Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить визнати договір купівлі-продажу квартири[ADDRESS]- дійсним. На обґрунтування вимог вказала, що за договором купівлі-продажу від 27 червня 2000 року купила у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір укладений на товарній біржі ТОВ «Агенство нерухомості Інкопмарк». Відповідно до умов договору відповідач продав, а вона купила вказану квартиру та сплатила відповідачу суму коштів оговорену договором. Квартира належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 02 квітня 1998 року (реєстраційний №622) та зареєстрованого Кіровоградським ООБТІ 02.04.1998 року за реєстрованим №29413/106. Зазначена угода відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягала нотаріальному посвідченню. В судове засідання позивач надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, також надав, завірену секретарем виконавчого комітету Мехедівської сільської ради с. Мехедівка Драбівського району Черкаської області, заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав. В судове засідання третя особа ТОВ «Агенство нерухомості Інкопмарк», його представник не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27 червня 2000 року продавець брокер брокерської контори ТОВ «Рекламне агентство-Інкопмарк» [PERSON], що діє за згодою та за дорученням [PERSON], іменованого далі як «продавець», та брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості-Інкопмарк» [PERSON], що діє за згодою та за дорученням [PERSON], іменованої далі як «покупець», уклали на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» цей договір про наступне: продавець продав, а покупець купив квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 02 квітня 1998 року (реєстраційний №622) та зареєстрованого Кіровоградським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 02 квітня 1998 року за реєстрованим №29413/106. Продаж зазначеної квартири вчинено за 12 650 гривень, які покупець передав продавцю повністю до підписання цього договору (а.с.6). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] з 14.02.2001 року зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідно ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року). Таким чином, на той час мала місце конкуренція норм права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на той час, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно ст.48 вказаного Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Недотримання обов'язкової нотаріальної форми посвідчення договору позбавляє позивача можливості здійснювати свої права власника вказаної квартири. Згідно частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи те, що позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і те що відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку, що зважаючи на недотримання встановленої законом нотаріальної форми посвідчення Договору купівлі продажу від 27.06.2000 року, сторони договору виконали його умови, договір фактично відбувся, внаслідок чого наступили правові наслідки, а відтак вимоги позивача є законними та обгрунтованими, такими що підлягають задоволенню. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved