Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що з 05 листопада 2010 року перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №1790. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у квітні 2012 року, з цього часу мешкають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше збереження родини недоцільне, а тому просив їх шлюб розірвати. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року позов був залишений без руху і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків, тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 14 лютого 2018 року позивачем на виконання зазначеної ухвали суду були надані документи, якими вказані в ухвалі недоліки були виправлені. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 24 травня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 травня 2018 року. 23 травня 2018 року позивач надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. 23 травня 2018 року відповідач надала до суду письмову з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Оскільки сторони у судове засідання не з"явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ВЛ №152965, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №231794, виданим 11 лютого 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.4, 10). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у квітні 2012 року, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved