Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як підставу позову зазначив, що 17 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» \\ВАТ КБ «Надра»/, правонаступником якого з 04.02.2011 року є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/33/2008/840-К/7, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 25 095,20 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 12,89 % річних на строк до 10 січня 2028 року з цілями кредитування - для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу. Згідно договору Позичальник придбає у власність нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] Свої зобов'язання за договором Банк виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на підставі меморіального ордеру № 1 від 17.01.2008 року. В свою чергу, відповідач зобов'язання за договором виконала неналежним чином і не виконує на теперішній час. За умовами договору відповідач зобов'язалася проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом щомісячного перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 294,85 доларів США. Якщо на протязі дії договору Позичальник несвоєчасно чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж, передбачений договором, Банк приймає виконання Позичальником своїх зобов'язань по договору у наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту. У випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником вимог договору, останній сплачує Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у договорі, за кожен випадок. У зв'язку з невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань станом на 02.07.2014 року існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 425,43 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 24768,47 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 18 858,61 доларів США; заборгованість за пенею у розмірі 2 798,35 доларів США (що дорівнює 32 979,95 гривень), з урахуванням курсу долара на дату складення розрахунку за курсом НБУ 11,785498 гривень за 1 долар. Виходячи з наведеного, представник позивача просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 627,08 доларів США (заборгованість за кредитом та за відсотками), 32 979,95 гривень (заборгованість за пенею) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Відповідач позову не визнала, надала заперечення та пред»явила зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, зазначивши, що дійсно, 17.01.2008 року з ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір, який є споживчим кредитом. Останній платіж нею здійснено у грудні 2009 року. Проте, Банком до договору не було долучено Додатку, що містить графік погашення кредиту та його загальну вартість , що порушує права Позичальника як споживача та є підставою для визнання даного кредитного договору недійсним. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов наступного. Главами 47-52 ЦК України передбачені положення зобов»зального права та положення про договір, згідно яким зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов»язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 17 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/33/2008/840-К/7 (а.с. 6-8). Відповідно до умов договору п.п. 1.1 - 1.5 Банк надає Позичальнику кредитні кошти у розмірі 25 095,20 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 12,89 % річних на строк до 10 січня 2028 року з цілями кредитування - для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 172 від 17.01.2008 року, укладеного між Позичальником та [PERSON], згідно якому Позичальник придбає у власність нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] Якщо на протязі дії цього договору Позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені договором, Банк приймає виконання Позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту (п. 3.4 Договору). У випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п. 3.3.3 договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору). У разі порушення Позичальником вимог п. 4.3 договору, за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4, останній сплачує Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору, за кожен випадок (п. 5.3 Договору). Свої зобов'язання за договором Банк виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 17.01.2008 року (а.с. 9). Зазначене підтвердили сторони в судовому засіданні. В той же час, [PERSON], в порушення умов договору щодо повернення боргу щомісячними платежами у розмірі 294,85 доларів США (п. 3.3.1 Договору), станом на 2 липня 2014 року допустила заборгованість за кредитом у сумі 46 425,43 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 24768,47 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 18 858,61 доларів США; заборгованість за пенею у розмірі 2 798,35 доларів США (що дорівнює 32 979,95 гривень), з урахуванням курсу долара на дату складення розрахунку за курсом НБУ 11,785498 гривень за 1 долар (а.с. 10-12). Виходячи з наведеного суд, на підставі ст. ст. 610, 629 ЦК України, дійшов висновку, що відповідачем порушено зобов'язання за договором, які є обов'язковими для сторін. [PERSON] в порушення вказаних вимог має заборгованість за кредитом у розмірі 46 425,43 доларів США, що є підставою для стягнення їх на користь ПАТ КБ "Надра». Відповідно до ст.ст. 526, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитом, суд виходить з того, що при укладенні договору від 17 січня 2008 року № 6/4/33/2008/840-К/7 було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними, що підтверджується належним виконанням договору [PERSON] протягом 2-х років. На момент укладення вказаного договору, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. ПАТ КБ «Надра» було задоволено потреби позивача та надано в користування грошові кошти, при цьому передбачено порядок, умови та відповідальність у разі прострочення платежу, на що відповідач дала свою згоду. Позивач діяв на підставі Банківської ліцензії та у відповідності до Дозволу « 21-1» від 26.10.1993 року. Відповідачем заявлено зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Договір про надання кредиту укладається на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що укладений кредитний договір не містить підстав для визнання його недійсним, оскільки під час його укладення сторонами по справі було додержано вимоги, встановлені ст. 203 ЦК України, а саме, зміст кредитного договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; на момент укладення кредитного договору сторони по справі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, кредитний договір спрямований на реальне настання правових наслідків - отримання кредитних коштів та подальшого їх погашення відповідно до встановлених умов. Зазначене підтверджується фактом підписання сторонами кредитного договору. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходить з того, що відсутність графіку погашення кредиту із зазначенням загальної суми, на що посилається відповідач у позові, не є підставою для визнання укладеного кредитного договору недійсним. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved