Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 06.05.2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] . З 2012 року з чоловіком разом не проживає, шлюбних відносин не підтримує. З лютого 2013 року по травень 2016 року проживала та фактично підтримувала шлюбні стосунки з відповідачем [PERSON] , від якого є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Їх життя не склалося і з травня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає разом з нею. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати його дитину до досягнення нею повноліття. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 47-48). Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 10.06.2019 року, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 44). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 06.05.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 5). З лютого 2013 року по травень 2016 року позивач проживала та фактично підтримувала шлюбні стосунки з відповідачем [PERSON]. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки, виданої Родниківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, син [PERSON] проживає разом з матір?ю та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 7). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина відповідача, останній відмовляється від виконання своїх обов`язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved