Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У грудні 2014 року Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі - ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», Банк) про зобов"язання вчинити дії Заочним рішенням від 06 лютого 2015 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про зобов"язання вчинити дії було задоволено та зобов'язано відповідача видати позивачу готівкою одноразовою операцією через касу банку належні йому грошові кошти з нарахованими відсотками та коштів на вкладному рахунку у валюті обліку в розмірі 400 100, 05 грн. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 09.02.2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №804775/2014, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 16 500,00 доларів США, з відсотковою ставкою - 12,5 % річних, строком до 05.09.2014р. Після закінчення строку Договору позивач звернувся до відповідача з метою отримання коштів вкладу, але останній кошти по депозитному вкладу позивачу не повернув і продовжує користуватись коштами позивача. Його усні та письмові звернення залишаються поза увагою. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення договору, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу, в звязку з чим просив суд стягнути зобов"язати відповідача видати через касу готівкою одноразовою операцією кошти за договором банківського вкладу у валюті вкладу разом із нарахованими відсотками та коштів на вкладному рахунку у розмірі - 17 297 доларів США 45 центів, а саме: 16 500 доларів США - основна заборгованість, 515 доларів США 63 цента - заборгованість за відсотками на 05.12.2014р., та 281 долар США 82 центи заборгованість по вкладному рахунку. Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляд справи повідомлявся належним чином, але у заяві від 06.02.2015 року (а.с. 17) просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05.06.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності - Подвійний дохід» № 804775/2014, відповідно до умов якого позивач вніс 16 500,00 доларів США, з відсотковою ставкою 12,5 процентів річних, строком до 05 вересня 2014 року (п.п. 1.3., 1.5., 1.7. Договору а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2014р. позивач звертався до відповідача із заявою про повернення депозиту та відсотків (а.с. 7), однак відповідач кошти за вище вказаним договором в не повернув. У зв'язку з вище викладеним, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається з: 16 500 доларів США - основна заборгованість, 515 доларів США 63 цента - заборгованість за відсотками на 05.12.2014р., та 281 долар США 82 цента - заборгованість по вкладному рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно. 20 березня 2015 року Рішенням № 63 від 20 березня 2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації відповідача. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону, врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Отже, відшкодування решту коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є передчасними, а тому відмовляє в їх задоволені. Враховуючи те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу, нарахованих відсотків порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed