Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду від 16 червня 2021 року задоволено позов [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та понесених збитків. З товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] стягнуто страхове відшкодування в сумі 5000 грн., витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 3000 грн. Решту вимог залишено без задоволення. Справу з апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків, а саме: для ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про визнання незаконним рішення товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» щодо відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування. Належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення заяви, учасники справи в судове засідання не з`явилися. Означені обставини в силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджають розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з обґрунтуванням відмови суду у задоволенні вимоги про визнання незаконним рішення товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування [PERSON] . Вирішуючи вимогу про визнання незаконним рішення страхової компанії № 020-Z2053РВ700006К від 11.06.2020 року, суд виходить з такого. При розв"язанні цієї вимоги є необхідним встановлення, чи відповідає закону підстава, яка обумовила відмову позивачеві в отриманні страхового відшкодування, Як випливає з преамбули Закону України «Про страхування», цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування міститься у статті 26 Закону «Про страхування» і до них відносяться: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. У відповідності до частини 2 ст. 26 Закону «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Згідно із змістом п. 4.1.6 умов страхування до договору страхування між сторонами № К2J4NS-16965РС від 06.10.2016 року підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є звернення застрахованої особи за медичною допомогою пізніше сорока восьми годин з моменту отримання травми незалежно від причин пропуску вказаного строку. Як встановлено судом, 22 травня 2020 року позивач зазнала компресійного перелому тіла Тн 11 хребця, у зв`язку з чим, а також з діагнозом: торакалгія, перебувала в стаціонарі медичного закладу з 1 по 3 червня 2020 року, де пройшла хірургічне лікування (а. с. 16). 3 червня 2020 року позивач подала заяву про настання страхової події з проханням здійснити виплату страхової суми. Її звернення до страховика увінчалось відмовою у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пункт 4.1.6 Умов страхування до договору страхування, відповідно до якого причиною відмови у страховій виплаті є звернення застрахованої особи за медичною допомогою з використанням будь-яких доступних способів за спливом 48 годин з моменту настання нещасного випадку (а. с. 18). Посилання на те, що страхувальник обзнайомлений з «Правилами добровільного страхування від нещасних випадків» № П-02, затверджених розпорядженням № 50 від 27.02.2007 року, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 22.03.2007 року, та умовами страхування (умови публічної оферти та страхування), що розміщені на Площадці цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» та на сайті товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», наявне в заключних положеннях договору № К2J4NS-16965РС від 06.10.2016 року. Обов`язковість договору для виконання сторонами встановлена статтею 629 ЦПК України. Такім чином, суд доходить висновку, що оскільки позивач звернулась до страховика за спливом встановленого пунктом 4.1.6 умов страхування строку, рішення страхової компанії про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідає передбаченим договором між сторонами умовам, які не суперечать закону. У зв`язку з викладеним суд вважає, що підстави для визнання незаконним рішення страховика відсутні, тому ухвалює рішення в цій частині на користь відповідача.

Outcome: dismissed