Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS], що складається з житлового будинку, побудованого в 1965 р.( загальна площа-52,3 кв.м., житлова-32,2кв.м.), господарських будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, площею 0,1397га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, однак з тієї причини, що відсутній правовстановлюючий документ на домоволодіння за спадкодавцем, позивач не може успадкувати його в нотаріальному порядку , а тому просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування після смерті батька. Позивач в судовому засіданні присутня не була, але надала суду заяву, просила розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача- Іванківської сільради також в судове засіданя не з'явився, але направили суду листа, в якому просили розглядати справу без участі представника сільської ради, не заперечують проти позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], також в судове засідання не з»явилися, направили суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнають та просять задовольнити. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть. ( а.с. 10). Позивач є рідною дочкою померлого [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.( а.с.13,14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, 20.12.2006 р. , [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він матиме право за законом, заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних долях порівну. На момент смерті спадкодавця, заповіт ніким не змінений та не скасований.( а.с. 11). Позивач [PERSON] спадщину прийняла шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 6 за 2015 рік та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття належної їм частки спадщини, про що подали заяви до нотаріальної контори. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна за Заповітом та у відповідності до ст.. 1223 ЦК України має право на спадкування. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування в суді не встановлено. Однак Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, нотаріусом видане не було, оскільки на дане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Як вбачається, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1965 року побудови, розташований в [ADDRESS], згідно записів по господарської книги № 2 на 2006-2010 роки обліковується за [PERSON].( а.с.22,23). Технічний паспорт на спадкове домоволодіння, виданий на ім.»я позивача, був виготовлений КП Бориспільської райради «Бориспільське районне «БТІ» лише 09.02.2015 року, тобто після смерті спадкодавця. Вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не зареєстрував його в відповідних органах, що стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 5 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved