Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд позбавити її батьківських прав, а також стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на таке: відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка 13.02.2016 року була доставлена до Первомайської центральної районної лікарні та було встановлено діагноз: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома обличчя праворуч, після чого дитину було направлено до КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Мещанінова», в подальшому лікування було продовжено в КЗОЗ «Обласній клінічній дитячій лікарні № 1» за цей час перебування в медичному закладі мати відвідала дитину один раз. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнуто аліменти на його утримання, у 2013 році у відповідачки від тяжкої черепно-мозкової травми у віці трьох місяців загинув син [PERSON], [INFO]. 24.02.2016 року рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області дитину було направлено на виховання до державного дитячого закладу системи МОЗ України терміном на 6 місяців, а 29.08.2016 року термін перебування дитини в закладі було подовжено. 07.09.2016 року комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку у відношенні її малолітньої доньки, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до суду не з'явилася, хоча судом належним чином повідомлена про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомила та заяви про відкладення розгляду з поважних причини не надала, як і заперечень проти позову, тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалює рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За роз"ясненнями, які містяться в п.п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства Таким чином, судом, зокрема встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю млолітньої [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.5). Відповідачка зареєстрована в м. Первомайському Харківської області, 1/2 м-н, б. 57, к. 82 (а.с.4). Донька відповідачки 13.02.2016 року була доставлена до Первомайської центральної районної лікарні та їй було встановлено діагноз: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома обличчя праворуч (а.с.11), після чого дитину було направлено до КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Мещанінова», в подальшому лікування було продовжено в КЗОЗ «Обласній клінічній дитячій лікарні № 1» (а. с. 12) та за цей час перебування в медичному закладі мати відвідала дитину лише одного разу. Заочним рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2010 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнуто аліменти на його утримання у розмір 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30.08.2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9), у 2013 році у відповідачки від тяжкої черепно-мозкової травми у віці трьох місяців загинув син [PERSON], [INFO], про що свідчать копії лікарського свідоцтва про смерть № 345Ат від 11.01.2013 року (а.с.8) та свідоцтва про смерть за актовим записом № 20 від 16.01.2013 року (а.с.7). Згідно актів обстеження житлових умов відповідачки, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], встановлено, що у неї не створено умов для проживання малолітньої дитини (а.с.15), а фактично відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON], 1990 року народження, та новонародженою донькою, які прибули з с-ща Березівка Харківського району Харківської області та те, що на даний час житлові умови в будинку не відповідають санітарним вимогам, дитина перебувати в будинку не може (а.с.16-19). 24.02.2016 року рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області дитину було направлено на виховання до державного дитячого закладу системи МОЗ України терміном на 6 місяців (а.с.20), а 29.08.2016 року термін перебування дитини в закладі було подовжено (а.с.21). 07.09.2016 року комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку у відношенні її малолітньої доньки (а.с.22). Тієї ж самої думки дотримується і суд при ухваленні рішення, оскільки вважає, матір малолітньої дитини такою, що не може піклуватися про неї, утримувати та виховувати. Тому, в цій частині заявлених вимог позов слід задовольнити. Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини суд має зазначити, що вказану вимогу слід зменшити з 1/3 частки на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходів), оскільки суд вважає її завищеною позивачем. Так, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дітей, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. З викладеного позивачем та доданих документів випливає, що у відповідача є інші утриманці, які потребують допомоги з її боку - це дитина на яку вже сплачуються аліменти в розмірі ? частки від доходів, а визначений позивачем розмір аліментів суд вважає надмірним та недоцільним. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, проте частковому. Відповідачка має бути позбавлена батьківський прав щодо дочки [PERSON], а аліменти на її утримання мають бути стягнуті в розмірі ? частки від доходів. Також в порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial