Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2009 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2014 року. Позивач в поданій заяві зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинились у 2014 році, оскільки відповідач поїхала до м.Москва на заробітки із весь цей час вони не спілкувались, у телефонній розмові повідомила позивачу, що жити сім"єю не збирається та не проти розлучення, спільне господарство сторонами не ведеться , спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю- немає. За викладених обставин, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. До початку судового засідання позивач та його представник надали до суду заяви, у яких просили розірвати шлюб позивача з відповідачем, справу розглянути у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач та його представник у судове засіданні не з`явились без повідомлення причин, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом розмішення оголошення на сайті судової влади України, відзив на позов не подав, представник відповідача надав клопотання про надання строку для примирення сторін та зупинення провадження у справі. При тім, суд, зазначає, що в межах даного провадження (під час перебування справи у провадженні іншого судді ), відповідач вже надавав аналогічне клопотання - від 18 грудня 2018 року, строк якого сплинув і відповідач ніяким чином не повідомив суд про заходи, які були прийняті ним для примирення між ним та позивачем, а також не обґрунтував своє повторне клопотання про надання строку для примирення. А так, суд вважає що у задоволенні повторного клопотання відповідача про надання строку для примирення та зупинення провадження у справ необхідно відмовити , розглянути дану справу заочно, за умов положень ст..280-284 ЦПК України та ухвалити заочне рішення у даній справі Суд, вивчивши письмові матеріали справи, зазначає наступне. Предметом даного позову є вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, що реулюється положеннями Сімейного Кодексу україни. Так, ст.21 Сімейного Кодексу, встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану Статтею 24 Сімейного Кодексу України передбачено добровільність шлюбу та встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.3 Сімейного Кодеку України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст.112 Сімейного Кодексу України встановлені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, відповідно до якої - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Згідно копії свідоцтва про шлюб вбачається, що між сторонами зареєстрований шлюб 28 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Гірської міської ради м. Первомайська, Луганської області . З позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені у червні 2014 року, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області, складеної депутатом Гірської міської ради та відповідно засвідченою печаткою Гірської міської ради. Факт того, що між сторонами припинені шлюбні відносини з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться, що сторони сім"єю не проживають, що між сторонами немає спору про майно - з боку відповідача не спростовано. А так, судом встановлено, що сторони дійсно спільно не проживають тривалий час - з червня 2014 року, вони не пов`язані спільним побутом, між ними відсутні взаємні права та обов`язки, що протирічить положенням ст.3 Сімейного Кдексу України, а будь-яких відомостей, які б свідчили , що сторони можливо вважати сім"єю, відповідноі до положень ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України ( зокрема при окремому проживанні за наявності відповідних обставни) - з боку відповідача суду не надано. А тому, суд вважає, що за зазначних обставин, сім"я, створена сторонам на підставі зазначеного шлюбу існує формально і подальше перебування у шлюбі сторін неможливо, тому, що це суперечить інтересам обох сторін, в зв"язку із чим поданих позов підлягає задоволенню. Спору про поділ майна, в межах даного судового розглдяду, сторонами не заявлено. При цьому, оскільки, відповідач не скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, відповідно до ст.. 113 СК України - тому суд залишає відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 21,24, 104, 105, 112,113 СК України,

Outcome: approved