Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою про надання їй права на шлюб. Свою заяву заявниця обґрунтувала тим, що вона являється неповнолітньою, однак з червня 2013 року проживає спільно однією сім'єю із [PERSON] На даний час вона знаходиться на обліку по вагітності в Ладижинському МТМО, вони вже узгодили дату весілля, про що повідомили батьків та рідних, проте зареєструвати шлюб в органах державної реєстрації не мають можливості, так як шлюбний вік дружини законодавцем встановлено у "вісімнадцять років", а їй виповниться вісімнадцять лише 22.03.2015 року. В судовому засіданні заявниця заяву про надання права на шлюб підтримала та просила задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], просили суд її задовольнити. Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутність, щодо задоволення вимог [PERSON] не заперечив. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та усі зібрані доказі в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному розгляді справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Судом встановлено наступні факти. Як вбачається із свідоцтва про народження серія [INFO] (а.с.8) та паспорта громадянина України серія [NUMBER] (а.с.5), [PERSON] народилась [INFO]. Згідно довідки № 1614 Ладижинського МТМО [PERSON] дійсно знаходиться на обліку по вагітності в Ладижинському МТМО, вагітність 15 тижнів (а.с.4) Частиною 3 статті 234 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо підвищення шлюбного віку" від 15 березня 2012 року за № 4525-VI було внесено зміни до Сімейного кодексу України, зокрема ст.22, відповідно до якої шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлено у вісімнадцять років". Зі змісту ч.2 ст.23 СК України, слідує, що за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Доцільність шлюбу законодавцем врегульовано ст.24 СК України, де зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 СК України, передбачено, що держава охороняє сім'ю, створює умови для зміцнення сім'ї. З огляду на викладене та у контексті наведених правових норм, суд дійшов висновку, що надання судом права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, ґрунтується на її вільній згоді на утворення сім'ї, оскільки вона перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, тобто вони створили вже сім'ю, а тому захищаючи інтереси заявниці, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved