Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] - в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень з індексацією, відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вони спільно не проживають, а відповідач добровільно в повному обсязі матеріальної допомоги не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки, хоч і звільнився з офіційної роботи, проте допомагає батькам у здійсненні підприємницької діяльності. Також просила стягнути аліменти за минулий період , з часу розлучення - 01.03.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 4530 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що вона працює, але її заробіток складає біля 1500 грн. на місяць. Дитина часто хворіє та з кожним роком потребує більших вкладень у її догляд та розвиток.. Сама вона не спроможна забезпечити нормальне життєве існування та розвиток дитини . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. В повному обсязі погодився на сплату аліментів за минулий період в сумі 4530 гривень та пояснив суду, що може сплачувати на утримання дитини по 420 гривень в місяць, оскільки не працює з 02.11.2011 року. Та, крім того, виплачує за рішенням суду 26 000 гривень на користь навчального закладу, де він навчався, оскільки звільнився з органів внутрішніх справ, не відпрацювавши необхідний період. Стабільного заробітку не має. Заслухавши сторони, дослідивши інші докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 27.07.2010 року, а розірвали - 28.02.2013 року ( а.с.6). [INFO] у них народилась дочка [PERSON], батьком якої, згідно свідоцтва про народження, є відповідач ( а.с.5). Позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. А мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України ( коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення для справи. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на дитину в твердій грошовій сумі ( оскільки за відсутності постійного місця роботи , позивач має нерегулярний, мінливий дохід від періодичних заробітків, розмір яких суду не підтверджено ), суд враховує, що позивачкою не надано доказів тому, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, а тому суд присуджує аліменти на дитину в сумі 420 гривень з індексацією, відповідно до закону, спроможність сплати яких підтвердив відповідач в судовому засіданні. Згідно з ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти за минулий період , з часу розлучення - 01.03.2013 року , по 31.10.2014 року, загальну суму яких вона визначила в розмірі 4530 грн. Відповідач в судовому засіданні вказану позовну вимогу визнав у повному обсязі. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно ст. 367 ЦПК України дане рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183,191 СК України,

Outcome: approved