Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,4953 га, що складається із трьох земельних ділянок, площами 0,3878 га, 1,0307 га та 1,0768 га, та розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала на підставі державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 08 січня 2004 року [PERSON], померлому [INFO] спадщину після смерті якого прийняла, але при житті не оформила [PERSON]. Також просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 5/12 частин вищезазначеної земельної ділянки: по 1/3 частині, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], та по 1/12 частини земельної ділянки, в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] року [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] року в с.Пристроми Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку. Малолітні діти померлого [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Крім них, спадкоємцем була мати померлого [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки, яку вона фактично при житті прийняла після смерті сина [PERSON], але юридично не оформила. Спадкоємцями після її смерті є донька [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та за правом представлення - онуки [PERSON] та [PERSON], які на час відкриття спадщини були малолітніми, тому прийняли її в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. У видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку позивачам було відмовлено в зв"язку з тим, що не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Зареєструвати дану земельну ділянку в даний час неможливо у зв"язку із смертю її власника. Факт володіння вищезазначеною земельною ділянкою підтверджує копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08 січня 2004 року на ім'я [PERSON]; копією листа Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12 січня 2018 року; звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Право позивачів на спадщину підтверджує копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 24 серпня 1991 року; довідками Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 631 від 12 липня 2017 року та № 820 від 19 вересня 2017 року; витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копіями паспортів позивача [PERSON] та законного представника [PERSON]; матеріалами спадкових справ відносно померлих [PERSON] та [PERSON] Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивачів направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителів, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 85 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. За правилами до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.п.9-10 ст.28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ), до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Право приватної власності спадкодавця на земельні ділянки посвідчується державними актами. Згідно п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із змісту ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.ч.3,4 ст. 1273 ЦК України неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1261, 1266, 1268, 1273 ЦК України,

Outcome: approved