Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 25.10.1978 року на 24/400 частини житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], укладеним між продавцями [PERSON], який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, [PERSON], який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, [PERSON], яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку, [PERSON], яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку та покупцем [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 24/400 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з 25.10.1978 року прописана (зареєстрована) і постійно проживає у домоволодінні, яке знаходяться на адресою: [ADDRESS], частина будинку в який вона мешкає становить 24/400 частини від всього такого домоволодіння. Підставою для її вселення та здійснення прописки був фактично укладений між нею та відповідачами договір купівлі-продажу 24/400 частини зазначеного домоволодіння. Раніше зазначена частина домоволодіння належали на праві особистої власності подружжю [PERSON] та [PERSON] які померли. Після їх смерті частина домоволодіння, яка належала [PERSON] була прийнята у спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON], а частина домоволодіння, яка належала [PERSON] була отримана його синами [PERSON] та [PERSON] на підставі спадкування за законом. У [PERSON] існувала домовленість з відповідачами щодо продажу їх часток домоволодіння, яке в сукупності таких часток становить 24/400 частини від всього такого домоволодіння за ціною 4 000,00 рублів (чотири тисячі рублів) після оформлення встановленим порядком їх права власності на їх частки як спадкоємців. Для затвердження таких домовленостей сторін щодо купівлі-продажу 24/400 частини в рахунок подальшого продажу з боку спадкоємців домоволодіння позивач сплатила [PERSON] та [PERSON] по 750,00 руб кожному, про що ними були складені розписки від 03.04.1977 року. Також в рахунок існуючих домовленостей позивач наприкінці квітня 1977 року, в рахунок подальшого продажу домоволодіння, сплатили [PERSON] та [PERSON] по 500,00 рублів кожній. Після чого Позивач з відповідачами домовилась, що остання сума буде сплачена при оформленні договору купівлі-продажу, після чого їй дозволять в'їхати в таку частку домоволодіння та прописатися (зареєструватись). Станом на квітень 1977 року питання щодо часток домоволодіння між спадкоємцями вирішувались в судовому порядку. У липні місяці 1978 року Позивачу стало відомо, що питання розподілу часток спірного домоволодіння між спадкоємцями - Відповідачами було вирішено в судовому порядку і за рішенням народного суду Ленінського районну м. Харкова від 21.06.1978 року, яке було залишено без змін ухвалою Харківського обласного суду, частки домоволодіння були розподілені наступним чином (згідно рішення суду): визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] на 8/400 частини домоволодіння у рівних долях (тобто по 4/400 кожній), за [PERSON] та [PERSON] по 8/400 кожному часток житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачу відповідачі повідомили, що з урахуванням визначення судом їх часток, вона повинна була доплатити тільки спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] по 750,00 руб. кожному, тому що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] вже гроші за свої частки від неї отримали. На підставі існуючих домовленостей щодо продажу своїх часток позивач просила нових власників укласти відповідний договір купівлі-продажу своїх часток нежитлового будинку. В силу різних обставин нові власники частини нежитлового будинку не змогли зібратись разом на призначену позивачем час та дату для укладання договору купівлі-продажу встановленим порядком. Також, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] частками отримували від позивача гроші за їх частки буднику у загальній сумі 750,00 грн. кожному, і станом на 25.10.1978 року позивач з нами повністю розрахувалась, в зв'язку з чим всі власники дозволили позивачу 25.10.1978 року вселитися в частину будинку та прописатися (зареєструватись). Позивач зазначає, що таким чином між позивачем та відповідачами 25.10.1978 року було фактично було укладено договір купівлі-продажу 24/400 частини житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], який є виконаним сторонами в повному обсязі і дійсним, в зв'язку з чим прохає визнати її покупцем та власником вказаної частини житлового будинку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22.01.2018 року позивачем до суду було подане клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Суд ухвалою від 26 січня 2018 року задовольнив клопотання позивача відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 ЦПК України і призначив справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. Також позивачем до суду було подане клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, з проханням витребувати з архіву Ленінського районного суду м. Харкова судову справу № 642/1498/17 для дослідження все встановлених судом обставин при розгляді справи з участю таких же саме сторін але з інших підстав та предмету позову. Дослідивши матеріли даної справи та витребувану судом з архіву Ленінського районного суду м. Харкова судову справу № 642/1498/17, надавши оцінку наданим доказам, суд встановив наступні факти та правовідносини. Позивач [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS], та зареєстрована за вказаною адресою з 25.10.1978 року. Згідно розписки, складеної 03.04.1977 року між Позивачем та [PERSON] та [PERSON], останні отримали від неї завдаток у розмірі 750,00 рублів кожному за продаж частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Також у позивача існувала домовленість і з [PERSON] та [PERSON] з продажу частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідно до якої останні отримали від неї завдаток у розмірі 500,00 рублів кожній. Попередніми власниками вказаної частини домоволодіння були подружжя [PERSON] , яка померла [INFO], та [PERSON], померлий [INFO], що підтверджується рішенням народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978. Після смерті подружжя, частина домоволодіння, яка належала [PERSON] була прийнята у спадщину [PERSON] та [PERSON] на підставі заповіту від 26.07.1966 року, посвідченого другою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3221. У свою чергу, [PERSON] та [PERSON], отримали частину домоволодіння на підставі спадкування за законом після смерті [PERSON] Після чого позивач з відповідачами домовились, що останню суму позивач їм сплатить при оформленні договору купівлі-продажу у нотаріуса, після чого позивач зможе в'їхати в домоволодіння та прописатися (зареєструватись) як покупець. Станом на квітень 1977 року питання щодо часток домоволодіння між спадкоємцями вирішувались в судовому порядку. Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року за [PERSON] визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за [PERSON] визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 8/400 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] у рівних частках за кожним. За попередньою домовленістю позивача та відповідачів загальна вартість 24/400 частини домоволодіння становила 4 000,00 руб. (чотири тисячі рублів), що також встановлено Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року. У липні місяці 1978 року Позивачу стало відомо, що питання розподілу часток спірного домоволодіння між спадкоємцями - Відповідачами було вирішено в судовому порядку і за рішенням народного суду Ленінського районну м. Харкова від 21.06.1978 року, яке було залишено без змін ухвалою Харківського обласного суду, частки домоволодіння були розподілені наступним чином (згідно рішення суду): визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] на 8/400 частини домоволодіння у рівних долях (тобто по 4/400 кожній), за [PERSON] та [PERSON] по 8/400 кожному часток житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачу відповідачі повідомили, що з урахуванням визначення судом їх часток, вона повинна доплатити тільки спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] по 750,00 руб. кожному, тому що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] вже гроші за свої частки від неї отримали. Також, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] частками отримували від позивача гроші за їх частки буднику у загальній сумі 750,00 грн. кожному, і станом на 25.10.1978 року позивач з відповідачами повністю розрахувалась, в зв'язку з чим всі власники дозволили Позивачу саме в 25.10.1978 року вселитися в частину будинку та прописатися (зареєструватись), про що свідчить довідка про склад сім"ї. На виконання існуючих домовленостей щодо нотаріального оформлення купівлі-продажу своїх часток позивач просила нових власників укласти відповідний договір купівлі-продажу своїх часток нежитлового будинку. В силу різних обставин нові власники частини нежитлового будинку не змогли зібратись разом на призначену позивачем час та дату для укладання договору купівлі-продажу встановленим порядком, відповідно до чого ухилялись від нотаріального посвідчення вже виконаного та дійсного договору купівлі-продажу частини життлового будинку. Таким чином, позивач виконала всі домовленості з відповідачами зі свого боку 25.10.1978 року в'їхала в 24/400 частини домоволодіння і прописалась за зазначенню адресою встановленим порядком в результаті виконання умов договору купівлі-продажу 24/400 частини такого домоволодіння в часті договору купівлі-продажу щодо сплати відповідачам вартості їх часток. Відповідно до ст. 655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу 24/400 частини житлового будинку є і той факт, що відповідачі з 25.10.1978 року і по теперішній час не звертались до суду з негаторними та віндикаційними позовами до [PERSON] Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вищезазначені обставини також встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/1498/17, яке набрало законної сили 26.10.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України - право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» - вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має врахувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Таким чином позивач надав до суду переконливі докази щодо ухилення відповідачів від обов'язкового нотаріального посвідчення такого договору купівлі-продажу частини житлового домоволодіння і який фактично було укладено і виконано сторонами 25.10.1978 року. За таких обставин, виходячи з вищезазначених норм закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved