Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з наведеною вище позовною вимогою, та просив вилучити у [PERSON] і передати Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, транспортний засіб, що був забезпечений на пільгових умовах. В обґрунтування предявленої вимоги позивач посилається на те, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19 липня 2006 р. N999, інвалід війни ІІ групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на пільгових умовах транспортним засобом МІ ЗАЗ 110206. Відповідно до пункту 6 Порядку, інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Датою забезпечення автомобілем вважається день отримання його інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда на підставі акта приймання-передачі, виданого дилером підприємства - постачальника автомобілів для інвалідів транспортний засіб МІ ЗАЗ 110206, колір Красний Марсала, номер кузову Y6D11020660413892, номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 17808,00грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON]. 01.12.2005 року [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, та якому роз'яснено вимоги Порядку, що підтверджується відповідним зобов'язанням. На підставі заяви [PERSON], рішенням колегії Головного управління у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його онукові [PERSON]. Інвалід [PERSON] помер 20.08.2006 року. Пунктом 16 Порядку, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції, вартості автомобіля з урахуванням розрахованої суми викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. 16.04.2007 року, 17.11.2008 року, 29.11.2011 року, 04.09.2012 року управлінням праці та соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації направлено лист члену сім'ї померлого інваліда з вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль ЗАЗ, яким був забезпечений інвалід. 15.08.2014 року на адресу Департаменту соціального захисту населення, надіслано лист-повідомлення управління праці та соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації щодо смерті інваліда. 22.10.2014 року [PERSON] Департаментом соціального захисту населення лист-повідомлення про повернення автомобіля, але автомобіль не повернуто. Враховуючи те, що відповідачем, легковий автомобіль, добровільно Департаменту соціального захисту населення не повернуто, та не виконані інші дії, ним порушено вимоги пункту 16 даного Порядку. І приймаючи до уваги те, що [PERSON], помер, а члени сім'ї померлого інваліда взагалі не звертались до Департаменту із заявами щодо переоформлення автомобіля, то автомобіль відповідно до вимог пункту 16 Порядку, повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з посиланням на доводи позову, та зазначила, що право позивача на володіння транспортним засобом МІ ЗАЗ 110206, після смерті інваліда є порушеним і таким, що підлягає захисту. Що стосується застосування строку позовної давності, за заявою представника відповідача, то слід відмовити, позов віндикативний, і розглядати спір по суті предявленої вимоги. Відповідач до судового засідання не зявився, є належним чином повідомлений, незважаючи на те, що його явка, за ухвалою суду, була визнана обовязковою задля дачі пояснень щодо умов придбання автомобіля, його технічного стану на час розгляду справи у суді, та можливість вирішення існуючого спору. Представник відповідача, у судовому засіданні, заперечила щодо позовних вимог, і звертає увагу, що про смерть інваліда [PERSON] позивачу було відомо з 16.04.2007 року, так як направлялись відповідні листи про повернення автомобіля в добровільному порядку, та враховуючи строк виконання вимоги про повернення автомобіля який надавався відповідачу 6 місяців, для захисту своїх прав, позивач повинен був звернутися до 17.10.2010 року, що він у свою чергу не зробив, і це є підставою застосування строку позовної давності, та для відмови у задоволенні позову. Представник третьої особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, до суду не зявився, є належним чином повідомлений, попередньо надійшло клопотання про слухання справи без їх участі, та надано копію документу про факт реєстрації транспортного засобу за інвалідом [PERSON]. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши представника позивача, представника відповідача, врахувавши думку представника третьої особи, а також, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до п.28 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1997 року №999, продаж автомобілів на пільгових умовах з оплатою 7 відсотків їх вартості проводиться інвалідам, зазначеними в пунктах 21, 22, 24, 25 цього Порядку за наявності відповідних медичних висновків та право забезпечення автомобілем і протипоказань до володіння автомобілем, якщо керування ним буде здійснювати член сім'ї інваліда. Згідно п.4 вказаного Порядку, продаж автомобілів на пільгових умовах провадиться на десятирічний термін експлуатації без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Після закінчення зазначеного терміну інвалід може користуватися цим автомобілем до одержання нового. Із матеріалів справи вбачається, що 01.12.2005 року [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, якому роз'яснено вимоги Порядку, що підтверджується відповідним зобов'язанням. Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ №422760 від 01.12.2005р., транспортний засіб МІ ЗАЗ 110206, номер кузову Y6D11020660413892, номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», отриманий [PERSON], через Головне управління праці та соціального захисту населення. Отже, інвалід [PERSON] відповідно до розпорядження облдержадміністрації був забезпечений транспортним засобом Таврія на пільговій основі (7%), без права продажу, дарування, передачі. На підставі заяви [PERSON] рішенням колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА від 24.11.2005 №13-4 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його онукові [PERSON]. За обліковою карткою ТЗ СА4772АС, 03.12.2005 року зареєстровано за [PERSON], як власником, транспортний засіб, що отриманий через відділ соціального захисту населення, та зазначено, що для відчуження потрібний їх дозвіл. [PERSON] помер 20 серпня 2006 року. Строк експлуатації автомобіля, що був виданий на пільгових умовах, на день смерті [PERSON] становив не повних девять місяців. Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N999, із змінами і доповненнями, автомобіль строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається, у разі сплати ним протягом шести місяців, з дня смерті інваліда, до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції, вартості автомобіля, з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Судом не встановлено, щоб хтось із членів сім'ї померлого, в т.ч. [PERSON], відповідач у справі, звертались із заявою до Головного управління праці про надання дозволу на викуп автомобіля. 16.04.2007р., 17.11.2008р., 29.11.2011р., 04.09.2012р. Управління праці та соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації направляло листи члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль «ЗАЗ 110206». Відповідно до розпорядження Голови Черкаської обласної державної адміністрації №99 від 11 квітня 2013 року, Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА, змінило назву на Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. З урахуванням того, що член сім'ї померлого інваліда ніяким чином не реагував на листи та не повідомляв про себе, 15.08.2014р. Управління соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації, звернулося до Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням про смерть інваліда війни ІІ групи, та закриття особової справи по забезпеченню спецтранспортом [PERSON]. 22.10.2014 року Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації направлено листа [PERSON], як члену сім'ї померлого інваліда та особі, яка мала право користування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль МІ ЗАЗ 110206, номер кузову Y6D11020660413892, номер двигуна [NUMBER], яким був забезпечений інвалід. Однак, станом на 19.01.2015 року, час звернення з позовними вимогами до суду, відповідач вказаний автомобіль не повернув, до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, що порушує вимоги п.16 Порядку, як і не повідомляє про його місце перебування, технічний стан. Судом зясовано, що 01.10.2006 року по факту скоєння ДТП за ч.2 ст.286 КК України порушена кримінальна справа №0310600024, та зупинена 17.10.2007 року до встановлення особи, яка вчинила злочин. Автотоварознавча експертиза транспортного засобу - ЗАЗ 110206, колір «Красний Марсал», чи будь-які інші дані, які стосувалися б оцінки завданого збитку, вартості транспортного засобу після ДТП відсутні. Питання про вилучення після смерті інваліда, який помер у 2006 році, автомобіля, забезпеченого на пільгових умовах, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда. Так як, права та обовязки у членів сімї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення його автомобілем, і застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок від 19 липня 2006 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль, забезпечений на пільгових умовах та отриманий [PERSON], підлягає поверненню Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, оскільки на час смерті [PERSON], а саме, 20.08.2006 року, діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, відповідно до пункту 16 якого автомобіль, після смерті інваліда повертається (вилучається) Головному управлінню соціального захисту, яке на підставі розпорядження облдержадміністрації від 11.04.2013р. №99, змінило свою назву, і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку (правова позиція, що висловлена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2013 року в справі N6-153цс12). Автомобіль, отриманий інвалідом (забезпечений на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків), вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду, відповідно до п.16 Порядку, за поданням головного управління соціального захисту населення, або управління виконавчої дирекції. Суд, вважає, що вимоги представника відповідача про відмову у задоволені позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності, не підлягають до задоволення. Вбачається, що Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, позивач у справі, про порушення свого права, як і особу, що його порушила, дізнався у серпні 2014 року, коли надійшла інформація про смерть інваліда, та звернувся до суду 19.01.2015р., в межах загального трирічного строку позовної давності, що визначений ст.257 ЦК України. І критично ставиться до посилань представника відповідача про те, що у позивача строк позовної давності у даних правовідносинах закінчився 18.10.2010 року. Відповідно до ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, так як позивач навів належні докази на підтвердження свого права на автомобіль МІ ЗАЗ 110206, номер кузову Y6D11020660413892, номер двигуна [NUMBER], та на доведення вимог про вилучення автомобіля у відповідача. Враховуючи наведене вище, судові витрати позивача, в силу ст.88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню, в розмірі 243,60грн.. На підставі наведеного та

Outcome: approved