Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], безпідставною та надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон - в Арабську Республіку Єгипет на період з 15.08.2014 року по 01.09.2014 року без згоди її батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 20 листопада 2003 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] року у них народилась дочка [PERSON] 25 листопада 2011 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області шлюб між ними було розірвано і на даний час вона проживає разом з дочкою [PERSON] [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У серпні 2014 року вона має намір разом з донькою відвідати Арабську Республіку Єгипет та відпочити. На її думку така подорож матиме неаби-яке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її рідні, вона матиме можливість оздоровити доньку в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Дана поїзда розширить її кругозір, ознайомить з культурою інших народів, сприятиме її підготовці до самостійного життя в майбутньому. Її бажання отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, відсутні обставини, які обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон, відповідно надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди другого з батьків відповідає інтересам дитини та вимогам законодавства. Але незважаючи на це, її колишній чоловік [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому ніякої фінансової допомоги на утримання свої доньки протягом останніх трьох років він не надає, участі у її вихованні не приймає. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували відмову, відповідач не нанаводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої [PERSON] шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, і суд не має відомостей про причини його неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування - виконкому Ніжинської міської ради - в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.150 ч.2 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що передбачено ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України. Статті 141, 157 Сімейного кодексу України визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Частиною 2 статті 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження від [INFO] [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою. Відповідно до п.2 ч.4 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено, зокрема, на підставі рішення суду. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку". Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне надати дозвіл неповнолітній [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі України без згоди батька [PERSON]

Outcome: approved