Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019 року. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 31.07.2015 року відповідачка [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №б/н і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. І оскільки відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у неї утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, 04.02.2019 року відповідачка та АТ КБ «ПриватБанк» підписали Додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 даної угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний у п. 1.3 Додаткової угоди. Проте, внаслідок порушення [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 16.12.2020 року у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 33847,43 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі:1975,22 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 0,37 грн., заборгованості за пенею у сумі 31871,84 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлена відповідачка, повторно в судове засідання не з"явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. А тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як вбачається з письмових доказів, досліджених судом, 31.07.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] складена та підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, оскільки, вказаний кредитний договір від 31.07.2015 року не стосується кредитного договору №SAMDNWFC000189974170 від 31.07.2015 року, на який позивач посилається як на підставу задоволення позову, суд згідно ст. 77 ЦПК України, визнає копію Анкети-заяви відповідача б/н від 31.07.2015 року неналежним доказом, оскільки вона не містить інформації щодо предмету доказування. Відповідно до копії Додаткової угоди до договору №SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019 року, яка додана позивачем як доказ, АТ КБ «ПриватБанк» та клієнт [PERSON] уклали додаткову угоду, з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором №SAMDNWFC000189974170 від 31.07.2015 року. Отже, 04.02.2019 року укладався не кредитний договір, а Додаткова угода до такого договору між позивачем та відповідачем, який був укладений, як зазначено в угоді, 31.07.2015 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом Додаткової угоди до договору №SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019 року сторони узгодили, що сума заборгованості, що виникла в період з дати укладення договору до дати підписання цієї угоди складає 38342,75 грн. (п.1.1 Додаткової угоди). Пунктом 1.2 вказаної Додаткової угоди визначено, що банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення пені на 26585,74 грн та штрафу на 1025,53 грн. Таким чином, у Додатковій угоді сторони узгодили лише суму боргу, яка виникла за попередньо укладеним кредитним договором від 31.07.2015 року та визначили частину заборгованості за цим договором, яку банк анульовує (здійснює прощення). Будь-яких умов про те, що банк зобов`язався надати грошові кошти (кредит) [PERSON] . Додаткова угода до договору №SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019 року не містить, а тому у суду відсутні підстави, передбачені ч.1 ст. 1054 ЦК України, стверджувати про укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем шляхом підписання Додаткової угоди до договору № SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019року. Крім того, позивач не подав до суду кредитний договір № SAMDNWFC000189974170 від 31.07.2015 року, що позбавляє суд можливості встановити його істотні умови та перевірити наявність підстав нарахування заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, пенею та штрафами. Інші подані позивачем докази також не містять фактичних даних, які мали б значення для встановлення викладених обставин. Крім того, у своїх позовних вимогах АТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №SAMDNWFC000189974170 від 04.02.2019 року, при цьому вказуючи в Додатковій угоді Договір №SAMDNWFC000189974170 від 31.07.2015 року. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами укладення кредитного договору № SAMDNWFC000189974170 від 31.07.2015 року з відповідачем [PERSON] , тому у задоволенні позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за вказаним договором необхідно відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed