Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 04.04.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № F88.040.76169, згідно якого остання отримала кредит в сумі 15024 грн. із сплатою 4,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між ТзОВ „Факторингова компанія „Рантье" та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/09-1 відповідно до якого первісний кредитор - ПАТ „Ідея Банк", передав у власність новому кредитору - позивачу, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаними кредитним договором з 30.09.2015 року. Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору та надав відповідачці кредитні кошти, яка, у свою чергу, своїх зобов'язань по договору не виконує, заборгованість станом на 30.09.2015 року становила 15487 грн. з яких: основний борг-727,9 грн., прострочений борг - 10396,14 грн., прострочені проценти - 4327,3 грн., строкові проценти - 35,66 грн. Останній платіж боржницею здійснено 29.09.2014 року і станом на 30.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 15487 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 15487 грн., а також і судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № F88.040.76169, згідно якого остання отримала кредит в сумі 15024 грн. із сплатою 4,5 % річних від залишкової суми кредиту. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 36 щомісячних внесках включно до 4 дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 даного договору. (а.с. 18-21). Графіком щомісячних внесків за даним кредитним договором, який підписано сторонами у справі, передбачено порядок погашення кредиту. Даний графік є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22). 30.09.2015 року між ТзОВ „Факторингова компанія „Рантье" та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/09-1 відповідно до якого Клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.09.2015 року Права Вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 30.09.2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту за плату (а.с.12-17). Відповідно до витягу з Додатку №2 до Договору факторингу ПАТ „Ідея Банк" передало ТзОВ „Факторингова компанія „Рантье" права вимоги до Боржників, зокрема і по кредитному договору № F88.040.76169 (а.с. 25). Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (а.с. 19). Пунктом 6.9 даного договору передбачено, що у разі невиконання Позичальником умов цього договору або відсутності коштів у Позичальника, Банк має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до Позичальника, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості Позичальника (а.с. 21). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується довідкою -розрахунком заборгованості [PERSON] і станом на 30.09.2015 року ( дату відступлення права вимоги ), заборгованість останньої становить 15487 грн. (а.с.24). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 30.03.2016 року заборгованість становила 15487 грн. з яких: основний борг-727,9 грн., прострочений борг - 10396,14 грн., прострочені проценти - 4327,3 грн., строкові проценти - 35,66 грн. (а.с. 29). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. По-скільки відповідачка не виконує добровільно своїх зобов'язань по даному кредитному договору, то суд вважає, що заборгованість підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved