Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у громадянському шлюбі, з жовтня 2012 року по липень 2013 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач у установленому законом порядку. З липня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають, син знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення сином повноліття, оскільки позивач працює і отримує достойну заробітну плату. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання з"явився. Позов не визнав в повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити. Одночасно, пояснив, що сума пред"явлених позивачкою аліментів є великою, він вважає достатньою суму в 200-300 грн. Сплачувати аліменти не буде, так як має скрутне матеріальне становище та не працює. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Сторони проживали однією сім»єю, як чоловік і дружина, вели спільний побут, спільне господарство з жовтня 2012 року по липень 2013 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач в установленому законом порядку, відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.5). З 16 липня 2013 року сторони по справі однією сім'єю не проживають, син знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальну допомогу не надає, що достовірно встановлено в ході судового засідання та доказів зворотному в ході розгляду справи відповідачем надано суду не було. Крім того, відповідно до довідки про склад сім»ї, позивачка має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від інших шлюбів: доньку [PERSON], 2006 роу народження та доньку [PERSON], 2010 року народження (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що позивачка хворіє, що підтверджується висновком спеціаліста від 15.09.2014 року (а.с.2). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року прожитковий мінімум на одну особу: дитину віком до 6 років з 01 жовтня 2014 року становить 1102 гривні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дитини суд не вбачає, оскільки відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного належного та допустимого доказу наявності відповідних умов. В даний час сторони однією сім"єю не проживають, тому відповідач повинен надавати допомогу на утримання дитини. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідач на даний час хоч і не працює, однак, не є інвалідом, є особою працездатного віку, а позивачка хворіє, що підтверджується відповідною медичною довідкою, яка міститься в матерілах справи. Посилання відповідача про те, що він не може сплачувати аліменти, в зв"язку з скрутним матеріальним становищем, а також наявністю на утриманні інших дітей від інших дружин, суд до уваги не приймає, оскільки жодного доказу на підтвердження зазначеного відповідач суду не надав, що дає підставу вважати про намір відповідача від ухилення від свого обов"язку, визначеного законом, щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], суд враховує обставини справи, положення вказаного Закону та СК України, матеріальне становище дитини, індивідуальні особливості її стану здоров'я та розвитку, наявність у відповідача та позивача на утриманні інших дітей, їх сімейні стани та стани здоров'я. Оскільки з боку позивача не надано достатніх та належних доказів на підтвердження розміру аліментів - 1000 грн., які вона просить стягнути з відповідача і витрат, які вона несе на утримання дитини, враховуючи наявність у позивачки ще двох неповнолітніх дітей, її стану здоров»я, а також те, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред»явлення позову і до повноліття дитини в розмірі 1000 гривень підлягають частковому задоволенню в сумі 600 гривень. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення утримання неповнолітнього [PERSON], оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається як на відповідача, так і на позивача по справі. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial