Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.12.2013 року на підставі договору позики відповідач отримав від позивача позику в розмірі 4500,00 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 37575,00 грн. Кінцевим строком повернення позики було 18.04.2014 року. Також, 23 квітня 2014 року на підставі договору позики відповідач отримав від позивача позику в розмірі 4810,00 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 57720,00 грн., з кінцевим строком повернення 30.05.2014 року. За вказаними договорами позики сторони домовились, що в разі не повернення відповідачем грошових коштів, останній несе відповідальність за невиконані зобовязання в розмірі 15 % на залишок неповернутої суми коштів за кожний місяць прострочки. Відповідач належним чином умови вказаних договорів не виконував, тому 13.10.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договорами позик від 18.12.2013 року, 23.04.2014 року в розмірі 169161,87 грн. Не зважаючи на вказане, відповідач станом на 06.07.2015 року грошові кошти не повернув. Враховуючи зазначене, офіційний курс долара США до гривні на день подачі позову, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в сумі 15288,63 грн., а також сплачені судові витрати. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договорами позики в сумі 231326,40 грн., а також стягнути судовий збір на користь держави. Позивач в судове засідання не з"явився, у своїй письмовій заяві просив справу розглянути у свою відсутність, позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав з урахуванням уточнень. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду підстав, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином завчасно. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Цивільним законом визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1048 УК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підтвердження своїх доводів щодо факту передачі грошей та укладення між сторонами договору позики, позивач додав до позовної заяви розписку від 18.12.2013 року, за якою відповідач взяв у борг у позивача 4500,00 дол США, що було еквівалентно 37575 грн., строком до 18 квітня 2014 року зі сплатою 15 % на залишок неповернутої суми коштів за кожний місяць прострочки, також розписку від 23.04.2014 року, за якою відповідач взяв у борг у позивача 4810,00 дол. США, що було еквівалентно 57720,00 грн. строком до 30.05.2014 року зі сплатою 15 % на залишок неповернутої суми коштів за кожний місяць прострочки. Відповідач взяті на себе зобовязання за вказаними договорами позики не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач звернувся за захистом порушеного права до Дніпровського районного суду м. Херсона, рішенням якого від 13.10.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 169161,00 грн. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми прострочених процентів за договорами позики з урахуванням офіційного курсу долару США станом на 28.07.2015 року в розмірі 1 дол. США дорівнює 22,06 грн., підлягають задоволенню в межах заявленої суми 231326,40 грн., виходячи із наступних розрахунків: розписка від 18.12.2013 року прострочені проценти 14890,50 грн. х 13 місяців прострочки = 193576,50 грн.; розписка від 23.04.2014 року 15916,29 грн. х 13 місяців прострочки = 206911,77 грн., а разом 400488,27 грн. - 169161,87 грн. вже стягнутого боргу = 231326,4 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а на користь держави судовий збір у розмірі 2069 грн. 66 коп.

Outcome: approved