Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які за зазначеною адресою не проживають з 2008 року. Позивач посилаючись на те, що реєстрація відповідачів перешкоджає йому в реалізації права власності, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, відзив на позов не надали, із заявою про розгляд справи у їхню відсутність до суду не зверталися, у зв"язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився. Дослідивши матеріали справи та надані документи суд ваажає, що позовна заява підлягає задоволенню в зв`язку з наступним: Так судом встановлено, що позивачеві на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19634076 від 23.07.2008 року. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявними у справі копіями довідок органу реєстрації про реєстрацію місця проживання особи. При цьому відповідачі за зазначеною адресою не проживають з 2008 року, що підтверджується Актом Великодолинської селищної ради від 17 жовтня 2018 року. За приписами ст.ст. 16, 319, 321 ЦК, власник житла, у разі будь-яких обмежень у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і у випадку коли особа зареєстрована у житловому приміщенні але у ньому не мешкає, має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом подачі позовної заяви про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважне або тимчасово. Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з положеннями ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки За приписами ст. ст. 3, 6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» під реєстрацією місця проживання розуміється - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реєстрації. При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка змінила місце проживання повинна письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Таким, кожна особа має зареєструвати своє місце проживання, а у разі зміни цього місця вона повинна у семиденний строк знятися з зареєстрованого місця мешкання. Про такий порядок вирішення питань щодо зняття осіб з реєстрації вказав і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.34 Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р., а саме - усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156ЖК, ст. 405 ЦК України). Таким чином, для прийняття рішення відповідним органом про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення судом однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням;про визнання особи безвісно відсутньою або про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть тощо. Суд погоджується тезою позивача про те, що відсутність відповідачів понад встановлені строки у його квартирі свідчить про порушення ними вимог законодавства щодо реєстрації місця мешкання, а також і про наявність перешкод у його вільної реалізації права власності на квартиру. Оскільки Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. За приписами ст.ст. 71, 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи провадиться в судовому порядку, а тому підставою для зняття з реєстрації місця мешкання відповідача у належному позивачці будинку відповідним органом влади є виключно рішення суду про втрату ним права на користування житлом. З огляду на вказане суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved