Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому позивач вказував, що з відповідачкою по справі [PERSON] 31.10.2006 року укладено кредитний договір № DNH4KP91031283 . У відповідності до договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2 548,00 грн. на 18 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.04.2008 року. Відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку визначеному кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 04.06.2013 року становить 34 729,63 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2548,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 265,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору - 18 785,67 грн., штраф (фіксована частина) -500,00 грн., штраф (процентна складова)- 1629,98 грн. За таких обставин позивач вважає, що відповідачка своїх зобов'язань по договору не виконала і просив суд стягнути вказані кошти з відповідачки. Представники позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Ковальчук А.В., Ляхов О.В. в судовому засіданні заявлений позов ПАТ КБ «Приват Банк» підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та просили його задовольнити. Зазначили, що позов є обгрунтованим, позовна давність була перервана поданням заяви до Вол.-Волинського районного суду від 06.02.2009 року про видачу судового наказу. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов ПАТ КБ «Приват Банк» визнали частково в частині тіла кредиту. Представник відповідачки [PERSON] зазначив, що між його довірителькою та позивачем не було укладено кредитного договору, а була лише заява позичальника, яку договором кредиту вважати не можна. Крім того просив застосувати даних правовідносин давність, оскільки, на його думку позивачі порушили строки позовної давності, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд позов задовольняє частково із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31.10.2006 року укладено кредитний договір № DNH4KP91031283, який має форму заяви та Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умови), відповідно до яких відповідачка отримала кредит у розмірі 2 548,00 грн. на 18 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.04.2008 року.(а.с.14, 3-12) Відповідачка взяла на себе зобов"язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку визначеному кредитним договором. Вказані обставини сторонами не осорюються, а тому визнані судом такими , що не підлягають доказуванню. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 04.06.2013 року становить 34 729,63 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2548,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 265,98 7грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору - 18 785,67 грн., штраф (фіксована частина) -500,00 грн., штраф (процентна складова)- 1629,98 грн. Сума боргу стверджується обґрунтованим розрахунком боргу, основна сума якого, а саме: тіло кредиту, відповідачкою не оспорюється (а.с. 13). Відповідно до умов договору Банк для повного розрахунку за товар, а саме: мобільний телефон Nokia 3250 1GB, сплати комісії Банку та за консультативні послуги надав «Позичальнику» - [PERSON], строковий кредит на строк до 30.04.2008 року включно, тобто останнім днем повернення кредиту було 30.04.2008 року (а.с.14). У відповідності до п.5.5 Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5(п'ять) років (а.с.90), тобто строк позовної давності за спірним кредитним договором спливав 30.04.2013 року. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу до 30.04 2008 року, а тому ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права 06.02.2009 року, подавши заяву до Вол.-Волинського районного суду Житомирської області, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.92). В зв"язку з подачею та розглядом такої заяви судом перебіг позовної давності перервався. А тому суд приходить до висновку , що повторне звернення позивача до суду з позовною заявою 09.07.13 відбулося в межах позовної давності, визначеної Умовами, отже немає підстав для застосування до даних правовідносин позовної давності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В ст. 611 ЦК України зазначається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України визначається такий захід цивільно-правової відповідальності боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, як зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 3 п.5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків споживача, а саме: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума нарахованої пені за невиконання зобов'язання відповідачем є непропорційно великою в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, а тому вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та зменшує суму пені за несвоєчасне повернення кредиту до 1274грн. Посилання представника відповідача на не укладення кредитного договору між його довірителькою та Банком, у зв'язку з тим,що договір кредиту не має належної форми, а саме: укладено у формі заяви позичальника та Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам, суд до уваги не приймає, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 1055 ЦК України обов'язковою формою кредитного договору є письмова, яку і було дотримано при укладенні договору. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що банком у відповідності до вимог ст.1054 ЦК належним чином були виконані взяті на себе зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, у той же час, в порушення умов цього договору, [PERSON] ухилилась від сплати кредиту та процентів за його користування, банк при пред"явленні позову позовної давності не порушив, та враховуючи, що позивачем сума нарахованої пені за невиконання зобов'язання відповідачем значно перевищує суму боргу, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню, та стягує з відповідачки та користь позивача , заборгованість по кредитному договору в сумі 17 217,96 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2548,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 265,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору - 1274 грн., штраф (фіксована частина) -500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1629,98 грн. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю вимог. Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial