Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконував батьківські обов»язки щодо сина, а тому звернулась до суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Постановою Коломийського міського суду від 21 січня 2004 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян з 13 січня 2004 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 червня 2005 року шлюб між ними було розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з нею. Розмір аліментів, визначених судом був недостатнім для належного утримання дитини, а тому звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів і рішенням від 20 січня 2014 року було присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач не сплачує аліменти, в зв»язку з чим виникла заборгованість і тому вона має право на стягнення з нього неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 5863,24 грн.. У судове засідання позивачка не з»явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги заяву позивачки та дослідивши подані нею докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 червня 2002 року (а.с.7). На підставі постанови місцевого Коломийського міського суду від 21 січня 2004 року з [PERSON] присуджено стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 13 січня 2004 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 червня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з матір»ю (а.с.12). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 січня 2014 року змінено розмір аліментів та виіршено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Свої зобов»язання по сплаті аліментів на утримання дитини відповідач не виконував, в зв»язку з чим утворилась заборгованість. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах № 12.16-34/15 від 24 липня 2018 року, наданого Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, станом на 07 грудня 2012 року заборгованість відповідача по аліментах становить 18937,26 грн. (а.с.13-14). Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно поданого позивачкою розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2008 року по грудень 2012 року пеня становить 5863,24 грн. Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки будучи обізнаним про свій обов"язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, зобов»язання належним чином не виконував. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, № 6-1554цс16 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи, що відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання сина, належним чином зобов»язання не виконував, в зв»язку з чим виникла заборгованість, належних, допустимих та достовірних доказів про неможливість сплачувати аліменти відповідачем не надано, тому суд приходить до переконання про задоволення позову в межах заявлених вимог. Судові витрати у справі підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 191, 199, 196, 200 СК України,

Outcome: approved