Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» заборгованості за договором поставки № 3066-ПТ/18 від 05 лютого 2018 року в сумі 5501,09 грн, 1323,46 грн штрафні санкції за порушення зобов'язання за Договором Поставки № 3065-ПТ/18 від 05 лютого 2018 року, а також 1762,00 грн судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 05 лютого 2018 року між ФОП [PERSON] (надалі Покупець/Відповідач) та ТОВ «Тедіс Україна» (надалі Продавець/Позивач), а разом вподальшому Сторони, укладений договір поставки № 3066-ПТ/18 (надалі - Договір), відповідно до якого ТОВ «Тедіс Україна» зобов'язалось передати ФОП [PERSON] тютюнові вироби або інші групи товарів (надалі - Товар), а Покупець, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання приймати та оплачувати поставлений товар на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 3.7 та 3.8 Договору - з моменту підписання видаткової накладної представниками обох Сторін поставка товару вважається такою, що відбулася належним чином, Товар вважається таким, що прийнятий Покупцем по кількості та якості. Факт поставки Товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома Сторонами. Максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки накладної, є першим днем при підрахунку строку на який надано відстрочку, останнім днем розрахунку є шостий календарний день (п. 4.8. Договору). У відповідності до п. 5.1. Договору Продавець має право вимагати від Покупця оплати фактично поставленого Товару в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, а Покупець, в свою чергу, зобов'язаний оплачувати фактично поставлений Товар (п. 5.4 Договору). На виконання умов даного Договору, Продавцем здійснено поставку товару Покупцеві (тютюнові вироби), що підтверджується видатковою накладною № ПК18-000045796 від 02.05.2018 року на суму 5 507,72 грн. З урахуванням попередніх переплат, вартість поставленого та не оплаченого в повному обсязі товару, станом на 26.07.2018 року становить 5 501,09 грн. 22.05.2018 року на адресу Відповідача було направлено претензію вих. № 1097/ГО/ЮД від 22 травня 2018 року з вимогою про погашення заборгованості за договором, однак, лист повернувся за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. У відповідності до п. 6.1. Договору - у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання передбачених цим Договором Сторона, що допустила невиконання або неналежне виконання, відшкодовує іншій Стороні нанесені збитки в повному обсязі. Не зважаючи на зобов'язання, взяте на себе Відповідачем укладаючи Договір, заборгованість за поставлений товар станом на 26.07.2018 року не сплачена в повному обсязі. Враховуючи порушення Відповідачем умов Договору в частині строків оплати Товару - Позивач має право вимагати сплати штрафних санкцій за порушення виконання Відповідачем зобов'язань. Таким чином, у відповідності до розрахунку штрафних санкцій за Договором поставки № 3066-ПТ/18 від 05.02.2018 року, Відповідач зобов'язаний сплатити на користь ТОВ «ТЕДІС Україна»: пеню в розмірі - 407,52 (чотириста сім гривень 52 копійки); 3% річних - 35,77 грн, та штраф 16% - 880,17 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав у ньому викладених, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. 05 лютого 2018 року між ФОП [PERSON] (надалі Покупець/Відповідач) та ТОВ «Тедіс Україна» (надалі Продавець/Позивач), а разом вподальшому Сторони, укладений договір поставки № 3066-ПТ/18 (надалі - Договір), відповідно до якого ТОВ «Тедіс Україна» зобов'язалось передати ФОП [PERSON] тютюнові вироби або інші групи товарів (надалі - Товар), а Покупець, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання приймати та оплачувати поставлений товар на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 3.7 та 3.8 Договору - з моменту підписання видаткової накладної представниками обох Сторін поставка товару вважається такою, що відбулася належним чином, Товар вважається таким, що прийнятий Покупцем по кількості та якості. Факт поставки Товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома Сторонами. Максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки накладної, є першим днем при підрахунку строку на який надано відстрочку, останнім днем розрахунку є шостий календарний день (п. 4.8. Договору). У відповідності до п. 5.1. Договору Продавець має право вимагати від Покупця оплати фактично поставленого Товару в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, а Покупець, в свою чергу, зобов'язаний оплачувати фактично поставлений Товар (п. 5.4 Договору). У відповідності до п. 6.1. Договору - у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання передбачених цим Договором Сторона, що допустила невиконання або неналежне виконання, відшкодовує іншій Стороні нанесені збитки в повному обсязі. У разі прострочення Покупцем строків оплати вартості отриманого Товару, він зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 6.2 Договору). У випадку прострочення платежу понад 3 (три) календарних дні, покупець сплачує на користь Продавця одноразовий штраф у розмірі 16% від суми неоплаченого в строк Товару за користування - коштами (п. 6.3. Договору). Відповідно до умов договору позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 5507,72 грн, що підтверджується видатковою накладною № ПТ18-000045796 від 02 травня 2018 року . У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору 22.05.2018 року на адресу Відповідача було направлено претензію вих. № 1097/ГО/ЮД від 22 травня 2018 року з вимогою про погашення заборгованості за договором, однак, лист [PERSON] не вручено, повернувся за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Таким чином судом встановлено невиконання відповідачем умов Договору поставки № 3066-ПТ/18 від 05 лютого 2018 року, внаслідок якого у нього утворилась заборгованість, що Згідно розрахунку становить 5501,09 грн. Крім того позивачем нараховані штрафні санкції згідно умов договору в розмірі , зокрема 407,52 грн - розрахунок пені, 880,17 грн штраф 16 % (п.6.3 Договору), 35,77 грн - 3% річних (ст. 625 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. Також, статтями 610 та ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно ст.ст.624, 625 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів сплати заявленої до стягнення суми. Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Тедіс Україна»" про стягнення з відповідача на користь позивача кошти за договором поставки №3066-ПТ/18 від 05 лютого 2018 року в сумі 5501,09 грн, 880,17грн., одноразового штрафу у розмірі 16% від суми неоплаченого товару, та 35,77 грн. 3% річних від простроченої суми є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, зокрема пені у розмірі 407,52 грн, що розрахована на підставі п. 6.2 Договору Поставки, то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного: Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічні правові позиції висловлені ВСУ у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц, які в силу вимог ст.263 ЦПК України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 407,52 грн пені, розрахованої згідно п. 6.2 Договору Поставки № 3066-ПТ/18 від 05 лютого 2018 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial