Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 10 вересня 2010 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків, втрати взаєморозуміння та поваги. З жовтня 2017 року сторони окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки подальше проживання однією сім»єю неможливе та суперечитиме її інтересам. Відповідач в судове засідання не з»явився, надіславши відзив на позовну заяву, відповідно до якого викладені позивачем обставини заперечив в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив суд розглянути справу за його відсутності. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 721. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, більше шести місяців окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує можливість примирення і відновлення сім»ї в зв»язку з відносинами, які склались між сторонами, беручи до уваги, що сторони не мешкають разом, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved