Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача вклад за договором №41/2453 про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті від 26.11.2010 року в сумі 150000 грн., нараховані відсотки за користування вкладом з серпня 2013 року по день набрання рішенням законної сили і моральну шкоду в сумі 10000 грн.. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила доводи викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача Єльников І.М. в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в задоволенні позову просив відмовити. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорту позивачки, копія ід.коду, копія договору № 41/2453 від 26 листопада 2010 року про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті; копія квитанцій, копія заяви позивачки; витяг з електронної бази ЄДР; копія положення відділення банку; копія витягу з ЄДР; копія зворотно-сальдової відомості; копія протоколу; копія доручення; копія заяви від 04.02.2014 року; копія листа; посадова інструкція керуючого відділенням банку; копія наказу від 29.03.2010 р.; копія наказу від 31.08.2010 року; копія наказу від 11.10.2012 року; копія наказу від 17.01.2013 року; копія наказу від 03.02.1998 року; копія наказу від 23.11.1999 року; копія наказу від 25 вересня 2010 року. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 26 листопада 2010 р. між АБ «Укркомунбанк» в особі в.о. керуючого Лисичанським відділенням №1 АБ «Укркомунбанк» Трунової Оксани Євгенівни, що діяла на підставі Положення про відділення та Довіреності №112 від 30 березня 2010 року та [PERSON] було укладено договір №41/2453 про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті. Згідно до п.1.1. згадуваного договору, банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний рахунок в сумі 150000 грн. на термін дії договору з моменту надходження коштів до банку до 26 листопада 2011 р. з нарахуванням 24,3 відсотків річних та сплатою щомісячно (а.с.5). Пункт 1.4 Договору передбачав продовження його дії на умовах вкладу на вимогу. 26 листопада 2010 р. позивач внесла до каси №2 Лисичанського відділення №1 АБ «Укркомунбанк» грошові кошти в сумі 150000 грн., що підтверджується копією квитанції №2 (а.с.6). Означена квитанція містить додаткову інформацію, як от: призначення платежу - оплата депозитного вкладу відповідно депозитного договору №41/2453 від 26.11.2010, платником пред'явлений [NUMBER] виданий Лисичанським РО УМВС 07.04.2009 року, зазначена адреса відділення банку. Крім того, квитанція засвідчена штампом відділення №1 АБ «Укркомунбанк» та відтиском печатки Лисичанського відділення №1 АБ «Укркомунбанк», підписана контролером бухгалтером та касиром відділення. 11.02.2014 р. позивач звернулась до голови правління ПАТ «Укркомунбанк» з заявою про повернення суми вкладу в розмірі 150000,00 грн. (а.с.7), вчому їй було відмовлено. Як вбачається з копії довіреності №112 від 30 березня 2010 року АБ «Український комунальний банк» уповноважив [PERSON] здійснювати в межах повноважень та відповідно до цілей і завдань, визначених статутом банку повноваження по керівництву поточною діяльністю відділення, зокрема - укладати від імені банку угоди, договори про відкриття депозитного рахунку. Довіреність діяла з 30.03.2010 року до 30.06.2010 року (а.с.63). Відповідно до наказу №81-к від 29 березня 2010 року [PERSON] прийнята тимчасово на посаду керуючого Лисичанським відділенням №1,2 з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом та випробувальним терміном три місяці (а.с.86). Наказом від 31 серпня 2010 року №248-к [PERSON] затверджена з 01.09.2010 року на цій посаді. Наказом від 11 жовтня 2010. 07.10.2013 року відповідач отримав повідомлення від слідчого управління ГУМВС України в Луганській області, що за результатами розгляду заяви ПАТ «Укркомунбанк» від 02.10.2013 року слідчим управлінням внесено відомості до ЄРДР за №12013030110000273 за фактом заволодіння службовими особами Лисичанського відділення № 3 ПАТ «Укркомунбанк» чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України та розпочате досудове розслідування (а.с.66). Суд не бере до уваги надані відповідачем наказ по АБ «Укркомунбанк» від 25 вересня 2010 року №429 щодо повноважень Лисичанського відділення №3 АБ «Укркомунбанк», наказ від 23 листопада 1999 року № 201 про зміну найменувань банківських філій, наказ №16-1 від 03.02.1998 року про відкриття філії в м. Лисичанську, наказ від 17 січня 2013 року про переведення [PERSON] на посаду керуючого Лисичанським відділенням №3 - вважаючи наведені документи неналежними доказами по справі. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 договір банківського рахунку укладається в письмовій формі… (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту… (пункт 1.10. Інструкції). Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. П. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, за яким банківська установа прийняла кошти у сумі 150000 грн. та зобов'язалась виплачувати проценти в розмірі 24,3% річних. Надана позивачем квитанція свідчить про те, що уповноважена особа відповідача прийняла зазначені кошти. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, стосовно того, що договір №41/2453 від 26 листопада 2010 року був укладений особою що представляла банк - [PERSON] без відповідної довіреності, оскільки суду надана довіреність [PERSON] №495 від 17.09.2010 р., яка передбачала право на укладення договорів депозитного рахунку (а.с.102). Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача стосовно звернення до правоохоронних органів з приводу заволодіння службовими особами Лисичанського відділення №3 ПАТ «Укркомунбанк» чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, оскільки на момент вирішення справи відсутній вирок суду по цьому факту, більш того відсутня інформація щодо результатів даної перевірки. Не зважає суд і на ту обставину, що згідно оборотно-балансові відомості не підтверджений факт зарахування грошових коштів, бо відповідно до діючого законодавства ця обставина не впливає на підтвердження факту укладення договору депозитного внеску Зважаючи на наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивачки в частині повернення грошових коштів за договором банківського вкладу №41/2453 від 26.11.2010 р.. О стосується стягнення відсотків, то оскільки суду не надано квитанцій про закінчення періоду їх отримання позивачкою, суд вважає недоведеним період, за який вони підлягають стягненню, і відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог. Стосовно позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування спричиненої їй моральної шкоди, то відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 / зі змінами та доповненнями /Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди", суд вважає за доцільне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки суду не надано жодного доказу того, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок дій відповідача ПАТ «Укркомунбанк». Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині відшкодування судових витрат в розмірі 400 грн., оскільки матеріали справи не містять документів на підтвердження означених витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в розмірі 243,6 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial