Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що на виконанні у Пулинському районному відділі Державної виконавчої служби Житомирської області перебуває судовий наказ №292/958/17, виданий Червоноармійським районним судом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.10.2017 року і до повноліття дитини. Однак відповідач, будучи працездатним, ухиляється від вчасної сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, допустив затримку з їх виплатою, вказана заборгованість виникла з його вини, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені). Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1 % від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Виходячи з наведеного загальна сума пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів становить - 4276,93 грн., яку просила суд стягнути з [PERSON] на її користь. 25 жовтня 2018 року у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Своїм правом уточнення позовних вимог та надання нового розрахунку суми заборгованості , скористатися не побажала. 31 жовтня 2018 року позивач у судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги заперечує повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом і це вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] є: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Згідно судового наказу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.10.2017 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2017 року і до повноліття дитини. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.07.2018 року №2-24/4023 ВДВС Пулинського РУЮ вбачається, що за період з 01.10.2017 року по 01.12.2018 року відповідач заборгував сплату аліментів, розмір якої становить - 3148,0 грн. та з 01.01.2018 року по 01.06.2018 року заборгував в розмірі 4254,0 грн., а всього розмір заборгованості становить- 7402,0 грн. . Розмір заборгованості, після перерахунку проведеного судом, становить: з 1.10 по 01.12.2017 року - 1574 грн., з січня 2018 року по 01.07.2018 року -3430 грн., а всього 5004 грн. Наданий ВДВС Пулинського РУЮ розрахунок заборгованості містить арифметичні помилки. Із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.11.2018 року, вказана заборгованість становить -1296 грн.. Судом встановлено також, що відповідач вчасно і в повному обсязі аліменти на утримання сина не сплачував, жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини суду не надав, як і не надав докази того, що розрахунок позивача не відповідає дійсній сумі заборгованості. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ст. 196 СК України та п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першоїстатті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Таким чином, якщо виходити з формули розрахунку, визначеного в позиції Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) , то: - у жовтні 2017 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 311,65 грн. - у листопаді 2017 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 1797,86 грн. - у грудні 2017 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 1574,06 грн. ; - у січні 2018 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 1342,80 грн.; -у лютому 2018 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 1133,92 грн. ; - у квітні 2018 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 678,86 грн.; - у травні 2018 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 272 ,06 грн.; - у червні 2018 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 231,26 грн.. Загальний розмір неустойки (пені) за період з жовтня 2017 року по липень 2018 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить - 7342,57 грн. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що розмір пені, що стягується не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Отже підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає пеня, яка не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам (на час звернення із позовом), а саме зазначена позивачем у позові, яку вона підтримала у ході судового розгляду та яка становить 4276,93 грн., а тому позов слід задовольнити . Суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 196 СК України, які передбачають зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, так, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, визначених ч. 2 ст. 196 СК України. Той факт, що відповідач, на час розгляду справи частково погасив борг за аліментними зобов"язаннями, не звільняє його від відповідальності за прострочення їх сплати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved