Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю(житлом) - частиною спільного коридору площею 6,8 кв.м., що входить в загальну площу її квартири [ADDRESS], а саме звільнити спільний коридор від сторонніх предметів та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, вона за вказаною адресою проживає з 1984 року. ЇЇ квартира розташована на 2-му поверсі будинку складається з 2-х кімнат загальною площею 39,6 м2, житлова площа - 26,9 м2, яка була приватизована 13 січня 2009 року та належить на праві спільної сумісної власності її та її членам родини. У зв'язку з тим, що до приватизації помешкання мало статус квартири спільного заселення то її та відповідачеві КП ЛОР „БТІ та ЕО" умовно розділило площі приміщень спільної кухні, вбиральні та спільного коридору, які знаходяться у спільному користуванні сторін, а саме коридор площею 6,8 м2 входить в загальну площу її квартири і є частиною загального коридору, що знаходиться у спільному користуванні з відповідачем. На протязі майже 20 років, а особливо на протязі декількох останніх років, відповідач захаращує місце загального користування - спільний коридор різним непотребом, а саме встановив 5 шаф заповнених непотребом, старі речі, чемодани, пластмасові ящики, телевізор, пральна машина, старе взуття та інший непотрібними речами. На її неодноразові звернення, та органів відповідач не реагує, чим чинить її перешкоди у користуванні спільним коридоромта житлом, що належить її та членам її родини, а тому вважає, що її право та інтереси порушені, а тому вона змушена звертатись до суд за захистом такого. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити Відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечували проти його задоволення, посилаючись докази та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який містяться в матеріалах справи.Просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог за безпідставністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що частина спільного коридору перебуває у спільному користуванні сторін, який розділено умовно без виділення в натурі часток коридору. Тому вважає, що позивачка не має права вимагати від них звільнення коридору від речей, таке як коридор є спільним, а тому просить у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Представник третіх осіб ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, відділу приватизації Франківського району м.Львова у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу; дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на приміщення квартири спільного заселення [NUMBER] від 13.01.2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS](а.с.12) та згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) [NUMBER] від 24.05.2001 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS](а.с.29). Згідно технічного паспорта, квартира [ADDRESS](а.с.13) складається з двох кімнат, загальна площа квартири 39,6 кв.м., у спільному користуванні знаходиться спільна кухня, вбиральня та спільний коридор площею 6,8 кв.м., щодо якого у сторін виник спір, щодо користування таким. Згідно технічного паспорта, квартира [ADDRESS](а.с.30) складається з однієї кімнат, загальна площа квартири 29,5 кв.м., у спільному користуванні знаходиться спільна кухня, вбиральня та спільний коридор площею 4,9 кв.м., щодо якого у сторін виник спір, щодо користування таким. У відповідності до п. 1.3 рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів , улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України , які визначають правовий режим власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яка обслуговує більше однієї квартири , а також споруди, будівлі , які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Предметом спору, є усунення перешкод в користуванні спільним майном - коридором, який веде у квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], рівне право володіння, користування і розпорядження яким, мають власники цих обидвох квартир, і ніхто з них не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цим коридором, оскільки при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 20.02.2013 року на адресу відповідача - [PERSON] КП «Грушківське» направлено попередження від 18.02.2012 року, яким запропоновано останньому терміново прибрати та вивезти будівельне сміття та особисті речі з місць спільного користування в під'їзді, прибрати та помити сходові клітини після перенесення будівельного сміття. Направлення та отримання відповідачем зазначеного попередження підтверджується доданими до матеріалів справи копіями поштової квитанції та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15). В матеріалах справи наявний акт ЛКП «Вулецьке» від 16.12.2009 року, з якого вбачається, що [PERSON] вручено попередження щодо демонтажу самовільно встановленої дерев'яної шафи з площі загального коридору буд. [ADDRESS], а також складено протокол на гр. [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно постанови №387 від 23.12.2009 року [PERSON] було за вказане порушення притягнено до адміністративної за ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді попередження(а.с.28). Як вбачається із листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.04.2009 року №24/3-П-554 , що ЛКП «Вулецьке» з мешканцями будинку [ADDRESS] проведено роз'яснювальну роботу про правила користування спільним приміщенням та попереджено про недопущення в подальшому захаращення спільних приміщень(а.с.5). Із фотографій(а.с.8-11) вбачається, що [PERSON] самовільно встановлено у коридорі сторонніми предметами(меблі, речі домашнього вжитку), що перешкоджає позивачеві в користуванні спільним коридором та вільному доступі до власної квартири [ADDRESS]. Як вбачається із листа Франківського РВ м.Львова ГУ ДСНС України у Львівській області від 30.11.13 року №4/п-1, що було встановлено, що мешканцем будинку гр. [PERSON] захаращено коридор сторонніми предметами(меблі, речі домашнього вжитку), що суперечить вимогам п. 4.3.11 «Правил пожежної безпеки в Україні» та [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вручено припис на усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №285 від 31.11.2013 року. Враховуючи вищевикладене, наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення перешкод відповідачем в користуванні позивачу приміщенням загального користування та підтвердження відповідачем факту використання коридору для зберігання меблів та речей, тощо. Крім того, в суді відповідач не заперечував фактів використання загального коридору для зберігання особистих речей, наголошуючи на тому, що має велику родину та квартиру невеликої площі, а тому не має місця де зберігати вказані речі. Доказів, які б свідчили про те, що встановлені предметами(меблі, речі домашнього вжитку) з додержанням вимог чинного законодавства та чи з дозволу позивача, відповідач, на якого в даному випадку покладався обов'язок доказування відсутності порушення, відповідачем суду надано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом з представлених документів встановлено, що у спільному користуванні сторін є коридор. Суд надає віри поясненням позивача про те, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні спільним коридором, оскільки сам відповідач в судовому засіданні підтвердив факт зберігання в такому своїх меблів та речей. Тому суд приходить до висновку про те, що користування спільними приміщеннями має здійснюватись власниками за спільною згодою, оскільки такої не досягнуто щодо збереження таких речей. За таких обставин, матеріалами справи доведено порушення відповідачем, охоронюваних законом прав та інтересів позивача щодо користування спільним майном - коридором загальним для квартир [ADDRESS] і [ADDRESS], тому це порушене право підлягає судовому захисту, шляхом зобов'язання відповідача усунути порушення права власності позивача, яке полягало у чиненні відповідачем перешкод позивачеві у користуванні спільним коридором. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат на підставі ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору 243,60 гривень.

Outcome: approved