Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 16 грудня 2011 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки. Протягом спільного проживання однією сім`єю відповідач поводив себе агресивно, зловживав алкогольними напоями та часто застосовував фізичне насилля відносно позивача, погрожував фізичною розправою її непоновлітній дитині від першого шлюбу. З 12 серпня 2018 року сторони не підтримують шлюбні стосунки. Сторони не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та її передаствник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили шлюб між сторонами розірвати оскількии подальше проживання однією сім`єю з відповідачем неможливе. [PERSON] зазначила, що протягом перебування у шлюбі з [PERSON] вони періодично з ним не проживали; відповідач ніколи не підтримував позивача у важкий для неї період. Відповідач проти викладених позивачем обставин та розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на наявність почуттів до позивача та можливість зберегти сім`ю, не зважаючи на подружню зраду з боку доружини. Вислухавши сторін, представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 1222. Від данго шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що з серпня 2018 року сторони не підтримують шлюбних стосунків. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Основною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, що не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду, а також конфлікти з приводу різних поглядів на життя. Позивач категорично заперечувала щодо можливого врегулювання спору та призначення строку для примирення, вважаючи, що сім`ю зберегти не можливо. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved