Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом до відповідачів Банилівської сільської ради, [PERSON], де третіми особами без самостійних вимог є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS], загальна вартість якого становить 80028,00 грн. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є вона та її син [PERSON] Крім них, спадкоємцями першої черги за законом - [PERSON] є їхні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не прийняли та не претендують на неї. Вона з померлим [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1966 року по день його смерті, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] є їхньою спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, оскільки він був збудований у період спільного подружнього життя, а тому за законом їй належить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а інша частка 1/2 є спадковим майном після смерті чоловіка. Вона, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину, фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності померлого чоловіка на дане спадкове майно, так як останній за життя не отримав свідоцтво про право власності на будинок та не зареєстрував його у передбаченому законом порядку. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.03.2015 року за її сином [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, на 1/4 ідеальну частку житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який належав померлому [INFO] [PERSON] Просить визнати за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], як частку у спільному сумісному майні подружжя та визнати за нею право власності на 1/4 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/4 ідеальну частку житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. В судове засідання представник відповідача Банилівської сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Банилівської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], повторно виданого 05.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького РУЮ у Чернівецькій області, актовий запис №27, копією свідоцтва про одруження, Серія [NUMBER] виданого в с. Банилів, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №9. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS], 1967 року побудови, вартістю 80028,00 грн. З довідки виданої виконавчим комітетом Банилівської сільської ради №878 від 08.12.2014 року вбачається, що згідно записів по господарської книги №9, особового рахунку [NUMBER], сторінки 154, [PERSON], який помер [INFO] постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] - дружина; [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук. Спадкоємцями за законом першої черги являються: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Заповіт не складався. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Банилівської сільської ради №290 від 23.03.2014 року вбачається, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], та належить померлому [PERSON], згідно запису по господарської книги №18, номера об'єкта по господарського обліку 0877-1 сторінки 159 був збудований у 1967 році. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] Крім них, спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON], [PERSON], [PERSON], які подали заяви, що спадщину не прийняли та не претендують та [PERSON], який згідно довідки виконавчого комітету Банилівської сільської ради №12.04.2012 року №262 проживав з померлим [PERSON] в одному будинку, однак заяви про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом шестимісячний термін до Вижницької нотаріальної контори не подав, що підтверджується копією спадкової справи №99/2012 року. Позивачка [PERSON] своєчасно, у встановлений законом шестимісячний термін подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], однак 18.03.2015 року постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідній частці та свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, що складається із житлового будинку №5-А з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи містяться документи, які суперечать один одному, щодо фактів прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON], який помер [INFO] та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Сімейний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. Згідно до розділу VІІ Прикінцеві положення, п.6 Сімейний кодекс України регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Тому правовідношення, що виникли у сторін, належить регулювати Кодексом про шлюб та сім'ю 1969 року. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. Ці ж положення закріплені в ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1967 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даними будинками на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинків для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.19 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, внесено зміни, відповідно до яких для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки будинок, розташований в [ADDRESS], збудований під час перебування позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] в шлюбі, набуте за час їх спільного подружнього проживання, а тому, враховуючи вимоги ст.70 СК України, ст.28 КпШС, згідно з якими частки чоловіка і дружини у спільному майні подружжя є рівними, суд приходить до висновку, що останнім належало на праві спільної сумісної власності подружжя по 1\\2 ідеальній частці за кожним, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], як частку у спільному сумісному майні подружжя, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/4 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/4 ідеальну частку житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивачка надала докази прийняття спадщини після смерті [PERSON], своєчасно звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved