Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що згідно з рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.09.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини його заробітку, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/6 частині суд мотивував своє рішення тим, що відповідач проживав в однієї квартирі разом із нею та сином та періодично надавав матеріальну допомогу. На цей час вона проживає з дитиною окремо, відповідач працює, має постійний заробіток, на утриманні ні кого не має, тому має можливість сплачувати аліментів у більшому розмірі, чим встановлено рішенням суду. Тому просить збільшити розмір виплати аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини його заробітку. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, пояснила, що разом із сином з січня 2015 року проживає в квартирі, яка належить її матері [ADDRESS], за яку вона, як і її мати несе зобовязання по сплаті комунальних послуг. Син навчається у технікуму, але стипендію не отримує, так як не набрав балів. З відповідача були стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, але цих грошей не вистачає, так як син додатково займається іноземною мовою. Відповідач проживає окремо, другою сімї у нього не має, утриманців не має, він не хворіє, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку. Вказувала, що відповідач іноді надає додатково матеріальну допомогу, сплачує індивідуальні заняття англійською мовою, інші додаткові витрати на сина несе тільки вона. Також вказувала, що між відповідачем та сином останнім часом зіпсувалися відносини, вони не спілкуються, відповідач не приймає ніякої участі у вихованні сина, не ходить на збори в технікум, не провідує сина в лікарні. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надавши суду письмові заперечення, які підтримав. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що, окрім виплачуваних позивачці на сина аліментів, він додатково сплачує його індивідуальні заняття англійською мовою щомісяця, перераховуючи гроші на платіжну картку сина. Проте, що син займається музикою він не знав, однак він ніколи не відмовляв сину в проханні купити щось із одягу та взуття, але син до нього не звертається, ігнорує його і останнім часом взагалі не спілкується. Він, як батько намагається відновити спілкування сином, намагається взяти участь у її вихованні. Пояснив, що дійсно проживає сам, іншої сім'ї не має, на його утриманні ні хто не перебуває, працює, має постійний заробіток. Пояснив, що хотів би не втрачати зв'язок сином, а матеріальна допомога це випливає з цього зв'язку. Йому відомо, що син отримував стипендію, проте погано здав сесію і був її позбавлений. Він ніколи не відмовляв придбати ліки синові, однак через те, що з ним ні син не колишня дружина не спілкуються йому невідомо, що конкретно необхідно. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, підтримуючи позицію свого довірителя, позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач сплачує за рішенням суду аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1/6 частини заробітку, але бажає особисто приймати участь в житті сина, але позивачка постійно налаштовує сина проти батько і на даний час батько та син взагалі не спілкуються. Відповідач хоче, щоб син телефонував йому і висловлював свої прохання, він хоче жити життям дитини, проте позивачка навпроти хоче просто грошей. Відповідач прекрасно готує і раніше син приходив до батька, їв у нього, після сварки відносини між ними зіпсувалися, хоча і відповідач намагається їх поліпшити. Вказувала, що після підвищення заробітній плати відповідача, підвищився і розмір аліментів, які він сплачує на утримання сина, крім того, щомісячно допомагає додатково оплачує індивідуальні заняття англійською мовою що в місяць складає 300 гривень. Таким чином відповідач сплачує на утримання сина щомісячно приблизно 1400 гривень, позивачка по справі повинна нести такі ж самі розходи, що вистачає для нормальних умов життя дитини. Просила в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відносини з батьками різні, до батька у нього неприязнь, це викликано його ставленням до нього. З народження він був постійно з матір'ю, а батько мало приділяв йому уваги, обзивав його, морально пригнічував, не виконував своїх батьківських обов'язків. Він перестав спілкуватися з батьком рік тому, після розлучення батьків, так як батько тиснув на нього, що б він продовжив навчання в школі Стирова, оскільки заплатив за навчання, а йому дане навчання не подобалося. Вважає, що батько сам повинен знайти з ним контакт для спілкування, він же не бажає підтримувати з ним жодних відносин та спілкуватися. Пояснив, що займається додатково англійською мовою і батько оплачує дане навчання, перераховує гроші в сумі 288 гривень на його картку, на день народження батько подарував йому мобільний телефон вартість якого складає 2000 гривень, більш ні яких подарунків не робив. Пояснив, що раніше отримував стипендію, але зараз її не отримує, так як погано здав сесію. Однак коли отримував стипендію, то гроші витрачав на розваги. Пояснював, що всім забезпечений, одягом, взуттям, їжею. Йому відомо, що батько сплачує аліменти і вся ця сума витрачається на нього. