Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 20 вересня 2007 року у виконкомі Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №14. Прізвище після розірвання шлюбу просить не змінювати. Підставою зверення до суду є те, що шлюб виявився невдалим, у них відсутні спільні інтереси з чоловіком та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Між ними втрачені почуття любові та поваги, що є основою сім"ї. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Спільних дітей немає. Вважає, що збереження сім"ї неможливе, а тому час на примирення бажаного результату не дасть. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2020 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву, явим відповідач не скористався. Відповідно до ухвали Долинського районного суду від 30.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та наполягала на розлученні. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не вказав, хоч про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено у встановленому законом порядку, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, заслухавши позивачку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення з урахуванням наступного: Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області 20 вересня 2007 року зареєстрований шлюб (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що спільних дітей від даного шлюбу немає. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу не змінити прізвище на дошлюбне. З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який просить не стягувати з відповідача, витрати, пов"язані з розглядом справи, покласти на неї. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved