Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 04 січня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами виявився невдалим. У них з відповідачем різні погляди на спільне подружнє життя. Позивач зловживає спиртними напоями, застосовує до неї фізичну силу. Вважає, що у подальшому їх сім»я існувати не буде, примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім цього, на сьогоднішній день дитина проживає біля неї і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач ніякої допомоги на утримання сина добровільно не надає. Тому просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гривень, а також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. Що стосується заявленої позовної вимоги про стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, то просить суд не розглядати цю позовну вимогу, оскільки вона відмовляється від неї та не підтримує її. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі угоди №49 від 09.09.2014 року та ордеру на надання правової допомоги серії ВН №029215 від 09.09.2014 заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав частково. Згідний на розірвання шлюбу. Вказав, що згідний виплачувати мінімальний розмір аліментів на утримання своєї дитини, максимум, що він зможе платити, то це 500 гривень щомісячно. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім"ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, відміткою в паспорті про сімейний стан та свідоцтвом про шлюб стверджується, що сторони із 04 січня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Жодна із сторін не бажає примирення чи збереження шлюбу. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення сторін виваженим і перевіреним. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім»я розпалась повністю та остаточно, і зберегти її неможливо, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження (а.с.6), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». У судовому засіданні під час дачі пояснень вказала, що бажає, щоб їй після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Тому суд має підстави для залишення позивачеві після розірвання шлюбу прізвища «[PERSON]». Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №14 від 04.07.2014 року Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд, з урахуванням позицій сторін та вивчивши надані матеріали справи, вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, оскільки самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим у суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, інших утриманців не має. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, не надає допомоги на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до ст.ст.180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст.182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком дитини [PERSON], [INFO] і не надає належної матеріальної допомоги на її утримання, тому суд має підстави задовольнити заявлені позовні вимоги частково. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 07 липня 2014 року за вхід.№4282, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 07 липня 2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. В іншій частині позову - відмовити.

Outcome: partial