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, за наступних підстав. Сторони - позивачка і відповідач - мають від шлюбу спільну дитину [PERSON], який згідно із свідоцтвом про народження, виданим 15.10.1998р. Орджонікідзевським відділом РАГС м. Маріуполя Донецької області, народився 25.09.1998р., про що вчинено актовий запис за № 644. В графі батьки зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с. 12). Між сторонами за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 05.06.2012 року шлюб розірвано (а.с. 9). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2012 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку боржника (а.с. 2-4). Розмір стягуваних за рішеннями суду аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина, що становить 16,5% від його доходу, підтверджується довідкою ПАТ "МК "Азовсталь". За даним документом середньомісячний заробіток [PERSON] (за період грудень 2014 р.- травень 2015 р.) становить 7191 грн. За змістом ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів. В судовому засіданні позивачка у якості обставин поліпшення матеріального стану платника аліментів навела факт збільшення заробітної плати [PERSON] та зміну її матеріального стану, як одержувача аліментів, а саме той факт, що її син не отримує стипендію, що суттєво впливає на їх сином спільний бюджет. Крім того, зазначала, що одною з підстав стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1/6 части заробітку стало проживання її із сином та відповідача в однієї квартирі, після розірвання шлюбу та періодичне надання з боку відповідача додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що його заробітна плата, як і заробітна плата позивача, з якою він разом працює на комбінаті «Азовсталь» підвищилася на 30%, одночасно збільшилася і сума аліментів, яку він сплачує на утримання неповнолітнього сина. В ході перевірки доводів сторін встановлено наступне. З довідки ККП «КК «Східна» вбачається, що [PERSON] разом із неповнолітнім сином, [INFO], проживає за адресою [INFO], без реєстрації (а.с.5). Згідно із довідкою МММК ПГТУ, [PERSON] навчається у даному учбовому закладі на денному стаціонарі бюджетної форми та його середньомісячна стипендія за період (травень-жовтень 2014 року) складає 609,40 гривень (а.с.8), починаючи з лютого 2015 року [PERSON] стипендія не нараховується згідно із постановою № 882 від 12.07.2004 року (а.с.64). Як вбачається із довідки ПАТ «МК»Азовсталь» середньомісячний заробіток [PERSON] (за період грудень 2014 р.- травень 2015 р.) за відрахуванням обовязкових платежів становить 3486,11 грн. (а.с.67). У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] додатково перераховує на платіжну картку [PERSON] грошові кошти за навчання англійською мовою, що за період з листопада 2014 року по 04 липня 2015 року становить 2222 гривень (а.с.52-53, 63). У судовому засіданні не оспорювалося сторонами, що на протязі 2012-2014 років неповнолітній [PERSON] займався у школі Стирова інформатикою, за навчання в який грошові кошти сплачував відповідач (а.с.54-56). В судовому засіданні позивачка підтвердила факт отримання аліментів з боку відповідача, відсутність заборгованості, не заперечувала, що після підвищення заробітній плати відповідача також збільшилася і сума сплачуваних аліментів. Крім того, позивачка зазначила, що відповідач дійсно оплачує індивідуальні заняття сина англійською мовою. Отже, зважаючи на положення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, такий розмір стягуваних з відповідача аліментів на неповнолітнього [PERSON] більше розміру, визначеного ст. 182 ч. 2 СК України, і навіть перевищує встановлений прожитковий мінімум для даної категорії, і суд вважає, що поряд із зобовязанням і матері по утриманню сина, забезпечує дитину. Таким чином, в ході судового вирішення справи не встановлено обставин поліпшення матеріального становища платника аліментів. Отже, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на неповнолітню дитину, тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed