Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ( далі ПАТ КБ) "Правекс- Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 620, 47 доларів США, з яких сума заборгованості по тілу кредиту складає 19583,54 долари США, заборгованість по процентам-3 036,93 доларів США, а також судових витрат. Позов мотивовано тим, що 12.11.2007 між АКБ «Правекс- Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс- Банк», і [PERSON] укладено кредитний договір № 12006-172/07Р, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 50 400 доларів США, із терміном повернення до 12.11.2022, зі сплатою 12,8% річних. Взяті на себе кредитні зобов`язання позичальник не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.02.2018 становить - 22620,47 дол. США. Через порушенням строків щодо повернення кредитних коштів позивачем нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в загальній сумі 888, 05 дол. США, але на її стягненні ПАТ КБ «Правекс-Банк» не наполягає. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 12006-172/07Р від 12.11.2007. за яким поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем по зобов`язанням позичальника [PERSON] за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Поручитель дав свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або всього договору кредитором в односторонньому порядку. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] подав відзив на позов, в якому посилається на те, що до матеріалів справи не надано оригіналів заяв на видачу готівки-документів про видачу кредитних коштів позичальниці, поручитель не є обізнаною особою щодо кредитної історії позичальника, а тому будь-які вимоги, що грунтуються на порушенні боржником забезпечених порукою зобов`язань, кредитор має довести належними та допустимими доказами, а саме фактом видачі кредиту, його порушення та розмір заявлених вимог. Стверджує, що договором поруки від 12.11.2007 поручитель забезпечує належне виконання позичальником кредитного зобов`язання на суму 50400 доларів США, сплату відсотків та інших платежів у строк до 12.11.2022. Ні кредитним договором, ні договором поруки не передбачено умови, що у випадку дострокового стягнення кредитної заборгованості, зобов`язання поручителя з повернення кредиту та інших платежів також виникають достроково. Обов`язковою умовою для реалізації права кредитора на дострокове пред`явлення вимог до поручителя є надіслання на його адресу вимоги, а сам факт подання позову не можна розцінювати як вручення вимоги, оскільки подання позову є юрисдикційною формою захисту порушеного права особи. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення банку до поручителя з вимогою виконати зобов`язання боржника за кредитними договорами із зазначенням сум заборгованості. Таким чином, на думку відповідача, позивачем документально не підтверджено право вимоги до поручителя оригіналами кредитного договору, платіжними документами на видачу та погашення кредиту, а сам позов є таким, що поданий з порушенням позивачем порядку реалізації права на дострокове повернення кредитних коштів. Пояснює, що платежі за кредитним договором припинилися з січня 2017, позивач звернувся у лютому 2018, тобто більше ніж через рік після настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором, тому зобов`язання [PERSON] за договором поруки припинені в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ( т. 2 а.с. 25-27). У письмових поясненнях представник позивача ПАТ «Правекс- Банк» оспорює доводи поручителя про те, що він не є обізнаною особою щодо кредитної історії позичальника, вважає їх помилковими , оскільки позивачем додано оригінал розрахунку заборгованості, де відображені суми виданих кредитних коштів, періоди нарахування заборгованості по відсоткам, тілу кредиту та пені, внесені платежі, залишок заборгованості. Об`єктивних обставин та доказів на спростування розрахунку не подано. Факт видачі кредитних коштів підтверджується заявою позичальника про їх видачу, заявою на видачу готівки, договором купівлі-продажу, де зазначено, що частина коштів за придбану нерухомість в сумі 50400 дол. США є кредитними і надані згідно кредитного договору. Зазначає, що зобов`язання поручителя є похідними від основного кредитного зобов`язання, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник . Кредитним договором не передбачено, що у випадку дострокового стягнення кредитної заборгованості, зобов`язання поручителя з повернення кредиту та інших платежів також виникають достроково. Посилання на те, що обов`язковою умовою для реалізації права кредитора на дострокове пред`явлення вимоги до поручителя є надіслання на його адресу вимоги спростовується положеннями ст. 555 ЦК України. Договором поруки чітко визначено строк дії основного зобов`язання до 12.11.2022. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.05.2018, за клопотанням відповідача,витребувана у ПАТ «Правекс-Банк» копія квитанції про одержання [PERSON] кредиту, розрахунок заборгованості за кредитним договором №12006-172/07Р від 12.11.2007 р.( а.с. 101). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно, належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, повістка поверталась з відміткою поштового відділення про відсутність адресата, що свідчить про її вручення згідно п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та його заперечень, дійшов наступних висновків. 