Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою про стягнення моральної шкоди з ДП «Селидіввугілля». Позовна заява мотивована тим, що її чоловік [PERSON] працював машиністом електровоза підземних дільниць шахтного транспорту ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля». 20.04.2015 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві під час виконання трудових обов`язків, внаслідок чого настала його смерть. [PERSON] було одержано травму: ЗЧМТ, СГМ; забій шийного відділу хребта; забій, садна грудної клітини; закритий перелом лівої лопатки ІІ ребра зліва; закритий перелом грудини зі зміщенням; закритий гемапневматорикс з права; підшкірна емфізема; забій, гематоми обох верхніх кінцівок; травматичний шок ІІ ступеню. В результаті спеціального розслідування, комісія дійшла висновку, що смерть потерпілого настала за наявності вини посадових осіб юридичної особи - підприємства відповідача, а також самого потерпілого [PERSON] . Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дітям було завдано моральну шкоду в зв`язку зі смертю їх батька [PERSON] , яка полягає в їх душевних стражданнях. Зі смертю батька у дітей змінився звичайний спосіб життя, оскільки фактично життя у них тільки починалось та їм як ніколи була потрібна турбота та допомога батька, смерть якого настала безповоротною втратою та викликала стрес. Також зазначає, що на момент смерті [PERSON] сину було лише 11 років, а донечці ще не виповнилось навіть одного року. Після смерті [PERSON] , минуло п`ять років. Проте, до цього часу побороти негативні наслідки неможливо. Діти перебувають у стані відчаю. Відчувають страх перед майбутнім та психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, яке виразилось у відчутті постійної тривоги, роздратованості, порушення сну, вони стали замкнутими, досі відчувають самотність у зв`язку з втратою близької людини. Їм доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що причиною їх моральних страждань. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ДП «Селидіввугілля» на користь [PERSON] моральну шкоду, заподіяну її дітям: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 000, 00 грн. на користь кожного, а всього в розмірі 1 000 000, 00 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.11.2020 року, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.01.2021 року, за клопотанням представника відповідача, продовжено строк для подачі відзиву до 02.02.2021 року включно. Продовжено по вищевказаній цивільній справі строк підготовчого провадження до 02.02.2021 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, при зверненні до суду з позовом, просила провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзив суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого 14.06.2003 року, відділом реєстрації актів цивільного стану м. Селидове, актовий запис № 57. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 110; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 11.08.1999 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», де працював машиністом електровоза підземним дільниці шахтного транспорту. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 337, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 22.07.2015 року та Акту № 7 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, складеного на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», 20.04.2015 року о 17 год. 10 хв. стався нещасний випадок за участю [PERSON] на ПК 20+5 м. обгінної виробки квершалагу пл. ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля». Технічні причини настання нещасного випадку: незадовільний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, який виразився у відсутності зазорів між електровозом АМ-8Д та пожежо-зрошувальним трубопроводом на ПК 20+5 м. обгінної виробки квершалагу пл. . Недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, що виразилося в тому, що машиніст електровозу під час руху на електровозі АМ-8Д по обгінній виробці квершалагу пл. зачепився за трубопровід та був витягнутий з кабіни електровозу за його габарити. Наслідки нещасного випадку: смертельний. Діагноз: Сочетана травма: ЗЧМТ, СГМ. Забій шийного відділу хребта. Забій, ссадини грудної клітини. Закритий перелом лівої лопатки, ІІ ребра, зліва. Закритий перелом грудини зі зміщенням. Закритий гемапневматорокс з права. Підшкірна емфізема. Забій, гематоми обох верхніх кінцівок. Травматичний шок ІІ ступеню. Відомості про членів сім`ї, які перебувають на утриманні потерпілого: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Нещасний випадок з [PERSON] пов`язаний з виробництвом. Відповідно до вказаного Акту № 7 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, основними причинами нещасного випадку стали, зокрема, незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, недосконалість технологічного процесу, порушення правил безпеки, які мали місце як з вини посадових осіб підприємства, так і з боку самого потерпілого, який порушив технологічний процес, не прийняв до уваги відсутність необхідних зазорів в виробці по маршруту слідування та допустив необережність. Відповідно до ст.ст.1, 3 ст.43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Таким чином, у зв`язку із смертю [PERSON] , членам сім`ї позивача, а саме малолітнім дітям, завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, внаслідок чого, [PERSON] був смертельно травмований. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності Позивач достатньо аргументувала у позовній заяві моральні страждання її малолітніх дітей, які їм спричинила смерть їх батька - [PERSON] . Встановити ціну людського життя та повернути дітям батька неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. Тому, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду на користь [PERSON] , яка діє в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 300 000, 00 грн. Під час звернення до суду, позивач [PERSON] відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Тому, суд відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Оскільки, розмір моральної шкоди визначений в грошовому вимірі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою. Зазначена правова позиція міститься в Постанові ВС по справі № 761/11472/15-ц , провадження № 61-23674св18 від 28 листопада 2018 року. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 300 000, 00 грн., то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1% від суми задоволених вимог, а саме в сумі 3000, 00 грн. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, у межах суми стягнення за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial