Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати та бабуся [PERSON], яка постійно мешкала по [ADDRESS]. Позивачі вказували на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке було прийняте та частково оформлене спадкоємцями першої черги, дітьми померлої - [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] і після її смерті спадкове майно було прийняте на частково оформлене спадкоємцями першої черги: чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] Позивачі посилалися на те, що серед спадкового майна, що залишилося після [PERSON], та яке в порядку спадкування перейшло до позивачів, є садиба за [ADDRESS], до складу якої входять також дві прилеглі земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1938 га, кадастровий номер 3220488601:02:009:0028, та для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3158 га, кадастровий номер 3220488601:02:009:0034, які засвідчені відповідними Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 589436 та ЯЕ № 589435, на підставі рішення 24 сесії 4 скликання за № 24-201 Храпачівської сільської ради від 23.03.2008 року на ім»я померлої на той час [PERSON] і зареєстровані 13.02.2008 року. Позивачі вказували на те, що оформити право на спадщину на зазначені земельні ділянки є неможливим, оскільки Державні акти були виготовлені та зареєстровані після смерті їх власника, що підтверджується постановою нотаріуса за № 1952/02-31 від 24.10.2013 р. про відмову в оформленні Свідоцтва про право на спадщину з цих міркувань. В Управлінні держземагенства України у Білоцерківському районі позивачам роз»яснили, що за даними державного земельного кадастру, земля рахується приватною власністю і внести змін до кадастру можливо тільки на підставі правочину або рішення суду, а тому позивачі змушені звернутися до суду з цим позовом. Позивачі вказували на те, що померла [PERSON] за життя не набула право власності на землю, що перебувала у її постійному користуванні, а тому земля залишилася у комунальній власності територіальної громади. Відповідно до положень п. 2 ст. 120 ЗК України разом із будинком до позивачів перейшло і право користування комунальною землею, між співвласниками жилого будинку та суміжними землевласниками (користу вачами) суперечностей щодо землекористування не має, але наявні Державні акти є перешкодою для реалізації прав позивачів на приватизацію землі та на розпорядження домоволодінням (садибою). Позивачі просили визнати Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ №589436 та ЯЕ №589435 видані 13.02.2008 року на ім»я [PERSON] недійсними. Позивачі в суді підтримали свої позовні вимоги. Представник Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника сільської ради у вказаному листі представник відповідача вказав, що позов Храпачівська сільська рада Білоцерківського району Київської області повністю визнає. 06.05.2014 року судом було постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнан ня відповідачем позову і було продовжено судовий розгляд. Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що згідно до витягу з рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.03.2006 року № 24-201 було затверджено технічну документацію із земле устрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки та надано у власність гр. [PERSON] [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,1938 га, та для особистого селянського господарства 0,3158 га. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та витягом з вказаного рішення. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.03.2006 року №24-201 було видано на ім»я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1938 га по [ADDRESS] серія ЯЕ №589436 для будівництва та обслуговування жилого будинку, вказаний Державний акт був зареєстрований 13.02. 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010832200007, кадастровий номер земельної ділянки 3220488601:02:009:0028. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та копією вказаного Державного акту. Також в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.03.2006 року №24-201 було видано на ім»я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3158 га по [ADDRESS] серія ЯЕ №589435 для ведення особистого селянського господарства, вказаний Державний акт був зареєст рований 13.02.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0108322 00006, кадастровий номер земельної ділянки 3220488601:02:009:0034. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та копією вказаного Державного акту. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали у Білоцерківській районній державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], кожен на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та матеріалами справи. Згідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] і [PERSON], та [PERSON] отримали у Другій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі 19.10.2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом кожен на ? частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під [ADDRESS]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2013 року. З копії постанови державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріаль ної контори [PERSON] від 24.10.2013 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, Державні акти на право власності які видані на ім»я їхньої матері [PERSON], померлої [INFO], оскільки державна реєстрація права власності здійснена після смерті спадкодавця. В судовому засіданні встановлено, що згідно до рішення Білоцерківського міськ районного суду від 17.12.2013 року по цивільній справі №357/17157/13-ц 2/357/4921/13 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Храпачівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Храпачівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 26.12.2013 року. Вказаним рішенням було встановлено, що хоча позивачі і є спадкоємцями після смерті [PERSON], але до складу спадщини не може входити право на земельні ділянки площами 0,1938 га та 0,3158 га, оскільки [PERSON] на день смерті [INFO] не набула права власності на них, державної реєстрації її прав власності на земельні ділянки не відбулося. В ст. 116 ЗК України /редакція на час прийняття рішення Храпачівською сільською радою №24-201 від 23.03.2006 року/ передбачені підстави набуття права на землю. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України /редакція станом на 23.03.2006 року/, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянка ми із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодек сом. Згідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України /редакція станом на 23.03.2006 року/, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підпри ємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодек сом. Статтею 118 ЗК України /редакція станом на 23.03.2006 року/, передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України у вищевказаній редакції, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відпо відної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. В ч.2 цієї ж статті вказано, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ч.6 вказаної статті, громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівни цтва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідувального дачного будівництва, будівництва індиві дуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. В ч.7 вказаної статті зазначено, що відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. В ч. 10 зазначеної статті вказано, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно до ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача, надання, вилучення, викуп земельних ділянок. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Позивачі просять суд визнати Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ №589436 та ЯЕ №589435 видані 13.02.2008 року на ім»я [PERSON] недійсними. В ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, але цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї статті, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вима гати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не по в'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.3 цієї статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ді лянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створю ють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно приписів ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання вищевказаних Державних актів на право власності на земельні ділянки в зазначеному випадку не є належним способом захисту порушеного права в розумінні положень ст. 152 ЗК України, оскільки Державні акти на право власності на землю були видані на підставі рішення двадцять четвертої сесії четвертого скликання Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.03.2006 року №24-201, яке не було скасовано та є на даний час чинним. Позивачі у суді ствердили, що вищевказане рішення Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.03.2006 року №24-201 прийнято законно, та у межах компетенції. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 12,116,118,125,126,152,155 ЗК України, 16 ЦК України,

Outcome: dismissed