Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просила виселити відповідачів з належної її частини майна, оскільки відповідачі користуються приміщенням житлової кімнати 1-6 площею 14,1 кв.м., приміщенням ванної кімнати 1-5 площею 5,3 кв. м. житлового будинку [ADDRESS], чим порушують право позивача на користування та розпорядження своїм майном. Дане майно належить позивачу на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2009 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в позовні заяві. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON], яка одночасно є представником [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересахта інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. При цьому представник [PERSON] пояснила, що в приміщенні 1-5 розташований котел опалення, система водопостачання та відповідачі на даний час здійснюють всі дії для законного перенесення опалювальних приладів та систем водопостачання до іншого приміщення, однак на затвердження відповідних проектів робіт необхідний час, за таких обставин відповідачі не мають фізичної можливості звільнити приміщення 1-5. В судовому засіданні 08.04.2014 року відповідачі повідомили, що житлове приміщення 1-6 площею 14,1 кв. м. використовується членами сім"ї [PERSON] та звільнено від належних їм речей лише 07.04.2014 року. Відповідач [PERSON] зазначила, що є лише зареєстрованою за адресою [ADDRESS], однак за вказаною адресою ніколи не проживала. Представник органу опіки та піклування подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Апеляційним судом Житомирської області 01 вересня 2009 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину спільного майна, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування ухвалено рішення відповідно до якого визнано 81/100 частину житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], визнано за [PERSON] право власності на 81/200 частину будинку [ADDRESS]. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 березня 2012 року по справі № 2-101/12 поділено будинок по [ADDRESS] та [PERSON] виділено у власність ванну 1-5 площею 5,3 м. кв, житлову кімнату 1-6 площею 14,1 м. кв., житлову кімнату 1-7 площею 17,5 м. кВ., туалет «У» , що складає 85/200 ідеальних долей у даному домоволодінні. Зі змісту довідки № 1436 від 17.12.2013 року виданої КВЖРЕП № 15 в будинку по [ADDRESS] на житлові площі 58,9 кв. м. зареєстровані [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] дружина, [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] квартирант, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], [INFO] онук. З пояснень відповідачів [PERSON] в будинку на частині що належить відповідачу [PERSON] не зареєстровані, але проживають [PERSON] та її донька [PERSON]. Згідно до ст.ст. 6,8,13 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод та ст. 1 Протоколу до вказаної Конвенції право власності на житло є непорушним і підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 3 ст.116, ст. 157 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення, виселення проводиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд, приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуються приміщенням житлової кімнати 1-6 площею 14,1 кв.м., приміщенням ванної кімнати 1-5 площею 5,3 кв. м. житлового будинку [ADDRESS], що не заперечувалось відповідачами в судовому засіданні, користуються без відповідної правової підстави, чим порушують право позивача на користування та розпорядження своїм майном та підлягають виселенню з даних кімнат, без надання їм іншого приміщення. В силу ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які вказують на те, що саме за вини відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, оскільки відповідно до рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19.03.2012 року для ізоляції окремих виділених частин домоволодіння сторонам спільно необхідно було виконати переобладнання та обладнати окремими системами електропостачання, газопостачання, водопостачання, водовідведення та опалення за погодженням з відповідними організаціями та з дозволу місцевих органів влади, проте позивач не надала жодного доказу про те, що з її боку вживались заходи для проведення переобладнання, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial