Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У серпні 2016 року [PERSON] подано позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Після народження дитини відповідач одразу усунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям і розвитком дитини не цікавиться, його вихованням не займається. Дитина постійно проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні.\~\~28.01.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 30.06.2016 року відповідач відмовився від батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси представляв адвокат [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач з позовними вимогами погодився. Представник Служби у справах дітей Торецької міської ради Донецької області не заперечувала проти задоволення позову. Вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] \~ Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно заяви від 13.06.2016 року, засвідченої державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстрованої в реєстрі за № 1092, відповідач [PERSON] відмовився від батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] На підставі ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з положень ст.ст. 3, 9 і 18 Європейської конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка відповідно до ч.1ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, а саме, коли батьки не піклуються про неї. У відповідності до положень\~Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. \~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, відповідно до вимог ч.1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов'язків по вихованню, утриманню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, ним порушуються права дитини на належне батьківське виховання, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та таке рішення буде відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 551грн.20коп.

Outcome: approved