Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 22.03.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 20 травня 1995 року до 21 вересня 2016 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. Всі обов'язки по утриманню та вихованню доньки покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання доньки, незважаючи на значні доходи, отримані від підприємницької діяльності та здачі в оренду нерухомого майна, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з»явилася, надавши клопотання, відповідно до якого підтримала позовні вимоги і просила розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечила, посилаючись на те, що позивач є суб»єктом підприємницької діяльності, отримує доходи, значно більші, ніж відповідач, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому може забезпечити належний рівень життя неповнолітньої доньки. Крім того, представник відповідача зазначила, що на утриманні [PERSON] перебуває їхній з позивачем повнолітній син, який є студентом денної форми навчання, та хвора мати, яка є пенсіонеркою. Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 20 травня 1996 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей - повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. На час розгляду судом справи повнолітній син проживає з відповідачем [PERSON], неповнолітня донька проживає з матір»ю. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки доходи відповідача не є постійними, позивач при зверненні до суду наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка отримує доходи від здійснення підприємницької діяльності і обсяг цих доходів за 2017 р. склав 970973,56 гривень. Суд враховує обсяг витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку і розмір його доходу за перше півріччя 2017 склав складає 239750,10 гривень від підприємницької діяльності. Крім того, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває повнолітній син сторін, який на час розгляду справи навчається, та мати-пенсіонерка, про що представником відповідача надано відповідні докази. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на отримання відповідачем значних доходів від здачі в оренду нерухомого майна, оскільки викладені обставини не підтверджені належними доказами. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 10 000 гривень, на думку суду, не були доведені в ході судового розгляду, оскільки з боку позивача не надано достатніх доказів на підтвердження розміру аліментів, які вона просить стягнути з відповідача і що витрати, які вона несе, відповідають заявленому розміру аліментів, що підлягають стягненню, та є необхідними для забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, аналізуючи всі зібрані у справі, докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 гривень, щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial