Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У березні 2014 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, посилаючись на те, що 14 грудня 2011 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і [PERSON] укладений договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/139698, забезпечений транспортний засіб Фіат Дукато, д.н.з. № [NUMBER]. [PERSON] сплатив страховику страхову премію, на підставі чого договір набрав чинності з 15 грудня 2011 року. Термін дії договору становить 1 календарний рік, тобто з 15 грудня 2011 року по 14 грудня 2012 року. Предметом зазначеного договору є забезпечений транспортний засіб «Фіат Дукато», д.н.з. № [NUMBER]. 21 липня 2012 року в смт. Глеваха, Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фіат Дукато», д.н.з. [NUMBER] під керуваннями [PERSON] і транспортного засобу БМВ 520, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. За фактом дорожньо-транспортної пригоди учасники викликали співробітників ВДАІ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області, які оформили ДТП, про що сторонам були видані відповідні довідки. Адміністративний матеріал відносно [PERSON] направлений на розгляд Васильківського міськрайонного суду Київської області. 25 липня 2012 року постановою судді Васильківського міськрайонного суду визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджена зібраними у справі доказами, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.. 21 серпня 2012 року водій постраждалого транспортного засобу БМВ 520, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до ДДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування, а також надав всі необхідні підтверджуючі документи для виплати страхового відшкодування. [PERSON] представляє інтереси [PERSON] відповідно до довіреності від 10 березня 2009 року. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу БМВ 520, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] страховик замовив незалежну експертну оцінку. За результатами цієї оцінки вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу БМВ 520, д.р. н. [NUMBER], визначена в сумі 29500 грн. 16 коп. на користь [PERSON], відповідно до звіту з визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 652 від 12 серпня 2012 року. 27 січня 2014 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і [PERSON] була укладена угода про розмір страхового відшкодування, який складатиме 11000 грн.. 14 лютого 2012 року страховик склав страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11000 грн. на користь [PERSON] шляхом безготівкового переказу на його особистий банківський рахунок. [PERSON] не повідомив ТДВ «СК Альфа-Гарант» про настання страхової події ні письмово, ні іншим шляхом. Про наявність поважних причин підстав таких дій страховику невідомо. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. п. 33.1., 33.1.4. Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і таким чином, сума до відшкодування в порядку регресу з [PERSON] на користь ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» становить 11000 грн.. Враховуючи викладене, позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу 11 000 грн.. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2012 року близько 21 год. 30 хв. [PERSON] на 25 км. автодороги «Київ-Одеса», керуючи автомобілем Фіат Дукато, д/н [NUMBER], під час виникнення перешкоди, яку він був спроможний виявити, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, почав різко гальмувати, що привело до втрати контролю над керуванням, чим порушив п. п. 2.3/б. 12.1., 12.3. ПДР України. Своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, порушення, передбачені ч. ч. 1-3 цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром сорок неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.. Цивільно-правова відповідальність під час управління автомобілем Фіат Дукато, д/н [NUMBER], відповідно до полісу № АВ/1396398 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована на ім»я [PERSON]. Термін дії полісу: з 15 грудня 2011 року по 14 грудня 2012 року включно. 21 серпня 2012 року водій постраждалого транспортного засобу БМВ 520, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до ДДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування, а також надав всі необхідні підтверджуючі документи для виплати страхового відшкодування. [PERSON] представляє інтереси [PERSON] відповідно до довіреності від 10 березня 2009 року. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу БМВ 520, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] страховик замовив незалежну експертну оцінку. За результатами цієї оцінки вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу БМВ 520, д.р. н. [NUMBER], визначена в сумі 29500 грн. 16 коп. на користь [PERSON], відповідно до звіту з визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 652 від 12 серпня 2012 року. 27 січня 2014 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і [PERSON] була укладена угода про розмір страхового відшкодування, який складатиме 11000 грн.. 14 лютого 2012 року страховик склав страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11000 грн. на користь [PERSON] шляхом безготівкового переказу на його особистий банківський рахунок. Як зазначав у позові позивач, [PERSON] не повідомив ТДВ «СК Альфа-Гарант» про настання страхової події ні письмово, ні іншим шляхом, і про наявність поважних причин підстав таких дій страховику невідомо, а тому, [PERSON] порушив вимоги п. п. 33.1., 33.1.4. Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і таким чином, сума до відшкодування в порядку регресу з [PERSON] на користь ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» становить 11000 грн., яку просив стягнути з відповідача на користь позивача. У поданій позовній заяві позивач ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» зазначав, що згідно з п. п. Г) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону, а тому оскільки [PERSON] не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, тому позивач просив стягнути з [PERSON] в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 11000 грн.. Однак, з такими висновками позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» погодитись неможливо з огляду на наступне. Відповідно до вимог п. п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов»язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Згідно вимог п. п. Г) п. п. 38.1.1. ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. Проте, згідно вимог п. 17.1. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов»язані укладати договори обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 17.2. ст. 17 даного Закону поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданнями МТСБУ. Згідно вимог п. 17.5 ст. 17 вказаного Закону при укладенні договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик зобов»язаний безоплатно видати страхувальнику спеціальний знак, що затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, та бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також перелік представників страховика, уповноважених виконувати функцію такого страховика щодо опрацювання претензій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. У разі втрати або використання бланка повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик на підставі письмової заяви страхувальника зобов»язаний безоплатно видати йому новий бланк такого повідомлення. Як пояснили в судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник, відповідач [PERSON] не в змозі був повідомити страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки позивачем не виконано було вимоги п. 17.5 ст. 17 вищевказаного Закону, яка зобов»язує його безоплатно видати страхувальнику спеціальний знак, що затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, та бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також перелік представників страховика, уповноважених виконувати функцію такого страховика щодо опрацювання претензій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. В полісі не зазначено переліку представників страховика, уповноважених виконувати функцію такого страховика. З дослідженої в судовому засіданні копії полісу № АВ/1396398 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд дійшов висновку, що даний поліс виданий був з порушенням порядку, встановленого п. 17.5 ст. 17 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і тому відповідач [PERSON] позбавлений був можливості повідомити страховика, оскільки в полісі не вказано адресу, номер телефону страховика, не вказано переліку представників страховика, не видано бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку права позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» не порушені з боку відповідача [PERSON] і суд не вбачає законних підстав для покладення на нього відповідальності щодо стягнення на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 11 000 грн., а тому у задоволенні позову до відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved