Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, але до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач, завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не вказав. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 14.05.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.07.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [PERSON] є батьком, [PERSON] є матірю [PERSON], яка народилася [INFO] року (а.с.4). Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Дана стаття не перешкоджає державам вживати заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло і медичне обслуговування. Статтю 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05.11.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно в розмірі 500 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження починаючи з 03 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.3) В позові позивачкою вказувалось, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зросли. Донька відвідує дитячу хореографічну студію «Каприз», місячна плата 250 грн., де постійно проводяться обласні, місцеві конкурси, які потребують значних витрат. Відвідує репетитора з англійської мови, місячна плата 300 грн. Харчування в школі 250 грн. на місяць. У червні 2018 року донька [PERSON], як обдарована дитина відвідала Новосанжарський санаторно-профілакторій «Антей», терміном 21 день, вартість путівки 2916 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], являється батьком [PERSON], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки збільшений розмір аліментів, визначений позивачкою та, враховуючи адекватність даного розміру до рівня споживчих цін на день розгляду справи, його відповідність до прожиткового мінімуму на дитину даного віку, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1200 гривень щомісяця з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, саме щодо дати початку стягнення аліментів у новому розмірі -з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок, від сплати якого звільнена при подачі позову позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial