Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

позивачка, звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось і на даний час вона звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє брати участь у витратах на дітей. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, однак його стан здоров"я дає змогу працювати і отримувати доходи. Вказує, що її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, на придбання одягу та інших необхідних речей. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилися діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі, і перебувають на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, його стан здоров"я та матеріальне становище дають змогу утримувати дітей, то суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved