Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом вказавши, що [PERSON], [INFO], перебуває на державному утриманні в комунальному закладі «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області. Мати та батько дитини ([PERSON].) [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей на підставі рішень Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2004 року та від 26.09.2006 року, внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків. У 2008 році відповідач повернувся з Російської Федерації до постійного місця проживання у м. Кіровоград, відновив спілкування з дочкою [PERSON], почав виявляти щодо неї батьківську турботу та піклування. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2008 року [PERSON] поновив свої батьківські права відносно доньки [PERSON]. Позивач також зазначив, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 05.03.2014 року надійшла інформація комунального закладу «НВО «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 16 дитячий юнацький центр «Лідер» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області про те, що учениця 8-Б класу [PERSON], яка постійно проживає з бабусею [PERSON], не систематично відвідує шкільні заняття, пропускає уроки без поважних причин, періодично не ночує вдома. Під час відвідування учениці за місцем проживання бабуся не змогла пояснити, де знаходиться онука. Батько дитини живе і працює в Російській Федерації, не цікавиться навчанням та розвитком дитини. Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та сектору кримінальної міліції у справах дітей КМ УМВС України в Кіровоградській області в ході профілактичного рейду доставлено 06.03.2014 року бездоглядну дитину [PERSON] до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради та з`ясовано, що остання проживає з бабусею [PERSON] Відповідно до заяви бабусі [PERSON] від 18.06.2014 року відповідач з дитиною не спілкується, останній раз приїжджав у м. Кіровоград у 2013 році, інформований про перебування доньки [PERSON] в Центрі, але не вирішує питання повернення її на виховання в свою сім`ю. Відповідач 09.07.2014 року з`явився до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та пояснив, що тривалий час проживає і працює у Російській Федерації, не має власного житла, постійного місця проживання і не може забрати доньку в свою сім`ю, не заперечує проти перебування його дитини [PERSON] у КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області. Враховуючи викладене, та з посиланням на ст.ст. 150, 164-167 СК України, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], аліменти на користь тих осіб або установ, яким буде передано на виховання дитину, на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, дитину передати на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого влаштування та накласти заборону на відчуження житла, що знаходиться за адресою [ADDRESS], право користування яким має дитина [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні надала суду пояснення, аналогічні тим, які викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, клопотань не надходило. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відомі судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Прокурор прокуратури м.Кіровограда Сніцар Я.В., з урахуванням обставин, зазначених представником позивача, позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, пояснень неповнолітньої дитини [PERSON], а також встановлених під час судового розгляду фактів, виходячи при цьому виключно з інтересів неповнолітньої дитини, вважала, що є об'єктивні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку прокурора прокуратури м.Кіровограда, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, пояснення неповнолітньої дитини [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народилася [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС міста Бронніци Московської області 29 березня 2000 року, актовий запис за № 26, її батьками в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2006 року, за позовом органу опіки та піклування [PERSON] був позбавлений батьківських прав, відносно свого сина [PERSON], [INFO] та своєї доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2008 року позов [PERSON] до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради про відновлення батьківських прав задоволений. Відновлено батьківські права [PERSON] по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO], передано [PERSON] - [PERSON]. В порядку ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Наказом директора дитячого будинку «Наш дім» Покидова С.Л.№ 1-РД від 09.01.2009 року [PERSON], [INFO], відраховано з 09.01.2009 року з дитячого будинку «Наш дім» у зв`язку з поновленням батьківських прав батьком дитини [PERSON] Судом також встановлено, що 06.03.2014 року неповнолітня бездоглядна дитина [PERSON], в ході профілактичного рейду працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та сектору кримінальної міліції у справах дітей КМ УМВС України в Кіровоградській області була доставлена до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради в якому (Центрі) перебувала до початку липня 2014 року. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] складеної практичним психологом КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради [PERSON] 13 травня 2014 року [PERSON] перебувала в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради з 06.03.2014 року, на момент прийняття в Центр дівчина характеризувалася агресивними проявами поведінки, нестійкістю нервової системи. У спілкуванні з дорослими проявляла настороженість, вербальну агресію, не довіряла. З [PERSON] було проведено ряд індивідуальних консультувань, реабілітаційні заняття з елементами арт-терапії взаємодії в колективі з дітьми, індивідуальні та групові профілактичні заняття. Дитина емоційно прихильна до рідної бабусі, турбується про стан її здоров`я, висловлює бажання повернутися до неї. Згідно з відповіддю директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради Лисенка Ю. від 10.06.2014 року на запит начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради Сисак І.О.№1489 від 10.06.2014 року за час перебування в закладі неповнолітньої [PERSON] з 06.03.2014 року батько [PERSON] доньку не відвідував та станом здоров`я дівчини не цікавився. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22 липня 2014 року за № 311 «Про переведення неповнолітніх дітей до комунального закладу «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» вирішено перевести з КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей з притулковими групами» Кіровоградської обласної ради неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] до КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09.07.2014 року № 4602/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02.07.2014 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], з тих підстав, що батько дитини після поновлення своїх батьківських прав відносно дочки [PERSON] тривалий час перебуває на заробітках у Російській Федерації, з донькою не спілкується, не надає їй моральної та матеріальної підтримки, переклав свої обов`язки по вихованню та утриманню дочки на свою літню матір [PERSON] На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.07.2014 року прийнято рішення про влаштування дитини [PERSON], [INFO], до КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області. Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради Сисак І.А. від 08.07.2014 року останній пояснив, що його донька [PERSON] проживає в м. Кіровограді у його матері [PERSON], в свою чергу, він не має можливості забрати доньку до себе, в свою сім`ю, не має власного житла, працює за договорами, крім того, він не заперечує щодо того, щоб його донька [PERSON] знаходилася в КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], позивач посилався на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтував тим, що відповідач, після поновлення своїх батьківських прав відносно дочки [PERSON] тривалий час перебуває на заробітках у Російській Федерації, з донькою не спілкується, не надає їй моральної та матеріальної підтримки, переклав свої обов`язки по вихованню та утриманню дочки на свою літню матір [PERSON], що свідчить про вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює вчителем у 16-ій школі м. Кіровограда та була класним керівником у [PERSON], яка навчалася в закладі з жовтня 2013 року, при цьому у дитини було багато пропусків уроків без поважних причин, дитина проживала з бабусею, яка фактично займалася її вихованням, батько жодного разу до школи не приходив, проживає окремо, знаходиться на заробітках в Російській Федерації, мати дитини позбавлена батьківських прав відносно дитини, свідок також пояснила, що неповнолітня дитина [PERSON] перебувала на внутрішньо шкільному обліку. З березня 2014 року дитина школу не відвідує. Свідок також зазначила, що на початку березня 2014 року дитина до школи не прийшла та вона, як класний керівник, разом з психологом поїхали до дитини за місцем її проживання, бабуся пояснила, що дитина ходить на процедури до поліклініки, де дитина знаходиться зараз, бабуся пояснити не змогла, а ввечері бабуся зателефонувала їй (класному керівнику) і повідомила, що дитина не прийшла ночувати додому. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] її рідний син, [PERSON] донька сина та її онука, яка до 15-річного віку проживала разом з нею, батько дитини весь час був на заробітках в Росії, один раз вже був позбавлений батьківських прав відносно доньки, в подальшому поновився у батьківських правах, після чого приблизно півроку проживав з дитиною, а потім знову поїхав в Росію на заробітки. Свідок також зазначила, що відносини між батьком і дитиною нормальні, вони періодично спілкуються по телефону, протягом трьох попередніх місяців батько присилав дитині кошти приблизно по 1,500 грн. на місяць. Крім того, зазначила, що останнім часом вона, не має впливу на онуку,яка її не слухала, пропускала уроки в школі, при цьому казала їй, що була у школі на початку березня 2014 року, не прийшла додому ночувати, після чого опинилася в притулку для неповнолітніх, при цьому батько про це знав, дитину не забрав, свого житла в Росії він не має, проживає з іншою жінкою, яка не знаходить спільної мови з [PERSON]. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що на теперішній час вона проживає в дитячому будинку «Наш дім», навчається в школі, почувається в дитячому будинку як вдома, забезпечена усім необхідним, в будинку її провідує бабуся [PERSON], при цьому раніше вона теж проживала в дитячому будинку, коли батька було позбавлено батьківських прав відносно неї. Після того, як батько поновився в батьківських правах, проживала певний період часу разом з батьком та бабусею, після чого батько знову поїхав на заробітки в Росію, а вона залишилася проживати разом з бабусею [PERSON], яка здійснювала всі батьківські обов`язки по її вихованню та розвитку. Крім того, не заперечувала також щодо того, що протягом останнього часу вона бабусю не слухала, бабуся не мала на неї впливу, вона пропускала уроки, одного разу не ночувала вдома та в подальшому опинилася в приюті, після якого її перевели до дитячого будинку «Наш дім». Крім того, зазначила, що з батьком спілкується по телефону, на один з днів її народження батько подарував їй мобільний телефон, та коли приїжджав останній раз в м. Кіровоград (влітку) купив їй літній одяг, останнім часом почав висилати їй гроші якими в її інтересах розпоряджалася бабуся. Неповнолітня [PERSON] також зазначила, що вона б хотіла, щоб батько був поруч, зазначила, що батько її любить і турбується про неї, разом з тим, також розуміє, що батько навряд чи забере її до себе в Москву. Положеннями ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору між батьками, зокрема, і про позбавлення батьківських прав. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК України). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, під час судового розгляду справи судом не встановлено, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання доньки, разом з тим, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною, відзначається судом також і те, що неповнолітня [PERSON] має адекватну самооцінку, та її згода на позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] відносно неї є її власною, а не нав'язаною кимось думкою, і така позиція дитини зумовлена тим, що батько не піклується про неї, не цікавиться її життям, розвитком, навчанням та здібностями, не проявляє до неї інтересу та батьківської турботи в повному обсязі, який необхідний дитині для усвідомлення останньою, що у неї є батько, який піклується про неї, цікавиться її життям, і зазначена думка дитини враховується судом, на підставі чого суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], не звільняє його від обов'язку щодо утримання дитини, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 25738049 від 19 серпня 2014 року [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частину квартири, за адресою [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26 березня 2007 року, виданого Кіровоградською міською радою. З метою збереження житла неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає за необхідне зберегти за [PERSON] 1/3 частину квартири, за адресою [ADDRESS], що належить останній на праві приватної спільної часткової власності, шляхом накладення заборони на його відчуження. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved