Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У жовтні 2015 року Комунальне підприємство «Житлосервіс» Ізяславської міської ради Хмельницької області звернулося до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, посилаючись на те, що [PERSON], який проживає в [INFO], БОС 20, кв. 71, заборгував за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.10.2015 року 3501 грн. 89 коп. Вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Відповідно до чого позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та покласти на нього судові витрати по справі. До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до КП «Житлосервіс» про захист прав споживача, також в подальшому його доповнював. В даному позові він вказав, що 05 січня 2012 року він звернувся до КП «Житлосервіс» із заявою та складеним протоколом розбіжностей до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 26 грудня 2011 року, який був запропонований комунальним підприємством до підпису. Оскільки запропонований проект договору не відповідав формі Типовому договору, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 р., [PERSON] як споживач послуг , запропонував внести до нього зміни. Порушення його прав як споживача знайшло підтвердження також і рішенням адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Комунальним підприємством його пропозиції враховані не були, заява претензія не задоволена. [PERSON] зазначив, що оскільки немає договору, то між ним та комунальним підприємством не виникає ніяких правовідносин, нараховувати заборгованість для нього не мали права, відповідальності за весь будинок він не несе. Незаконними діями комунального підприємства порушені його права споживача, а тому [PERSON] просить визнати їх незаконними та зобовязати списати нараховану суму заборгованості, визнати недійсними умови договору наданого 28 грудня 2011 року, стягнути із КП «Житлосервіс» на його користь незаконно нарахований борг в сумі 3252 грн. 29 коп, а також 500 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов КП «Житлосервіс» підтримав, просить задовольнити його в повному обсязі, а в зустрічному позові просить відмовити за пропуском строку позовної давності та безпідставністю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні первісного позову заперечив, з підстав зазначених у зустрічному позові, тому просить суд задовольнити зустрічний позов, та відмовити у задоволенні первісного позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований у кв. № 71, що по вул. Шевченка, будинок БОС 20 в м.Ізяслав Хмельницької області. Вказаний будинок перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс» Ізяславської міської ради Хмельницької області, яке надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Оплата даних послуг проводиться відповідно до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 18 квітня 2008 року № 60, 22 грудня 2010 року № 135, та 14.10.2014 року № 114. Відповідач [PERSON], на якого відкрито особовий рахунок № 0821, за період з серпня 2007 року по жовтень 2015 року не оплачував послуги на утримання будинку та прибудинкової території. Зазначене підтверджується інформацією КП «Ізяславського РБТІ» від 04 листопада 2015 року, рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 28 березня 2008 року № 40 «Про визначення виробника та виконавця комунальних послуг», рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 18 квітня 2008 року № 60 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій КП «Житлосервіс», рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 22 грудня 2010 року № 135 «Про затвердження тарифів КП «Житлосервіс» на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій», рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року № 114 «Про встановлення тарифів КП «Житлосервіс» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», актом прийому-передачі житлових будинків на баланс КП «Житлосервіс» від 01 серпня 2007 року, довідками та розрахунками суми боргу КП «Житлосервіс». Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 2 п. «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад, погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій і правильності їх нарахування. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи у квартирі № 71 в БОС 20 по вул.. Шевченка у м. Ізяслав, користується наданими позивачем послугами, але не оплачує їх належним чином. Факт надання КП «Житлосервіс» послуг з утримання будинку та прибудинкової території по Хмельницькій області м. Ізяслав по вул. Шевченка, БОС 20, кв. 71, підтверджується відомостями затрат матеріалів та коштів за 2011-2015 роки, нарядами завданнями на виконання робіт. Статтею 322 ЦК України\~визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.4\~ст. 319 ЦК України\~власність зобов'язує. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги включають в себе і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24 січня 2006 року № 45 встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тому доводи [PERSON] про відсутність підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки з ним не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу. Таким чином, відповідач як власник квартири і споживач послуг, які надає позивач, зобов'язаний брати участь у загальних витратах з утримання будинку та прибудинкової території, а тому заборгованість підлягає стягненню з нього на користь комунального підприємства «Житлосервіс». Однак слід зазначити, що відповідачем [PERSON] у зустрічному позові фактично заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як вбачається із розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території наданого позивачем, сума заборгованості [PERSON] за період з серпня 2007 року по жовтень 2015 року становить 3501,89 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутись з позовом до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Позивач звернувся до суду з позовом 12.10.2015 року, а, отже, його вимоги підлягають задоволенню за період з 12.10.2012 року до березня 2016 року (враховуючи збільшення позовних вимог КП «Житлосервіс». Сума заборгованості за цей період становить 1737 грн. 18 коп. (жовтень грудень 2012 року = 99 грн. 16 коп; січень грудень 2013 року =457 грн. 80 коп.; січень грудень 2014 року = 481 грн. 34 коп.; січень 2015 р. лютий 2016 року = 698 грн. 88 коп.). Решта позовних вимог, а саме заборгованість у період з серпня 2007 року по 11 жовтня 2012 року заявлені поза межами строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають. Що ж стосується зустрічних позовних вимог, слід зазначити наступне. У грудні 2011 року КП «Житлосервіс» звернулося до [PERSON] із пропозицією підписати договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. 05 січня 2012 року [PERSON] склав свій протокол розбіжностей до даного договору і звернувся до КП із пропозицією внести зміни до запропонованого договору. Між сторонами погодження досягнуто не було і договір підписаний не був. Рішенням адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30 квітня 2015 року визнано дії Ізяславського комунального підприємства «Житлосервіс», які полягали в укладенні договорів про надання населенню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій такими, що не відповідали вимогам Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету України від 20.05.2009 року № 529 і за дане порушення накладено штраф у розмірі 3000 грн. Разом із тим цим же рішенням визнано, що зазначене порушення припинено шляхом розроблення нового договору відповідно до вимог законодавства. В судовому засіданні підтвердилося, що КП «Житлосервіс» укладає договори із споживачами згідно Типового договору. Таким чином, представленими суду доказами встановлено, що порушення прав [PERSON] як споживача послуг в період грудня 2011-лютого 2012 року мало місце, однак враховуючи заяву представника КП «Житлосервіс» про застосування строку позовної давності, в цій частині та в частині стягнення моральної шкоди зустрічний позов задоволенню не підлягає через пропуск строку позовної давності. Вимога зобовязати списати нараховану суму заборгованості, а також стягнення із комунального підприємства на користь [PERSON] 3252 грн. 29 коп. не ґрунтується на законі. Вимога визнати недійсними умови договору, наданого 28 грудня 2011 року, задоволенню не підлягає, оскільки договір укладений не був. За захистом свого права [PERSON] своєчасно слід було обрати правильний спосіб захисту. За наведених обставин моральна шкода [PERSON] не підлягає стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: partial