Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який 27 червня 2017 року розірвала. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали в їхній сім'ї, не міг підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, між ними часто виникали сварки, скандали в присутності малолітньої доньки, що погано впливало на її здоров'я та виховання їхньої дитини. Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитись дочкою, не виявляв бажання займатись її вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав. Вона одна з моменту розірвання шлюбу одна піклується про їхню доньку. Коли дочка хворіла відповідач жодного разу її не провідав та не поцікавився станом здоров'я дитини. З часу розлучення на сьогоднішній день дитина батька не пам'ятає, на сімейних світлинах його не впізнає. Відповідач на даний час не спілкується з дочкою, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У зв'язку з вищенаведеним просить позбавити [PERSON], [INFO], громадянина України, батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила позов задовольнити. Пояснила, що з грудня 2017р. проживає з іншим чоловіком, який має намір удочерити дитину. Відповідач дійсно з квітня по грудень 2017р. перебував закордоном. Після приїзду приходив до дитини на 19.12.2017р. на День Святого Миколая, приносив фрукти, продукти. До цього перед від"їздом закордон в березні 2017р. відповідач приходив і подарував дитині кульчики, але не з дорогоцінного металу. Відповідач зловживає спиртним, зраджував їй в подружній вірності. Не давав дозвіл на виїзд дитини закордон в Болгарію, вимагав відмовитись від аліментів. На даний час погасив заборгованість по аліментах. Перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною не чинила, але вважає, що таке спілкування повинно бути лише в її присутності. Відповідач не відвідував її з дитиною в лікарні, коли дитина хворіла на вірусне захворювання. Відповідач в судовому засіданні підтримав своє письмове заперечення проти позову та пояснив, що позивач активно перешкоджає йому в здійсненні ним обов'язків щодо виховання дитини. Після народження дочки вони спільними зусиллями доглядали за новонародженою дочкою. Пізніше, у зв'язку із складністю у пошуках робот, він змушений виїжджати на роботу за кордон. Вони систематично спілкувались з позивачкою, він підтримував постійний зв'язок, передавав гроші і подарунки для дитини. Коли перебував закордоном, то через свою матір передавав подарунки, гроші на утримання дитини. Останнім часом позивач взагалі почала його уникати, не відповідає на дзвінки та не надаває можливості побачитись із дитиною. Також, він дізнався, що в червні 2017 року, дитина захворіла та знаходилась на стаціонарному лікуванні, про що його колишня дружина його не повідомила. З квітня по грудень 2017р. перебував закордоном. З початку 2017р. стали проживати окремо. Дійсно не приходив на день народження дитини 26.03.2017р. через поведінку позивачки та її родичів, але приходив привітати дитину через декілька днів, подарував дитині кульчики з медичного золота. Позивач докоряла йому вважаючи подарунок надто дешевим. Через настачу коштів змушений був поїхати закордон. Коли приїхав з Польщі, то на День Святого Миколая приносив дитині памперси, фрукти, солодощі, гелі, тощо. Погасив заборгованість по сплаті аліментів за 9 місяців і продовжує регулярно сплачувати аліменти. Офіційно не працює, підробляє по людях, проживає на винайманій квартирі. Дійсно не хотів дати дозвіл на виїзд дитини закордон, зважаючи на вік дитини. У зв"язку з перешкодами позивача у спілкувванні з дитиною звернувся із заявою в органи опіки і піклування про визначення способу його участі у спілкуванні з дитиною. Любить дитину і хоче з нею спілкуватись. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідач під час перебування за кордоном та через молодий вік не достатньо цікавився дитиною, але коли повернувся із-за кордону, то переосмислив свою поведінку, погасив заборгованість по аліментах, подав заяву, щоб встановили дні та години для побачень з дитиною, позитивно характеризується, а тому орган опіки і піклування прийняв висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який підтримав в судовому засіданні. Згідно з ст. 150, 157, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). У відповідності до ст. 157 ч.1,2,3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Абзацом 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, Вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копію свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] [INFO], де її батьками записані [PERSON] та [PERSON]; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.06.2017 р., яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а малолітню дитину [PERSON], [INFO] залишено проживати з [PERSON]; копію квитанції від 14.11.2017 р. згідно якої [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти в сумі 7242 грн., копію довідки від 30.11.2017 р. №184-02/12-17 Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, згідно якої [PERSON] в Коломийській міськрайонній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості на обліку в пошуках роботи з 29.03.2017р. по даний час не перебуває; копію заяви [PERSON] від 12.12.2017р. міському голові Слюзару І.Б. про визначення способу у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] оскільки її мама створює перешкоди у їхньому побаченні; висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 30.01.2018 р. №14 відповідно до якого відсутні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON], так як батько є молодою особою, характеризується позитивно. Має бажання бачитись з дочкою, тому йому необхідно надати шанс для виправлення. Однак якщо він не використає наданий йому шанс, не активізує виконання своїх батьківських обов'язків, не буде періодично бачитись з дитиною, матеріально допомагати, то орган опіки та піклування готовий повернутись до розгляду даного питання через 6 місяців і надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, - суд приходить до переконання про недостатність підстав для висновку про ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків і позбавлення його батьківських прав. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішучи даний спір суд бере до уваги характер взаємовідносин сторін, зокрема що позивач почала проживає з іншим чоловіком, який має намір удочерити дитину сторін, а також те, що недостатня увага та участь у вихованні та утриманні дитини була спричинена, зокрема незадовільним матеріальним станом та перебуванням відповідача закордоном. Після повернення з-за кордону відповідач повністю погасив заборгованість по аліментах, намагався відвідувати дитину, приносив подарунки, що не заперечила позивач, звернувся до органу опіки про визначення його участі у вихованні дитини, висловив почуття любові до дитини в судовому засіданні. Відмову відповідача у дозволі на виїзд дитини закордон, суд не вважажє негативним проявом по відношенню до дитини, зважаючи на вік останньої та хвилювання відповідача за долю дитини. Разом з тим, суд констатує певну пасивність відповідача щодо участі у вихованні та утриманні дитини , яка проявляється у недостатньому інтересі, допущенні заборгованості по сплаті аліментів. Тому, вважає, що слід попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дочки [PERSON] [INFO] і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed