Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та зміну прізвища. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 січня 2014 р. Відділом реєстрації актів цвільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю. З 19 червня 2015 р. сторони окремо проживають та не ведуть спільне шосподарство. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Спільні спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали. Також позивач просила при реєстрації розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в поданій заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2014 р. року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цвільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 05. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, з 2015 року окремо проживають та не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї і примирення сторін є неможливим, сім`я існує формально. Однак, не підлягають задоволенню вимоги про залишення позивачу прізвища « [PERSON] » з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі ст.16 зазначеного Закону, державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо визначення її прізвища після розірвання шлюбу, оскільки, в даному випадку це не відноситься до компетенції суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial