Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у звязку з втратою працездатності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що працював на підприємстві відповідача на посаді слюсара-ремонтника більше 20 років. Довготривала праця викликала у Позивача професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова (L5,S1) переважно зліва, стан після оперативного втручання (дискектомія L5- L6, січень 2013 р.) з грубими статико-динамічними порушеннями, стійкими больовими і мязові тонічними синдромами, з порушенням функції ходи М54.1. Відповідно до [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною виникнення професійного захворювання є фізичні перенавантаження. За висновком МСЕК від 14 квітня 2016 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 25% з наступним оглядом 01.03.2017 року. У звязку з отриманим професійним захворюванням позивач змушений для підтримання свого стану здоров′я постійно приймати медикаменти, почуває себе зовсім виснаженим, бо повноцінно не має змоги виспатися, відпочити, від цього знаходиться в постійному нервовому стані. Щоденно переносити безстрокові душевні страждання. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» моральну шкоду в розмірі 145000,00 грн. Представник позивача в судовому засідання присутній не був, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник Відповідача - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в судове засідання призначене на 03 серпня 2016 року не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена, надала до суду клопотання та просила суд відкласти розгляд справи. Дослідивши клопотання відповідача, суд не вбачає підстав для відкладення справи, оскільки ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є юридичною особою, і має юридичний відділ, в якому працює не одна особа. Також слід зазначити те, що судові повістки про виклик до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу адресовані юридичній особі - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», а не конкретно особі, яка подала клопотання про відкладення розгляду справи [PERSON] У зв"язку з чим, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України не вбачає підстав визнавати неявку представника відповідача поважною, та розглядає справу за наявними в ній доказами що відповідає положенням ст. 157, 169 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, а також підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме копією трудової крижки, що [PERSON] працює на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] ріг» на посаді слюсара-ремонтника (а.с.9-12). [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.02.2016 року (Форма П-4) в пункті 17 встановлено причину професійного захворювання: фізичне перевантаження: періодичне перебування в незручній позі 30% зміни при СН до 25%; перебування в вимушеній позі 27% зміни при СН до 10%; нахили корпуса від 350-450 разів при СН 51-100 разів; маса підіймання та переміщення вантажу 34-36 кг. при СН до 30 кг.(а.с.13-15). Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. [PERSON] ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Із виписки акта огляду МСЕК серії 12ААА № 016692 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 14.04.2016 року слідує, що позивачу при первинному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності з 28 березня 2016 року до 01 квітня 2017 року (а.с.18). Також, 15.04.2016 року відповідно до виписки з амбулаторної карти хворого [PERSON] при огляді відзначено явище вертеброгенної п/к радикулопатії з мязово тонічними і больовим синдромами і вираженими статико-динамічними порушеннями (а.с.16-17). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано: спостереження лікарів, прийом медикаментів, лікування, в водолікарні (а.с. 16-17). На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2016 році при визначенні МСЕК Позивачу первинно втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст.ст. 28 та 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності, відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Суд зазначає, що припинення дії Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - повинен виплатити Позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців, яким в даному випадку є ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/ шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 29.02.2016 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» та настанням у позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тривалість роботи позивача на підприємстві ПАТ«АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (понад 18 років 4 місяці в шкідливих умовах), ступінь втрати працездатності (з 25% у 2016 році первинно), тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров'я, тяжкість трудового каліцтва та професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок трудового каліцтва та профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Щодо вимоги про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» 145000,00 грн., то суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 12000,00 грн., а в решті позову слід відмовити. [PERSON] ст. 5 Закону України Про судовий збір Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial