Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської районної адміністрації Хмельницької області № 329 від 23.09.2003 року на ім'я [PERSON] та визнання за позивачем право на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею 2,18 га, розташована на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до нотаріальної контори, однак, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, яким є державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], був виданий на ім'я [PERSON] лише 23.09.2003 року, тобто після її смерті. Враховуючи наведене, позивач просить визнати недійсним вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після її смерті, та з метою належного оформлення спадкових прав просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Представник позивача в судове засідання не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог і просить суд крім заявлених позовних вимог також встановити факт, що [PERSON] яка померла [INFO] доводилася позивачеві [PERSON], [INFO], матір'ю. Представник відповідача - Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та відділу Держгеокадастру в Деражнянському районі Хмельницької області, як третьої особи, також надали суду відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть [NUMBER] від 05.05.2003 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] являється її син [PERSON], оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо інших можливих спадкоємців. Встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте листом приватного нотаріуса Деражнянської районного нотаріального округу Хмельницької області від 06.10.2016 року за вих. № 1130/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,18 га, яка належала [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно виданий після смерті останньої. Натомість, доказами, на підставі яких суд установлює той факт, що [PERSON] доводиться [PERSON] матір'ю являються свідоцтво про народження [NUMBER], видане 1 грудня 1962 року Гатнянською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, в якому, зокрема, зазначено, що матір'ю [PERSON] була [PERSON], а батьком [PERSON]; довідкою виданою виконавчим комітетом Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №80 від 27.01.2017 року, згідно якої [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа; а також випискою з погосподарської книги в якій зазначено, що голова двору [PERSON] та член двору - її син [PERSON]. Так, положеннями статей 548 та 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини, було зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя була власником земельної ділянки, площею 2,18 га, розташованої на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №329 від 23.09.2003 року, проте, як вбачається із вказаного державного акта, він був виданий [PERSON] лише 23.09.2003 року, тобто після її смерті, однак вказаний правовстановлюючий документ був втрачений, з приводу чого позивач звертався у Деражнянську районну газету «Вісник Деражнянщини» з оголошенням про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 23.09.2003 року на ім'я [PERSON] Відповідно до положень статей 22 та 23 чинного на час відкриття спадщини Земельного кодексу, в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Так, відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Довідкою відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області за 29-28-99.3-2236/15-16 від 26.09.2016 року встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не зберігся, однак згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) та зареєстрований під №205, що підтверджується і списком громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства та копією державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER]. З приводу втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач звертався у Деражнянську районну газету «Вісник Деражнянщини» з оголошенням про втрату Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON] Разом з тим, згідно положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючими документами. У відповідності до ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, встановивши юридичний факт, що [PERSON], яка померла [INFO], доводилася йому, матір'ю. Крім того, на думку суду підлягає визнанню недійсним і державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий 23.09.2003 року на підставі розпорядження Деражнянської районної адміністрації Хмельницької області № 329 від 23.09.2003 року на ім'я [PERSON] з одночасним визнанням за [PERSON] права на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON], яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,67 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гатнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved