Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 16579,42грн. заборгованості за договором позики та 166грн. судового збору, на користь [PERSON] 40000,44грн. заборгованості за договором позики та 400грн. судового збору, на користь [PERSON] 26202,44грн. заборгованості за договором позики та 262грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 14 квітня 2011 року між ними та відповідачем [PERSON] були укладені договори позики, згідно яких: [PERSON] передав позичальнику [PERSON] кошти в сумі 14300грн., зі строком повернення до 31 травня 2011 року, [PERSON] передав позичальнику [PERSON] кошти в сумі 34000грн., зі строком повернення до 31 травня 2011 року, та [PERSON] передав позичальнику [PERSON] кошти в сумі 22600грн., зі строком повернення до 31 травня 2011 року, що стверджується відповідними розписками. У зазначені в розписці строки відповідач позичених коштів не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала. Вони неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення сум позики, однак остання ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань. Таким чином, вважають, що відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач прострочивши грошове зобов'язання, зобов'язана сплати на їх користь суму боргу, з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань. А відтак, згідно проведених ними розрахунків, відповідач [PERSON] повинна сплатити: на користь [PERSON] 16579,42грн. заборгованості за договором позики, з яких: 14300грн. - сума основного боргу, 1421,42грн. - інфляційні нарахування, 858грн. - 3% річних від простроченої суми; на користь [PERSON] 40000,44грн. заборгованості за договором позики, з яких: 34000грн. - сума основного боргу, 3379,60грн. - інфляційні нарахування, 2664,50грн. - 3% річних від простроченої суми; на користь [PERSON] 26202,44грн. заборгованості за договором позики, з яких: 22600грн. - сума основного боргу, 2246,44грн. - інфляційні нарахування, 1356грн. - 3% річних від простроченої суми. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали суду письмову заяву в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті „Високий Замок", а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. При цьому нотаріальна форма укладення договору позики не вимагається. Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договори позики, за умовами яких: позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 14300грн., позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 34000грн., та позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 22600грн. Позичальник [PERSON] зобов'язувалася повернути позикодавцям вказану суму грошей в строк до 31 травня 2011 року, що стверджується відповідними розписками від 14.04.2011р. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. З наданих суду документів вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконала та не повернула суми позики. Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно представленого позивачами розрахунку: за договором позики укладеним з [PERSON] три проценти річних від простроченої суми становить 858грн, інфляційні нарахування - 1421,42грн.; за договором позики укладеним з [PERSON] три проценти річних від простроченої суми - 2664,50грн, інфляційні нарахування - 3379,60грн.; за договором позики укладеним з [PERSON] три проценти річних від простроченої суми - 1356грн, інфляційні нарахування - 2246,44грн. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається до уваги. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 14300грн. -основного боргу за договором позики, 1421,42грн. - інфляційних нарахувань та 858грн. - трьох відсотків річних, а всього 16579,42грн.; на користь [PERSON] 34000грн. - основного боргу за договором позики, 3379,60грн. - інфляційних нарахувань та 2664,50грн. - трьох відсотків річних, а всього 40000,44грн.; на користь [PERSON] 22600грн. - основного боргу за договором позики, 2246,44грн. - інфляційних нарахувань та 1356,00грн. - трьох відсотків річних, а всього 26202,44грн. є підставними, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Окрім цього, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 166грн., в користь позивача [PERSON] 400грн. та в користь позивача [PERSON] 262грн. сплаченого при зверненні з даним позовом судового збору. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: approved