Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 27.10.2012 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від укладеного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Тривалий час сторони не проживають в одному помешканні, але відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині не надає, яка мешкає разом з матір`ю. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 4 500 грн. щомісяця, починаючи з 13.01.2021 року і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, а у направленій заяві до суду позовні вимоги визнав і просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, 27.10.2012 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від укладеного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Тривалий час сторони не проживають в одному помешканні, але відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині не надає, яка мешкає разом з матір`ю. Вказані обставини не були спростовані у судовому засіданні будь-якими іншими доказами та не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" - установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач [PERSON] у направленій заяві до суду позов визнав у повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягувати аліменти в твердій грошовій сумі як просить позивач, а не у частці від щомісячного доходу відповідача. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про його щомісячні доходи, склад сім`ї, його стан здоров`я, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4 500 грн. щомісяця на користь позивачки, починаючи з 13.01.2021 року - дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" для дитини такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved