Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» посилався на те, 19.06.2007 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про надання траншу №SME0001481. Рамкова угода є невідємною частиною даного договору. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобовязується надати відповідачу кредит в сумі 80870,00 доларів США, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 80870,00 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. В свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 14.03.2017 року має прострочену заборгованість у розмірі: за кредитом 41120,65 доларів США, по відсотках 15943,75 доларів США. Відповідно до умов договору, у випадку прострочення встановлених договором строків погашення грошових зобовязань, сплачується позивачеві штрафна неустойка у вигляді пені. В забезпечення вимог за договором, 19.06.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: нежитлову будівлю /цех по вирощуванню грибів/, загальною площею 976,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Покровський р-н, с. Катеринівка, вул. Свободна, 13. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності. Сторони оцінили вищевказаний предмет іпотеки, згідно п.п.3.3 Іпотечного договору в 117240,00 доларів США, що за погодженим курсом еквівалентно 592062,00 грн. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п.6.1 іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобовязання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. На виконання умов договору про іпотечний кредит та іпотечного договору, відповідачу було направлено вимогу, а саме «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки», однак, відповідачем дана вимога виконана не була. В звязку з чим, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю /цех по вирощуванню грибів/ загальною площею 976,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Катеринівка, вул. Свободна, 13, що належить [PERSON] на підставі права власності, на користь ПАТ «Альфа-Банк», в рахунок погашення заборгованості за Договором №SME0001481 від 19.06.2007 року, яка станом на 14.03.2017 року складається з заборгованості: за кредитом 41120,65 доларів США; по відсотках 15943,75 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк», витрати по сплаті судового збору у розмірі 29009,03 грн. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст.224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином через оголошення в засобах масової інформації газета «Вісті Придніпровя» №86 (1885) від 07.11.2017 року. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 19 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № SME0001481, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 80870 доларів США на строк користування 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних (а.с.4-5). Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки у виді пені та штрафів (ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як встановлено в судовому засіданні, позичальник, взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував неналежним чином, кредит та проценти за користування кредитом не погашав у розмірі та в строки, передбачені Графіком, в результаті чого станом на 14.03.2017 року має прострочену заборгованість у розмірі: за кредитом 41120,65 доларів США, по відсотках 15943,75 доларів США (а.с.6-7). Відповідно до положень ч.2.\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення вимог за договором, 19.06.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір іпотеки № SME0001481/1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: нежитлову будівлю /цех по вирощуванню грибів/, загальною площею 976,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Покровський р-н, с. Катеринівка, вул. Свободна, 13. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності (а.с.8-11). Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч.1\~ст.12 Закон України «Про іпотеку»). При цьому законодавець передбачив декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу 22.11.2016 р. за його зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом надсилалась вимога про усунення порушення основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.41), однак, добровільно свої зобов'язання [PERSON] не виконав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем законно обрано спосіб захисту і заявлено вимогу до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачем заборгованість за договорами кредиту не погашено, вимоги, що надсилались позивачем, залишені без належного реагування. У відповідності до положень\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд одночасно враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 28 травня 2015 року, у справі № 6-57цс15, що підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень\~ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої\~Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього\~Закону. Однак, позовні вимоги в частині стягнення судових витрат в сумі 29009,03 грн. на користь позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно меморіального ордеру №83160 від 29 березня 2017 року, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 23009,03 грн., а не 29009,03 грн.

Outcome: partial