Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилалася на те, що до розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем був укладений 17.03.2012 року договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язувався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 344,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивачка вказувала на те, що після укладання вказаного договору, відповідач протягом наступних трьох місяців (березень-травень 2012 року) виконував його умови, однак в подальшому відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови договору та жодної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надавав у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на день подання даного позову до суду становить 8 350,00 грн. Крім того, відповідно до п. 11 договору, в разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборго ваності по аліментах з вини відповідача, останнім сплачується на користь позивачки пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення і період прострочення за договором складає 750 днів з 01.06.2012 року по 01.08.2014 року. Позивачка вказувала на те, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів згідно з умовами договору складає 2 505 грн., а оскільки добровільно про сплату заборгованості за договором домовитись сторонам не вдалося, то позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 17.03.2012 року у розмірі 8 350,00 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів згідно з умовами договору в розмірі 2 505,00 грн., та судові витрати у розмірі 243,60 грн. за сплату судового збору. В судовому засіданні позивачка надала заяви про збільшення та уточнення своїх позовних вимог та просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах згідно договору про сплату аліментів та нарахованої пені в загальній сумі 8 683,00 грн. Також позивачка просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], по нотаріально посвідченому договору про сплату аліментів на дитину від 17.03.2012 року з твердої грошової суми в розмірі 334 гривні щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 27.11.2014 року за заявою представника позивача на підставі ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України, залишено без розгляду вищевказаний позов [PERSON] в частині позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах згідно договору про стягнення аліментів та нарахованої пені в сумі 8 683,00 грн. В судовому засіданні представник позивачки підтримав вищевказані позовні вимоги [PERSON] в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина сторін. Відповідач та його представник до суду не з»явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. В судових засіданнях 05.11.2014 року та 07.11.2014 року представник відповідача [PERSON] визнавала вищвказані позовні вимоги позивачки про зміну розміру аліментів та не заперечувала щодо задоволення вказаних позовних вимог позивачки. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що 17.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів на дитину, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за №2-94. Згідно до п. 2 вказаного договору, [PERSON] зобов»язувався сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 334,00 гривні щомісячно до досягнення ним повноліття (з урахуванням ст.ст. 180-182 СК - що складатиме не менше тридцяти відсотків прожиткового мініміму для дитини відповідного віку). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленністю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров"я. Суд приймає визнання представником відповідача вказаного позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], по нотаріально посвідченому договору про сплату аліментів на дитину від 17.03.2012 року з твердої грошової суми в розмірі 334 гривні щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 183, 192 СК України,

Outcome: approved