Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Диміської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 9,26 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 9,26 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Диміською сільською Радою народних депутатів 11.12.2001 року. Зазначила, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька є вона та її мати - [PERSON] .. Вважає себе такою, що прийняла спадщину, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області, оскільки її мати [PERSON] відмовилась від усієї належної їй частини спадкового майна, в тому числі від обов`язкової частки. Але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі заяви позивача про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім`я спадкодавця, тому просить суд про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову. Представник відповідача - Димівської сілької ради Новоодеського району Миколаївської області у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, що не порушує прав інших осіб. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. У підготовчому засіданні уточнено прізвище позивача зазначене в позові як « [PERSON] » на вірне « [PERSON] », відповідно до копії паспорту громадянина України, що міститься в матеріалах справи. Згідно матеріалів спадкової справи № 72/2017 до майна померлого [INFO] . [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] у м. Нова Одеса Миколаївської області у віці 74 роки (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане виконкомом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 24.10.2017 р.). 30 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується копією заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 72/2017. 30 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області із заявою про відмову від усієї належної їй частини спадкового майна, в тому числі від обов`язкової частки, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 72/2017. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №49604645 від 25.10.2017 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи №72/2017 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №56507365 від 12.06.2019 року за даними параметрами запиту щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 61442726, стан чинний, номер у нотаріуса 72/2017, місце заведення - Миколаївська обл.., Новоодеський район , приватний нотаріус Філіпенко О.М. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56507401 від 12.06.2019 р., за даними параметрами запиту у Спадковому реєстрі знайдено інформацію щодо відкриття спадкової справи за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , номер у спадковому реєстрі 58505330, стан чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій 02, дата посвідчення 22.01.2016 року, місце посвідчення Диміська сільська рада Новоодеського району Миколаївської області. За даним свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , в свідоцтві про народження якої батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». Вказаним правовстановлюючим документом підтверджено, що [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] 30 жовтня 2017 року [PERSON] у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . У зв`язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на землю, позивач була змушений звернутися до суду з позовною заявою. За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, та неможливістю у зв`язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що входить до складу спадщини, та неможливість його відновлення призвели до порушення прав [PERSON] щодо оформлення спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка є донькою померлого [INFO] [PERSON] є спадкоємицею першої черги щодо належного на момент смерті спадкодавцю майна, до складу якого входить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 9,26 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, тобто набула права спадкування майна померлого, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не може, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] до Диміської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі по 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в сумі по 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved