Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 31.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала позивачу грошові кошти у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень ) та 100 (сто) доларів США 00 центів , а також 1000 грн. за користування грошима, зі строком повернення трьома платежами але останній не пізніше 30 листопада 2014 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою Відповідача від 02 вересня 2014 року. Однак відповідач кошти в повному розмірі не повернула. Тому просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 5671 грн. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивача уточнила позовні вимоги, та просила суд стягнути з відповідача донараховану пеню, що в загальному розмірі складає 5 935 грн. 12 коп. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пославшись на те, що борг повернула в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 02.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, який викладений у формі розписки. Відповідно до умов цього договору [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень ) та 100 (сто) доларів США, вказану суму, а також проценти за користування грошовими коштами в розмірі 1 000 ( одна тисяча ) грн. зобов'язується повернути позикодавцеві трьома платежами але останній не пізніше 30 листопада 2014 року. За прострочення повернення суми у вищевказаний термін передбачена неустойка в розмірі 0,75 % від суми заборгованості за кожен день прострочки. 15.09.2014 у встановлений строк було повернено 1400 грн. ( одну тисячу чотириста гривень) , та 100 ( сто ) доларів 00 центів. Станом на 30.11.14 заборгованість складає 2 600 грн., а також проценти у розмірі 1 000 грн. Причини невиконання таких зобов"язань правового значення для справи не мають. Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Визначена в законі письмова форма договору дотримана та на підтвердження його укладення написана власноруч [PERSON] розписка, яка посвідчує передання йому грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Свідок по справі [PERSON] суду показав, що він є хлопцем відповідачки. Чув, як чоловік позивачки повідомив, що борг [PERSON] повернула і вони спалили розписки. Ці покази, суд розцінює критично, оскільки вони не є прямим доказом сплати боргу відповідачем та не є належним та допустимим доказом, що міг би підтвердити повернення боргу. Разом з тим, судом враховується й те, що [PERSON] прострочила виконання зобов'язання за договором позики за період часу з 30.09.14 заборгованість складає 600 грн. пеня у розмірі 0.75 % від вказаної суми заборгованості за кожен день прострочки. З 01.10.14 на день розгляду справи 0,75 % за кожен день користування з 600 маємо: для розрахунку 0,75% в день від простроченої суми використовуємо формулу: сума пені = С : * 0,75% * Д, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, 600 грн. *0,75% *133 : = 598 грн. 50 коп. Так само з 01.11.2014 року на день розгляду справи сума боргу в розмірі 2000 грн. повернута не була, таким чином за кожен день користування грошовими коштами, пеня складає: 1545 грн. (2000 * 0,75% *103 = 1545). Крім того суд погоджується з наданим позивачем розрахунку індексу інфляції, який становить 191,62 грн. грн. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач, отримавши позику в [PERSON], умови договору позики не виконує, тому сума боргу, інфляційні витрати, проценти та пеня підлягають стягненню в примусовому порядку. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що вона повернула борг позивачці в повному обсязі, а розписки були в її присутності спалені, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так позивачем наданий оригінал розписки в якій зазначено про отримання грошових коштів відповідачем та повернення частини боргу 15.09.2014 року в розмірі 1 400 грн. та 100 доларів США. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved