Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У квітні 2019 року заявники звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити юридичний факт, що вимушене переселення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квітні 2014 року з окупованої та незаконно анексованої Автономної Республіки Крим, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, Україна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , народився [INFO] в селі Малий Вистороп Лебединського району Сумської області. 02.10.2004 року уклав шлюб з громадянкою України, уродженкою Львівської області [PERSON] , [INFO] . До квітня 2014 року разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Вказана адреса зареєстрованим місцем проживання в Криму [PERSON] [PERSON] до квітня 2014 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявники зазначають, що саме внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупацією Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, порушено цілу низку їхніх прав і свобод, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і Протоколами №№1 і 4 до неї, зокрема: право на життя, право на свободу та повагу до честі і гідності, право на свободу та особисту недоторканість, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на свободу думки, совісті та релігії. Звернення до суду в порядку окремого провадження із даною заявою про встановлення юридичного факту, що їхнє вимушене переселення з окупованої території АР Крим відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією території АР Крим та м. Севастополь зумовлене тим, що вони мають на меті визначити свій статус як осіб, які перебувають під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, що зумовлює виникнення у них прав та обовязків, передбачених вказаною Конвенцією, іншими нормами національного і міжнародного права. Ухвалою від 25.04.2019 року відкрито провадження по справі. Представник заявників надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України та Російської Федерації у судове засідання не з"явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Суд на підставі ст.\~223\~ЦПК\~України розгляд справи здійснив у відсутність вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1ст.55\~Конституції \~України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 2ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст. 315\~ЦПК\~України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 4 Конвенції Організації Обєднаних Націй про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року встановлено, що особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є. За змістом ч.1 ст.1\~Закону\~України\~«Про забезпечення\~прав\~і\~свобод внутрішньо\~переміщених\~осіб»\~від 20\~жовтня\~2014\~року\~№1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Аналіз наведених положень вказаного Закону свідчить про те, що підставами внутріш-нього переміщення осіб на території України може бути, зокрема, збройний конфлікт, тимчасова окупація, повсюдні прояви насильства та надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~Закону\~України«Про\~забезпечення прав\~і\~свобод\~внутрішньо переміщених\~осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509«Про облік внутрішньо переміщених осіб»затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно п. 1 цього Порядку довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Затверджена форма зазначеної довідки не передбачає внесення до неї відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. Положеннями Закону України«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»порядку підтвердження і встановлення факту наявності збройного конфлікту або тимчасової окупації території України теж не передбачено, проте не виключається можливість звернення внутрішньо переміщеної особи до суду для встановлення конкретної причини її внутрішнього переміщення. У ч.1 ст.1 Закону України«Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року №2268-VIII, який набрав чинності 24 лютого 2018 року, визначено, що тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль. За змістом ч. 4 ст.\~2\~цього\~ж\~Закону відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули до Закону України«Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме20 лютого 2014 року. Також у преамбулі до даного Закону в абзацах 14 і 15 зазначено, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних зєднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України; дії Російської Федерації на території окремих районів Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя грубо порушують принципи та норми міжнародного права. Відповідно п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.\~6\~зазначеного\~Закону основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є захист основоположних політичних і громадянських прав і свобод людини; сприяння забезпеченню відновлення порушених матеріальних прав; сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб. 02 жовтня 2004 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] »), про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, Україна, актовий запис №385. [PERSON] з 20.08.1999 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відповідна помітка в паспорті. [PERSON] з 21.03.2006 р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , Україн, про що свідчить відповідна помітка в паспорті. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.01.2018 р. №0000445730 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання є [ADDRESS] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.01.2018 р. №202 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання є [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторкан-ність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Враховуючи вищевикладене та оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт, що вимушене переселення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квітні\~2014\~року з окупованої та незаконно анексованої Автономної Республіки Крим, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, Україна, де сім`я [PERSON] та [PERSON] постійно проживала. Встановлення цього юридично факту має правове значення для заявників, оскільки від нього залежить виникнення, зміна чи припинення їхніх особистих чи майнових прав, у яких вони вимушено беруть участь через дії Російської Федерації. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved