Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Вказував, що згідно особового рахунку № 53419-2 відповідач в період з 01.04.2011 року по 01.03.2015 року має заборгованість за спожиту теплову енергію та підігрів води в розмірі 8 862,41 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення та заперечення на позов до суду не надходило, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановлено наступне. 01.10.2006 року між КП «Білоцерківтепломережа» та [PERSON], яка проживає в [INFO], укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води відповідно до умов якого виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. В Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» за даною адресою на імя відповідача відкрито особовий рахунок № 53419-2 на який нараховується заборгованість за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КПБМР «Білоцерківтепломережа». За період з 01.04.2011 року по 01.03.2015 року відповідач має заборгованість за спожиті послуги, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунковим листом абонента. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги", відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388, виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа», що слідує з копії цього рішення. Згідно із Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації» регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Позивачем додано до позову копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені тарифи на послуги з опалення та підігріву холодної води у м. Біла Церква. Положеннями ст. 144 Конституції України закріплено, що рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсягу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved