Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

ТОВ «Артемівськ-енергія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 7232 грн. 81 коп. за період з 15.10.2007 р. по 01.05.2013 р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що відповідач знаходився в правовідносинах з ТОВ «Артемівськ-енергія», врегульованих «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно з якими він повинен був оплачувати рахунки по опаленню житла. Відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] і є споживачем наданих послуг. Позивачем надавались послуги по теплопостачанню своєчасно і якісно відповідно з «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення". Нарахування оплати за використану теплову енергію здійснювалося відповідно до вимог чинного законодавства України та ст. 67 Житлового кодексу України. Згідно зі ст. 68 ЖК України відповідач повинен своєчасно, щомісячно вносити повну оплату комунальних послуг (теплової енергії). Всупереч вимогам «Правил…» про порядок оплати за спожиту теплову енергію відповідач вказані обов'язки не виконував, не сплатив рахунки за спожиту теплову енергію в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 7232 грн. 81 коп. за період з 15 жовтня 2007 року по 01 травня 2013 року, при цьому уточнив, що нарахування за спожиту теплову енергію проводились лише в опалювальний період і відповідачу нарахування були здійснені у період з 15 жовтня 2007 року по 15 квітня 2013 року. Зазначив, що 31.05.2013 року ТОВ «Артемівськ-енергія» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 15.10.2007 р. по 01.05.2013 р. у сумі 7232 грн. 81 коп. і на підставі цієї заяви 25 червня 2013 року Артемівським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача. 21 серпня 2013 року за заявою [PERSON] вказаний судовий наказ ухвалою Артемівського міськрайонного суду було скасовано. Просив суд звернути увагу на те, що відповідач не звертався до підприємства з питань невідповідності температурного режиму в його квартирі. Також відповідач не звертався до підприємства із заявою про відмовлення від користування послугами по теплопостачанню. Також звернув увагу суду на те, що відповідач [PERSON] є належним відповідачем по справі, оскільки відповідно до чинного законодавства саме споживач послуг повинен оплачувати рахунки за надані послуги з теплопостачання. Просив суд стягнути на користь ТОВ «Артемівск-енергія» з відповідача [PERSON] суму заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 15.10.2007 р. по 01.05.2013р. у розмірі 7232 грн. 81 коп.; понесені судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. по сплаченому судовому збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі і просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Вказав, що позивачем в судовому засіданні не доведено те, що теплова енергія була поставлена саме до його квартири, а не до будинку. Вказав, що температурній режим в його квартирі був незадовільний, однак з письмовими заявами про неналежне опалення в його квартирі він до позивача не звертався; також не звертався з заявою про відмову від користування опаленням. Також зазначив, що між ним та ТОВ «Артемівськ-енергія» не укладався договір на постачання теплової енергії; також з урахуванням того, що між ТОВ «Артемівськ-енергія» та КП «Артемівська керуюча компанія ЖКП» було укладено договір на централізоване опалення, тому вважає, що відповідачем по даній справі повинно виступати дане підприємство, а не він. Однак не заперечував той факт, що не зважаючи на вищезазначене, він періодично проводив оплату за надані послуги з теплопостачання позивачу. Звернув увагу суду на те, що позивач звернувся до суду з дійсним позовом з порушенням строків позовної давності, встановлених цивільним кодексом, тому просив суд застосувати строк позовної давності. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], він зареєстрований та проживає у вказаній квартирі з опалювальною площею 40 кв. м. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Як вбачається із змісту ст.ст. 67 і 68 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги. Як вбачається із змісту ч.1 ст. 4 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» законодавство в Україні сформоване та регулюється Конституцією України, Цивільним та Житловим Кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та іншими законами. Як вбачається із пояснень сторін, між сторонами існували і продовжують існувати правовідносини по наданню житлово-комунальних послуг і користування такими послугами, які витікають із зазначених вище нормативно-правових актів - послуг, пов'язаних з постачанням теплової енергії, з того, що позивач виконував свої обов'язки по наданню таких послуг, надавав такі послуги, а відповідач, будучи споживачем цих послуг, отримав ці послуги, але свої зобов'язання по їх оплаті не виконав у повному обсязі і не оплатив їх повністю, що спричинило виникненню заборгованості за період з 15 жовтня 2007 року по 01 травня 2013 року у розмірі 7232 грн. 81 коп. Згідно із ст. 510 ч. 3 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язані має водночас і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї Судом встановлено, що заборгованість за спожиту теплову енергію виникла у [PERSON] за період з 15 жовтня 2007 року по 01 травня 2013 року і до теперішнього часу не погашена. Судом встановлено, що у спірний період [PERSON] надавались послуги по теплопостачанню; відповідач [PERSON] не звертався до належних органів або до позивача із заявою про відмовлення користування наданими послугами. Також відповідач не звертався до позивача з заявами щодо якості надання послуг по теплопостачанню. З матеріалів справи вбачається, що особовий рахунок [NUMBER] відкритий на [PERSON] Крім того слід зазначити, що підключення квартири відповідача до централізованої мережі теплопостачання і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правилами. Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Судом встановлено, що підприємство позивача у відповідності з вимогами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником житлово-комунальних послуг, а саме теплопостачання. В судовому засіданні встановлено те, що в опалювальний період 2007-2013 років ТОВ «Артемівськ-енергія» надавало послуги з теплопостачання на території м. Артемівська, що підтверджується відповідними рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради у вказаний період часу про початок та закінчення опалювального сезону в місті Артемівську. Крім того, позивачем надані відповідні акти, які було складено комісією у складі представника ТОВ «Артемівськ-енергія» та представника житлово-комунальної служби будинку [ADDRESS], де мешкає відповідач [PERSON], про подачу теплоносія до будинку відповідача та про припинення подачі теплопостачання до будинку відповідача у опалювальний період. Таким чином в опалювальний період 2007-2013 роки підприємство позивача здійснювало подачу теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: [ADDRESS]. Таким чином вбачається, що теплопостачання у будинок [ADDRESS], де мешкає відповідач, підприємство позивача подавало у відповідності до діючого законодавства і [PERSON] повинен проводити оплату за надані послуги. У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання по наданню комунальних послуг, має законні підстави вимагати від відповідачів оплати за надання йому цих послуг. В судовому засіданні встановлено, що оплата за споживання теплової енергії відповідачу була нарахована згідно із нормами діючого законодавства, затвердженими у встановленому порядку тарифами і в підтвердження суми позову в матеріалах справи є розрахунок нарахування оплати за користування тепловою енергією відповідачу, особовий рахунок [NUMBER], згідно якому нарахування проводились тільки на час опалювального періоду в м. Артемівську (період якого було встановлено відповідними рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради), відповідно до вказаного розрахунку у відповідача є заборгованість за період з 15 жовтня 2007 року по 01 травня 2013 року у розмірі 7232 грн. 81 коп. Судом також встановлено, що відповідачем [PERSON] були порушені «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення», а саме: він не оплатив у повному обсязі за спожиту теплову енергію на протязі періоду з 15 жовтня 2007 року по 01 травня 2013 року у розмірі 7232 грн. 81 коп. Встановлено той факт, що відповідач користувався наданими ТОВ «Артемівськ-енергія» послугами. Послуги надавались йому у повному обсязі і заперечень до якості надання послуг у них не було. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що на нього не може бути покладено зобов'язання по оплаті послуг з теплопостачання, оскільки між ним та ТОВ «Артемівськ-енергія» не було укладено письмового договору про оплату послуг з теплопостачання, а також з урахуванням того, що між ТОВ «Артемівськ-енергія» та КП «Артемівська керуюча компанія ЖКП», на балансі якої знаходиться будинок, в якому він мешкає, укладено договір на централізоване опалення у житловому фонді комунальної власності м. Артемівська, тому дане комунальне підприємство і повинно проводити оплату за надані послуги з теплопостачання, з наступних підстав. Відповідно до наданого позивачем Договору про централізоване опалення у житловому фонді комунальної власності м. Артемівська, укладеного між балансоутримувачем - Комунальним підприємством «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» з одного боку та виробником послуг з центрального опалення «ТОВ «Артемівськ-Енергія», яке є виробником, транспортувальником, постачальником послуг з централізованого опалення, зазначено (п.4 Порядок розрахунків) те, що оплата за послуги з центрального опалення (теплопостачання) здійснюється споживачами на рахунковий рахунок виконавця. Таким чином відповідач [PERSON] є належним відповідачем по справі. Крім того слід зазначити, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору про оплату послуг з теплопостачання, проте позивач фактично здійснює надання вказаних послуг, а відповідач споживав комунальні послуги, що надавались позивачем і, відповідно до вимог житлового законодавства України, повинен здійснювати оплату за фактично надані послуги у встановлені строки. Тобто між сторонами фактично існують договірні відносини, що у відповідності з зазначеними нормами законодавства, покладає на відповідачів обов'язок по оплаті наданих послуг. Також відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не надано доказів у підтвердження його стверджень щодо того, що позивачем теплова енергія не була поставлена до його квартири; даний факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, більш того, це спростовується і тим, що відповідач [PERSON] періодично проводив оплату рахунків за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову. Згідно з ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Артемівськ-енергія» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію, яка утворилась за період з 15 жовтня 2007 року по 1 травня 2013 року у сумі 7232 грн. 81 коп. В судовому засіданні встановлено те, що у вказаний період відповідачем [PERSON] частково здійснювались поточні платежі за надані послуги з теплопостачання, при цьому сума кожного із внесених платежів не перевищувала розміру нарахованої до сплати суми за надані послуги з теплопостачання за один місяць. З викладеного вбачається, що протягом вказаного періоду відповідач частково сплачував поточні платежі за надані послуги з теплопостачання та не здійснював погашення заборгованості, яка виникла за попередній місяць. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за теплопостачання в межах трирічного строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2013 року ТОВ «Артемівськ-енергія» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 7232 грн. 81 коп. за період з 15 жовтня 2007 року по 1 травня 2013 року. 25 червня 2013 року Артемівським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача [PERSON] Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 21 серпня 2013 року, за заявою [PERSON], вказаний судовий наказ було скасовано. Таким чином, звертаючись в травні 2013 року до суду із заявою про видачу судового наказу позивачем був пропущений трирічний строк позовної давності, тому стягнення заборгованості з 15 жовтня 2007 року по 30 травня 2010 року є неправомірним; в той же час звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу перервало строк позовної давності, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію починаючи з 31 травня 2010 року по 1 травня 2013 року у сумі 4448 грн. 59 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача [PERSON] судових витрат по оплаті ним судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. підтверджені документально і підлягають задоволенню у повному обсязі і стягненню з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Артемівськ-енергія».

Outcome: partial