Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 19.07.2008 року, визанчення місця проживання дитини та стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що між нею та відповідачем не лишилось жодних подружніх почуттів, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Також посилаючись на те, що відповідач працює неофіційно та має відповідні доходи, однак матеріальної допомоги на утримання дитни не надає, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина та залишити його на подальше виховання з позивачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила позов задовольнити, проти стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 400 грн. щомісячно не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з позивачем, щодо стягнення з нього аліментів на дитину вказав на можливість надавати допомогу твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №968 (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). З наданих сторонами пояснень вбачається, що між подружжям припинилися шлюбні відносини, сім'я фактично розпалась, спільного господарства не веде, примиритися не бажають. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про виховання та визначення місця проживання малолітньої дити з позивачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що син [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №2719 від 20.12.2013 р. (а.с.9). Враховуючи, що між сторонами фактично відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини з позивачем, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає до задоволення. За змістом частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. З наявного в матеріалах справи листа №5044/Б/18-2 Житомирської ОДПІ вбачається, що згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утримання податків фізичної особи, гр. [PERSON] за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 доходів не отримав. Згідно частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене та враховуючи, що згідно наявних у справі матеріалів відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та беручи до уваги визнання ним позову щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 400 грн. щомісячно, що не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд вважає за можливе присудити на користь позивача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. За змістом частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати, а також судового збору за вимогу про розірвання шлюбу на користь позивача у сумі 229 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial