Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення 24 616 гривень 11 копійок заборгованості обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2011 року між приватним підприємством «Оксамит-Сервіс» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОКСАМИТСЕРВІС», яке виступило виконавцем та [PERSON], [PERSON], замовники, було укладено договір №129. Між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг, у відповідності до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу. Позивачем ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» та відповідачами [PERSON] було підписано акти виконаних робіт, а саме 26.06.2011 року - 500 гривень; 28.10.2011 року - 7 500 гривень; 07.11.2012 року - 3 000 гривень; 22.02.2013 року - 10 000 гривень, 23.02.2013 року - 10 000 гривень на загальну суму - 31 500 гривень. Станом на 15.08.2013 року солідарна заборгованість відповідачів склала 19 500 гривень. 09.01.2013 року повторно на адресу відповідачів було надіслано вимогу про погашення заборгованості в сумі 39 500 гривень та рахунок-фактуру на суму 39 500 гривень, після чого відповідачами частково було сплачено заборгованість в розмірі 20 000 гривень та борг в сумі 19 500 гривень до цього часу не проведено, тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. 25.12.2013 року позивачем було збільшено позовні вимоги згідно яких він просить суд стягнути солідарно на користь ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» з [PERSON] та [PERSON] 19 500 гривень - основного боргу; 3 874, 36 гривень - упущеної вигоди; 988, 89 гривень - 3% річних; 979, 31 гривень - реальних збитків та 253, 43 гривень - судового збору. Представник позивача Бем Ю.Ю. в залі судового засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити збільшені позовні вимоги повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог пояснивши суду, що такий договір вони дійсно укладали, але не з позивачем ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» а з приватним підприємством «Оксамит-Сервіс». Всі акти прийому - здачі результатів послуг підписані також між ПП «Оксамит-Сервіс» та ними, тому вважають, що спору між ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» та [PERSON], [PERSON] взагалі не існує. Існують права та обов»язки лише між ПП «Оксамит-Сервіс» та [PERSON], [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до п.2.1. договору консалтингу №129 від 30 травня 2011 року, замовник доручає, а виконавець зобов»язується надати йому правову допомогу, інформаційні, консультаційні та довідки послуги, пов»язані із забезпеченням господарської діяльності замовника. Відповідно до п.7.2. вищезазначеного договору суперечки, що виникли в зв»язку з виконанням обов»язків сторонами договору і які не розв»язані шляхом переговорів, підлягають урегулюванню у відповідному господарському суді. Представник відповідача вважає, що дані правовідносини стосуються двох господарюючих суб»єктів і не підлягають розгляду в районному суді. Аналізуючи всі докази, які містяться в матеріалах справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. 30 травня 2011 року між приватним підприємством «Оксамит-Сервіс» та [PERSON], [PERSON], замовники, було укладено договір консалтингу №129, що підтверджується (а.с.7). Даний факт, підписання договору між ПП«Оксамит-Сервіс» та [PERSON], не заперечувався стороною відповідача. Між приватним підприємством «Оксамит-Сервіс» та відповідачами [PERSON], [PERSON] було підписано ряд актів виконаних робіт, а саме: 26.06.2011 року на суму - 500 гривень; 28.10.2011 року на суму - 7 500 гривень; 07.11.2012 року на суму - 3 000 гривень; 22.02.2013 року на суму - 10 000 гривень, 23.02.2013 року на суму - 10 000 гривень на загальну суму - 31 500 гривень (а.с.8-10). Факт підписання вищезазначених актів, також не заперечувався стороною відповідача між ними та ПП«Оксамит-Сервіс». Представником позивача жодних доказів, щодо правонаступництва ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» після реорганізації ПП «Оксамит-Сервіс» суду надано не було. У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім цього постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову повністю, суд дійшов переконання, про те що докази, які містяться в матеріалах справи не містять інформації, щодо предмета доказування і тому суд не може взяти дані докази до розгляду. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 59 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом було вставнолено, що між позивачем ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] не існує жодних договірних відносин і акти прийому здачі результатів послуг не між ними не підписувались. Викладена правова позиція суду в донному спорі базується на не доведенні стороною позивача факту укладання договору між сторонами ТОВ «ОКСАМИТСЕРВІС» та [PERSON], [PERSON], так як докази, які містяться в матеріалах справи не містять інформації, щодо предмета доказування і тому суд не може взяти дані докази до розгляду і вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 59 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Викладена правова позиція суду в донному спорі базується на не доведенні стороною позивача факту боргу відповідачів перед позивачем, так як докази, які містяться в матеріалах справи не містять інформації, щодо предмета доказування і тому суд не може взяти дані докази до розгляду і вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed