Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до суду, у якому позивач просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення сином навчання, 30.06.2019. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що син проживає разом з нею, продовжує навчання на державній основі, стипендії не отримує, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, тоді як утримання та навчання сина - студента вимагає значних витрат і доходів позивача недостатньо для цього. У судове засідання позивач не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належно, причини неявки суду не відомі. Третя особа у судове засідання також не з"явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Стаття 224 ЦПК України визначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дану справу можливо розглянути у відсутності відповідача, визнавши його неявку без поважних причин, а позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], народився у м. Києві [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції м.Києва 16.11.1999. [PERSON] відповідно до довідки № 735 від 28.09.2017 року навчається в Київському коледжі комп`ютерних технологій та економіки НАУ 1 рівня акредитації, термін закінчення 30.06.2019. Стипендії не отримує. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню повнолітній дітей, що продовжують навчання покладено на обох батьків (у т.ч. і на позивача [PERSON]), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved