Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка 11 жовтня 2018 року звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2018 року по день ухвалення судом рішення. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 16.08.2018 року №434к була звільнена з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. У день звільнення їй було видано трудову книжку без проведення розрахунку відповідно до положень ст. 116 КЗпП України. Добровільно погасити заборгованість відповідач відмовляється, мотивуючи відсутністю коштів, тому звернулася з даним позовом до суду. З огляду на зазначене, просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2018 року по день ухвалення судом рішення. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що заборгованість по заробітній платі їй не виплачено по даний час, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 54576 грн. 90 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18306 грн. 21 коп. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивачки 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі та 18306 грн. 21 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] працювала на посаді головного метролога у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 16.08.2018 року №434к була звільнена з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України /а.с.3/. Згідно довідки про заборгованість № 134 від 27.08.2018 р., виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА» /а.с.4/, заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі становить 54576 грн. 90 коп., в тому числі за квітень 2018р. - 6266 грн.20 коп., за травень 2018р. - 7836 грн. 86 коп., за червень 2018р. - 6224 грн. 98 коп., за липень 2018р. - 6554 грн. 77 коп., за серпень 2018р. - 27694 грн.09 коп. Вказаний розмір заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється і на час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не сплачена. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняттязаробітна плата. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду України № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає йоговідповідальності. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 цього ж порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки № 280 від 06.11.2018 р. , виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 392 грн. 08 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 07.11.2018 року становить 18306 грн. 21 коп. з врахуванням утримання податків та інших обов'язкових платежів. З даним розрахунком погоджується позивач і такий проведений у відповідності до зазначеного Порядку. Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Між тим, відповідач не представив суду доказів відсутності вини підприємства у невиплаті при звільненні належних сум позивачці. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем та в день звільнення не були виплачені належні їй від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів та 18306 грн. 21 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704,80 грн. судового збору На підставі наведеного та

Outcome: approved