Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки 2500 грн., щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 січня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому народилася донька [PERSON], [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25 вересня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення донька проживає з позивачем та окремо від відповідача, що підтверджується довідкою з місця проживання про скла сім'ї і прописки та актом ЛКП «Старий Сихів». На сьогоднішній день доньці дев'ять з половиною років, позивач піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З 2010 року відповідач дитини не бачив, ніколи не приїздив, не вітав з святами, не дарував подарунків, жодним іншим чином не проявляв своєї батьківської турботи та уваги, незважаючи на відсутність будь-яких перешкод для спілкування з дитиною. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його доньки. Крім того, враховуючи непостійний, нерегулярний дохід відповідача, для забезпечення мінімального рівня розвитку неповнолітньої дитини, просить присудити аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися; представник подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та не заперечує проти заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликався до суду, а тому згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України суд розглядає справу заочно у його відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народилася донька - [PERSON], [INFO], шо підтверджується копією свідоцтва про народження, у якому вони записані батьками дитини. Шлюб між сторонами було розірвано. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11 жовтня 2016 року №33 визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, оскільки він покинув дитину, не дбає про її духовний та фізичний розвиток, не переживає за її навчання, здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує. Так, відповідно до довідок, виданих дошкільним навчальним закладом №175 та загальноосвітньої школи «Дивосвіт», за час перебування в них [PERSON] відповідач не з'являвся жодного разу, не цікавився дитиною. Відповідно до ст.150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом встановлено, що відповідач донькою не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, покинув дитину та з нею не проживає. Перешкод відповідачу у виконанні батьківських обов'язків не встановлено, а відтак такий без поважних причин не виконує своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини та ухиляються від їх виконання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо, протягом тривалого часу нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, матеріально не допомагає, не створив належних соціально-побутових умов для нормального життя та розвитку доньки, покинув її, а тому його слід позбавити батьківських прав. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Так, у відповідності до ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, яка навчається, її стан здоров'я; матеріальне становище відповідача, зокрема відсутність відомостей про його доходи та наявності на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини до її повноліття року у твердій грошовій сумі - 1000 грн. Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присужуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 28 жовтня 2016 року та в порядку ч.1 ст.367 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved