Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій вона наданий час постійно проживає та зареєстрована. Місце проживання відповідача зареєстровано в вищезазначеній квартирі позивача, з 05.12.2013 року. Оскільки відповідач не проживає за вищевказаною адресою, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений шляхом оголошення про його виклик у пресі, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 30 червня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2003 року належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 23.07.2003 року (а.с.16-17). Станом на день розгляду справи, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], та її син - [PERSON], [INFO](а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2013 року, в квартирі відсутні його особисті речі, що знайшло своє підтвердження в акті депутата Вишгородської міської ради Кучмій О.В. від 01.03.2016 року обстеження квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач не проживає в квартирі з 2013 року, не користується кварторою, яка належить на праві власності позивачу, обов"язки по утриманню житла не здійснює, чим порушує права позивача вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved