Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась з вищезазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його заробітків (доходів ), на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який перебуває на її утриманні. В позові вказує, щораніше перебувала в шлюбі з відповідачем, який був розірваний 28 липня 2013 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо , від надання допомоги на утримання дитини ухиляється, хоча в змозі надати кошти, пов'язані з матеріальними витратами на утримання сина. Тому вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з"явилась, через канцелярію суду представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує сплачувати аліменти на сина в розмірі 1\\4 частки від усіх його видів заробітків ( доходів). Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 23 липня 2013 року, відповідно до запису в паспорті відділом реєстрації актів громадського стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області від 28.08.2013р. (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з матір»ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Марковецької сільської ради (а.с.6) . Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статті 180, 181 СК України передбачають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4)інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи, що неповнолітній [PERSON] [INFO] повністю знаходиться на утриманні матері [PERSON] та потребує грошових витрат, матеріально не забезпечений, відповідач позов визнає , не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина , тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved