Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У квітні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 03 серпня 2017 року, о 18:15 год.. на автомобільній дорозі «Житомир - Могилів-Подільський » поблизу с. Сальник Калинівського району Вінницької області з вини відповідача, який керував автомобілем «Mercedes-Benz E320», д.н.з. [NUMBER] , була скоєна ДТП. Вказали, що [PERSON] допустив зіткнення із автомобілем марки «Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку по належній смузі руху. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. В результаті вищевказаної пригоди загинула пасажира автомобіля «Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 34 850 грн. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання 21.01.2021 представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суд подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач 21.01.2021 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву до суду не направив. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що03 серпня 2017 року біля 18:15, водій [PERSON] перебуваючи у хворобливому стані, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенс Е-320» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись автодорогою «Житомир -Могилів-Подільський», в напрямку м. Житомир, поблизу с. Сальник, Калинівського району, Вінницької області з урахуванням дорожніх умов, а саме заокруглення дороги ліворуч та стану транспортного засобу, який обладнано заднім приводом, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух даного ТЗ та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоравшись з керуванням, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та подальше зіткнення з автомобілем марки «Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку по належаній смузі руху. В результаті ДТП від отриманих тілесних ушкоджень на місця події загинули водій автомобіля «Деу Ланос» [PERSON] та пасажири даного автомобіля [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13.12.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.04.2019 року вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 13.12.2018 року залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відомості щодо наявності полісу цивільно-правової відповідальності відповідача чинного на час ДТП в матеріалах справи відсутні. Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до довідки Ріпківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 21.08.2017 року [PERSON] [INFO] проживала разом з дочкою [PERSON] . 31 жовтня 2017 року ТОВ «Центр автовиплат поліс» на підставі довіреності від [PERSON] звернулося до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрати для поховання у розмірі 34 850 грн. На підставі Наказу №7629 від 07.08.2018 та відповідно до платіжного доручення №992137 від 08.08.2018 МТСБУ сплатило на користь ТОВ «Центр Автовиплат поліс» відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди в розмірі 34 850 грн. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме коштів в розмірі 34 850,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved