Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.03.2013 в сумі 9058,62 грн., яка складається з наступного: 5671,47 грн. - заборгованість за кредитом; 5671,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1848,99 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.03.2013, відповідач отримав кредит у розмірі 9058,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, до позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Правилами частини 1 статті 224 передбачена умова проведення заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. 20 березня 2014 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), які є складовою частиною кредитного договору, передбачено відповідальність позичальника перед банком за неналежне виконання кредитних зобов'язань, а також забезпечення виконання кредитного зобов'язання, в тому числі, нарахування штрафу. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі не виконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Згідно з наданою позивачем розрахунком заборгованості, станом на 31.10.2016, відповідач має заборгованість - 13191,71 грн., яка складається з наступного: 5671,47 грн. - заборгованість за кредитом; 5671,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1848 грн. 99 коп. - штраф штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальними умовами виконання зобов'язання, які встановлені статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530). Договір є підставою виникнення зобов'язання, кредитний договір є одним з видів зобов'язання (ст.ст.11, 626, 1046, 1054 ЦК України ). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. На підставі викладеного, кст.ст.1-11, 58-61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

Outcome: approved