Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області з [PERSON] в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частки всіх видів місячного доходу [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття до 1/4 частки місячного доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. При цьому позивачка покликається на те, що набрали чинності зміни до законодавства, що регулюють мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивачка у своїй письмовій заяві просить слухати дану справу у її відсутності. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду 16.03.2018 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз'яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивачка. Відповідно до ст.178 ч.6 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного: відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ИД №064169 від 11.12.2007 року у [PERSON] та [PERSON] 03.12.2007 року народився син [PERSON]. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 24.03.2011 року по справі №2-153/2011 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з останнього на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його місячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Позивачка змінила прізвище з Павлюк на Жак уклавши 24.08.2013 року шлюб із [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану муніципалітету Сен-Жіль, комуна Сен-Жіль, Брюссельський столичний регіон, Королівство Бельгія. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08.07.2017 року частину другу статті 182 Сімейного кодексу України викладено в такій редакції: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А, тому, суд вважає, що даний позов слід задоволити, оскільки на законодавчому рівні збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закону України Про судовий збір, тому відповідно до ст.141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 гривні.

Outcome: approved