Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.02.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. на картковий рахунок Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www: privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначають, що при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач вказує, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Зазначає, що відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором перед банком, у звязку з чим станом на 31.10.2017 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 105990,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 7327, 14 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 98662 86 грн. Просять стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву, а саме, факту, що відповідач отримала в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківську картку не заперечується. Однак, не відомо чи встановлений на ній кредитний ліміт. Картку віподвідач\~отримала виключно для отримання платежів. Анкету-заяву заповнював працівник банку і сам вписав бажаний кредитний ліміт в сумі 8000 гривень, оскільки така сума відповідає розміру її доходів. Але в анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій же сумі встановлений цей кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. \~ \~ \~ \~ Не наведено посилань на той факт, що відповідач дійсно отримав гроші готівкою, або іншим чином використав кошти банку та не надав доказів цього. Отже, позивачем не підтверджений факт отримання мною кредитних коштів. В позовній заяві позивач не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого\~ начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернені. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості. Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження позивачем своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нами Договір, є безпідставним. Кредитний договір укладається у письмовій формі. У випадку недодержання письмової форми такий договір є нікчемним, що визначено\~ статтею 1055 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач не підписував «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники позивача відповідача з ними не ознайомили. \~Отже, вони не є складовою частиною договору. Не зрозуміло яким чином виникла заборгованість. Перший з вказаних розрахунків починається з 25.03.2011 року , а остання дія 17.12.2013 року з того часу відповідач [PERSON] карткою не користувалася . Хоча з розрахунку і не можливо точно встановити коли ж на думку позивача виникла заборгованість, але очевидно, що на його думку вона виникла в 2013 році. Тобто саме тоді у позивача і виникло право на звернення до суду. Тоді ж позивач почав і нарахування штрафних санкцій. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що визначено частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено статтею 257 Цивільного кодексу України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, штрафу, пені, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування штрафу прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Заявляє про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови в задоволенні позову. У відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду поштою, представник позивача вказав, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, [PERSON]) з метою отримання банковських послуг, у зв'язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 21.02.2011 року, згідно якої отримав(-ла) кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Що стосується форми кредитного договору: У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі -ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (\\у\\?\\у.ргі\\'а1;Ьапк,іщ) ПАТ [PERSON] банк «ПриватБанк»,

Outcome: approved