Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що [PERSON] з 15.09.1983 року по 31.05.2014 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 17.06.2014 року йому первинно встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 36 від 11.04.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 18000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Представник ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.09.1983 року по 31.05.2014 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6). 11.04.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 36 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. (а.с.8). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: ХОЗЛ пилової етнології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук, міофіброз м'язів передпліч і плечового поясу, 2-х сторонній плече-лопатковий періартроз, 2-х сторонній деформуючий остеоартроз ліктьових і променевозап'ясткових з контактурою в плечових суглобах зі стійким больовим синдромом та порушенням функції в/кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії вібрації, фізичного перенапруженням на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст.. Захворювання професійне від довготривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба другої стадії, II ст., помірний ризик. Хронічний фарингіт. РОХП переково-крижового відділу з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 та больовий синдром, нестабільнісню в сегменті L4-L5. Анізометрія. Гіперметропія високого ст. правого ока, середнього ст. лівого ока. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз) (а.с. 10-11) Згідно довідки МСЕК від 02.06.2014 року, позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності первинно (а.с.9). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved