Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася в суд з позовом до Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області, вказавши, що 23.03.1998 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка, площею 2,37 га, розташована на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Фактично в управління спадковим майном померлого [PERSON] вступила його дружина, мати позивачки, [PERSON], проте вона померла 24.02.2011 року, не оформивши своїх спадкових прав. Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна померлих [PERSON] та [PERSON] за законом, проте при зверненні її до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 037799, був виданий на імя [PERSON] 26.06.1999 року та на підставі рішення сесії Божиковецької сільської Ради народних депутатів № 6 від 19.02.1999 року, тобто після смерті [PERSON] Враховуючи наведене, представник позивачки просила визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після його смерті, а також зобовязати відділ Держгеокадастру у Деражнянському районі надати позивачці [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0119928, виданий на імя [PERSON] В ході судового розгляду представник позивачки уточнила позовні вимоги і просить визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала в колективній власності асоціації кооперативів імені Петровського с. Божиківці та знаходиться на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0119928, виданого на імя [PERSON] на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації № 398 від 24.12.1996 року та зареєстрованого 29.01.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 691. Позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту вона також підтримала. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Представник відповідача - Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача - відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі в судове засідання не зявився. При цьому, до суду надійшло письмове заперечення проти позову Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, якому були передані повноваження відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі у звязку з його ліквідацією, зі змісту якого вбачається, що вказане управління не заперечує щодо визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування права на земельну частку (пай). Залучена судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи щодо визнання права на земельну частку (пай) за позивачкою. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові заяви учасників процесу та матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 23.03.1998 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 078398, виданим Божиковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 037799, виданого на підставі рішення сесії Божиковецької сільської Ради народних депутатів № 6 від 19.02.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 836, [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 2,37 га, розташованої на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із вказаного державного акта також вбачається, що він був виданий Божиковецькою сільською радою Деражнянського району 26.06.1999 року, тобто після смерті [PERSON] Згідно з положеннями статей 22, 23 чинного на час відкриття спадщини Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, те, що державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,37 га, а також сама видача державного акта відбулися після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що у нього, як у спадкодавця, право власності на земельну ділянку площею 2,37 га не виникло, у звязку з чим наявні підстави для визнання державного акта на право приватної власності на землю недійсним. В ході судового розгляду також встановлено, що державний акт на імя [PERSON] був виданий на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ХМ № 0119928, виданого на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації № 398 від 24.12.1996 року та зареєстрованого 29.01.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 691. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Петровського с. Божиківці, підтверджується копією сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0119928, наявною в матеріалах справи. Крім того, факт видачі на імя [PERSON] вказаного сертифіката підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області №29-28-99.4-2773/15-16 від 01.12.2016 року. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства імені Петровського і таке право входило до складу спадкової маси після його смерті. Довідкою Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області № 364 від 30.03.2017 року підтверджується, що фактично в управління спадковим майном померлого [PERSON] вступила його дружина [PERSON], як така що проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 524\~ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]А.) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Відповідно до ст.549 цього Кодексу визнається, що\~спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав\~ державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на наведене, суд вважає, що право на земельну частку пай, яке належало [PERSON], перейшло в порядку спадкування до [PERSON] [PERSON] померла 24.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 154822, виданим виконавчим комітетом Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. При цьому, як зясовано судом, своїх спадкових прав [PERSON] не оформила. Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна померлих [PERSON] та [PERSON] за законом, що підтверджується наявними у справі документами. В листопаді 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, площею 2,37 га, розташовану на території Божиковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса №682/02-14 від 23.11.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із тих підстав, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, а також видача правовстановлюючого документа на неї здійснені після смерті власника. Згідно з архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №482/01-18 від 21.02.2017 року, спадкова справа до майна померлого 23.03.1998 року [PERSON] в 1998-2004 роках не заводилась. Ця ж інформація підтверджується довідкою приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON] №133/01-09 від 28.02.2017 року, з якої вбачається, що інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі за період з 01.01.2005 року по 28.02.2016 року відсутня. Разом із цим, із копії спадкової справи № 81/2011, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 24.02.2011 року, вбачається, що така справа була заведена приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] Крім позивачки [PERSON], право на спадкове майно померлої [PERSON] має також її онука [PERSON], котра була залучена судом до участі у справі в якості третьої особи. Однак судом зясовано, що [PERSON] не претендує на спірне спадкове майно та заперечує щодо визнання за позивачкою [PERSON] права на земельну частку(пай), яке належало [PERSON], що підтверджується її письмовою заявою від 10.09.2017 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved