Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач, посилаючись на помилковість внесених даних, звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) сформованого 14.03.2014 року о 10 год. 57 хв. 44 сек., тип обтяження - заборона (архівний запис № 4271217KIEV477, архівна дата 15.04.2002, 15:04, дата виникнення - 20.05.1984, № реєстр.3, внутр. № D001В13025F325304D31, коментар-2-га Васильківська), зареєстровано 7.09.2004 року о 9:44:32 за № 1282603 реєстратором: Васильківська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення, б/н, Васильківський комбінат громадського харчування, на ім'я [PERSON], як власника жилого будинку [ADDRESS], яке міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (запису про обтяження реєстраційний № 1282603). Представник позивача подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та надав суду рішення Васильківської міської ради № 10 від 14.07.1992 року про комерціалізацію підприємств громадського харчування, за яким із 15.08.1992 року ліквідовано комбінат громадського харчування. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ти обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка немала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» (на далі «Закон»), державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. За вимогами ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду матеріалів справи, позивачка, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27.01.1998 року між нею та [PERSON] (Продавцем), що зареєстрований 17.02.1998 року Фастівським МБТІ, є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої під ним, площею 0,0729 га, кадастровий № 3210700000:03:008:0034. За архівною довідкою, наданою директором КП КОР «Західне БТІ» в архівах бюро відсутні арешти на належний позивачу житловий будинок. Згідно архівної довідки Київського обласного державного нотаріального архіву від 21.03.2014 року № 01-17-687 про надання копії сторінки з алфавітної книги для реєстрації заборон відчуження вбачається, що в 1984 році до алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки за 1982-1987 роки, внесено запис про накладення заборони на ім'я [PERSON] При цьому, інша інформація стосовно накладення заборони відсутня. Таким чином, враховуючи, що заборона відчуження стосується лише [PERSON], а не нерухомого майна ([ADDRESS]), та, на підставі наявних у справі письмових доказів достовірно встановлено, що при здійсненні запису про накладення заборони в 1984 року на ім'я [PERSON] в алфавітній книзі для реєстрації заборон відчуження не вказано адресу місця розташування належного їй майна, що в подальшому призвело до помилкового його обтяження, суд приходить до висновку про необхідність відновлення права позивачки, шляхом визнання недійсним та скасування спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Outcome: approved