Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 2008 року. Від шлюбу мають двох доньок. Подружнє життя з відповідачем не склалось, часто виникають сварки, останнім часом шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, просила шлюб розірвати. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дітей між позивачем та відповідачем відсутній. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав і просить слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 20.09.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 048813, актовий запис № 100 виданого відділом РАЦС Радомишльського райуправління юстиції Житомирської області 20.09.2008 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Також позивач вказала, що відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги, має мінливій, нестабільний дохід, тому просила призначити аліменти у твердій грошовій сумі, а саме по 1000 грн. на одну дитину. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, а судовий збір за вимогою про стягнення аліментів підлягає до стягнення в дохід держави, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved