Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно рішення виконавчого комітету Старокривотульської сільської ради народних депутатів №12 від 25.02.1988 р. її батькові [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку на старому місці в с.Красилівка Тисменицького району Івано-Франківської області. В цьому ж році батько з мамою розпочали будівництво житлового будинку. В 1990 році батьки закінчили будівельні роботи та вони разом почали проживати в будинку. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння її батьки не отримували та відповідно не проведено державної реєстрації їх права власності на нерухоме майно. На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали: її батько [PERSON] - голова господарства, її мама, [PERSON], вона, [PERSON], її чоловік, [PERSON], та їхні діти, [PERSON] і [PERSON], які [INFO]. померли.Правовий статус колгоспного двору передбачав, що в його діяльності беруть участь всі його члени. Проте, ні вона, позивачка, на її чоловік, [PERSON], та їхні діти, [PERSON] і [PERSON], не брали жодної участі в роботі колгоспного двору. За таких обставин [PERSON] та [PERSON], як члени колишнього колгоспного двору, були співвласниками спірного будинковолодіння і їм належало по ? частці кожному. [INFO] року її батько помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на ? частину будинковолодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. Оскільки, покійний на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому вона, позивачка, є спадкоємцем за законом першої черги. Крім того, її мама, [PERSON], є також спадкоємцем за законом першої черги. Проте остання, на спадкове майно не претендувала, у встановленому законом порядку не заявили про свої спадкові права. Вона, позивачка, прийняла спадщину- ? частку після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом, шляхом вступу в її володіння, управління та розпорядження спадковим майном. 07.03. 2003 р. її мама, при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Новокривотульської сільської ради та внесено в реєстр за №34 про те, що після її смерті, [PERSON], буде спадкоємцем всього належного їй майна. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на належну їй ? частку будинковолодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. Її чоловік, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак спадщину у встановленому законом порядку, не прийняв, оскільки в січні 2003 року вибув із спірного будинковолодіння, та в 2013 році згідно рішення Тисменицького районного суду, [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку встановленому законом. Отже вона, позивачка, є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Від спадщини не відмовлялась. Спадщину прийняла в установленому законом порядку. За таких обставин їй, [PERSON], належить право власності на спірне домоволодіння з підстав належності ? частки - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], іншої половини - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Однак в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлих батьків. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно рішення Тисменицького районного суду від 21.10.2013р. його визнано безвісно відсутнім. Представник відповідача- Старокривотульської сільської ради в судове засідання не з»явився, у поданому суду листі просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] були власниками будинковолодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. Дане будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, в якому на момент вступу в дію Закону України «Про власність» проживали позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON], діти- [PERSON] та [PERSON] Однак останні ні своєю працею, ні коштами участі у веденні спільного господарства двору не приймали. Відповідно до положення ст. 126 ЦК УРСР(в редакції 1963р.)працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. За таких обставин [PERSON] та [PERSON], як члени колишнього колгоспного двору, були співвласниками спірного будинковолодіння, і їм належало по ? частці кожному. [INFO]року батько позивачки [PERSON] помер. На випадок своєї смерті останній завповіту не залишив, тому спадкоємцями за законом першої черги є позивачка та дружина покійного [PERSON], яка у встановленому законом порядку не заявила про свої спадкові права. Відповідно позивачка в силу вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняла спадщину (1/2 частку) після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом, шляхом вступу в її володіння, управління та розпорядження спадковим майном. В даному домоволодінні вона проживала, доглядала за ним та проводила ремонт будинку, використовувала речі побутового вжитку покійного, що підтверджується довідкою Новокривотульської сільської ради від 03.02.2015р. №138.(а.с.27). 07.03. 2003 р. мама позивачки, при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Новокривотульської сільської ради та внесено в реєстр за №34 про те, що після її смерті, відповідач [PERSON] буде спадкоємцем всього належного їй майна. На даний час, зазначений заповіт не відмінявся і не змінювався. [INFO] року [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак спадщину у встановленому законом порядку не прийняв, оскільки в січні 2003 року вибув із спірного будинковолодіння, та в 2013 році згідно рішення Тисменицького районного суду, [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Тому спадщину після після смерті матері прийняла позивачка як спадкоємець першої черги за законом. [INFO]. діти позивачки померли.(а.с.7). Свої спадкові права на будинковолодіння, остання не може оформити, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому слід визнати право власності за позивачкою на будинковолодіння, з підстав належності ? частки в порядку спадкування за законом після померлого батька, ? частки- в порядку спадкування за законом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст. 121, 123, 529, 549 ЦК УРСР(в ред.1963р.), ст.ст. 1221, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved