Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] загальною площею 44,7 кв.м. житловою площею 27.9 кв.м. №760/К, який був посвідчений на Одеській товарній біржі 18 вересня 2000 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] яка діяла від свого імені за згодою матері [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої. При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 18 вересня 2000 року, [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] , квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, житловою площею 27.9 кв.м., загальною площею 44.7 кв.м., про що між ними був складений договір купівлі-продажу нерухомого майна №760/К і зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний №760/К від 18 вересня 2000 року. Відповідно до діючого законодавства України [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №932стор.171 кн.12 доп.к. 28 вересня 2000 року. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», норми якого діяли на момент укладення договору, громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угод (договорів), не заборонених законом. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як норам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на квартиру на підставі такого договору. В теперішній час позивачу стало відомо, що всі договори купівлі-продажу укладені на біржах нотаріальні контори вважають недійсними і до оформлення не приймають, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачам направлялись повістки за останньою відомою адресою реєстрації, однак в судове засідання останні не прибули та причин неявки суду не сповістили. Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 15). Відповідачі, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надали. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 18 вересня 2000 року, [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] , квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, житловою площею 27.9 кв.м., загальною площею 44.7 кв.м., про що між ними був складений договір купівлі-продажу нерухомого майна №760/К і зареєстрований на Одеській товарній біржі в "Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний №760/К від 18 вересня 2000 року. (а.с. 4-5). Відповідно до діючого законодавства України [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №932стор.171 кн.12 доп.к. 28 вересня 2000 року. (а.с. 5, на звороті). Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як норам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на квартиру на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, вони знялись з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2000 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбав вказану вище квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідачі виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу та виїхали з неї. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved