overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2011 р. уклав шлюб з відповідачкою. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, дітей від шлюбу не мають. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивача надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання до суду не зявилася, заяв та клопотань не надавала. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 25 листопада 2011 р. та зареєстрований Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1884 /а.с.7/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~\~суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1\~\~ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 2012 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою. Спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. З відповідачкою спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу не можливе. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від позивача надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з'явилася, заяв та клопотань не надавала. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 27 жовтня 2012 р. та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1324 /а.с.4/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними позивачем причинами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що Відділом ДВС Зарічного РУЮ було накладено арешт в межах примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Після смерті боржника [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] був накладений арешт. Просить звільнити зазначене майно з-під арешту, скасувати арешт та заборону на відчуження майна, накладений згідно з постановою від 12.09.2004 року серії АА № 1951475 державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції Молодцова Є.В. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали свої вимоги. Представник відповідача ВДВС СМУЮ в судове не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], і позивач звернулася до Першої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що ця квартира перебуває під арештом (а.с.10-11). Як вбачається з довідки ВДВС СМУЮ від 06.06.2014 року № 6/2517 у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів.(а.с.15). Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України „Про виконавче провадження" У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, право позивача як спадкоємця порушене і підлягає захисту. Оскільки на даний час відсутні правові підстави для арешту майна, належного померлому спадкодавцю [PERSON], позов підлягає задоволенню. Необхідно скасувати арешт та заборону на відчуження майна, накладений згідно з постановою від12.09.2004 року серії АА № 1951475 державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що Відділом ДВС Зарічного РУЮ було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Про це позивачам стало відомо після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті їхнього батька [PERSON], якому належало 32/100 частини зазначеної квартири. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, оскільки на спадкове майно накладений арешт. Просять звільнити зазначене майно з-під арешту, скасувати арешт та заборону на відчуження майна, накладений згідно з постановою від 29.09.2009 року серії АА № 580265 державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції Балаба А.О. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка є також представником позивача [PERSON], підтримала заявлені вимоги, пояснила, що арешт був накладений безпідставно, оскільки власником майна - 32/100 частин квартири на той час вже був їхній батько [PERSON], а арешт накладений на всю квартиру як на майно боржника [PERSON] Представник відповідача ВДВС СМУЮ в судове не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. (а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на 32/100 частини квартири [ADDRESS], і позивачі звернулися до Першої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у зв'язку з тим, що ця квартира перебуває під арештом (а.с.13). Як вбачається з довідки ВДВС СМУЮ від 05.01.2015 року № 40/15 за боржником [PERSON] є боргові зобов'язання. (а.с.17). Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Власником 32/100 частин цієї квартири згідно з витягом про реєстрацію права власності, з 19.07.2008 року є [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України „Про виконавче провадження" У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, право позивачів як спадкоємців порушене і підлягає захисту. Оскільки на даний час відсутні правові підстави для арешту майна, належного померлому спадкодавцю [PERSON], позов підлягає задоволенню. Необхідно скасувати арешт та заборону на відчуження майна, накладений згідно з постановою від 29.09.2009 року серії АА № 580265 державного виконавця Зарічного районного відділу управління юстиції Балаба А.О., а саме: на 32/100 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідачка [PERSON] відповідно до укладеної Додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 31.05.2012 р. отримала кредитв розмірі 5 723,31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем кредит надано, але відповідачка своєчасно не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотках за користування кредитом, а також інших витратах. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16 205,32 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ст. 224 ч.2 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного: Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] відповідно до укладеної Додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 31.05.2012 р. отримала кредитв розмірі 5 723,31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6). Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, відповідачка взяла на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, комісії за користування кредитом та інші витрати, але в зв»язку з порушенням відповідачкою зобов»язань за кредитним договором, станом на 26.02.2014р. утворилася заборгованість - 16 205, 32 грн., яка складається з наступного: 5 444,87 грн. - заборгованість за кредитом; 187,89 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 378,54 грн. - штраф згідно п.1.4.6. Додаткової угоди; 6 946,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 747,87 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с.5), яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Умови договору ( сума кредиту, строки, процентна ставка, тощо ) були погоджені між сторонами, відповідачка діяла свідомо, без стороннього впливу та примусу. Протягом дії договору позичальник з угодою погоджувався, її умови ніколи не оспорювалися. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК" 243,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] в місті Суми. У вказаному будинку зареєстровано 3 особи, в тому числі відповідачі, які залишили квартиру ще в липні 2011 року та не мешкають до цього часу. Через вказані обставини він несе зайві витрати по утриманню власності. В добровільному порядку відповідачі з реєстрації не знімаються, на даний час проживають в Ізраїлі, тому він просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] в місті Суми на підставі договору дарування будинку від 20 вересня 2003 року (а. с. 11). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 14 жовтня 2013 року за рішенням суду було розірвано ( а. с. 10). У вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] та її донька [PERSON]. Вказана обставина підтверджується копією будинкової книги ( а. с. 17 - 20) Як встановлено в судовому засіданні відповідачі в липня 2011 року переїхали жити до Ізраїлю, з реєстраційному обліку не знялися. У вказаному будинку фактично не проживають, перешкод в користуванні жилим приміщенням їм ніхто не чинив, особисті речі відповідачів в будинку відсутні. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік. Таким чином суд вважає, що [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] в місті Суми, у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровано 2 особи, в тому числі відповідач, який фактично у даному будинку ніколи не мешкав та не мешкає до цього часу. Через вказані обставини він несе зайві витрати по утриманню власності. В добровільному порядку відповідач з реєстрації не знімається, місце його перебування на даний час не відоме, тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представник 3-ї особи в справі в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків в процесі слухання справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 1999 року, серія ААР №888258 (а. с. 9). Згідно довідки, наданої Управлінням "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради, в будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] - наймач (а. с. 8). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з 2009 року у вказаному будинку фактично не проживає, перешкод в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив, особисті речі відповідача в будинку відсутні, що підтверджується відповідним актом від 24 листопада 2014 року ( а. с. 40). Вирішити проблему в позасудовому порядку у позивача не виходить, оскільки відповідач в будинку фактично не мешкає, не відвідує будинок та стосунки із власниками не підтримує. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки - [PERSON], [PERSON] ( а. с. 41-42). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов"язані з розглядом даної справи, а саме 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником кімнати [ADDRESS]. У вказаній кімнаті зареєстровані відповідачі, які 08.09.2014 року залишили спірну кімнату, забрали свої речі та виїхали на проживання за кордон. З того, часу у спірній кімнаті відповідачі не мешкають та не беруть участі в його утриманні. Тому просить визнати відповідачів таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення. Відповідачі повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилия. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, позивач є власником кімнати [ADDRESS] (а.с. 8-11). Позивач у даному житловому приміщенні не зареєстрований та мешкає. Мешкає позивач у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] є донькою позивача. Неповнолітній [PERSON] є сином [PERSON] та, відповідно, онуком позивача. Встановлено, що відповідачі раніше проживали та зареєстровані у належній позивачу на праві власності кімнаті [ADDRESS]. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що в вересні 2014 року відповідачі забрали з спірного житлового приміщення свої речі та залишили його, обравши собі інше місце проживання та виїхали за межі України. Згідно ст. 317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Аналогічна норма закріплена і у ст. 150 ЖК України. Статтею 391 ЦК України врегульовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Слід зазначити, що право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Таким чином, суд вважає, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщення, а тому вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він надає послуги з опалення відповідачу, який проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачував за спожиті послуги з опалення, в зв'язку з чим має заборгованість в сумі 2357,47 грн., яка складається із заборгованості з оплати опалення в розмірі 2357,47 грн., борг з абонплати в розмірі 1018,05 грн.. Тому просять стягнути з відповідача 3375,52 грн. боргу за період з 01.03.2006 року по 31.07.2011 року, а також понесені по справі судові витрати В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився та не повідомив причини своєї неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Судом встановлено, що позивач надає послуги з опалення мешканцям будинку [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS]. Відповідач користуючись послугами з теплопостачання, які йому надавав позивач, своєчасно та в повному обсязі не оплачував за надані послуги, в зв'язку з чим за період з 01.03.2006 року по 31.07.2011 року має заборгованість з оплати послуг в розмірі 3375,52 грн., яка складається із заборгованості з оплати опалення в розмірі 2357,47 грн. та заборгованості з абонплати в розмірі 1018,05 грн., що підтверджується оборотною відомістю та інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, "Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», відповідач зобов'язаний вносити плату за послуги з опалення приміщення та гарячого водопостачання своєчасно, не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Виходячи з викладеного порушене право позивача підлягає захисту і з відповідача необхідно стягнути заборгованість по оплаті послуг в сумі 3375,52 грн.. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243,60 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Outcome: approved