Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2015 року до 22 листопада 2016 року в розмірі 97 212 грн. 51 коп. та 972 грн. сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що 31 березня 2015 року поштою надійшла копія наказу № 2 / к від 31 березня 2015 року про звільнення з посади начальника транспортної служби з 31 березня 2015 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року позов [PERSON] до Державного підприємства « Кіровоградського науково- виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Скасовано наказ директора Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 2-К від 31 березня 2015 року про звільнення [PERSON] з посади начальника транспортної служби відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про Працю України, поновлено [PERSON] на посаді начальника транспортної служби Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та стягнуто з Державного підприємства « Кіровоградського науково- виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.15 року до 09.09.15року в розмірі 30707,48 грн. без урахування відповідних зборів та обов»язкових платежів . Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляцій\-ного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до ДП „Кіровоградстандартметрологія" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року залишено без змін. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , дійшов обгрунтованого висновку про те, що на момент подання заяви про звільнення із угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення (30, 31 березня 2015 року) у [PERSON] не було волевиявлення на звільнення за угодою сторін, а тому заяву [PERSON] задовольнив. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2015 року скасовано , залишене в силі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 9 вересня 2015 року. 21 листопада 2016 року позивач отримав від відповідача лист за підписом вже в.о. директора ДП „Кіровоградстандартметрологія " [PERSON], в якому повідомили, що на виконання ухвали Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року провадження 6-1269цс16 та рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року по справі № 404/3049/15-ц відповідно до наказу № 25-к від 21 листопада 2016 року поновлено позивача на посаді начальника транспортної служби. Запропоновано позивачу з'явитись 22 листопада 2016 року до ДП „Кіровоградстандартметрологія " для виконання посадових обов'язків начальника транспортної служби. З рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року по справі № 404/3049/15-ц згідно довідки (а.с.69) середньоденна заробітна плата [PERSON] складала за лютий, березень 2015 року - 281,72 грн. Вимушений прогул [PERSON] на день ухвалення судового рішення 09 вересня 2015 року становив 109 робочих днів. Розрахунок втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з вини відповідача за період з 09.09.2015 р. до 22.11.2016 р. Вимушений прогул [PERSON] складає 307 робочих днів : у вересні 2015року-16 днів, у жовтні 2015 року-22 дні, у листопаді 2015 року-20 днів, у грудні 2015 року - 23 дні, у січні 2016 року - 19 днів, у лютому 2016 року - 21 день, у березні 2016 року - 22 дні, у квітні 2016 року - 21 день, у травні 2016 року - 20 днів, у червні 2016 року - 21день, у липні 2016 року -21 день, у серпні 2016 року - 23 дні, у вересні 2016 року - 22 дні, у жовтні 2016року - 21 день, у листопаді 2016 року -15 днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає з розрахунку 307 робочих днів помножено на 281,72 грн. середньоденного заробітку = 86 488,04 грн., що підлягає стягненню з відповідача від дня ухвалення рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року про скасування наказу від 31.03.2015 р. про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу( з 31.03,2015 р. до 09.09.2015 р.) до 22 листопада 2016 року - дня , визначеного відповідачем приступити позивачу до виконання посадових обов'язків після видання наказу № 25-к від 21 листопада 2016 року. В зв'язку із захворюванням і перебуванням на лікарняному, позивач не зміг вийти на роботу у визначений відповідачем день 22.11.2016 р., але звернувся із заявою від 29 листопада 2016 року, в якій просив добровільно перерахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2016 р. по 21.11.2016 р. на особистий рахунок. З того часу минуло більше десяти днів але відповідач так і не перерахував добровільно на вказаний заробіток за період з 09.09.2016 р. по 21.11.2016 р. Оскільки у порівнянні з груднем 2015 року в грудні 2016 року споживчі ціни підвищилися на 12,4 % та тому 86488 грн. :100Х12,4%=10724,51 грн. (інфляційні витрати) 86488 грн. +10724 грн. = 97212,51 грн., яку просить стягнути та сплачений судовий збір в сумі 972,12 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та в обґрунтування зазначила, що відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 (надалі Порядок 100), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу. Згідно із п. 2 Порядку 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до довідки ДП «Кіровоградстандартметрологія» середньоденна заробітна плата [PERSON] за лютий, березень 2015 року складала 281,72грн. Розрахунок середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 10.09.2015 р. до 21.11.2016 р. в розрізі робочих днів та календарних місяців: вересень 2015 року - 15 днів х 281,72 грн. = 4225,80 грн.; жовтень 2015 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; листопад 2015 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; грудень 2015 року - 23 дні х 281,72 грн. = 6479,56 грн.; січень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; лютий 2016 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; березень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; квітень 2016 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; травень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; червень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; липень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; серпень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; вересень 2016 року -22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; жовтень 2016 року -20 днів х 281,72 грн. = 5634,40 грн.; листопад 2016 року - 15 днів х 281,72 грн. = 4225,80 грн. Всього: 303 робочих дні х 281,72 грн. = 85361,16 грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.09.2015р. по 21.11.2016р. складає 85361,16 грн. Місячна кількість робочих днів розрахована відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014р. №10196/0/14- 14/13 (на 2015рік), від 20.07.2015р. №10846/0/14-15/13 (на 2016 рік), розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №1155-р ( про перенесення робочих днів у 2016 році) та наказу по підприємству №31 З/о від 31.12.2015р. : Стосовно врахування рівня інфляції при розрахунку середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 9.09.2015 р. до 22.11.2016 р. зазначила, що Порядком 100 не передбачене врахування рівня інфляції при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Окрім того, відповідно, до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 липня 2003 р. за № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. Пункт 3 зазначеного Порядку передбачає, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Виплата Позивачу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за рішенням суду є юридичним фактом, що носить разовий характер. Стверджується, що оскільки середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, тобто оплатою його праці, та не є виплатою, яка була йому нарахована, але не сплачена, позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Просить врахувати, що відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. [PERSON] при подачі позову до суду , не надано належних доказів чи отримував він будь-які доходи, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу по безробіттю у період з 09 вересня 2015 року по 22 листопада 2016 року і у якому розмірі, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти. З жовтня 2001 року по 31 березня 2015 року позивач працював на різних керівних посадах, в тому числі і з 2011 року на посаді начальника транспортної служби державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року позов [PERSON] до Державного підприємства « Кіровоградського науково- виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Скасовано наказ директора Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 2-К від 31 березня 2015 року про звільнення [PERSON] з посади начальника транспортної служби відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про Працю України, поновлено [PERSON] на посаді начальника транспортної служби Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та стягнуто з Державного підприємства « Кіровоградського науково- виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.15 року до 09.09.15року в розмірі 30707,48 грн. без урахування відповідних зборів та обов»язкових платежів . Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляцій\-ного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до ДП „Кіровоградстандартметрологія" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року залишено без змін. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі Та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , дійшов обгрунтованого висновку про те, що на момент подання заяви про звільнення із угодою сторін та видачі відповідного наказу про звільнення (30, 31 березня 2015 року) у [PERSON] не було волевиявлення на звільнення за угодою сторін, а тому заяву [PERSON] задовольнив. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2015 року скасовано , залишене в силі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 9 вересня 2015 року. 21 листопада 2016 року позивач отримав від відповідача лист за підписом вже в.о. директора ДП „Кіровоградстандартметрологія " [PERSON], в якому повідомили, що на виконання ухвали Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року провадження 6-1269цс16 та рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року по справі № 404/3049/15-ц відповідно до наказу № 25-к від 21 листопада 2016 року поновлено позивача на посаді начальника транспортної служби. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заро\-бітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган, зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо в цей день працівник не працював, то виплата зазначених сум проводиться не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати, у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням, щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яким визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно ст.ст.10,11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки згідно рішення суду встановлено обставину , що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 281,72грн., питання поновлення на роботі вирішено в строк понад один рік не з вини позивача, відповідачем не надано доказів , відсутності своєї вини щодо несвоєчасної виплати , суд погоджується з розрахунком зробленим відповідачем , щодо періоду , кількості робочих днів для вирахування часу і розміру вимушеного прогулу за період з 10.09.2015 р. до 21.11.2016 р. в розрізі робочих днів та календарних місяців: вересень 2015 року - 15 днів х 281,72 грн. = 4225,80 грн.; жовтень 2015 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; листопад 2015 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; грудень 2015 року - 23 дні х 281,72 грн. = 6479,56 грн.; січень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; лютий 2016 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; березень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; квітень 2016 року - 21 день х 281,72 грн. = 5916,12 грн.; травень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; червень 2016 року - 19 днів х 281,72 грн. = 5352,68 грн.; липень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; серпень 2016 року - 22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; вересень 2016 року -22 дні х 281,72 грн. = 6197,84 грн.; жовтень 2016 року -20 днів х 281,72 грн. = 5634,40 грн.; листопад 2016 року - 15 днів х 281,72 грн. = 4225,80 грн. Всього: 303 робочих дні х 281,72 грн. = 85361,16 грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.09.2015р. по 21.11.2016р. складає - 85361,16 грн. Місячна кількість робочих днів розрахована відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014р. №10196/0/14- 14/13 (на 2015рік), від 20.07.2015р. №10846/0/14-15/13 (на 2016 рік), розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №1155-р ( про перенесення робочих днів у 2016 році) та наказу по підприємству №31 З/о від 31.12.2015р. Стосовно врахування рівня інфляції при розрахунку середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2015 р. до 22.11.2016 р. то Порядком, визначеним КМ України № 100 не передбачене врахування рівня інфляції при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Окрім того, відповідно, до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 липня 2003 р. за № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. Пункт 3 зазначеного Порядку передбачає, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. В цій частині вимог суд відмовляє у зв»язку з їх не обґрунтованістю та бепідставністю. Доводи представника відповідача , що [PERSON] при подачі позову до суду , не надано належних доказів чи отримував він будь-які доходи, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу по безробіттю у період з 09 вересня 2015 року по 22 листопада 2016 року і у якому розмірі безпідставні, оскільки відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Оскільки рішення суду , виноситься на підставі доказів , наданих сторонами, жодних доказів того, що позивач мав будь-які доходи, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу по безробіттю у період з 09 вересня 2015 року по 22 листопада 2016 сторонами не надано. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 853,61 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial