Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За життя матері позивача на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 7, 7133 га, розташована на території Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Позивач вказує, що йому було відомо, що мати передавала вказану земельну ділянку у користування відповідачці по справі. Окрім того, мати позивача передала відповідачці по справі і оригінальний примірник державного акту на земельну ділянку. В свою чергу відповідачка по справі написала матері позивача відповідну письмову розписку, де зазначала про те, що нею отримано державний акт на строк з 2008 року по 2017 рік, включно. Після смерті матері, в строк передбачений чинним законодавством, позивач звернувся до Апостолівської державної нотаріальної контори, за місцем проживання матері, із заявою про прийняття спадщини. Перед таким зверненням, він звертався і до відповідачки по справі із проханням надати до нотаріальної контори оригінальний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку. Натомість, отримав від відповідачки по справі позовну заяву, відповідно до якої вона просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Із вказаного позову позивач дізнався про те, що мати позивача, ніби то 19.06.2013 року вчинила на користь відповідачки по справі заповіт, однак відповідачка пропустила строк для прийняття спадщини та просила суд про визначення їй додаткового строку. До свого позову, відповідачка по справі долучила копію державного акту на право власності на земельну ділянку, на якому вчинила помітку - «Згідно з оригіналом», що ще раз доводить ту обставину, що оригінальний примірник державного акту, перебуває у неї. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2018 року, позовні вимоги відповідачки були задоволені, однак постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2019 року, рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області було скасовано, та [PERSON] у задоволенні її позовних вимог було відмовлено. Після отримання судових рішень, позивач знову ж таки звернуся до державного нотаріуса із метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну його покійній матері. Державного нотаріуса позивач повідомив про ту обставину, що державний акт перебуває у відповідачки по справі. 11.03.2019 року державний нотаріус звернувся до відповідачки по справі із листом відповідно до якого просив надати до нотаріальної контори оригінальний примірник державного акту про право власності на земельну ділянку, однак відповідачка по справі вказаний документ до нотаріальної контори не надала. Державний нотаріус вимушено виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у позивача були відсутні право установчі документи на спадкове майно та право власності на земельну ділянку не було за життя матері зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із вказаними обставинами, позивач не має можливості належним чином підтвердити право власності його матері на земельну ділянку, що як наслідок потягнуло за собою неможливість отримати відповідні право установчі документи на майно. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням думки позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач по справі, [PERSON] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За життя матері позивача на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 7,7133 га, розташована на території Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Вказана обставина підтверджується копією відповідного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 077323 виданого 09.06.2004 року на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації за № 374-р від 14.11.2003 року(а.с.11). Позивач вказує, що йому було відомо, що мати передавала вказану земельну ділянку у користування відповідачці по справі. Окрім того, мати позивача передала відповідачці по справі і оригінальний примірник державного акту на земельну ділянку. В свою чергу відповідачка по справі написала матері позивача відповідну письмову розписку, де зазначала про те, що нею отримано державний акт на строк з 2008 року по 2017 рік, включно(а.с.12). Позивач звернувся до Апостолівської державної нотаріальної контори, за місцем проживання матері, із заявою про прийняття спадщини, але отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії(а.с.23), у зв"язку з відсутність у нього правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач звернувся до відповідача з проханням повернути оригінал державного акту, Натомість, отримав від відповідачки по справі позовну заяву, відповідно до якої вона просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У вказаній позовній заяві, позивач вказала, що 19.06.2013 року [PERSON] вчинила на користь відповідачки по справі заповіт, однак відповідачка пропустила строк для прийняття спадщини та просила суд про визначення їй додаткового строку. До свого позову, відповідачка по справі долучила копію державного акту на право власності на земельну ділянку, на якому вчинила помітку - «Згідно з оригіналом»(а.с.14-21).Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2018 року, позовні вимоги відповідачки були задоволені, однак постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2019 року, рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області було скасовано, та [PERSON] у задоволенні її позовних вимог було відмовлено. У зв`язку із вказаними обставинами, позивач не має можливості належним чином підтвердити право власності його матері на земельну ділянку, що як наслідок потягнуло за собою неможливість отримати відповідні правоустановчі документи на майно. Судом досліджена копія спадкової справи(а.с.72-248). Відповідно до ст.3 ЦК України зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; Відповідно до ст.. 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способами захисту цивільних прав та інтересів можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; Відповідно до ст.1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивачу належить право на спадкове майно, та він має право на захист вказаного права. Відповідно до ст.. 78 ЗК України зазначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст..81 ЗК України зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини; Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, та власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 02.05.2019 року. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені з оплати судового збору.

Outcome: approved