Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Спільного агрохімічного підприємства «Родючість» (ТОВ) про розірвання договору оренди землі, мотивуючи його тим, що 02 жовтня 2009 року, між нею (Орендодавець) та САП «РОДЮЧИСТЬ" ТОВ) (Орендар) було укладено договір оренди землі. Відповідно до п. 1. договору Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1.4573 га, у тому числі рілля - 1.4573 га. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 05.10.2009 р. , що надається в оренду, [PERSON] передано земельну ділянку в натурі відповідачу. Відповідно до п. 8 договору, останній укладено на 10 років з урахуванням ротації культур. Відповідно до умов договору орендна плата становить 580,08 грн., що становить 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у строк до 15 грудня щорічно. Відповідно до п. 35 договору, договір припиняється, в тому числі, у разі ліквідації юридичної особи-Орендаря. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором (п. 36 договору). Вказаними пунктами договору також передбачається, що договір припиняється та розривається з інших підстав, передбачених законом. 20 травня 2016 року позивач, користуючись послугами офіційного сайту, дізналася про те, що ухвалою господарського суду Сумської області від 08.07.2013 року порушено провадження у справі № 920/1065/13 про банкрутство відповідача. Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.01.2014 року введено процедуру санації по справі № 920/1065/ 13. про банкрутство САП «Родючість»( ТОВ) строком 6 місяців, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Кардаша В.С. Жодні заходи не посприяли оздоровлення фінансово-господарського становища відповідача. Відповідно до листа Сумської об'єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області від 04.05.2016 року відповідач за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року занизив суму орендної плати за земельні паї на суму 280815,21 грн. Позивачка фактично позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору оренди, а саме: на своєчасне отримання орендної плати від орендаря. Позивачка обмежена у правах як власника земельної ділянки, тому просила розірвати договір оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим, оскільки розірвання договору у зв'язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення договірних зобов'язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено в ч.1 ст. 651 ЦК України. Проте позивачка не здійснила ніяких дій з метою зміни або розірвання спірного договору за взаємною згодою, та не повідомляла САП «Родючість» про намір розірвати чи внести зміни до договору. Позивачка не надала доказів, які б підтверджували той, факт, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На даний час САП «Родючість» успішно здійснює свою господарську діяльність. Відповідач належним чином виконує обов'язки покладені на нього відповідно до договору оренди землі від 02.10.2009 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2009 року між позивачкою та Спільним агрохімічним підприємством «Родючість» (ТОВ) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач для ведення товарного сільськогосподарського виробництва надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку площею 1,4573 га, яка розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району. 05 жовтня 2009 року земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки від 05.10.2009 р. (ар. с.12). Згідно з укладеним між сторонами договором оренди позивач надав вказану земельну ділянку Спільному агрохімічному підприємству «Родючість» (ТОВ)» в користування строком на 10 років (п.8 договору) на умовах сплати товариством орендної плати у розмірі 580,08 грн., що становить 3% від грошової оцінки земельної частки(паю) (п.9 договору) і яка вноситься до 30 грудня звітного року (п.11 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.10 договору). Відповідно до п.35 укладеного між сторонами Договору його дія припиняється у разі : закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря; договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання ( ст. 610 ЦК України) є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань(неналежне виконання). Статтями 141, 143 Земельного кодексу України визначений вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню. Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. У відповідності з положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів,норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. У відповідності з положеннями статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення,оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. У відповідності з статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У відповідності з положеннями статті 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що Спільне агрохімічне підприємство «Родючість» (ТОВ) зобов*язання за укладеним з позивачкою догвором оренди землі виконує належним чином, отже, підстав для розірвання договору оренди землі, передбачених Законом України «Про оренду землі», немає. Обгрунтовуючи позов, позивач послався на положення ст. 652 ЦК України, у відповідності з якою у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. При цьому позивач послався на те, що 20 травня 2016 року позивач дізнався про порушення провадження про банкрутство САП «Родючість»(ТОВ) і ця обставина, на думку позивача, є підставою для розірвання договору оренди землі у відповідністю з положеннями статті 652 ЦК України, оскільки істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору. Разом з тим, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.( ч. 2 ст. 652 ЦК України). Дійсно, відповідно до ухвали Господарського суду Сумської області від 08 липня 2013 року порушено провадження про банкрутство Спільного агрохімічного підприємства «Родючість» (ТОВ)(арк. с. 14-17). Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10 серпня 2016 року провадження про банкрутство Спільного агрохімічного підприємства «Родючість» (ТОВ) припинено, затверджено мирову угоду по справі( арк. с.58-62). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відносно підприємства триває процедура банкрутства. Однак підприємство веде господарську діяльність, виконує всі договірні зобов'язання, в тому числі і перед [PERSON] У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, позивачка не довела наявність обставин, з якими закон пов'язує настання наслідків, передбачених статтею 652 ЦК України. Позивачка не надала доказів, які б підтверджували факт порушення Спільним агрохімічним підприємством «Родючість» (ТОВ) її прав, а сам факт того, що відносно сторони договору розпочата або триває процедура банкрутства не є підставою для задоволення позову і не є підставою для застосування до спірних правовідносин положень статті 652 ЦК України. Таким чином, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed