Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Позов мотивують тим, що 27.12.2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] в смт. Новгородка Кіровоградської області , а [PERSON] проживає разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] в с. Нова Прага Олександрійського району. 21 серпня 2014 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON]. 25 вересня 2014 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації визначено дні спілкування з малолітньою [PERSON]: -для батька щотижня в неділю в присутності матері [PERSON] -для бабусі і дідуся [PERSON] та [PERSON] визначити дні спілкування за попередньою домовленістю та в присутності матері [PERSON] Відповідачка перешкоджає відповідачам в спілкуванні з донькою та онукою, що відповідно порушує їх права. Тому вимушені звернутися з даним позовом до суду і просять : -зобов 'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] та визначити такі способи участі в вихованні дитини : надати батькові [PERSON] , діду [PERSON] , бабусі [PERSON] систематичні побачення з [PERSON] щотижня з 10 год. п'ятниці - до 17 .00 год. неділі за місцем проживання батька, діда, бабусі за адресою [ADDRESS] , а також на один літній місяць для оздоровлення дитини щорічно. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали позов та просять його задоволити. Відповідачка та її представник позов не визнали. Подали зустрічну позовну заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку( доходу) до досягнення дитиною повноліття, а на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) до досягнення дитиною 3 років. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, представника Служби у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації ,покази свідків вважає, що первісний позов та зустрічна позовна заява підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Стаття 158 Сімейного кодексу України визначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ст. 257 СК України баба, дід мають права спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться , баба , дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. В засіданні встановлено що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 27.12.2012 року до 07.11.2014 року . З липня 2014 року проживають окремо , а саме, позивач проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] в смт. Новгородка Кіровоградської області , а [PERSON] проживає в с. Нова Прага Олександрійського району.Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати разом з відповідачкою [PERSON]. 21 серпня 2014 року рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON]. Встановлено, що сторони добровільно не дійшли згоди щодо участі в вихованні дитини [PERSON] , який є батьком дитини та [PERSON] та [PERSON], діда та бабусі дитини. Дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації Кіровоградської області . 21 серпня 2014 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON]. 25 вересня 2014 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації визначено дні спілкування з малолітньою [PERSON]: -для батька щотижня в неділю в присутності матері [PERSON] -для бабусі і дідуся [PERSON] та [PERSON] визначити дні спілкування за попередньою домовленістю та в присутності матері [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що дане рішення відповідачкою [PERSON] не виконується, позивачам чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що відповідачка створює йому перешкоди в спілкувані з донькою, мотивуючи тим, що її немає вдома , або дитина захворіла. Після того, як вони почали проживати окремо, він бачився з донькою лише 5 разів. Від його допомоги на утримання дитини відповідачка відмовляється. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що колишня невістка [PERSON] не хоче з ними спілкуватися, не дозволяє бачитися з дитиною, не бажає, щоб вони купували дитині одяг, взуття. Відповідачка [PERSON] в засіданні пояснила, що з липня 2014 року вона припинила спільне проживання з [PERSON] і переїхала разом з донькою [PERSON] проживати до своїх батьків в с.Нова Прага Олександрійського району. 16.07.2014 року відповідач примусово , без її згоди забрав дитину в смт. Новгородка і вона з комісією вимушена була забирати дитину. Потім ще 2 рази позивачі забирали дитину до себе додому без її згоди. Тому вона не довіряє позивачам і не бажає віддавати дитину на 2 вихідних , як просять позивачі. Погоджується з тим порядком спілкування, який встановлений комісією з питань захисту прав дитини Новгородківської райдержадміністрації від 25.09.2014 року. Представник Служби у справах дітей в засіданні пояснила, що вони обстежували умови проживання дитини по місцю проживання матері дитини і виявили, що умови задовільні. Вважає, що дитина до 5 років може спілкуватися з родичами лише в присутності матері. Свідок [PERSON] в засіданні пояснив, що знає сім'ю [PERSON]. Батьки малолітньої дитини, а саме, [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Остання не завжди дозволяє батьку бачитися з дитиною. Він разом з [PERSON] неодноразово приїжджав в с.Нову Прагу, але з дитиною дозволили гуляти лише один раз. Свідок [PERSON] в засіданні пояснив , що разом з [PERSON] приїжджав до відповідачки в с. Нова Прага, так як [PERSON] хотів побачити дитину , але відповідачка 28.12.2014 року не захотіла, щоб він спілкувався з дитиною . А 7.02.2015 року [PERSON] зустрівся з донькою і спілкувався з нею. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які являються батьками відповідачки , в засіданні пояснили , що їхня донька [PERSON] не перешкоджає спілкуватися її колишньому чоловіку та його батькам з дитиною. Але були випадки, коли позивачі без згоди [PERSON] забирали її дитину до себе. Свідок [PERSON] в засіданні пояснила, що позивачі спілкуються з дитиною , [PERSON] спілкувався при ній 5 разів з дитиною, а свекруха один раз, гуляли з дитиною на вулиці. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками , за винятком випадків , коли це суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачі , являючись рідним батьком та бабою і дідом [PERSON], люблять її і бажають приймати участь в її вихованні, спілкуватися з дитиною.Відповідачкою не надано доказів, що спілкування батька з дитиною шкодить останній. Спілкування з батьком -це право дитини, а не обов язок.Якщо дитина через певні обставини відмовиться бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус був би актом неповаги до дитини.Так само і матір не може, нехтуючи інтересами дитини і проти її бажання, забороняти дитині бачитися з батьком. В інтересах дитини батькам необхідно дійсно знайти спільну мову, щоб не здійснювати негативний вплив на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК, суд визначає час спілкування батька з дитиною з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають значення для справи. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України свідчать про те, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням вимог ст.159 СК України, положення ст. 3 Конвенції про права дитини, встановлених обставини справи, виходячи передусім з інтересів дитини, яка потребує щоденного материнського догляду, її віку та статті, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню. На думку суду, на даний час максимально відповідатиме інтересам дитини, встановлення позивачам часу для спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] щонеділі з 10 год. до 13 год. та з 15 год. до 18 год. , щомісяця, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в присутності матері [PERSON]. Вимогу про надання позивачам побачення з дитиною на один літній місяць для оздоровлення дитини щорічно , суд вважає заявленою передчасно, враховуючи вік дитини і такою, що не підлягає задоволенню. Сторони в судовому засіданні погодилися з таким графіком побачень з малолітньою [PERSON], [INFO] Відповідачка в судовому засіданні погодилася і з тим, що в разі несприятливих погодних умов, позивачі можуть спілкуватися з дитиною в будинку [ADDRESS] , а також зазначила, що не буде перешкоджати позивачам купувати одяг, взуття та іграшки для дитини. Відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку( доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, а на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) до досягнення дитиною 3 років. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Відповідач по зустрічному позову [PERSON] позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання доньки визнав в заявленому розмірі, а на утримання позивачки до досягнення дитиною 3 років визнав частково в розмірі 1/6 частини заробітку(доходу). Суд , з урахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити частково зустрічний позов в розмірі, визнаному відповідачем. Судові витрати за зустрічним позовом стягнути з відповідача на користь держави. Судовий витрати за первісним позовом залишити за позивачами згідно їх заяви.

Outcome: partial