Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.03.2001 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Між ними часто виникали сварки та суперечки з приводу побутових питань та виховання дітей. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що її подальше спільне проживання з відповідачем неможливе у зв»язку з втратою між ними почуття любові та взаємоповаги, відсутністю бажання на відновлення шлюбу. Крім того, представник позивача зазначив, що з травня 2015 року позивач підтримує стосунки з іншим чоловіком, з яким в подальшому має намір створити сім»ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 березня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 200. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, сторони не підтримують шлюбних стосунків. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. З травня 2015 року позивач фактично має іншу сім»ю. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved