Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що 24.01.2017 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повного розрахунку. До теперішнього часу відповідач не виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі, посилаючись на відсутність грошових коштів. У зв'язку з тим, що позивачці при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, вона була змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивачка свої вимоги уточнила та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення позивачки, пояснення представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та наказом по підприємству від 24.01.2017 року її було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ( а. с.7) Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі , з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/280 від 10.05.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» заборгованість по заробітній платі позивачці складає 14743 грн. 24 коп., середньоденна заробітна плата складає 154 грн. 66 коп. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов"язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №16-07/280 від 10.05.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» розмір середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку становить 6341 грн. 06 коп. (154,66 середньоденна заробітна плата х 41 кількість робочих днів). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в розмірі 14743 грн. 24 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6341 грн. 06 коп. без урахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial