Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 01.08.2014 року у Зарічному відділі ДРАГС РС Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 475. Від подружнього життя є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, проживають окремо, тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,та аліменти за минулий період з вересня 2017 року по серпень 2018 року у розмірі 8107 грн., визначити місце проживання дитини разом з нею та визначити порядок участі батька [PERSON]у вихованні дитини сина [PERSON], два рази на тиждень. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця мешкання дитини та визначення порядку участі його у вихованні сина, погодився на два рази на тиждень по вихідним дням. Представник служби у справах дітей в судовому засідання не заперечувала проти визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], враховуючи вік дитини, та те, що батько не заперечує проти проживання дитини разом з матерью та визначити порядок участі батька ткаченка А.Ю. у вихованні дитини, а саме: кожні видідні з 10-00 суботи до 17-00 неділі з ночівлею у відповідача. Ухвалою від 22.08.2018 року було відкрито провадження у справі на призначено по справі підготовче судове засідання на 20.09.2018 року. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи вважає необхідним позовні вимоги задоволити повністю. Судом встановлено,\~що з\~01.08.2014\~року сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі,\~який зареєстрований\~у Зарічному\~відділі ДРАГС\~РС Сумського\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 475,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб (а.с.\~05).\~Подружжя має\~неповнолітню дитину:\~сина [PERSON],\~[INFO],\~батьком якогої\~є відповідач\~[PERSON] (а.с. 06). Подружні стосунки між сторонами припинені, в зв»язку з відсутністю взаєморозуміння, з втратою почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, проживають окремо з вересня 2017 року. Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно із ч.2 ст. 104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу, може бути пред"явлений одним із подружжя. Подружні стосунки між сторонами припинені, в звязку з втратою почуття любові та поваги, відсутністю взаєморозуміння, через різні погляди на життя, проживають окремо з вересня 2017 року. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім»ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Стаття 160 ч.1 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 ч.1 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні сторони не заперечували проти проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матер»ю [PERSON], про що зазначено у висновку служби у справах дітей та виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги позивача про визначення місця мешкання дитини разом з матерью обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Стаття 159 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Висновком служби у справах дітей про визначення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини [PERSON] встановлено, що визначений порядок участі батька, ткаченка А.Ю., у вихованні дитини, а саме: кожні вихідні з 10-00 суботи до 17-00 неділі з ночівлею у відповідача. В судовому засіданні сторони погодились з запропонованим службою у справах дітей, порядком участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України вирішення будь-яких питань щодо дітей має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним визначити порядок участі батька [PERSON]у вихованні дитини сина [PERSON], [INFO], а саме кожні вихідні з 10-00 суботи до 17-00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання [PERSON]за адресою [ADDRESS]. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, чина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 ч.1 СК України зазначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням матеріального становища платника аліментів, те що він є особою працездатного віку, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], щомісячно, до його повноліття на користь позивачки, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 15.08.2018 року. Стаття 191 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержувати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З огляду на положення ст. 191 ч.2 СК України відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] за минулий час з вересня 2017 року по вересень 2018 року в розмірі 8107 грн. 00 коп. З урахуванням того, що відповідач погодився на стягнення з нього аліментів на утримання дитини за минулий час, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за минулий час з вересня 2017 року по серпень 2018 року у розмірі по 8107 грн. 00 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача 1320 грн. 00 коп. судового збору на користь позивача та стягнути за позовні вимоги про стягнення аліментів на користь держави судовий збір в розмірі 3524 грн. 00 коп.

Outcome: approved