12 листопада 2007 між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ, АКБ «Правекс-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в іноземній валюті на загальну суму 50400 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.14 договору, строком з 12.11.2007 до 12.11.2022, зі сплатою 12,8 відсотків річних. Видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки з каси Банку. Для забезпечення зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов договору, позичальник передає в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно ( п.3.1 договору). Згідно п.4 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 280 доларів США щомісяця, до 10 числа наступного місяця, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту та має право достроково погасити заборгованість за кредитом ( частково або в повному обсязі).Порядок дострокового погашення кредитної заборгованості міститься у п.п. 8.1.2, 8.1.3 договору. ( а.с. 10-19). Цього самого дня на забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 12006-172/07Р, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 12006-172/07Р від 12.11.2007 та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки ( штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12.11.2022 у розмірі 50400 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Пунктом 4.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 12 листопада 2025 ( а.с. 20-22). Заявою на видачу готівки № 4 від 12 листопада 2007 підтверджено факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 50 400 доларів США, що еквівалентно 254520 грн. (а.с. 130). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 22 620,47 дол.США, з яких 19 583,54 дол. США кредит, 3036,93 дол. США- нараховані проценти за користування кредитними коштами . Позичальником припинені виплати щомісячних платежів, останнє погашення відбулось 04.01.2017 ( а.с. 29-34, 131-133, 135-250, т. 2 а.с. 1-15). У січні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа-Акціонерний комерційний банк «Правекс-Банк» , в якому просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з 2001 р. по 01.01.2017 р., визнати спільною власністю подружжя нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] та розподілити спільне майно подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири.Зазначена квартира передана в іпотеку АКБ «Правекс -Банк» при отриманні кредитних коштів.Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.11.2019 визнано квартиру спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Отже, у [PERSON] , окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникло зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Статтею 526 ЦК України передбачено, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За приписами частини першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з частиною першо. статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Доводи відповідача про те, що кредитним договором та договором поруки не передбачені умови, за яких у випадку дострокового стягнення кредитної заборгованості, зобов`язання поручителя з повернення кредиту та інших платежів також виникають достроково, тому кредитором необхідно було надіслати до поручителя вимогу, а тільки після спливу наданого терміну звертатись до суду, суд вважає необгрунтованими, як і посилання на припинення поруки на підставі положень ч.4 ст. 559 ЦК України, з огляду на наступні обставини. За правилами ч.2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За вимогами частини четвертої статті 559 ЦК України ( що діяла на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З п. 4.1 , п. 4.2 договору поруки вбачається, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 12.11.2025 р. У всьому іншому, що не передбачено договором, сторони керуються чинним законодавством України.Оскільки строк дії поруки встановлено сторонами, що не суперечить закону, то частиною четвертою статті 559 ЦК України визначено про припинення поруки після закінчення строку, встановленого договором. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. При цьому, через преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань, пред`явлення вимоги слід розуміти, з аналізу частини четвертої ст. 559 ЦК України, як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього. Суд зазначає, що припинення поруки не є тотожним з припиненням договору поруки, оскільки порукою забезпечується певні зобов`язання, які за кредитним договором визначаються у тому числі також щомісячними платежами, а тому припинення поруки за певним щомісячним платежем, як окремим щомісячним зобов`язанням, яке є складовою частиною загального зобов`язання за кредитом, не тягне припинення поруки в цілому за усім кредитним зобов`язанням, визначеним щомісячними платежами. Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Звертаючись до суду з позовом про встановлення права власності на Ѕ частину квартири у січні 2017 [PERSON] тим самим прийняв на себе зобов`язання по оплаті залишку кредитної заборгованості у визначеній частині, не оспорював суму кредиту та відсотків, що підлягає поверненню, після припинення з [PERSON] сімейних відносин кредитні кошти не повертав, нараховані відсотки не сплачував. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню через неналежне виконання умов кредитного договору заборгованість станом на 10.02.2018 по кредиту та нарахованим процентам -22620,47 дол. США. За положеннями ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів стягується судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved