Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради звернулися в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Криворізьке міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, з якого вбачається, що на підставі ордеру на житлову площу №49 від 02.06.2008 року, виданий [PERSON], на склад сім'ї з 3-х чоловік: [PERSON] та [PERSON], на право зайняття квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З листопада 2011 року відповідач за вказаною адресою не проживає, особисті речі в квартирі не зберігає. Таким чином, понад одного року відповідач без поважних причин спірною квартирою не користується, зобов'язання щодо утримання житлового приміщення не виконує. За таких підстав позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач звернувсь до суду з даним позовом. Представник позивача, до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не має відомостей. Представник третьої особи, до судового засідання, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до судового засідання суд не має відомостей. Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ордеру №49 на жилу площу в гуртожитку від 02.06.2008р. виданого [PERSON] з сім'єю з трьох осіб: [PERSON] та [PERSON], на право зайняття квартири з двох кімнат на [ADDRESS] (а.с.4). Факт реєстрації та не проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом (а.с.6,5). Заочний рішення Саксаганського районного суду м Кривого Рогу від 08.05.2013 року вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] Рішення набрало законної сили 24.07.2013р. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року та додаткове рішення суду від 02.07.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виселення з квартири та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову за наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, згідно ордеру №49 від 02.03.2008р. [PERSON] на сім'ю з трьох осіб: [PERSON] та [PERSON], на право зайняття квартири з двох кімнат на [ADDRESS] (а.с.4) У даній квартирі зареєстровані - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно зі ст.ст.64, ч.2 ст.65, ч.2 ст. 161 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування житловим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, що проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщенням. До членів сім'ї наймача належать чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Статтею 71 ЖК України передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985р. у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] та [PERSON] вселилися в квартиру. Після розірвання шлюбу між ними виникли неприязні відносини, через що [PERSON] змушений був піти зі спірної квартири. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2013 року, яке набрало законної сили 24.07.2013р., вселено [PERSON] до спірної квартири (а.с.34). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року та додаткове рішення суду від 02.07.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виселення з квартири та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено (а.с.32-33). Відповідно до ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed