Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 11.04.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Спільних дітей у сторін немає. [PERSON] більше двох років в зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, оскільки добровільно виселилась із вказаної квартири, за комунальні послуги не сплачує, квартирою не користується, її майно в квартирі відсутнє. Права власності на дану квартиру відповідач не набула. Реєстрація [PERSON] в зазначеній квартирі порушує право власності позивача, так як він не може належним чином на власний розсуд розпоряджатись своєю власністю, змушений витрачати додаткові кошти. Тому позивач змушений звернутися із даним позовом до суду. Позивач згідно заяви підтримав позов в повному обсязі та просив суд провести заочний розгляд справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з"явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належно. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку № 539 від 30.09.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 3-4). Згідно особового №2763 в квартирі [ADDRESS] мешкають: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 11.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6). Відповідно до письмових актів сусідів від 15.07.2014 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою більше двох років (а.с. 7-9). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України, передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відсутня без поважних причин понад один рік, що позбавляє її на право користування даною квартирою та призводить до порушення права позивача на вільне розпорядження своїм правом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 16, 29, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved