Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилалась на те, що у неї є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач та згідно виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя від 22.05.2012 року останній зобовязаний щомісячного виплачувати їй аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.01.2012 року і до повноліття дітей. Однак відповідач свій обовязок по сплаті аліментів не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість за аліментами станом на 19 жовтня 2015 року у розмірі 24931,02 грн., пеня за прострочення сплати аліментів за період з 05.01.2012р. по 25.02.2013р. в сумі 6207,45грн. У звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду і просить стягнути зазначену заборгованість з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні позов не визнали, про що надали письмові заперечення та у випадку задоволення позовної вимоги, щодо стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів просили врахувати матеріальне становище платника аліментів та зменшити розмір неустойки на розсуду суду. Вислухавши сторони, перевірив матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 22.05.2012 року [PERSON] зобовязаний щомісячного виплачувати [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожитковогомінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.01.2012 року і до повноліття дітей (а.с. 13). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно довідки № 120/03-58 від 19.10.2015 року, виданої начальником ВДВС Розівського РУЮ, встановлено, що розмір заборгованості по аліментам відповідача, згідно виконавчого листа № 541/351 від 22.05.2012 року на користь [PERSON], аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.01.2012 року і до повноліття дітей, складає 24931,02 грн. станом на 19.10.2015 року (а.с. 27-28). Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Вищевказаний розрахунок заборгованості у сумі 24931,02 грн. державним виконавцем визначений відповідно до вимог ст. 195 СК України і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Верховний Суд України, у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13 зробив правовий висновок про те, що, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. Відтак, її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів слід розраховувати наступним чином: сума заборгованості за відповідний місяць х 1% процент пені (0,01) х кількість днів прострочення. Крім цього, частина 1 ст. 196 СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що згідно вірного розрахунку пені наданого позивачкою за період з 05.01.2012р. по 25.02.2013р. в складає 6207,45грн., і тому ця позовна вимога, також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст. 194, 195, 196 СК України,

Outcome: approved