Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №3, складений 12 травня 2003 року Новопавлівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу неповнолітня донька залишилася постійно проживати з нею. Батько дитини її життям та здоров`ям не цікавиться, з дитиною не спілкується та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. За період навчання доньки він жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився її навчання, зв`язок з класним керівником не підтримував, навчальний заклад не відвідував. Не виконує також він і свого обов`язку по утриманню дитини. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2020 становить 104762,30 гривень. Заходи, які вживались до нього державним виконавцем з метою сплати заборгованості, виявились безрезультатними. З донькою батько зв`язку ніякого взагалі не підтримує. Вказане свідчить лише про те, що [PERSON] дитина взагалі не потрібна та він умисно нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. Нею ж створені всі належні умови для проживання, навчання та виховання своїх дітей. Вона повністю забезпечує їх матеріально. Стосунки в сім`ї доброзичливі, турботливі. Фактично обов`язки, передбачені ст. 150 СК України по відношенню до малолітньої дитини, виконує лише вона. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, батько [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками та позбавлення батьківських прав батька аж ніяк не вплине на звичне життя дитини, оскільки вона взагалі не контактує зі своїм батьком. З урахуванням викладеного, вважає, що позбавлення батька батьківських прав буде слугувати інтересам саме його малолітньої дитини. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному у позові, та просили позов задовольнити в повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав. Не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі. Позивачка додатково зауважила, що з відповідачем вони прожили 1 рік у її мами і ще 7 місяців у нього. У них народилася спільна дочка. Коли дитині було 10 місяців, вона залишила його через побиття її останнім та переїхала проживати додому в Херсонську область. Коли дитині був рік, відповідач приїхав до них та хотів помиритися і з того моменту дочку не бачив. Відповідач не допомагав матеріально, тому вона звернулася до суду за стягненням з нього аліментів, які він також практично не сплачує. З дитиною не спілкується, взагалі не цікавиться нею. Востаннє бачив дочку, коли їй був один рік. Де знаходиться [PERSON] в даний час не знає. Однак, зі слів його односельчан та родичів, їй стало відомо, що у нього є інша сім`я, він їздить у Польщу на заробітки. Зараз дочці 17 років, батько не бачив її 16 років. Ні він, ні його родина з дитиною не спілкується і не допомагає матеріально. Дочка не отримує допомогу, не може зробити ні паспорт, ні будь-куди поїхати. Дівчинка сама цього хоче, адже стільки років була без батька, без його підтримки, допомоги. Вона його не пам`ятає. Аліментів він не платить. Коли дитина була в другому класі, відповідач написав їй лист, що не вважає себе батьком, тому дочкою опікувався дядько. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання за адресою, вказаною у довідці Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 17.04.2020 за №86 про місце його реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, причин неявки не повідомив, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від нього до суду не надходило. Представники органу опіки та піклування Каланчацької РДА в судовому засіданні пояснили, що вони підтримують висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки причини ухилення ним своїх обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки не вдалося з`ясувати через неможливість встановити його місце проживання та витребувати у нього письмові пояснення з цього приводу. Представник також вказала, що вони з дитиною спілкувалися. Остання підтвердила, що батько з нею не спілкується, вона його не бачила і не пам`ятає. Представник зауважила, що єдиною підставою для висновку було те, що неможливо з`ясувати, з яких причин батько не виконує обов`язки і чи може він їх виконувати. Документу про злісне ухилення батька від виконання своїх обов`язків немає. Причини, чому не бере участь у вихованні, не встановлені. Тому члени комісії вирішили, що без пояснень відповідача не можна прийти до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав та злісне ухилення ним від виконання батьківських обов`язків, бо він може оскаржити його. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09.04.2020 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін, залучено орган опіки та піклування Каланчацької районної державної адміністрації для дачі висновку на виконання своїх повноважень. 7 травня 2020 року на електронну адресу суду від представника позивачки надійшла заява про відкладення розгляду справи та про розгляд справи в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 08.05.2020 постановлено задовольнити, відкласти підготовче судове засідання по справі, розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції з Новокаховським міським судом Херсонської області. 20 травня 2020 року на електронну адресу суду представником позивачки направлено клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Каланчацьким районним судом Херсонської області. Ухвалою суду від 21.05.2020 постановлено виправити описку в ухвалі суду від 08.05.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та правильним вважати «розгляд даної справи здійснювати в режимі відеоконференції з Каланчацьким районним судом Херсонської області". 2 червня 2020 року до суду надійшов висновок Каланчацької РДА, як органу опіки та піклування, про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Ухвалою суду від 09.06.202 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, постановлено допитати свідків, заявлених представником позивачки та здійснювати призначене судове засідання в режимі відеоконференції. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав, позивачка та її представник в судовому засіданні не заперечили проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження, виданого 12.05.2003 Новопавлівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , запис №3 (а.с.15). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.02.2020, в [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , (мати), [PERSON] , [INFO] , (донька), [PERSON] , [INFO] (син). Умови проживання задовільні, у будинку пічне опалення, є світло, водопровід. Кімнати облаштовані меблями, є дивани, телевізор, холодильник, шафи. Продуктами харчування родина повністю забезпечена. У дітей є окремі спальні місця з чистою постільною білизною, одяг та взуття по сезонам та відповідно до віку. Іграшки, робочий стіл для виконання домашнього завдання, все необхідне для школи. [PERSON] створила всі належні умови для поживання, навчання та виховання своїх дітей. Повністю забезпечує їх матеріально (а.с.16). Згідно з даними довідки №28 від 12.02.2020 ОЗ «Каланчацький ЗПЗСО №1» Каланчацької селищної ради Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно 1 вересня 2009 року була зарахована на навчання до 1-Б класу «Каланчацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім. Н.К. Крупської Каланчацької районної ради Херсонської області». На даний час [PERSON] , учениця 11-Б класу Опорного закладу «Каланчацький заклад повної загальної середньої освіти №1 Каланчацької селищної ради Херсонської області», проживає з матір`ю [PERSON] . Учениця забезпечена усім необхідним для навчання. За час навчання в закладі освіти вихованням та навчанням дівчини займається лише мама. Вона відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться життям [PERSON] у позаурочний час. За період навчання батько, [PERSON] , жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився життям та навчанням доньки, зв`язок з класним керівником не підтримує (а.с.14). Відповідно до долученої характеристики від 12.02.2020 учениці 11-Б класу, наданої за підписом директора [PERSON] та класного керівника Є.В. Годунко ОЗ «Каланчацький ЗПЗСО №1», [PERSON] навчається в цьому навчальному закладі з першого класу. Має добрий загальний розвиток, навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів. Надає перевагу предметам гуманітарного циклу. Пам`ять довільна, змішана. Заклад освіти без поважних причин не пропускає. [PERSON] весела, товариська, артистична, відверта, самостійна. Має активну життєву позицію і може її відстояти. Користується авторитетом серед однокласників. Створює дружні стосунки з однолітками та старшокласниками. Уміє триматися в колективі. Критично ставиться до власних вчинків, до поведінки товаришів і відверто про це говорить. Громадські доручення виконує сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу та в роботі учнівського самоврядування. У позаурочний час успішно відвідує театральний гурток у КЗ «ЦДЮТ». Закінчила школу естетичного виховання. Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки. Систематично відвідує батьківські збори, із класним керівником постійно підтримує зв`язок у телефонному режимі (а.с.13). Згідно з даними довідки №7761 від 10.03.2020, виданої Долинським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), на виконанні у відділі перебуває дублікат виконавчого листа №2-402-2005 від 15.03.2017, виданий Каланчацьким районним судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Нарахування аліментів здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Станом на 01.03.2020 заборгованість зі сплати аліментів складає 104762,30 гривень (а.с.18). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025548667, сформованого 11.02.2020 Каланчацьким районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 30 вересня 2010 року за №00021989669 реєстратором відділу РАЦС Каланчацького РУЮ Херсонської області зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис №2, складений 4 вересня 2010 року Новопавлівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , остання після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Також згідно з даних цього витягу на підставі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 22.11.2016 у справі №657/1292/16-ц внесено відомості про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно з наданим органом опіки та піклування Каланчацької РДА висновком, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , (актовий запис громадянського стану про народження № 3 від 12 травня 2003 року). Після розірвання шлюбу вихованням та утриманням неповнолітньої [PERSON] займається мати [PERSON] . Службою у справах дітей Каланчацької РДА 17 квітня 2020 року направлено лист службі у справах дітей Долинської РДА з метою отримання акту обстеження умов проживання [PERSON] та його пояснення з приводу ухиляння від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] 25 травня 2020 року від служби у справах дітей Долинської РДА надійшла відповідь, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає, оскільки будинок повністю зруйнований через пожежу. Фактичне місце проживання [PERSON] не відоме. Будь-яких пояснень з приводу причин ухилення від виконання батьківських обов`язків немає. Враховуючи, що встановити причини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не вдалося у зв`язку з тим, що місце проживання його невідомо та витребування від нього пояснень щодо невиконання батьківських обов`язків немає можливості, позбавлення [PERSON] батьківських прав є недоцільним (а.с.55). В судовому засіданні свідок [PERSON] , мати позивачки, показала, що навіть у пологовий будинок саме вона завозила і забирала дочку. Відповідач двічі заплатив по 200 гривень і більше не навідувався до них. Спочатку вони жили у неї, а потім він забрав їх в с. Оболоня. Через сім місяців дочка подзвонила, плакала та просила забрати її. Поки вони жили в неї, відповідач навіть дитину в руки не брав. А коли жили в с. Оболоня, він погано ставився до позивачки, так як вона з дитиною жили в чужих людей, поки вона назбирала гроші, щоб забрати їх. Приїжджав він, коли дитині був рік. Привіз дві старі пеленки. З того моменту більше дитиною не цікавився і не допомагав. Через знайомих вона шукала телефон його, однак їй сказали, що в нього друга сім`я. Свідок [PERSON] , добра знайома позивачки, в судовому засідання надала покази про те, що відповідач свою дитину [PERSON] не бачить, аліментів не платить. За 11 років її знайомства з позивачкою, відповідач жодного разу не приїжджав до дочки. Допитана в судовому засіданні неповнолітня дочка сторін [PERSON] вказала суду, що з батьком не спілкується, фактично його не знає, бачила батька, коли їй був рік, тому вже не пам`ятає його. Жодного разу він не вітав її з Днем народженням та з іншими святами. Про його місце проживання знає зі слів матері. Одного разу писала йому в мережі, але вибило помилку. Батько її ніколи не шукав та не цікавився нею. Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідача. Оцінка суду: заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, думку неповнолітньої дитини, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, представлені позивачкою на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України, які вона вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Каланчацької РДА та пояснення його представників, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 статті 4 СК України встановлено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Згідно з ч.ч.1-3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як визначено в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 7 статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Згідно з роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Опитана у судовому засіданні в порядку ст. 171 СК України неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зазначила, що з батьком не спілкується, її життям він не цікавиться взагалі, останній раз вона бачила його, коли їй був один рік, тому вже не пам`ятає його. Про те, що відповідач не цікавився життям доньки і не допомагав їй, підтвердили у своїх показах також і допитані в судовому засіданні свідки. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з наданим висновком органу опіки та піклування Каланчацької РДА позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його дочки [PERSON] , [INFO] , є недоцільним. Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, враховуючи конкретний зміст вказаного вище висновку органу опіки та піклування, вважає його неповним, недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини, оскільки наявні в матеріалах справи документи, покази свідків, самої дитини свідчать про протилежне. Орган опіки та піклування не вичерпав всіх можливих засобів для з`ясування питання участі батька у вихованні та утриманні дитини, у даному висновку відсутні обґрунтування його прийняття, тому він не є допустимим доказом і суд не може погодитися з ним. Більше того, представники органу опіки та піклування в судовому засіданні наголосили на причинах прийняття саме такого висновку, зокрема через неможливість відібрати пояснення у відповідача у зв`язку з його відсутністю за місцем реєстрації та проживання, що аж ніяк не є свідченням неможливості ним виконання своїх батьківських обов`язків. При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинив і не чинить. Суд враховує, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що фактично відповідач не цікавився і не цікавиться життям доньки, всі питання щодо її виховання вирішувались та вирішуються матір`ю. Факт того, що [PERSON] не піклується про дочку, про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, її вихованням, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з нею, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не маючи жодних перешкод у їх виконанні, підтверджується викладеними вище доказами, дослідженими у судовому засіданні та показами свідків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Однак, неповнолітня [PERSON] такої любові, розуміння, підтримки зі сторони батька не отримала. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими, такими, що підтверджені належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.21). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, то з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 840,80 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст.ст. 4, 13, 80, 81, 141 ЦПК України, ст.ст. 1, 3-5, 7, 19, 141, 150, 155, 157, 164-167, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved