Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеною позовною заявою з позовними вимогами про здійснення тлумачення змісту заповіту, складеному [PERSON] 30 вересня 2004 року, посвідченого секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, де він заповів все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі те, що йому буде належати на день його смерті, у тому числі і належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0123613, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року, - своїй дочці [PERSON], а також все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі те, що йому буде належати на день його смерті, у тому числі і належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0123072, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року заповів своїй дочці - [PERSON]. Також позивачі просять визнати за ними право власності на 1/2 частку земельних ділянок кожній: площею 5,51 га (кадастровий номер 7125485500:01:000:0344), площею 059 га (кадастровий номер 7125485500:01:000:0822), розташованих у межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчені державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №480946, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 21.03.2006 року [PERSON]. Позивачі та їх представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити, розтлумачити заповіт та визнати за позивачами право власності на 1/2 частку вказаних земельних ділянок кожному, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, пояснивши, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, де [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого та в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивачів, їхнього представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №480946, виданого на підставі розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 12.08.2005 року № 172, належали земельні ділянки площею 5,51 га (кадастровий номер 7125485500:01:000:0344), площею 0,59 га (кадастровий номер 7125485500:01:000:0822), які розташовані у межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). 13 вересня 2004 року секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за реєстраційним номером №731 посвідчено заповіт [PERSON], відповідно до якого спадкодавець [PERSON] зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі те, що йому буде належати на день його смерті, у тому числі і належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0123613, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року, заповів своїй дочці - [PERSON] (а.с. 7). Крім того, цього ж дня, 13 вересня 2004 року секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за реєстраційним номером №732 посвідчено заповіт [PERSON], відповідно до якого спадкодавець [PERSON] зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі те, що йому буде належати на день його смерті, у тому числі і належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0123072, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року заповів своїй дочці - [PERSON] (а.с.8). Зміни в ці заповіти, які не визнавалися недійсними, заповідачем внесені не були. Судом встановлено, що 21 березня 2006 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 028705 від 22.03.2006 року, помер [PERSON] (а.с.6) Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками спадкодавця, що підтверджується як свідоцтвами про народження серії І-ЯК №669515 та серії І-СР №398129 так і відомостями про зміну прізвищ позивачів (а.с.37-41,43,44). Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Аналізуючи зміст заповіту суд дійшов висновку, що неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо спадщини було зумовлене технічними умовами, які склалися при посвідченні заповіту. Суд також погоджується з доводами позивачів, їхнього представника та свідка про те, що заповідач хотів заповісти позивачам належні йому земельні ділянки, але секретар Стецівської сільської ради Чигиринського району з технічних причин посвідчила два окремі заповіти, замість одного, які складені в один день 13 вересня 2004 року та мають відповідні порядкові номер № 731 та № 732. Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 422/01-16 від 24.05.2017 року, після померлого 21 березня 2006 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори зверталися [PERSON] та [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с.30). Як встановлено судом і вбачається зі спадкової справи, спадкоємицями майна [PERSON]. є [PERSON] та [PERSON] відповідно до заповіту від 30 вересня 2004 року, посвідченого секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, який на день смерті заповідача не змінено та не скасовано. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], № 211/02-31 від 10.03.2017 року, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 5,51 га та площею 0,59 га в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480946, після смерті [PERSON]. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, є підстави для визнання за кожним позивачем права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] Поскільки представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити розтлумачити заповіт та визнати за позивачами право власності на 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки кожному. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, ч.1 ст. 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved