Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, покликаючись на те, що 23 липня 2012 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що був застрахований відповідно до умов договору КАСКО в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП постановою Київського районного суду м.Сімферополя від 06 серпня 2012 р. визнано [PERSON], під керуванням якого перебував автомобіль [NUMBER]. У звязку з названою подією, згідно звіту про оцінку, вартість матеріального збитку завданою власнику автомобіля [NUMBER] становить 17\~185,00 грн. Згідно з умовами полісу ОСЦПВ, на підставі страхового акту № 000002871/01 (137814) від 11.10.2012 р., звіту про оцінку та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 17\~185,00 грн. У звязку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало ПАТ «УСК «Гарант Авто» витрати на ремонт автомобіля в сумі 17\~185,00 грн., що була перерахована позивачем на рахунок станції технічного обслуговування. Після зіткнення з іншим транспортним засобом [PERSON] не повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а зважаючи на це у позивача є усі правові підстави для звернення із позовом про стягнення коштів в порядку регресу. Просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Подав суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив; свої доводи мотивує ти, що ПрАТ» СК Уніка» було відомо про страховий випадок в день ДТП, тобто, 23.07.2012р., відповідач [PERSON] не має права керувати такими транспортними засобами, технічні засоби відповідали вимогам ДСТУ ; у претензії, як на підставу для подання регресного позову йдеться лише про невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, а про не повідомлення у встановлені Законом строки у претензії нічого не йдеться. Дана підстава для позову була змінена лише після того, як позивач отримав відповідь на претензію. Постановою Київського районного суду м.Сімферополя від 06 серпня 2012 р. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши доводи представника відповідача, оцінивши надані докази у справі , суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове\~\~відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Судом встановлено, що 23 липня 2012 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що був застрахований відповідно до умов договору КАСКО в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Постановою Київського районного суду м.Сімферополя від 06 серпня 2012 р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. в дохід держави. До матеріалів позовної заяви позивачем, як на підставу свого позову долучено наказ № 00096185/1 від 29.03.2013 р. «Про виплату страхового відшкодування ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» (ЦВ) згідно якого позивач виплатив ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 17\~185,00 грн. наступним чином: 15\~999,49 грн. в рахунок погашення заборгованості по регресній справі [PERSON], згідно договору про зарахування зустрічних однорідних вимог; 1\~185,51 грн. в рахунок погашення заборгованості по регресній справі [PERSON], згідно договору про зарахування зустрічних однорідних вимог. Дорожньо-транспорта пригода сталася із автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Будь-яких інших доказів, а саме, що кошти в розмірі 17\~185,00 грн. були виплачені в результаті ДТП не надано, а також наданий позивачем наказ не відноситься до доказів, що саме ПАТ «УСК «Гарант-Авто» були виплачені кошти в розмірі 17\~185,00 грн., адже згідно наказу № 00096185/1 від 29.03.2013 р. «Про виплату страхового відшкодування ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» (ЦВ) позивач виплатив ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 17\~185,00 грн. наступним чином: 15\~999,49 грн. в рахунок погашення заборгованості по регрес ній справі [PERSON], згідно договору про зарахування зустрічних однорідних вимог; 1\~185,51 грн в рахунок погашення заборгованості по регрес ній справі [PERSON], згідно договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, а не по шкоді завданій [PERSON]. Надане позивачем платіжне доручення № 6642 від 25 жовтня 2012 р. свідчить про те, що платником є ПАТ «УСК «Гарант-Авто» і отримувачем коштів в розмірі 23\~719,36 грн. зазначена ТОВ «ЄвроАсистанс». Надане позивачем платіжне доручення № 9845 від 26 жовтня 2012 р. свідчить, що платником є ТОВ «ЄвроАсистанс» і отримувачем коштів в розмірі 23\~239,36 грн. є ТОВ «Авто Стиль». Даними платіжними дорученнями не доводиться обставина, що позивачем було відшкодовано ПАТ «УСК «Гарант-Авто» кошти в розмірі 17\~185,00 грн. Позивач, як на підставу для задоволення позову посилається на те, що відповідач не повідомив про страховий випадок у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». 11 червня 2013 р. позивач предявив претензію № ЛВ0018199 відповідачу, якою просив відшкодувати кошти в розмірі 17\~185,00 грн. Як на підставу предявлення претензії позивач покикається на те, що у звязку з невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» має право зворотної вимоги. Тобто, жодних даних про те, що відповідач не повідомив позивача у встановлені Законом строки про страховий випадок у претензії не йдеться. На спростування позовних вимог позивач надав суду відповідь на дану претензію від 04.11.2015 р., яка була надіслана позивачу і лише після отримання її позивачем останній змінив підставу для задоволення позовних вимог, а саме із невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху на підставу, що відповідач не повідомив у встановлені Законом строки позивача про ДТП. Окрім цього, до матеріалів справи було долучено два протоколи контролю технічного стану КТЗ № 14 №001268-001847-11 та № 14 №001268-001848-11 від 04.10.2011 р. у відповідності до яких автомобілем [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. [NUMBER] відповідають вимогам ДСТУ 3649:2010. Зважаючи на дану претензію, суд дає віри поясненням представника відповідача, що лише після отримання позивачем відповіді на претензію від 04.11.2015 р. останнім було змінено підстави позову, а саме про те, що відповідач не повідомив позивача про ДТП, адже в претензії від 11 червня 2013 р. № ЛВ 0018199 наданої позивачем не йдеться про те, що відповідач не повідомив позивача про Дорожньо-транспортну пригоду. Долученим до справи посвідченням водія на прізвище [PERSON] додатково підтверджується той факт, що відповідач має право на керування транспортними засобами, адже має право на керування транспортними засобами за категорією «В», а тому відповідач, аж ніяк не міг користуватись даним транспортним засобом. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed