Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2003 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1902, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивач в позовній заяві зазначив, що відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачкою щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, він та відповідачка з липня 2012 року проживають окремо, з того часу не ведуть спільного домашнього господарства, подружніх стосунків не підтримують, дитина проживає з відповідачкою, майновий спір відсутній, тому вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. В судове засідання позивач не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує та просить шлюб розірвати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачка позов визнала та пояснила, що дійсно з липня 2012 року вони з позивачем проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, дитина проживає з нею, спір щодо майна відсутній. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони з липня 2012 року проживають окремо, з того часу не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, дитина сторін проживає з відповідачкою, майновий спір відсутній. Крім того, як вказав позивач в позовній заяві, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Відповідачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сім'ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу від сплати судового збору звільнений законом як інвалід 1-ї групи. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в доход держави.

Outcome: approved