Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду несумісність характерів, постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги. Крім того позивач зазначила, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей, добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання, неповнолітні діти проживають із позивачем. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 5000грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та відшкодувати судові витрати. Позивач в судове засідання надала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та відшкодувати судові витрати та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.10.2005р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №955, спору з приводу розподілу майна та визначення місця проживання дітей не мають, шлюб фактично розпався, причина розпаду несумісність характерів сторін, постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги, сімя фактично розпалась, поновлювати її сторони не збираються, збереження сімї неможливе. Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 18.03.2006р міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №335, мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 18.03.2006р.н., та згідно свідоцтва про народження, виданого 01.12.2011р відділом ДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 891, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 27.11.2011р.н. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей, добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, окрім того, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved