Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення переплати бюджетних коштів, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], звернулась 24.11.2014 року до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. 06.05.2015 року відповідач звернулася до позивача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку було призначено рішенням УСЗН Добропільської міської ради від 08.05.2015 року на період з 07.05.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 2400,00 грн. щомісячно. Надалі відповідач звертався з заявами: від 06.11.2015 року, (рішенням позивача від 12.11.2015 року допомогу призначено на період з 07.11.2015 року по 06.05.2015 року у розмірі 2400,00 грн. щомісячно); від 06.05.2016 року( рішенням позивача від 13.05.2016 року допомогу призначено на період з 06.05.2016 року по 04.11.2016 року у розмірі 2400,00 грн. щомісячно); від 07.11.2016 року( рішенням позивача від 16.11.2016 року допомогу призначено на період з 07.11.2016 року по 06.05.2017 року у розмірі 2400,00 грн. щомісячно); від 10.05.2017 року( рішенням позивача від 26.05.2017 року допомогу призначено на період з 10.05.2017 року по 09.11.2017 року у розмірі 2400,00 грн. щомісячно. Останнє звернення відповідача, яке було здійснено через установу уповноваженого банку АТ «Ощадбанк» з заявою щодо призначення допомоги відбулося 10.11.2017 року. При перевірці інформації, наданої [PERSON] в заявах від 07.05.2015 року, 06.11.2015 року, 07.11.2015 року, 10.05.2017 року, 10.11.2017 року щодо відсутності у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, позивачем було зясовано, що заявниця та її донька [PERSON] мають у власності по 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS]. Під час бесіди в УСЗН Добропільської міської ради відповідач повідомила, що 1/3 вищезазначеної квартири, яка належить їй, вона подарувала колишньому чоловіку гр. [PERSON], в підтвердження чого надала договір дарування 1/3 частки квартири від 02.08.2017 року № НМО 824404, проте у володінні її доньки [PERSON] залишилась 1/3 цієї квартири. Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зміни до якого були внесені Постановою КМУ № 370 від 31.05.2017 року, яка набрала чинності 03.06.2017 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сімї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, яке розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Позивач зазначає, що оскільки с. Рибінське Волноваського району Донецької області не відноситься до вищезазначених населених пунктів, відповідач не має права на отримання щомісячної адресної допомоги. Таким чином, в ході перевірки позивачем було встановлено, що на дату подання заяви від 10.11.2017 року член сімї відповідача володіє житлом, у звязку з чим відповідач з 03.06.2017 року втратила право на отримання щомісячної адресної допомоги. Позивачем було зроблено розрахунок надміру виплачених коштів за період з 03.06.2017 року по 09.11.2017 року, розмір якої склав 12560,00 грн., яку відповідачем добровільно не було погашено, у звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], суму надміру сплачених державних коштів за період з 03.06.2017 року по 09.11.2017 року у розмірі 12560,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2018 року за зазначеною позовною заявою було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року підготовче провадження по даній цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначила, що відповідач неправомірно отримувала щомісячну адресну допомогу у спірний період, оскільки у її власності та власності її доньки [PERSON] на час звернення із заявою 10.11.2017р. знаходилось по 1/3 частини житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Той факт, що відповідач в серпні 2017 року подарувала належну їй 1/3 частину цієї квартири своєму колишньому чоловіку [PERSON] ніяким чином не вплинуло на процес призначення державної допомоги, оскільки у власності її неповнолітньої дитини залишається 1/3 частина цієї квартири до цього часу. Окрім того, з моменту набрання чинності змін до ПКМУ № 505 від 01.10.2014 року, а саме з 03.06.2017 року, відповідач втратила право на отримання призначеної їй позивачем допомоги. Відповідачу було запропоновано добровільно сплатити суму коштів, яку їй було надмірно виплачено, проте добровільно погасити заборгованість відповідач відмовилася, у звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні та суду зазначила, що державну допомогу як внутрішньо переміщена особа отримувала правомірно. Відповідач підтвердила той факт, що в її власності та власності її доньки [PERSON] перебувала по 1/3 частині квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], але в серпні 2017 року належну частину цієї квартири вона подарувала своєму колишньому чоловіку, ще 1/3 частина зазначеної квартири перебуває у власності її доньки, яку вона також хотіла подарувати чоловікові, але ій не дозволив орган опіки. В зазначеній квартирі вона не проживає, оскільки вона розлучилася зі своїм чоловіком та ще в 2015 році переїхала до м. Добропілля, де і проживає разом зі своїми дітьми. У зазначеній квартирі проживає її колишній чоловік разом із своєю дружиною, тому відповідач не має змоги користуватися в повному обсязі належною її дитині частиною житла. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Згідно довідки від 05.05.2015 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, [PERSON], [INFO], постійно проживала [INFO] і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до м. Добропілля Донецької області, вул. Луганського, 24/44 (а.с. 21). Прізвище відповідача з «Луняка» на «Храпач» було змінено внаслідок укладення нею шлюбу з громадянином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 167886, виданого Виконкомом Степненської сільської ради Марїнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 4 від 12 березня 2009 року (а.с. 22). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має трьох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 069408, виданого Виконкомом Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області 11 травня 2016 року, відповідний актовий запис № 8 від 11 травня 2006 року (а.с. 23); [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 274159, виданого 22 травня 2009 року Виконкомом Степненської сільської ради Марїнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 8 від 22 травня 2009 року (а.с. 25) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 679662, виданого 29 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновоселківського районного управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 2 від 15 січня 2015 року (а.с. 27). Судом встановлено, що відповідач дійсно зверталася із заявами до УСЗН Добропільської міської ради із заявами про призначення їй державної допомоги як переміщеній особі. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 08.05.2015 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання було призначено виплату допомоги [PERSON] на період з 07.05.2015 по 06.11.2015 в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 36)., після цього рішенням позивача від 12.11.2015 року було призначено виплату допомоги [PERSON] на період з 07.11.2015 по 06.05.2016 в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 37), а також рішенням позивача від 13.05.2016 року було призначено виплату допомоги [PERSON] на період з 06.05.2016 по 04.11.2016 в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 38), рішенням позивача від 16.11.2016 року було призначено виплату допомоги [PERSON] на період з 07.11.2016 по 06.05.2017 року в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 39)., рішенням позивача від 26.05.2017 року було призначено виплату допомоги [PERSON] на період з 10.05.2017 по 09.11.2017 року в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 40). Рішенням Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 18.12.2017 [PERSON] не було призначено допомогу переміщеним особам на проживання у звязку з тим, що сімя володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с. 41). Згідно копії рішення Добропільського міського УСЗН «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 16.02.2018 № 604387 на відміну від протоколу від 26.05.2017 року» о/р 604387, [PERSON] не має права з 03.06.2017 року на отримання допомоги, так як у члена сімї є у володінні житлове приміщення, розташоване в регіоні, іншого ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичних операцій (а.с. 8). Відповідно до ст. 2 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 було затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога). Пунктом 2 зазначеного Порядку в редакції, яка діяла на момент першого звернення відповідача до позивача з заявою та призначення позивачем адресної допомоги відповідачу, було встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно п.\~3\~зазначеного Порядку\~в редакції,\~яка діяла\~на момент\~першого звернення\~відповідача до\~позивача з\~заявою та\~призначення позивачем\~адресної допомоги\~відповідачу,\~грошова допомога\~особам,\~які переміщуються,\~призначається на\~сімю та\~виплачується одному\~з її\~членів за\~умови надання\~письмової згоди\~довільної форми\~про виплату\~грошової допомоги\~цій особі\~від інших\~членів сімї\~(далі\~-\~уповноважений представник\~сімї)\~у таких\~розмірах: для\~непрацездатних осіб\~(пенсіонери,\~діти)\~-\~884\~гривні на\~одну особу\~(члена\~сімї); для\~інвалідів -\~прожитковий мінімум\~для осіб,\~які втратили\~працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Постановою Кабінету Міністрів України № 370 від 31.05.2017 року «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 і від 22 вересня 2016 р. № 646» абзац другий пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг було викладено в новій редакції, а саме визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сімї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Зазначені зміни набрали чинності 03.06.2017 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, виплата допомоги відповідачу здійснювалася і після набрання чинності зазначеною нормою, а саме в період з 03.06.2017 року по 09.11.2017 року згідно рішення Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 26.05.2017 року. Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради було зроблено запит для отримання відомостей щодо наявності відомостей в Державних реєстрах про нерухоме майно, яке перебуває у власності заявника [PERSON] та членів її родини. Згідно Інформації № 104073370 від 16.11.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта фізична особа за ідентифікаційним кодом [NUMBER] (відповідач [PERSON]Л.) має у власності 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], ще 1/ 3 частина зазначеної квартири належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рибинською сільською радою на підставі рішення від 02.04.2008 року № 53, ще 1/3 частина квартири належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рибинською сільською радою на підставі рішення від 02.04.2008 року № 53 (а.с. 18-19). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, співвласниця квартири [PERSON] є донькою відповідача, тобто членом родини відповідача. 02 серпня 2017 року відповідач подарувала належну їй 1/3 частини квартири подарувала [PERSON], [INFO], що підтверджується копією договору дарування 1/3 (однієї третьої) частки квартири від 02 серпня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 890 (а.с. 9-10). Квартира розташована за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Рибинське, вул. Старікова, 34/15. Зазначений населений пункт віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». В той же час, із абзацу другого пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що грошова допомога не призначається, коли будь-хто із членів сімї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Населений пункт с. Рибинське Волноваського району Донецької області не відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р. Таким чином, станом на момент отримання відповідачем у спірний період щомісячної адресної допомоги член її родини, а саме донька [PERSON] володіла частиною житлового приміщення, яке розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Жодного доказу щодо непридатності зазначеної квартири для проживання в матеріалах справи не міститься. Окрім того, підтверджень того, що відповідач не мала змоги користуватися цим житловим приміщенням або їй чинили перешкоди у користуванні житловим приміщенням, матеріали цивільної справи також не містять. Відповідач в судовому засіданні також підтвердила той факт, що жодних перешкод у користуванні належною її доньці частиною квартири ніхто не вчинював. Суд вважає, що ствердження відповідача про те, що допомога була призначена їй до набрання законної сили змінами до ПКМУ № 505 від 01.10.2014 року строком на 6 місяців, а тому вона мала право на отримання такої допомоги, не заслуговують на увагу, оскільки із набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 370 від 31.05.2017 року «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 і від 22 вересня 2016 р. № 646» відповідач втратила право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з причини того, що член її родини мав у приватній власності частину житлового приміщення. З врахуванням того, що сума допомоги була призначена не одноразово на 6 місяців, а виплачувалася щомісячно протягом спірного періоду, суд приходить до висновку про те, що саме з 03.06.2017 року(дня набрання чинності змін до ПКМУ № 505 від 01.10.2014р.) відповідач втратила право на отримання даного виду державної допомоги і саме з цієї дати з відповідача належить стягнути суму надмірно сплаченої позивачем державної допомоги. Відповідно до наданої позивачем копії довідки-розрахунку за період надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03.06.2017 по 09.11.2017 року [PERSON] було надмірно виплачено кошти в сумі 12560,00 грн. (а.с. 44), а саме: - червень 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 4103,23 грн. (платіжне доручення № 1905 від 26.06.2017); - липень 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 2400,00 грн. (платіжне доручення № 2073 від 18.07.2017 року); - серпень 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 2400,00 грн. (платіжне доручення № 2276 від 17.08.2017 року); - вересень 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 2400,00 грн. (платіжне доручення № 3300 від 18.09.2017 року); - жовтень 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 2400,00 грн. (платіжне доручення № 3673 від 19.10.2017 року); - листопад 2017 року сума виплат фактично перерахованих склала 720,00 грн. (платіжне доручення № 4059 від 16.11.2017 року). Перерахування зазначених коштів відповідачу підтверджується наявними у справі копіями вказаних платіжних доручень та реєстрами на зарахування допомоги переміщеним особам на проживання до зазначених доручень (а.с. 48-59). Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про відшкодування коштів надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 6). Проте, як зазначив позивач в своїй заяві, відповідачем добровільно сума в розмірі 12560,00 грн. відшкодована не була. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобовязана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв"язку із чим підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на зазначений позивачем розрахунковий рахунок необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого ПКМУ від 01.10.2014 року № 505,

Outcome: approved