Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн, щомісячно, оскільки від зареєстрованого шлюбу мають на утриманні одну неповнолітню дитину, на утримання якої відповідач допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що на стягнення аліментів погоджується, однак він в даний час не працює, не має сталого заробітку, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачем. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого, згідно пред"явленої копії свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. З копії свідоцтва про шлюб встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 26.06.2004 року. З копії свідоцтва про народження встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] правомірною. Відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, від так підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не працює, не має сталого заробітку, не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі вказаному позивачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved