Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ „Дельта Банк в якому просить визнати укладеним та дійсним з моменту укладення Договір банківського вкладу № 006-13405-160215 від 16.02.2015 року зі сумою вкладу 7915 дол. США під 5,5 процентів річних, що був укладений між нею та АТ „Дельта Банк; визнати її право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування за договором банківського вкладу № 006-13405-160215 від 16.02.2015 року. А також, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що 16.02.2015 року між нею і АТ «Дельта Банк» було укладено договір №006-13405-160215 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США. Сума вкладу становила 7 915 доларів США, які були повністю внесені позивачем 16.02.2015 року на рахунок, під 5,5 відсотків річних зі строком до 17.05.2015 року. У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України №150 від 02.03.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року було прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». А рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено. Зважаючи на такі обставини, позивач 30.09.2015 року скерувала до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву про виплату гарантованого відшкодування за вкладом в АТ «Дельта Банк», проте відповіді на неї не отримала. Згодом, у жовтні 2015 року позивачу стало відомо про прийняття рішення щодо нікчемності договору №006-13405-160215 від 16.02.2015 року банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США у доларах США за п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таке рішення було оформлено листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» №8821/1786 від 23.09.2015 року. Однак, на переконання позивача, такі висновки й рішення є протиправними, оскільки договір банківського вкладу, укладений між нею та банком, не передбачає жодних пільг або переваг кредиторам, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання договору вкладу нікчемним на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач також акцентує на тому, що договір депозиту був укладений ще до моменту віднесення АТ «Дельта Банк» до числа неплатоспроможних, і його було вчинено сторонами в повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Відтак, позивач вважає такі дії і рішення відповідача протиправними, позаяк не було жодних підстав для визнання нікчемним договору банківського депозиту, в тому числі безпідставно без правових підстав в односторонньому порядку. Такі протиправні дії свідчать про відмову відповідача виконувати взяті на себе обовязки за договормо банківського вкладу. А тому, вона, як вкладник банку, вправі розраховувати на відшкодування коштів за вкладом в гарантованому законом розмірі. У зв'язку з чим, позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. В судому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задоволити повністю. Також покликається на те, що кошти на депозитний рахунок позивачки були перераховані з рахунку [PERSON] в рахунок повернення боргу за договором позики, таким чином вони є особистими коштами [PERSON] Представник відповідача ПАТ „Дельта Банк за дорученням [PERSON] позовні вимоги заперечив. Свої заперечення мотивує тим, що в даному випадку наявні ознаки нікчемності договору №006-13405-160215 від 16.02.2015 року банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США, позаяк кошти на поповнення вкладу за таким договором надійшли в повному обсязі з рахунку [PERSON] Зазначене вказує на те, що позивач уклала такий депозитний договір із метою порушення спільно з [PERSON] публічного порядку відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, створивши в такий спосіб переваги над іншими вкладниками банку. Відповідно, такий правочин є нікчемним за п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв'язку з чим, вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та АТ «Дельта Банк» 16.02.2015 року було підписано договір №006-13405-160215 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США. Відповідно до п.1.2 такого договору, сума вкладу становить 7 915,00 доларів США. Пунктом 1.3 договору встановлено, що вклад залучається на строк з моменту його зарахування на рахунок та по 17.05.2015 року включно. Згідно з п.1.4 договору, процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 відсотка в рік. Пунктом 1.6 договору передбачено, що банк на виконання цього договору відкриває вкладнику рахунок 26303113000984. Пунктом 1.8 договору встановлено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення цього договору. Відтак, виходячи з таких умов договору №006-13405-160215 від 16.02.2015 року банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США, вклад [PERSON] може формуватися виключно за рахунок коштів, отриманих 16.02.2015 року з поточного або вкладного рахунку [PERSON] або ж за рахунок готівкових коштів, унесених [PERSON] 16.02.2015 року через касу АТ «Дельта Банк». Зазначені умови договору №006-13405-160215 щодо порядку внесення коштів відповідають і п.п.5.4, 5.5 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених зі змінами і доповненнями рішенням [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» №1 від 14.01.2015 року, від яких сторони в договорі окремо не відступали. П.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених зі змінами і доповненнями рішенням [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» №1 від 14.01.2015 року, встановлено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладників від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від законного представника за вкладами на ім'я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або продуктами банку). Від таких умов Правил сторони в договорі №006-13405-160215 також не відступали, а в п.п.2.2, 2.6 договору обумовили розуміння умов таких Правил і їх застосування до правовідносин між сторонами. Також і відповідно до ч.1 ст.1062 Цивільного кодексу України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У даному ж випадку, як зазначено вище, договором №006-13405-160215 з урахуванням Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» було встановлено обмеження щодо зарахування грошових коштів від третіх осіб на ім'я вкладника. Окрім того, п.1.8 договору №006-13405-160215 від 16.02.2015 року банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у доларах США також передбачено, що в разі якщо в день укладення сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений. Указане також відповідає п.5.6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Як вбачається з виписки по угоді 006-13405-160215 від 16.02.2015 з 16.02.2016 року по 17.05.2015 року по рахунку 26303113000984 на ім'я вкладника [PERSON] 16.02.2015 року надійшли грошові кошти в сумі 7 915,00 доларів США як переказ від [PERSON] 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено [PERSON]. [PERSON] виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. [PERSON] виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Дельта Банк». [PERSON] виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Отже, починаючи з 03 березня 2015 року, Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто, для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації, а в подальшому і ліквідації, у [PERSON], пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. Відповідно до п. 8 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами- клієнтами [PERSON] після 16.01.2015 року включно. Встановлено, що фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами [PERSON] за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. Таким чином, вказані операції призвели до того, що власник великого вкладу, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування. Наслідком такого правочину є надання переваги вкладнику, розмір вкладу якого перевищує встановлений граничний розмір відшкодування, на отримання відповідного відшкодування замість отримання залишку вкладу понад граничний розмір відшкодування за рахунок реалізації майна банку в порядку черговості згідно ст. 52 Закону. Судом встановлено, що зазначені операції із перерахування грошових коштів з рахунку [PERSON] на вкладний (депозитний) рахунок позивача, були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних». Вдповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, [PERSON] було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Незважаючи на заборону, АТ «Дельта Банк" був укладений депозитний договір з позивачем та проведено операцію за результатами якої збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є порушенням Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка обов'язкова до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності. Вже постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»віднесене до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно [PERSON] постановою від 30.10.2014 р. Тобто, за таких умов, укладання між [PERSON] та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами [PERSON], та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання [PERSON] кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» затверджених [PERSON] директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20 березня 20/3 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. А фактично ж кошти вносилися третіми особами, що є порушеннм Правил, що є публічними. Крім того, спрямованість мети на надання переваг окремим кредиторам підтверджує і зарахування грошових коштів на рахунок позивача - шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи, що суперечить умовам договору банківського вкладу (п.1.8. Договору), п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», а також положень чинного законодавства, зокрема, Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року. Так, згідно п. 10.19. Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються: готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку; валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті; валюта від здійснення уповноваженим банком за дорученням власника рахунку операцій з обміну валюти відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою та умов договору банківського вкладу;кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу; нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором. Перерахування коштів у вказаний спосіб - шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи, підтверджується представленими суду та наявними в матеріалах справи доказах, зокрема виписками по угоді № 006-13405-160215 від 16.02.2015 року. Доводи позивачки щодо надходження коштів на відкритий нею депозитний рахунок №006-13405-160215 з поточного рахунку [PERSON], як виконання ним зобовязань за договором позики, суд до уваги не бере, оскільки підставою визнання нікчемним вищевказаного договороу банківського вкладу є порушення порядку зарахування коштів, а не природа їх походження. Також, згідно із ст. 2 Закону України «Про систему гарантиування вкладів фізичних осіб», вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. В той же час, грошові кошти для позивача надходили всупереч умов договору. А тому, такі, грошові кошти не є вкладом в розумінні ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до пункту 7 частини 3 ст. 38 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тих підстав, що банк уклав правочини (у тому числі договори). умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. У зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеною наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами [PERSON] після 16.01.2015 року включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 16 вересня 2015 року був винесений наказ тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями». Даним наказом відповідача вирішено: застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. З статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку. Крім того, відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у звязку з тим, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Згідно з частиною 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. Отже, з огляду на наведені норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженій особі для визнання правочинів нікчемними не потрібно вчиняти будь-яких дій. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Тобто, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт. Так, ч. 1 ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Таким чином, слід зазначити, що чинне законодавство України розділяє два самостійні види: 1) нікчемного правочину, з підстав, визначених ст. 228 ЦК України, наслідки нікчемності якого застосовуються судом, та, 2) нікчемного правочину, з підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначення якого нікчемним може бути здійснено субєктом владних повноважень шляхом повідомлення сторін правочину у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Таким чином, виходячи з системного аналізу вище пелічених норм права та оцінивши зібрані у спаві докази, колегія суддів приходить щдо висновку, що відповідач під час процедури перевірки та виявлення правочинів, що є нікчемними, має діяти і діяв в межах процедури, визначеної Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». По дній справі Уповноважена особа направила на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину. Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначено в Законі України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-11І від 07.12.00р. зі змінами і доповненнями. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України № 2121-111, вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Статтею 5 цього Закону передбачено, що держава не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями держави, якщо інше не передбаченозаконом або договором. За положеннями ст. 58 Закону України № 2121-111 банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства, а учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Поряд з цим, з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків в Україні функціонує система гарантування вкладів фізичних осіб. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року №4452-У1 з наступними змінами та доповненнями. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону системою гарантування вкладів фізичних осіб є сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники. Метою запровадження такої системи, згідно Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Водночас, особа яка вступає в комерційні відносини з конкретним банком, залучаючи власні кошти на депозит в банку, свідомо несе ризик неповернення вказаних коштів у випадку визнання банку неплатоспроможним та неможливістю виконання банком своїх зобов'язань. Держава в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює співпрацю з банками та гарантує повернення вкладникам банку повернення їх вкладів лише в межах визначеної суми. Проблемний банк не може повністю перекладати власні зобов'язання перед вкладниками на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема й шляхом внесення коригувань до структури банківського балансу шляхом збільшення чи зменшення зобов'язань банку перед окремими особами. Такі дії банку суперечать вимогам Закону та призводять до неправомірних відрахувань з Фонду. Повідомленням № 8821/1786 від 23.09.2015 року позивача повідомлено, про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №006-13405-160215 від 16.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON], згідно до п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч.2 ст.218, ч.2 ст.219, ч.2 ст.220, ч.2 ст,224) за підставами, визначеними ЦК України. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»передбачено, що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону. Спосіб захисту, який обрала позивачка щодо визнання дійсним укладеного між нею та АТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу не передбачений вимогами ст. ст.16, 215 ЦК України. За вказаних обставин, доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в представлених суду доказівз та встановлених судом обставинах справи, а тому позовні вимоги позивачки є безпідставні та задоволенні не підлягають.

Outcome: dismissed