Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (відомості про батька дітей у свідоцтвах про народження записані зі слів матері). Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей Хмільницької РДА як такі, що опинились в складних життєвих обставинах. Підставою взяття дітей на облік стало ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, остання не забезпечує дітям належних умов проживання, зловживає спиртними напоями. В серпні 2016 року [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки. В квітні 2017 року до даного закладу було влаштовано і [PERSON] . У зв`язку з досягненням дітей шкільного віку та необхідністю отримання ними освіти старших дітей було переведено до Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За час перебування дітей у державному закладі відповідач жодного разу не поцікавилась їх життям та розвитком, не ініціювала питання щодо повернення дітей. Вказані обставини свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків , що і послужило підставою звернення позивача до суду. В судове засідання учасники не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність,позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи відповідач, в черговий раз в судове засідання не з`явилась, відзив не подала, причини неявки суду не повідомила. За одночасного існування умов, визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (копії на а.с. 4-6). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей вбачається, що відомості про їх батька записані зі слів матері (копії на а.с. 7-12). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 05.07.2013 р., 31.03.2014 р., 07.07 2017 р. матеріально - побутові умови сім`ї та гігієнічний стан дітей - посередні, батькам було рекомендовано приділяти більше уваги вихованню дітей, прибрати в оселі та розпочати ремонтні роботи в житлових приміщеннях будинку (копії на а.с. 27-29). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання цих же дітей від 13.04.2016 р. матеріально - побутові умови сім`ї та гігієнічний стан дітей - негативні, подальше проживання дітей в даному будинку неможливе, діти виховуються в негативному емоційно-нестійкому середовищі (копія на а.с. 30). 12.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки. За час перебування дітей у закладі матір без поважних причин не відвідувала дітей, не виявляла до них батьківського піклування і турботи, не приймала участі у їх вихованні (копія на а.с. 24). У зв`язку з досягненням дітей шкільного віку та необхідністю отримання ними освіти [PERSON] та [PERSON] 29.08.2018року було переведено до Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (копія на а.с. 25). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 11.07.2017 р. та 28.03.2018 р. матеріально - побутові умови сім`ї та гігієнічний стан дитини - негативні, подальше проживання останнього в даному будинку неможливе (копії на а.с. 31-32). Відповідно до розпорядження голови Хмільницької райдержадміністрації Вінницької області від 30.03.2018 року було надано дозвіл [PERSON] на тимчасове влаштування [PERSON] до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки терміном на 1 рік (копія на а.с. 35). Згідно повідомлення Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась (копія на а.с. 26). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Хмільницької РДА від 25.02.2019 року № 53 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є доцільним і буде в інтересах дітей (а.с.37). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що проявляється в їх неналежному догляді та утриманні, відсутності зацікавленості щодо місця та умов їх перебування, а також неявка в судові засідання відповідача, зважаючи на належне її повідомлення про час та місце слухання справи, розцінюється судом як байдужість до подальшої долі дітей, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення в цій частині позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, позивачем не зазначається інформація про особу на користь якої будуть стягуватись аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а тому до встановлення над дітьми опіки, позовні вимоги про стягнення аліментів є передчасними.

Outcome: dismissed