Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариства «ПРОСТО-страхування» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 липня 2018 року в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Шкода Октавія» д.н.з. «[NUMBER]» під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]» під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало порушення водієм [PERSON] ПДР України. 03 липня 2018 року до АТ «ПРОСТО-Страхування» звернувся [PERSON] із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. В результаті вказаної ДТП було заподіяно матеріальних збитків автомобілю марки «Шкода Октавія» у розмірі 20 439 грн. 28 коп. 22 серпня 2018 року до позивача звернулась власник автомобіля «Шкода Октавія» [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. Страхове відшкодування виплачене їй становить 19 929 грн. 28 коп.. Про настання страхового випадку позивачу стало відомо із вимоги [PERSON] та [PERSON], при цьому ні водій забезпеченого транспортного засобу, ні страхувальник із заявою про настання страхового випадку в порядку ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ПАТ «ПРОСТО-страхування» не звертався. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» 19 929 грн. 28 коп. страхового відшкодування в порядку регресу і судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити, оскільки про настання стразового випадку він телефоном в той же день повідомив позивача та власника транспортного засобу, яким він керував, а тому він вважав, що в подальшому будь-які повідомлення страховій компанії повинен робити саме власник застрахованого транспортного засобу. Тобто його вини у неповідомленні позивача про настання страхового випадку належним чином немає, отже в задоволенні позову слід відмовити. Представник позивача ПАТ «ПРОСТО-страхування» Синюк С.Л. в судове засідання не з'явився, згідно із поданою заявою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, відповідно до поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, щодо задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2018 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ПП [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/2116321 про страхування автомобіля марки «БАЗ А073» (а.с. 6). Як вбачається з постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.08.2018 року 03.07.2018 року об 11 год. 00 хв. у м. Луцьк по вул. Карпенка-Карого Волинської області, [PERSON] керував автомобілем марки «БАЗ А 073", державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шкода» д.н.з. [NUMBER], який зупинився попереду. Отже, особою винною у настанні страхового випадку є [PERSON] Як вбачається із повідомлення про настання стразового випадку - водій автомобіля марки «Шкода» [PERSON] повідомив позивача про настання стразового випадку (а.с. 7-8) Згідно із актом огляду транспортного засобу від 03.07.2018 року та калькуляції (а.с. 10-28) автомобілю марки «Шкода» внаслідок ДТП заданий матеріальний збиток у розмірі 20 439 грн. 28 коп. (а.с. 29-30), а згідно платіжного доручення № 15424 від 30.08.2018 року [PERSON] (власнику автомобіля марки «Шкода»). було виплачено 199929 грн. 28 коп. страхового відшкодування (а.с. 31). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Слід зазначити згідно із ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як було встановлено судом, відповідач у порушення вимог статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з повідомленням про настання вищезазначеного страхового випадку до страховика не звертався. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними органами, відповідач, як винна в ДТП особа, притягнутий до адміністративної відповідальності, а сам позивач визнав цей випадок, добровільно відшкодувавши страхову виплату в порядку регресу страховій компанії, в якій застрахована відповідальність потерпілої від ДТП особи. Судом не приймаються до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що ним було повідомлено страховика про настання страхового випадку відразу після ДТП., оскільки такі заперечення будь-якими доказами підтверджені не були. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права та враховуючи, що регресні зобов'язання, які виникли між сторонами у справі, входять до групи позадоговірних зобов'язань і спори, що виникають з них вирішуються у загальному порядку відшкодування збитків, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових і фактичних підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої шкоди. Наведене цілком узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1921 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved