Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Стислий зміст вимог заявника. У лютому 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Необхідність встановлення даного факту мотивовано неможливістю реалізації права на спадкування нерухомого майна за законом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник зазначає, що [INFO] помер його рідній брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві за життя, у тому числі на нерухоме майно. З 2009 року та по день смерті брата він проживав з спадкодавцем однією сім`єю та був пов`язаний спільним побутом. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину відсутні. Заявник зазначає, що в разі встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] він може оформити свої спадкові права. Рух справи в суді. Заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, надійшла до суду 25 лютого 2020 року. 27 лютого 2020 року ухвалою судді заяву залишено без руху, зобов`язано надати позовну заяву із додатками в письмовій формі. 03 березня 2020 року вимоги суду виконано, заявником подано нову заяву. 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі з викликом учасників судового розгляду. Однак, у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та встановлення карантину, розгляд справи неодноразово відкладався. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечив. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в заяві. Додатково [PERSON] пояснив, що його брат [PERSON] проживав разом з ним за вказаною вище адресою з 2009 року і до липня 2011 року. Не задовго до його смерті, орієнтовно за два тижні, тимчасово виїхав в м.Черкаси де проживав раніше там же помер [INFO] .Встановлення даного факту йому необхідно для прийняття спадщини Фактичні обставини, встановлені судом. Копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 листопада 1957 року та серії [NUMBER] доводиться та обставина, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] є рідними братами. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років в м.Черкаси Черкаської області. Згідно довідки Велицької сільської ради від 24.07.2020 року [PERSON] починаючи з 2009 року постійно проживав разом із братом [PERSON] в [ADDRESS] , про місце реєстрації останнього значилося [ADDRESS] . До 2009 року, приблизно 2/3 календарного року [PERSON] все ж таки проживав за адресою свого рідного брата [PERSON] . В 2011 році [PERSON] приблизно за два тижні до дати смерті поїхав в м.Черкаси де і помер. Поховання здійснював його брат [PERSON] . У ході судового розгляду 07.07.2020 року свідок [PERSON] підтвердив факт проживання заявника із братом [PERSON] , який помер в 2011 році, на час відкриття спадщини в с.Підріжжі Ковельського району. Крім цього, підтвердив ту обставину, що [PERSON] поїхав в гості до родичів в м.Черкаси там і помер. Аналогічні показання підтвердив і свідок [PERSON] . Даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру Ковельської державної нотаріальної контори № 59725274 від 06 березня 2020 року та Першої Черкаської державної нотаріальної контори №61346960 від 18 серпня 2020 року доводиться та обставина, що спадкова справи після смерті [PERSON] не заводилась. Отже, судом встановлено і цього не оспорює заявник, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно яке заявником не прийнято з 2011 року. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи ч.2 ст.1220 ЦК України. Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Дослідивши наявні в справі докази суд приходить до однозначного висновку про відмову в задоволенні вимог заявника, оскільки з достовірністю встановлено, що [PERSON] помер в місті Черкаси, що підтверджено свідоцтвом про смерть останнього, а не за місцем проживання заявника, а відтак факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини належними та допустимими доказами не доведено.

Outcome: dismissed