Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 13084,26 грн. та судових витрат в розмірі 1378 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і відповідачка дала право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, тарифами банку складає між нею та банком відповідний договір, що підтверджується її підписом у заяві. Кредитний договір був укладений на підставі ст.634 ч.1 ЦК України шляхом приєднання відповідача до умов, встановлених банком у формулярах або інших стандартних формах. Банк виконав свій обов"язок по перерахуванню коштів, однак відповідачка порушила умови договору та станом на 30 листопада 2015 року допустила заборгованість в загальному розмірі 13084,26 грн., яка складається із 3523,16 грн. заборгованості за кредитом, 8461,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в розмірі 599,25 грн.(процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу та судові витрати. В заяві до суду представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення. Відповідачка [PERSON] відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, оскільки відсутня за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення. Тому суд за згодою представника позивача вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 03 лютого 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» у відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і відповідачка дала право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Кредитний договір складається з Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів банку та відповідної заяви [PERSON] від 03 лютого 2011 року. Відповідно до умов цього договору банк перерахував обумовлену суму грошей, однак відповідачка не виконує умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року склалася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 13084,26 грн., яка складається із 3523,16 грн. заборгованості за кредитом, 8461,85 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина), штрафу в розмірі 599,25 грн.(процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала у визначені строки зобов'язання по поверненню грошових коштів ПАТ КБ «Приватбанк», яке відповідно до умов договору кредиту та закону вправі вимагати стягнення неповернутої позики, відповідних процентів, штрафних санкцій. Також згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved