Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВАТ-Росток". Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.02.2017 року позов [PERSON] до ТОВ « ВАТ-Росток» про стягнення невиплаченої заробітної плати, видачу трудо-вої книжки, відшкодування моральної шкоди, задоволено у повному обсязі. Зокрема, вирі-шено стягнути з ТОВ « ВАТ-Росток» на користь позивача невиплачену заробітну плату у розмірі 3800 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 3000.00 гривень. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Кошти у вигляді несплаченої заробітної плати в сумі 3800 гри-вень згідно вищезазначеного рішення Каховського міськрайонного суду № 658/3816/16-ц від 01.02.2017 року позивач отримав лише 13.03.2017 року в порядку примусового виконання Каховським міськрайонним відділом виконавчої служби Головного територіального управ-ління юстиції у Херсонській області. Просить суд стягнути з ТОВ « ВАТ-Росток» середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 11 704 гривні, а саме за період з 01.09.2016 року по 13.03.2017 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, справу просив розглянути за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання пові-домлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з травня по серпень 2016 року пере-бував у трудових відносинах з ТОВ "ВАТ-Росток", що вбачається з індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду (а.с.7).\~ Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.02.2017 року позов [PERSON] до ТОВ « ВАТ-Росток» про стягнення невиплаченої заробітної плати, видачу трудової книжки, відшкодування моральної шкоди, задоволено у повному обсязі, зокрема вирішено стягнути з ТОВ « ВАТ-Росток» на користь позивача неви-плачену заробітну плату у розмірі 3800 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 3 000.00 гривень ( а.с. 5-6). З проведеного позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по стягненню се-реднього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 01.09.2016 року по 13.03.2017 року [PERSON] складає 11704,00 грн. (загальна кількість днів прострочки складає 86 ( 2016 рік)+ 47( 2017рік) = 133 дні. 88,37 ( середньоденна заробітна плата позивача) х 133 дні прострочки = 11704,00 гривень.) Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерго-вому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звіль-нення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути випла-чені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про роз-рахунок. Згідно ст 117 КЗпП України в разі неплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодек-су, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати-ти його середлній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сполатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 20 Постанови від 24 грудня 1999 року 3 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що встано-вивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахун-ку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, уста-нови, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь пра-цівника середній заробіток за весь період затримкуи розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У відповідності до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 « про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз' яснено, що не проведення розрахунку з працівеником у день звільнення або , якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є під-ставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за № 6-144ц13, яка має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 360-7 ЦПК України що не здійснення роботодавцем виплати належних звільненому праців-никові сум у день звільнення ( стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення серед-нього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено стат-тею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення , видачі судогвого наказу про стяг нення заборгованості із заробітної плати рободавець не звільняється від відповідальності , передбаченої статтею 117 КЗпП України. Судом встановлено, що позивачу з боку відповідача не була виплачена заробітна пла-та за відпрацьований час , а саме за період з 01.09.2016 року по 13.03.2017 рік та відсутні докази протилежного. Тому, на думку суду, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заро-бітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 11 704 гривні, а саме за період з 01.09.2016 року по 13.03.2017 року підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем грубо порушені вимоги трудового законодавства щодо своєчасності оплати праці позивача. До того ж, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача й судові ви-трати.

Outcome: approved