Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом в його обґрунтування, з урахуванням уточненої позовної заяви від 25.07.2019 р., посилаючись на те, що вона в період з 1993 по 2009 р.р. перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» (ЄДРПОУ 00278698 ), а після ліквідації з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська паперова фабрика» (ЄДРПОУ 35114464). Як працівнику фабрики, позивача ( [PERSON] ) та членів її сім`ї було вселено до кімнати № [ADDRESS] гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є державним майном. Приватизація відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровська паперова фабрика» здійснювалася центральним апаратом Фонду державного майна України. Проте, до статутного капіталу ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» не увійшов державний житловий фонд, до складу якого входили житлові будинки, розташовані в [ADDRESS] , 3, 4, 5, 6, 7. 8. 9. 10, 11, 12, 14. 15, по [ADDRESS] , 8, [ADDRESS] , [ADDRESS] , та гуртожиток по [ADDRESS] з об`єктами благоустрою (мощення, тротуари, озеленення). Вищезазначений державний житловий фонд актом приймання-передачі від 15 серпня 1998 року був переданий на утримання (баланс) Дочірньому підприємству «Каспій». ДП «Каспій», як балансоутримувач гуртожитку, повинно було здійснювати утримання такого майна, укладати господарські договори із суб`єктами господарювання та комунальними службами щодо надання послуг з газо, електро, водо, тепло постачання, вивезення побутових відходів, прибирання будинку та прибудинкової території. Кінцевими споживачами таких послуг є мешканці гуртожитку, які сплачують за це до ДП «Каспій» кошти згідно виставлених рахунків. [PERSON] , як наймач кімнати [ADDRESS] , починаючи з дня вселення до кімнати (04.03.1997) і до цього часу належним чином оплачує ДП «Каспій» кошти за житлово-комунальні послуги. Як зазначається позивачем, при зверненні до суду із вказаним позовом, кадрові документи, з яких вбачається розселення мешканців у гуртожитку по [ADDRESS] , у т.ч. ордера на жилі приміщення та корінці до цих ордерів, знаходяться у ДП «Каспій», ДП не відповідає на листи та не надає такі документи чи їх копії на вимогу наймачів. Однак, починаючи з квітня 2018 року ДП «Каспій» не знаходиться за місцем своєї державної реєстрації, господарські договори із суб`єктами господарювання та комунальними службами не укладає, рахунки до сплати не виставляє, будь-які документи, у т.ч. довідки про склад сім`ї, не видає, картотеку персональних даних, зареєстрованих відповідно до чинного законодавства України осіб, до відповідних органів не надає; така бездіяльність балансоутримувача призвела до припинення газопостачання до котельної гуртожитку, (відключення від опалення), припинення електропостачання. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивачу було видано ордер на право вселення у кімнату [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] , де вона і зареєструвала своє місце проживання, вселилася до зазначеного жилого приміщення та, відповідно, набула право користування ним. Під час вселення до житлового приміщення [PERSON] було пред`явлено оригінал ордеру на жиле приміщення балансоутримувачу ДП «Каспій», яке здійснює облік осіб, які проживають у гуртожитку, де він повинен зберігатися до цього часу. Втім, надати мешканцям гуртожитку документи (ордер на житлове приміщення, договір найму житла тощо), необхідні для підтвердження займання ними житлових приміщень на законних підставах, ДП «Каспій» не бажає. На переконання позивача, такі обставини призведуть до неможливості використати мешканцями гуртожитку свого конституційного право на житло і може стати підставою для їх виселення та неможливості реалізувати своє право. Позивач вказує, що іншого житла у неї та членів її сім`ї немає. Предмет позову становлять вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] вселилася та займає на законних підставах житлове приміщення [ADDRESS] у [ADDRESS] адресою [ADDRESS] , починаючи з 04 березня 1997 року, та визнати за нею право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та наголосивши на тому, що встановлення зазначеного факту позивачу необхідно для подальшої приватизації. Також позивач пояснила, що вона особисто писала заяву про вселення на ім`я директора фабрики Верещагіна, ордера на руки їй не видавали, а лише показали його, на першій сторінці було написано, що вона заселена до гуртожитку; після звернення до ЖЕУ з метою отримання документів, їй було відмовлено у їх видачі, оскільки вони зберігаються у сейфі ЖЕУ. Відповідач-1 ДП «Каспій» не скористався правом брати участь у судовому засіданні та правом надання відзиву. Представник відповідача-2 територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що з боку відповідача-2 жодним чином не порушуються права позивача, а навпаки міською радою вживаються всі можливі заходи задля запобігання порушення прав мешканців гуртожитку по [ADDRESS] . Представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не скористався правом брати участь у судових засіданнях; у письмових поясненнях на позов зазначив, що регіональним відділенням прийнято рішення щодо проведення позапланової перевірки об`єкту - гуртожитку по [ADDRESS] . З цього приводу листом від 21.02.2019 № 11-10-01267 Регіональне відділення в черговий раз звернулось до керівництва ДП "Каспій з вимогою надати кандидатуру для проведення перевірки, а також з проханням надати пакет документів необхідних для проведення перевірки. Однак, керівництво ДП Каспій не надало Регіональному відділенню будь-якої інформації і документів, необхідних для оформлення акту перевірки, а також проігнорувало звернення Регіонального відділення щодо участі у перевірці. Регіональне відділення надіслано лист від 28.02.2019 № 10-10-01451 до Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області з проханням призначити свого представника для забезпечення проведення перевірки гуртожитку 12 березня 2019 року о 11.00 год. у присутності керівництва ДП Каспій. На теперішній час ані відповіді, ані документів для проведення перевірки державного майна ДП «Каспій» не надало, та місцезнаходження керівництва ДП Каспій невідомо. 22.03.2019 р. було проведено нараду під головуванням секретаря Дніпровської міської ради з питання прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Дніпро гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] , за результатами якої Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради було надано доручення терміново вжити заходи по прийняттю до комунальної власності вказаного гуртожитку та підготовити проект відповідного рішення для розгляду на сесії Дніпровської міської ради цього питання. Листом від 26.03.2019 № 05-10-01946 Регіональне відділення на адресу секретаря Дніпровської міської ради надало копії листів: ліквідатора ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика Морозова [PERSON] .А: від 02.04.2010 № б/н; від 12.03.2010 № б/н; копію Акту передачі-приймання від 12.03.2010 державного житлового фонду, що під час приватизації вилучався із статутного капіталу ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика та перебуває на балансі дочірнього підприємства "Каспій". Як зазначається у поясненнях, з боку Регіонального відділення в рамках своїх повноважень виконуються всі заходи стосовно передачі до комунальної власності міста вище зазначеного гуртожитку, а тому Регіональне відділення просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судовому засіданні пояснила, що позивач не зверталася до Департаменту з приводу приватизації кімнати у гуртожитку та, відповідно, жодних відповідей їй не надавалося; представник третьої особи просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Процесуальні дії у справі наступні: -судом задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] ; -ухвалою суду від 04.11.2019 за клопотання представника позивача залучено в якості співвідповідача територіальну громаду м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради; -ухвалою суду від 28.11.2019 за клопотання представника позивача витребувано з Дочірнього підприємства «Каспій» документи щодо розселення осіб у гуртожитку по [ADDRESS] , зокрема, але не виключно журнал обліку ордерів на житлові приміщення, журнал обліку укладених договорів найму житлових приміщень, ордер на житлове приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] , що видавався безпосередньо [PERSON] , заяву про вселення, наказ про вселення та інші документи, що слугували підставою вселення [PERSON] та членів її сім`ї до гуртожитку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні пояснення та свідчили, що позивач проживає постійно у гуртожитку з 1993 року та була туди вселена, як і всі, на підставі ордеру. На руки ордера про вселення не видавали, вони зберігалися в сейфі у коменданта гуртожитку. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що позивач в період з 1993 по 2009 р.р. перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровська паперова фабрика», а після ліквідації - з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська паперова фабрика», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці а ім`я [PERSON] , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.41-43). З 04.03.1997 місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 128). Як вказала позивач в судовому засіданні, кімната №28 зазначено помилково, оскільки фактично вона займає кімнату №29. Відповідно до листа-відповіді КП «Жилсервіс-5» ДМР за вих. №1573 від 28.11.2019, станом на 26.11.2019 у гуртожитку по [ADDRESS] фактично мешкають, зокрема, позивач [PERSON] , [INFO] (кількість членів родини 3). Приватизація відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровська паперова фабрика» здійснювалася центральним апаратом Фонду державного майна України. Проте до статутного капіталу ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» не увійшов державний житловий фонд, до складу якого входили житлові будинки, розташовані в [ADDRESS] , 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , та гуртожиток по [ADDRESS] , з об`єктами благоустрою (мощення, тротуари, озеленення). Актом приймання-передачі від 15 червня 1998 року вищезазначений державний житловий фонд був переданий на утримання (баланс) Дочірньому підприємству «Каспій». (а.с.26-28). Як встановлено судом на підставі листа з Архівного управління Дніпропетровської міської ради від 12.02.2015 р. №3/38-07 п на адресу ТОВ «Дніпропетровська паперова фабрика з іноземними інвестиціями» про погодження місця зберігання документів у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Дніпропетровська паперова фабрика з іноземними інвестиціями» (вул. Каспійська, 2, м. Дніпропетровськ) документи з кадрових питань (особового складу) ліквідованого ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» (накази з кадрових питань та відомості нарахування заробітної плати) за 1944-2008 роки, які знаходилися на зберіганні у ТОВ «Дніпропетровська паперова фабрика з іноземними інвестиціями» за погодженням з архівним управлінням Дніпропетровської міської ради від 31.01.2012 р. №16-п передані на зберігання ТОВ «Дніпровськпромбуд», розташованому за адресою: вул. Молодогвардійська, 12 А, м. Дніпропетровськ, 49022, код ЄДРПОУ 04691644. Судом на підставі листа віл 15.10.2109 р. з ТОВ «Дніпровськпромбуд» встановлена відсутність ордерів на вселення працівників ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» до кімнат гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та інших документів про розселення працівників, на зберігання до ТОВ «Дніпропетровськпромбуд» не передавалися. Як встановлено судом на підставі витягу з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Дніпра та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформований станом на 18.10.2019 р., територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради є власником будівлі гуртожитку, розташованого у [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - рішення виконкому Дніпровської міської ради від 23.04.2019 №394 та від 23.07.2019 №730, що підтверджується відповідним витягом. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права користування житловим приміщенням. Дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР (ч. 1 ст. 128 ЖК УРСР (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу (ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно ст. 129 ЖК УРСР (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства,установи,організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» \~сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: користування (використання)\~жилим приміщенням\~у гуртожитку\~на правових\~підставах,\~визначених цим\~Законом,\~-\~право користування\~(використання)\~жилим приміщенням\~у гуртожитку,\~на який\~поширюється дія\~цього Закону,\~що виникає\~на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із\~статтею 129\~Житлового кодексу\~Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із\~статтями 810,\~811-813\~Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом (п. 8 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). За судового розгляду було встановлено, що позивач користується жилим приміщенням у гуртожитку, кімнату в якому вона була вселена у зв`язку з працевлаштуванням на роботу до Дніпропетровської паперової фабрики (рішенням Дніпропетровського виконкому від 05.04.1996 р. №11493 Дніпропетровська паперова фабрика перереєстрована та перейменована у ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» (а.с. 36) та за даною адресою було зареєстровано місце проживання позивача (дата реєстрації місця проживання 04.03.1997 р., що підтверджується відомостями з паспорту позивача). Суд позбавлений дійти до висновку про вселення позивача на підставі ордеру через ненадання суду доказів (ст.ст. 76 80) на підтвердження його фактичного існування. За ст. 129 ЖК Української РСР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок надання жилої площів гуртожитка визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до ст. 129 зазначеного вище кодексу на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до Примірного положення про гуртожитки (затвердж. Постановою Ради Міністрів України від 03.06.1986 року №208) це Примірне положення встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання. Гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання (ст. 1 та ст. 2). Згідно зі ст. 9 та ст. 10 Примірного положення про гуртожитки жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу (п. 11). Вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов`язками мешканців гуртожитку (п. 14). Таким чином, чинне законодавство пов`язує вселення у гуртожиток за умови дотримання певних дій: прийняття рішення про надання жилої площі в гуртожитку та видання адміністрацією підприємства (установи, організації) громадянинові спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Надані позивачем докази, у тому числі показання свідків, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78, ст.ст. 80, 90 ЦПК України, не спростовують зазначених вище висновків суду. Разом з тим, з приводу юридичного факту, який просить встановити позивач, встановлення даного факту, виходячи з приписів ст. 315 ЦПК України, не передбачено. З приводу вимоги позову про визнання за позивачем права користування житловим приміщенням, то згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, суд виходить з того, що позивач зі своєю родиною у складі 3 (трьох) чоловік набула права користування житловим приміщенням, про що свідчить реєстрація її місця проживання за певною адресою, користується ним, перешкоди в цьому їй не чиняться, вона там зареєстрована компетентними державними органами згідно з вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому на даний час додаткового встановлення фактів та визнання права такого права користування у судовому порядку не вимагається. За з`ясованих обставин, суд за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів в судовому засіданні, оцінених кожний окремо та у своєму взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб (ст. 16 ЦК) відсутні. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed