Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»(надалі-ПАТ «Банк Форум») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйової Н.А. 02 лютого 2015 року звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення № 40-а , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл..16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, шляхом продажу предмету іпотеки за початковою ціною продажу, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в сумі 1076694,59 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2008 року між АКБ «Форум», який 19 квітня 2010 року перейменовано на ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №329/08/26 CLNv відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 100000 доларів США на споживчі потреби, з кінцевим терміном повернення -14 серпня 2018 року у порядку і на умовах, зазначених у договорі. Крім цього, 31 грудня 2008 року між сторонами був укладений Договір №1 про внесення змін до кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року відповідно до якого банк зменшив позичальнику ліміт кредитування за кредитною лінією згідно з графіком, викладеним у Додатку 2 до договору. 19 квітня 2010 року сторони уклали Додатковий договір №2 до кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, яким встановлено умови оплати кредиту З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, між АКБ «Форум»(іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) 07 жовтня 2008 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., за реєстром №7635 предметом якого є нежиле приміщення [ADDRESS] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл..16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, за реєстраційним №23584730. Відповідно до умов іпотечного договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань боржника [PERSON] за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та додатковими договорами до нього та надав позивачу кредитні кошти в сумі 100000 доларів США. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та додатковими договорами не виконав внаслідок чого станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року у сумі 70208,77 доларів США, що еквівалентно 1076694,59 грн., з яких: 12870,14 доларів США, що еквівалентно 197371, 50 грн.- прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 41026, 00 доларів США, що еквівалентно 629158, 90 грн.- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 6790,30 доларів США, що еквівалентно 104133,42 грн.- прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 949,92 долари США, що еквівалентно 14567, 61 грн.- поточна заборгованість за нарахованими процентами; 8572,41 долар США, що еквівалентно 131463,16 грн.- нарахована пеня. 23 травня 2014 року банк направив боржнику вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яка залишена відповідачем без відповіді. Пунктом 5.5 іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року передбачено право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за основним договором. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації на ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] строком на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно. У відповідності до п.5 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п.9 ч.1 ст.48 та п.5 ч.2 ст.37 Закону України«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Із врахуванням наведеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 27 лютого 2015 року відкрито провадження у цивільній справі №607/1736/15-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено її до судового розгляду. 14 липня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що п.1.2 кредитного договору передбачено, що «кредитні кошти передаються строком до 06 жовтня 2018 року». Водночас нормами ст.ст.11, 251, 252, 628, 1054 ЦК України, ст.345 ГК України визначено конкретні умови, які мають бути визначені у кредитному договорі, зокрема щодо строку кредиту. Зазначення сторонами у п.1.2 кредитного договору, умови про те, що кошти передаються строком до 06 жовтня 2018 року, не є строком кредиту у розумінні норм чинного законодавства, а тому відповідач вважає, що у кредитному договорі №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року всупереч вимог ст.345 ГК України не встановлено строку кредитування, який не був узгоджений сторонами на момент підписання вказаного договору. Відтак, зазначений правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ч.1 ст.215 ЦК України, як такий, що суперечить ч.1 ст.203 ЦК України, ст..345 ГК України. На підставі наведеного просить визнати кредитний договір №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року недійсним, без застосування наслідків недійсності. 17 липня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» в якому просить визнати недійсним кредитний договір №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, без застосування наслідків недійсності та визнати недійсним Іпотечний договір від 07 жовтня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що п.1.2 кредитного договору передбачено, що «кредитні кошти передаються строком до 06 жовтня 2018 року». Водночас нормами ст.ст. 251, 252, 11,628, 1054 ЦК України, ст.345 ГК України визначено конкретні умови, які мають бути визначені у кредитному договорі, зокрема щодо строку кредиту. Зазначення сторонами у п.1.2 кредитного договору, умови про те, що кошти передаються строком до 06 жовтня 2018 року, не є строком кредиту у розумінні норм чинного законодавства, а тому відповідач вважає, що у кредитному договорі №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року всупереч вимог ст.345 ГК України не встановлено строку кредитування, який не був узгоджений сторонами на момент підписання вказаного договору. Відтак, зазначений правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ч.1 ст.215 ЦК України, як такий, що суперечить ч.1 ст.203 ЦК України, ст..345 ГК України. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечується іпотечним договором від 07 жовтня 2008 року, а отже недійсність кредитного договору має наслідком недійсність іпотечного договору в порядку ст.548 ЦК України. Із врахуванням наведеного просить зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. 26 серпня 2015 року від позивача ПАТ «Банк Форум» надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій зазначено, що станом на 05 березня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року становить: 16290,14 доларів США-прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 37606,00 доларів США- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9276,25доларів США- прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 646,75 доларів США- поточна заборгованість за нарахованими процентами, а всього загальна сума заборгованості без штрафних санкцій складає 63819,14 доларів США, сума нарахованої пені за простроченим кредитом та відсотками становить 283372,67 грн., штраф за порушення умов п.3.37 кредитного договору- 5000 грн. Із врахуванням наведеного позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в розмірі 63819,14 доларів США, 283372,67 грн. пені та 5000 грн. штрафу на підставі іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., за реєстром №7635 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення №40-а, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл..16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, зазначивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду. 27 січня 2016 року ПАТ «Банк Форум» подало до суду заяву про застосування наслідків позовної давності до вимог за зустрічним позовом [PERSON] в якій зазначило, що зі змісту зустрічного позову слідує, що позивач за зустрічним позовом знав про можливе порушення свого цивільного права із моменту укладення оспорюваного кредитного договору та іпотечного договору, тобто з 07 жовтня 2008 року, а відтак ним пропущено строк позовної давності. У відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові, а тому позивач просить відмовити у зустрічному позові [PERSON] у зв`язку із пропуском строку позовної давності. 11 березня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання недійсним п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що п.п.2.3,2.6 кредитного договору на позичальника покладено обов`язок погашати щомісячно кредит та нараховані проценти. Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та процентів за кредитом позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Отже, розмір встановленої кредитором пені становить 73% річних, що перевищує розмір відсоткової ставки за кредитним договором більш ніж у 5 разів. Вказав, що оскільки надання коштів за вказаним кредитним договором відповідає всім ознакам споживчого кредиту до вказаних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, в якому зокрема передбачено, що держава забезпечує особливий захист споживача, як більш слабкого суб`єкта економічних відносин, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. У відповідності до ч.5 ст.11,ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Відповідно до приписів закону несправедливою є, зокрема, умова договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації(понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що п.4.1 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом, що становить 73% річних від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. Зазначена позиція підтверджується ухвалами Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2012 року у справі №6-43420св11, від 19 червня 2013 року у справі №6-2437св13. За вказаних обставин, [PERSON] вважає, що п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року є несправедливою умовою договору, відносно нього як споживача, а тому у відповідності до ч.7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» він підлягає визнанню недійсним з моменту укладення кредитного договору. 19 травня 2016 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про зміну(доповнення) підстави зустрічного позову в якій зазначено, що зміст укладеного між сторонами у справі кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Так, всупереч вимог ч.ч.2,4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.3.2,3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правлення Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року у кредитному договорі №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, відсутнє посилання на умови, які п.п.3.2,3.4 Правил визнані обов`язковими, Банком не надано позичальнику окремий письмовий документ із детальним розписом загальної вартості кредиту. Тобто, [PERSON] як споживачу фінансових послуг в письмовій формі не було надано повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, оскільки кредитний договір не містить детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, чим порушено вимоги чинного законодавства, що є порушенням ст.203 ЦК України та відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним. У своїх письмових запереченнях на заяву про зміну(доповнення) підстави зустрічного позову, що надійшли до суду 21 червня 2016 року, ПАТ «Банк Форум» вказало, що вся необхідна інформація, що потрібна фізичній особі для всебічного розуміння змісту правочину, що планується нею укласти, його вартість та правові наслідки його здійснення, була надана банком [PERSON] як потенційному позичальнику до моменту укладення кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та його звернення із офіційною заявою до банку про отримання кредиту. Ознайомившись із умовами кредитування відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», в повній мірі розуміючи суть послуги, що хоче отримати, вартість цієї послуги та усвідомлюючи свої дії, відповідач [PERSON] цілеспрямовано діяв для досягнення позитивного для себе результату, а саме-укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. З моменту отримання кредитних коштів пройшло понад сім років, за цей час відповідач частково виконував умови кредитного договору, зокрема здійснював платежі за кредитом та нарахованими відсотками за користування кредитними коштами. Вказане свідчить про те, що з 2008 року кредитні зобов`язання та їх природа [PERSON] були цілком зрозумілі, а його «необізнаність» про умови кредитування з`явилась лише тоді, коли щодо АТ «Банк Форум» було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та запроваджено процедуру банкрутства. Пункт 2 абз.4 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» був введений в дію на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності лише з 16.10.2011 року, тобто вже після підписання сторонами кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. Відтак в даному випадку відсутні підстави вважати, що кредитний договір є несправедливим до позичальника, оскільки при його підписанні [PERSON] мав реальну можливість ознайомитись з усіма умовами договору. Відповідач був повідомлений про орієнтовну сукупну вартість кредиту, валюту кредитування, строк на який надаються кредитні кошти, відсоткову ставку за наданим кредитом, порядком його повернення та сплатою процентів, про що свідчить його особистий підпис у кредитному договорі та додатках до нього, не заявляв додаткових вимог щодо умов даного правочину та й подальшому виконував його умови. За вказаних обставин, правові підстави для визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року відсутні. Відповідачем у зустрічному позові не наведено жодного належного доказу для доведення тих обставин, на які він посилається. Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року проведено заміну первісного позивача у справі ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника-Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт Капітал»(надалі-ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал»). У своїй заяві про зміну предмета позову від 10 листопада 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» вказало, що у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» позивач вважає за необхідне змінити предмет позову та визначити спосіб стягнення на предмет іпотеки у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в розмірі 63819,14 доларів США та 283372,67 грн. пені та 5000 грн. штрафу на підставі іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «Форум», посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., за реєстром № 7635 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення №40-а, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, шляхом надання права ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» продажу предмета іпотеки від свого імені в порядку ст..38 Закону України «Про іпотеку» за ціною продажу не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності та чинної на момент продажу предмета іпотеки. Крім цього, 10 листопада 2016 року від позивача ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» надійшли письмові заперечення на зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року та зустрічний позов про визнання недійсним п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. Позивач зазначив, що вважає посилання відповідача на невідповідність кредитного договору вимогам ГК України безпідставними, оскільки у зв`язку із укладенням між АКБ «Форум» та [PERSON] кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року між сторонами не виникли господарські правовідносини. У п.1.2 оспорюваного кредитного договору відповідно до положень ст.251 ЦК України вказано строк кредиту, тобто строк на який видаються кредитні кошти. При цьому, відповідач у зустрічній позовній заяві не навів жодного обґрунтування чому він вважає, що строк, визначений у п.1.2 договору не є строком кредиту. Також позивач вказав, що кредитний договір №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та додатки до нього містять всі істотні умови договору, у тому числі й відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Сторони, підписавши оспорюваний договір відповідно до п.7.2 підтвердили, що ними узгоджені всі істотні умови договору і вони зобов`язуються надалі ніяких претензій з цього приводу одна до одної не мати. Посилання відповідача на те, що йому не була надана повна інформація про сукупну вартість кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним у розумінні статтей 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору містять інформацію про розмір процентної ставки, вартість сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів за весь час дії договору. Відповідач під час укладення договору мав можливість ознайомитися з його умовами та погодитись чи відмовитись від укладення договору, проте зазначений договір був ним підписаний та виконувався сторонами. Підписуючи кредитний договір, відповідач згідно п.п.7.2,7.7. договору підтвердив, що до укладення кредитного договору у відповідності до вимог п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» отримав умови кредитування. Аналогічний висновок щодо можливості підтвердження отримання від банку умов кредитування шляхом підписання кредитного договору викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року у справі №6-22924ск15. Таким чином, на думку позивача, під час укладення вказаного кредитного договору [PERSON] був ознайомлений з усіма його умовами, які передбачали, зокрема сплату пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов`язання та погодився із ними. Крім цього, у позовних вимогах за первісним позовом позивач вимагає стягнути заборгованість у сумі 63819,14 доларів США та 283372,67 грн. пені, сума якої не перевищує суму заборгованості та складає близько 17% від суми заборгованості за кредитним договором. Також на недоведеність вимог [PERSON] щодо невідповідності умов п.4.1 кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» вказує те, що умовами спірного договору встановлена відповідальність за порушення будь-якого зобов`язання у вигляді сплати пені і така сплата не є компенсацією у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року у справі №6-23430св15.Враховуючи те, що [PERSON] не надано жодних доказів, які б свідчили про недійсність кредитного договору чи вказували на те, що вказаний договір укладений із порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі. Також, 10 листопада 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» подало заяву про застування строків позовної давності при розгляді зустрічних позовів [PERSON] в якій зазначено, що у відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а сплив позовної давності у відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач у зустрічній позовній заяві оспорює п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, відтак в даному випадку перебіг позовної давності починається з дня укладення вказаного кредитного договору, тобто з 07 жовтня 2008 року і на момент звернення [PERSON] до суду із зустрічним позово становить понад вісім років, однак про поновлення строку позовної давності при зверненні до суду із зустрічним позовом відповідач не заявляв. Із врахуванням наведеного позивач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року та визнання недійсним п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року за клопотанням представника відповідача провадження у цивільній справі №607/1736/15-ц зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №607/11151/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» про визнання іпотечного договору частково недійсним. 05 вересня 2019 року провадження у вказаній справі відновлено, у зв`язку із тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2019 року, яка набрала законної сили 06 травня 2019 року цивільну справу №607/11151/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» про визнання п.п. 6.1,6.2,6.3,6.4,6.5 Іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року недійсними залишено без розгляду. 05 вересня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» подало заяву про зміну предмета позову, в якій просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в розмірі 63819,14 доларів США та 283372,67 грн. пені та 5000 грн. штрафу на підставі іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «Форум», посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., за реєстром № 7635 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення №40-а, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» у судовому засіданні первісний позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі із врахуванням поданої ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» заяви про зміну предмета позову. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року та визнання недійсним п.4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року просить відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Осів П.В. у попередніх судових засіданнях зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити із врахуванням поданої заяви про зміну(доповнення) підстави зустрічного позову. У задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» просив відмовити з підстав, викладених у зустрічних позовних заявах. В останнє судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з`явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлялись. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. 07 жовтня 2008 року між АКБ «Форум», перейменованим в подальшому на ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №329/08/26 CLNv за умовами якого банк зобов`язався відкрити відповідачу відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 100000 доларів США строком по 06 жовтня 2018 року, зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами. Забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки(штраф, пеня) є договір іпотеки нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м. заставною вартістю 1400506,00 грн. -п.2.1 договору. У відповідності до п.2.3 кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком(додатко1 до договору), який є невід`ємною частиною цього договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок № [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум». Пунктом 2.4 договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п.2.6 цього договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені в п.2 6 договору, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно. У відповідності до п.п.2.5, 2.6 кредитного договору сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок № [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум» щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. За умовами визначеними п.п.3.4.1, 3.4.2 кредитного договору позичальник має право достроково припинити дію договору шляхом повернення кредиту та сплати процентів за фактичний час користування кредитними коштами, письмово попередивши банк про дострокове повернення за 5 робочих днів до дати повернення. Також позичальник може протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі позичальнику примірника укладеного договору. Згідно п.4.1 договору за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сума пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3(крім п.3.2.2) кредитного договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.-п.4.4 договору. У пункті 5.3 кредитного договору зазначено, що сторони домовилися про те, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов`язань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов`язань, передбачених п.3.3 цього договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахування штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 15- денного строку з дати надіслання такої вимоги звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат банку, у порядку, визначеному цим договором, договором застави та чинним законодавством України. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і вони зобов`язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. У вказаному пункті договору також зазначено, що цей кредитний договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених у договорі. Як слідує із п. 7.7 договору умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення кредитного договору. За умовами п.7.8 договору відкликання згоди на укладення кредитного договору оформлюється письмовим повідомленням, яке позичальник зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати банку до закінчення строку, зазначеного у п.3.4.2 договору. З відкликанням згоди на укладення кредитного договору позичальник повинен одночасно повернути банку кошти, одержані згідно з цим договором. У Додатку №1 до кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, який є невід`ємною частиною цього договору, сторони виклали графік зменшення ліміту кредитування. 31 грудня 2008 року АКБ «Форум» та [PERSON] уклали Договір №1 про внесення змін до кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, відповідно до якого п.2.3 ст.2 кредитного договору викладено у наступній редакції: «Ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком(Додаток 2 до договору), який є невід`ємною частиною цього договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок № [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум». 19 квітня 2010 року між ПАТ «Банк Форум», що є правонаступником АКБ «Форум» та [PERSON] укладено Додатковий договір №2 до кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, яким виклали п.п.1.1,1.3, 2.3, 2.6 кредитного договору, що встановлюють умови оплати кредиту та повернення відсотків у новій редакції та зокрема передбачили, що банк надає позичальнику кредит у сумі 100000 доларів США на споживчі цілі, для чого відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] ; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 процентів річних, які нараховуються на рахунку № [NUMBER] ; ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком(Додаток 1 до договору), який є невід`ємною частиною цього договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року між АКБ «Форум»(іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) 07 жовтня 2008 року був укладений іпотечний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. за реєстром №7635 предметом якого є нежиле приміщення [ADDRESS] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл.16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року. Право власності на приміщення зареєстровано ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 10 червня 2008 року за реєстраційним №23584730, що підтверджується витягом №19146234. Відповідно до умов іпотечного договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань боржника [PERSON] за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року. Пунктами 2.2, 5.1, 5.2 іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року передбачено, що у разі настання випадків, передбачених за основним зобов`язанням та цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового погашення заборгованості за основним зобов`язанням, а в разі його невиконання- звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до п. 5.4 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення умов основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про усунення порушення не пізніше тридцятиденного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та Закону України «Про іпотеку». Положення частини першої цього пункту не є перешкодою для реалізації прав іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Як встановлено судом, ПАТ «Банк Форум» взяті на себе зобов`язання згідно з кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року (з врахуванням додаткових угод) виконав належним чином, надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100000 доларів США на споживчі потреби, що сторонами визнається та не заперечується. 23 травня 2014 року у зв`язку з невиконанням позичальником умов вищезазначеного кредитного договору і наявністю простроченої заборгованості, що станом на 23 травня 2014 року складала 7740,14 доларів США по основній сумі кредиту та 3698,02 доларів США по сплаті процентів, ПАТ «Банк Форум» направило на адресу відповідача, вказану у кредитному договорі, вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року у 30-денний строк з дня отримання даної вимоги у розмірі 57594,16 доларів США, з яких:53896,14 доларів США-заборгованість по основній сумі кредиту; 3698,02 доларів США- заборгованість по нарахованих процентах за користування кредитними коштами, а також заборгованість за нарахованими штрафними санкціями згідно п.4.1,4.4 кредитного договору, одночасно попередивши позичальника про те, що у випадку невиконання цієї вимоги, іпотекодавцем буде звернуто стягнення на заставлене майно, а саме: нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., згідно іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., за реєстром №7635. 16 червня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації на ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] строком на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно. 25 серпня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги №189-Ф, та договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 07 жовтня 2008 року за реєстром №7635, відповідно до яких ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та іпотечним договором від 07 жовтня 2008 року. Як зазначено у п.1.2 договору про відступлення прав вимоги № 189-Ф станом на дату укладення вказаного договору заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором складає: 74712,87 доларів США, що еквівалентно 1890648,77 грн. з яких: заборгованість по основній сумі кредиту- 53896,14 доларів США, що еквівалентно 1363870,39 грн.; заборгованість по процентах-20816,73 доларів США, що еквівалентно 526778,38 грн., а також штрафні санкції, нараховані відповідно до умов договору. Факт приймання-передачі документації та прав до договорів про відступлення права вимоги підтверджується актом прийому-передачі права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги №189-Ф від 25 серпня 2016 року. При вирішенні первісного позову ПАТ «Універсал банк» суд враховує наступне. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Частиною першою ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог статей 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту статтей 610, 611, 612 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст.549 ЦК штрафом є неустойка, що обчислюється у відсот\-ках до суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пеня як вид неустойки обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Таким чином, пеня та штраф як види неустойки застосовуються за різні порушення умов зобов`язань. Умовами, укладеного між сторонами кредитного договору передбачено умови сплати штрафу та пені. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року (надалі - Закон № 898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору- ч.5 ст. 3 Закону № 898-IV. Статтею ст.12 Закону № 898-IV передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.1 ст. 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою цієї статті встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону № 898-IV передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до вимог ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як встановлено судом, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, яка згідно долученого до матеріалів справи розрахунку станом на 05 березня 2015 року становить: 16290,14 доларів США-прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 37606,00 доларів США- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9276,25 доларів США- прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 646,75 доларів США- поточна заборгованість за нарахованими процентами. Загалом сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 63819,14 доларів США, 283372,67 грн. нарахованої пені та 5000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору. На виконання вимог пункту 5.4 іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року та вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», ПАТ «Банк Форум» 23 травня 2014 року за вих. №476/3500 на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та попереджено про те, що у випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, по закінченню 30-ти денного строку з дати отримання такої вимоги позивач розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, з донарахуванням суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, пені та штрафних санкцій на день здійснення звернення стягнення, яка залишена відповідачем без відповіді. Враховуючи викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, ґрунтуються на вимогах закону, умовах укладених договорів та фактичних обставинах справи, та підлягають задоволенню, а визначений позивачем спосіб реалізації предмета іпотеки відповідає вимогам закону. За таких обставин, аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та додатковими договорами до нього, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення №40-а, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл.16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року. Право власності на приміщення зареєстровано ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 10 червня 2008 року за реєстраційним №23584730, що підтверджується витягом №19146234, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в сумі 63819,14 доларів США, 283372,67 грн. нарахованої пені та 5000 грн. штрафу, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки валютою зобов`язання за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року та додатковими договорами до нього є долар США і [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті, що сторонами не заперечується, тому до стягнення з відповідача підлягає борг за кредитом, виражений у валюті зобов`язання -доларах США. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, а також визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року суд враховує наступне. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України. Частиною першою ст. 215 ЦК передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). Виходячи з положень ст.215 ЦК України та п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України. В свою чергу ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з правилами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець(виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Як вбачається із кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року відповідачу [PERSON] було надано інформацію щодо усіх істотних умов договору. Так, в договорі послідовно та докладно викладено усі права та обов`язки сторін, правила нарахування процентів і комісій, детальний розпис сукупної вартості кредиту, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів за весь час дії договору, а також наслідки порушення умов договору в тому числі у вигляді нарахування пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов`язання. У п.1.2 кредитного договору відповідно до положень ст.251 ЦК України чітко вказано строк кредиту, тобто строк на який видаються кредитні кошти-по 06 жовтня 2018 року. Відповідно до ст.627 ЦК України, підписанням вказаного кредитного договору та Додатку №1, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідач засвідчив, що усі умови кредитного договору йому зрозумілі, він вважає їх справедливим по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати їх. Своїм підписом у вказаному договорі [PERSON] підтвердив, що сторони дійшли згоди стосовно всіх умов договору і він погоджується із запропонованими умовами кредитування, належним чином ознайомлений із інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та правилами надання фінансових послуг, в тому числі із сукупною вартістю кредиту та графіком погашення платежів, що викладений у додатку №1 до договору та зобов`язується надалі ніяких претензій з цього приводу до позикодавця не пред`являти. Пунктами 7.2, 7.7 кредитного договору встановлено, що підписанням цього договору відповідач підтвердив, що банк належним чином ознайомив його з інформацією передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що у відповідності до вимог п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» він отримав та був ознайомлений із умовами кредитування ще до моменту укладення кредитного договору. З моменту укладення вказаного договору відповідачем не ставилась під сумнів дійсність вказаного договору. [PERSON] не скористався своїм правом, передбаченим п.п 3.4.2,7.8 кредитного договору, не відкликав свою згоду на укладення вказаного договору, не оскаржував і не порушував питання про розірвання кредитного договору, частково виконував його умови, зокрема здійснював платежі за кредитом та нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, погодившись таким чином із запропонованими умовами кредитування, які не вважав несправедливими для себе, про що свідчить також факт укладення та підписання ним додаткових договорів до кредитного договору, зокрема Договору №1 від 31 грудня 2008 року та Додаткового договору 32 від 19 квітня 2010 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що волевиявлення сторін під час укладення кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року було вільним та направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача - отримання кредиту, а з боку позивача його надання, повернення наданих коштів та отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом і сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору. З наявної в договорі кредитування інформації не вбачається нечіткості, двозначності, незрозумілості та інших ознак використання нечесної підприємницької діяльності. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України. В обґрунтування заявлених зустрічних вимог [PERSON] не представлено будь-яких доказів того, що кредитний договір №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року не містить інформації про строк кредитування, а також, що умови п.4.1 яким передбачено сплату пені за неналежне виконання зобов`язань є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання відповідача на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» не може вважатися кредитором за борговими зобов`язаннями відповідачів у зв`язку із відсутністю у нього генеральної ліцензії Національного Банку України на здійснення валютних операцій, суд до уваги не бере з наступних підстав. Частиною 1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) переданням ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом-ст. 514 ЦК України. У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п.11 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв`язку з цим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ дійшов до висновку, що суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10.02.2010 року). Відповідачем [PERSON] не наведено обставин та не подано належних та достатніх доказів, які б обґрунтовували заявлені ним зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, а також визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, а тому суд приходить до переконання, що вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають за безпідставністю. Із урахуванням того, що суд не вбачає підстав для визнання недійсним основного зобов`язання, підстави для визнання недійсним іпотечного договору іпотеки від 07 жовтня 2008 року, укладеного між АКБ «Форум» та [PERSON] відсутні. За вказаних обставин суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» слід задовольнити та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року в сумі 63819,14 доларів США, 283372,67 грн. пені та 5000 грн. штрафу звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення №40-а, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 138,7 кв.м., яке складається з: 40а-1 тамбур площею 2,0 кв.м., 40а-2 прим. площею 12,5 кв.м., 40а-3 прим. площею 7,3 кв.м., 40а-4 прим. площею 9,6 кв.м., 4-а-5 прим. площею 16,5 кв.м, 40а-6 прим. площею 18,2 кв.м., 40а-7 прим. площею 13,6 кв.м., 40а-8 кор. площею 5,0 кв.м., 40а-9 прим. пл.16,5 кв.м., 40а-10 прим. площею 13,2 кв.м., 40а-11 прим. площею 1,5 кв.м, 40а-12 прим. площею 1,1 кв.м., 40а-13 прим. площею 24,9 кв.м., яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 10 червня 2008 року, зареєстрованого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 10 червня 2008 року за реєстраційним №23584730, що підтверджується витягом №19146234, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року, іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року, а також визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору №329/08/26 CLNv від 07 жовтня 2008 року слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Враховуючи недоведеність заявлених [PERSON] позовних вимог, відсутні підстави для застосування строку позовної давності за заявою позивача. У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. З 01.01.2014 року у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08.07.2011 року судовий збір за подання позовних заяв майнового характеру був визначений в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів м.з.п. (3654 грн.). Таким чином, на момент звернення ПАТ «Банк Форум» із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягав до сплати судовий збір у розмірі 3 654 грн., який у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved