Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 07 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області та стягувати з відповідача, як батька їхніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 900 гривень щомісячно по 500 та 400 гривень відповідно і до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через погіршення шлюбних відносин протягом останніх років, постійні сварки, небажання спільно вирішувати сімейні питання, що призвели до того, що вони втратили почуття взаємної поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо з грудня 2013 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач до суду з'явився, позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. З пояснень сторін сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які повністю знаходяться на утриманні позивача. Відповідач, проживаючи окремо, будучи працездатним та маючи дохід, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки син [PERSON], відповідно до заключення спеціаліста №130/12 від 13.07.2012 року та пенсійного посвідчення є дитиною-інвалідом і потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, згідно ч.1 ст. 184 СК України є нерегулярний, мінливий дохід, одержання доходу в натурі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та врахувавши всі обставини справи, суд приходить висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитей в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2014 року та до досягнення ними повноліття. Визнання позову відповідачем в порядку вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved