADDRESS]. На імя [PERSON] було відкрито особовий рахунок № 102235811 для проведення розрахунків за надані послуги, тобто вона стала абонентом ВАТ «Укртелеком». Однак з червня 2008 р. свої зобов'язання за вказаним договором виконувала не належним чином, порушуючи п.п. 3.1.2, 3.2.6, 3.2.8, 3.2.15, 3.2.19, 4.1, 4,3 вказаного договору. Відповідач повинна була сплачувати за послуги електрозвязку щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком, виходячи з фактично наданих послуг. У порушення п.п. 3.2.6 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, остання не повідомила підприємство звязку про свій виїзд із квартири, продаж телефонізованої квартири. Також відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим п.п. 3.1.2 Договору, а саме: у разі відсутності потреби в послугах електрозвязку відмовитися від їх отримання та припинити дію Договору, дату відмови повідомити підприємству звязку письмовою заявою не пізніше ніж за 10 днів. Відповідач таких необхідних дій не вчинила. Договір про надання послуг було укладено між позивачем та відповідачем строком на 5 років. Відповідно до п. 7.2 Договору, якщо за місяць до закінченню терміну дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення, то Договір вважається дійсним на той же термін. Відповідач не зверталася до позивача з проханням про припинення чи розірвання Договору. Заборгованість відповідача почала формуватися з червня 2008 року. У липні, серпні, вересні 2008 року відповідач здійснювала дзвінки з телефону на номери мобільних операторів та міські номери, а з жовтня 2008 р. по лютий 2009 року, включно, відповідачу нараховувалась абонентна плата, яку вона мала сплатити у визначений Договором строк. За час, протягом якого послуги зв'язку не надавалися з вини абонента, абонентна плата справляється в повному розмірі. Телефон № 36-33-08 було знято 27.02.2009 р. Станом на 21.03.2009 р. заборгованість склала 255 грн. 07 коп.. Окрім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити за час прострочки 3% річних від простроченої суми, а саме 4 грн. 51 коп.. Загальна сума заборгованості скала 259 грн. 58 коп.. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, а представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначив, що відповідач продала квартиру [ADDRESS] в січні 2008 року та з цього часу перестала користуватися телефоном, про що повідомила позивача. Крім цього вважає, що позивач передав свої права за боргом іншій юридичній особі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали-докази: типовий договір № 102235811 про надання послуг електрозвязку; витяг з електронної автоматизованої обчислювальної системи; розрахунки сум боргу; деталізацію місцевих розмов за період з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р.; деталізацію нарахувань за міжміські та міжнародні розмови за період з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р.; реєстр на отримані рахунки фізичним особам за послуги зв'язку по п/в 50015 за серпень-вересень 2008 р. (а.с. 6-7, 10, 11, 82-88, 102-107), суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 28.03.2005 р. [PERSON] уклала з підприємством електрозвязку договір № 102235811 про надання послуг телефонного зв'язку за телефоном № 36-33-08 за адресою: [ADDRESS]. Тому, відповідно до положень ст. ст. 11, 202, 205, 901, 903 ЦК України та ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» між позивачем і відповідачем було вчинено правочин укладено договір про надання телекомунікаційних послуг. Після цього, тривалий час позивачем надавалися відповідачу, що нею не оспорюється, послуги електрозвязку, що споживалися та оплачувалися. Статтею 33 Закону України «Про телекомунікації» та п. 32 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №720 від 09.08.2005 року визначено обовязок споживача телекомунікаційних послуг своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови та дотримуватись Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг. Згідно пунктів 33, 34 вказаних Правил, телекомунікаційні послуги надаються за плату. Надання телекомунікаційних послуг здійснюється за попередньою оплатою (внесення авансу, придбання телекомунікаційних карток тощо) та/або в кредит. Відповідно п. 40 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, плата за отримані телекомунікаційні послуги вноситься споживачем після отримання ним рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду, та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої оплати, якщо інше не передбачено договором. Згідно з даними розрахунку суми боргу відповідача номер телефону 36-33-08 знято 27.02.2009 р.. Зі вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] не сплачено за телекомунікаційні послуги з грудня 2008 р. станом на 27.02.2009 р. сума 255,07 грн.. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані представником позивача, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обовязок суду задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд приходить до висновку, що споживач телекомунікаційних послуг [PERSON] не виконувала взятих на себе зобов'язань за договором про надання послуг телефонного зв'язку і добровільно не сплачувала заборгованість за телекомунікаційні послуги. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що [PERSON] повідомила позивача про продаж квартири і в зв'язку з цим, про припинення надання відповідних послуг, оскільки будь-яких належних доказів в розумінні ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України на підтвердження цього [PERSON] не надала. Твердження відповідача [PERSON] про те, що телефоном 36-33-08 не користувалася взагалі з січня 2008 року, суд оцінює критично, оскільки будь-яких доказів про це вона суду теж не надала. Крім того, з деталізації дзвінків вбачається, що в липні, серпні, вересні 2008 року відповідач здійснювала дзвінки з телефону на номери мобільних операторів та міські номери. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обов'язок по погашенню заборгованості з наданих позивачем телекомунікаційних послуг лежить на [PERSON]. Згідно ст. 36 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до Закону. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином. Відповідно до п. 113 Правил, за час, протягом якого послуги звязку з вини абонента, абонентна плата справляється в повному розмірі. Згідно Закону України «Про телекомунікації», абонентна плата це фіксований платіж, який встановлюється оператором телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірено розрахунок суми 3 % річних за несплату вчасно боргу, де із суми заборгованості 255 грн. 07 коп. 04 грн. 51 коп. три проценти річних від простроченої суми. Отже, загальна сума заборгованості становить - 259 грн. 58 коп. (255,07 грн. + 04,51 грн.). Отже, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ПАТ „Укртелеком" заборгованості за нараховану абонплату [PERSON] - абоненту телефонного номеру 36-33-08 за період з червня 2008 по 27 лютого 2009 р.. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підтверджені документально судові витрати позивача по даній цивільній справі в сумі 51 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи, підлягають стягненню з відповідача [PERSON]. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525, 526, 610, 623, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 33, 36 Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 09.08.2005 року,

Outcome: approved