Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду 10 березня 2010 року з позовом до [PERSON] регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру , з участю третіх осіб - [PERSON] міської ради, кооперативного садівничого товариства „Золотий ранет, приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], П'ятої [PERSON] державної нотаріальної контори про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (серія 1-ЛВ № 013038), виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради від 27 травня 1999 року № 235 на імя [PERSON], визнання права власності за нею. [PERSON], на земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] міської ради в садівничому товаристві „Золотий ранет площею 0,0628 га та зобовязання [PERSON] регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру до виготовлення на імя [PERSON] Державного акту на право приватної власності на зазначену вище земельну ділянку. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 12 грудня 2000 року нею був придбаний у [PERSON] садовий будинок № 38 площею 8 кв.м. в садівничому товаристві «Золотий ранет», про що свідчить договір купівлі-продажу від 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 11226. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 628 кв.м. 19 червня 2001 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було видано реєстраційне посвідчення на зазначений вище будинок. Згідно вимог ст.ЗО ЗК УРСР при переході права на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни і цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст.120 3К України, також якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Придбаний позивачкою садовий будинок , розташований на земельній ділянці площею 628,3 кв.м. , одна площа її не перевищує площу, встановлену ст.57 ЗК України. ЗО січня 2008 року вона, позивачка,звернулась до відповідача з метою переоформлення на своє імя державного акту на право власності на земельну ділянку, однак отримала відмову. Вважає, відмову не обґрунтованою, оскільки відповідно до вимог ст.337 ЦК України набувши право власності на садовий будинок одночасно набула право власності на земельну ділянку, оскільки будинок і земельна ділянка є єдиним цілісним обєктом. Просить суд на підставі ст.158 ЗК України скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія 1-ЛВ № 013038), виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради від 27 травня 1999 року № 235 , на імя [PERSON], визнати право власності за нею на зазначену вище на земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] міської ради в садівничому товаристві „Золотий ранет площею 0,0628 га та зобов'язати [PERSON] регіональну філію Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру виготовити на її імя Державний акт на право приватної власності на зазначену вище земельну ділянку та покласти судові витрати на відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши суду аналогічні пояснення, зазначені у позові. Представник відповідача [PERSON] регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд постановити рішення, який відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник третьої особи [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні 25.10.2010 року позов не визнала, просить у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи кооперативного садівничого товариства „Золотий ранет [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON]І в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була судом повідомлена. Представник пятої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника нотконтори. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, представників третіх осіб, вивчивши та дослідивши обєктивні докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Статтею 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження З представленого Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.11) вбачається, що даний акт видано на імя [PERSON], на підставі ухвали 5-ої сесії 3-го скликання [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів від 27 травня 1999 року № 235 і передано йому у власність земельну ділянку площею 0,0628 га для ведення садівництва, яка розташована на території [PERSON] міської [PERSON] в садівничому кооперативі „Золотий ранет. З витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру від 18 жовтня 2010 року вбачається, що спірна земельна ділянка, площею 0,0628 га, за цільовим призначенням „ для ведення садівництва, особистого підсобного господарства, городництва „ перебуває у власності [PERSON]. З долученої ксерокопії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер 23 квітня 2000 року (а.с.15). З свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9) вбачається, 08 грудня 2000 року державний нотаріус П'ятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі ст.529 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON], померлого 23 квітня 2000 року, є його син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво, складається з деревяного садового будинку № 38, що розташований в садівничому товаристві «Золотий ранет», однак земельна ділянка не увійшла до спадкового майна. Отже, після набуття права власності на зазначене вище майно, а саме на садовий будинок № 38 , розташований у садівничому товаристві „Золотий ранет [PERSON] в подальшому відчужив його, та 12 грудня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу садового будинку № 38, площею 8.4 кв.м., разом з будівлями та спорудами, що знаходиться в садівничому товаристві „Золотий ранет", посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 11226. Даний садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 628 кв.м. Відчужуваний садовий будинок належить продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08.12.2000 року пятою [PERSON] державною нотаріальною конторою. Продаж будинку вчинено за 2763 гривні.(а.с.4). Отже, як вбачається вище, позивачка придбала у [PERSON] тільки садовий будинок, а ніяк ні земельну ділянку. Саме на садовий будинок, зазначений вище, 19 червня 2001 року [PERSON] обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано реєстраційне посвідчення серія КММ № 006989 на імя [PERSON].(а.с.5) Позивачка, 27 січня 2009 року звернулась до [PERSON] міського відділу ЛРФ ДП «ЦДЗК» з проханням щодо виготовлення документації із землеустрою та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно до ст.25 Закону України „Про землеустрій однією з видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно етапі 26 зазначеного вище Закону замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі, а з розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством і договором. Згідно ст.125 ЗК України право власності, користування та оренди земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а документи, що посвідчують ці права передбачені ст.126 Земельного кодексу України. Також відповідно п.1.16 Наказу Держкомзему № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою включає виписку з рішення відповідної ради чи державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність чи продаж земельної ділянки, цивільно-правові угоди, рішення суду. Отже,як вбачається, вище відповідач правомірно діяв відмовляючи позивачки у переоформленні державного акту на її імя, оскільки власником спірної земельної ділянки, відповідно до державного акту є [PERSON] 1.1., а [PERSON] не являється належним землевласником чи землекористувачем. Крім того, договір про виконання землевпорядних робіт між відповідачем та позивачем не укладався. Отже, жодних договірних стосунків, які б породжували зобов'язання між сторонами не існує, тому вимоги позивача щодо зобовязання [PERSON] регіональної філії ДП «ЦДЗК» виготовити державний акт на право власності на землю для ведення садівництва є безпідставним, так як відсутні правові підстави для підписання сторонами договору про виконання робіт із землеустрою та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст..81 ЗК України встановлено вичерпний перелік набуття у власності громадянами України земельної ділянки , а саме, на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, інших цивільно-правових угод; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності ; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування ; прийняття спадщини ; виділення в натурі належної їм земельної частки. Слід зазначити,що позивачка просить визнати на нею право на земельну ділянку, необхідну для обслуговування садового будинка, однак відповідно до Державного акту на право власності на зазначену вище земельну ділянку зазначено, що її цільове призначення „ для ведення садівництва,а ніяк не для обслуговування будинку. Отже, на підставі наведеного вище, позовні вимоги позивачки є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed