Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюбу укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований , який зареєстрований Топорівською сільською радою Ружинського району, Житомирської області, актовий запис №3 від 21.06.2014 року; стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання малолітніх дітей: -сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму , встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; судові витрати стягнути з відповідача; -сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму , встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати просить стягнути з відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що 21 червня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Топорівською сільською радою Ружинського району, Житомирської області, актовий запис №3 від 21.06.2014 року. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу подружнє життя між ними поступово погіршувалось , що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім`ю, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припиненні, сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Майнових спорів між сторонами немає. Окрім того, позивачка зазначає, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач участі в їх утримання не приймає, у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на їх утримання не бажає, тому вона змушена звернутись до суду про стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання сторони не з"явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивачка послалася як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2014 року Топорівською сільською радою Ружинського району , Житомирської області про що зроблено відповідний актовий запис за № 3 (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, сина [PERSON] :серії [NUMBER] виданого 09.07.2015 року Виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та сина [PERSON] : серії [NUMBER] виданого 25.10.2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.10,11). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. За змістом ч. 4 ст.299 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, цивільного-процесуальний кодекс допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.. 51 Конституції України ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі статтею 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодекму України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Сторони, будучи батьками дитини, зобов`язані здійснювати її утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Оскільки відповідач є батьком дітей, то нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, за станом здоров`я може надавати допомогу на утримання дітей, крім того позовні вимоги визнав повністю, що вбачається з його письмової заяви, поданої до суду, а тому суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання малолітніх синів в твердій грошовій сумі розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму,на кожну дитину окремо і до їх повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, а суд,

Outcome: approved