Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4172110521 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 34093,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 вересня 2017 року [PERSON] подала заяву №4172110521 від 21 вересня 2017 року на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20190626, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) новому кредитору - позивачу свої права вимоги до відповідача, а позивач набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №4172110521 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 34093,59 грн., з яких: 16121,26 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 1416,16 грн. - заборгованість за відсотками; 8350,54 грн. - заборгованість за щомісячними процентами; 8205,63 грн. - заборгованість за пенею. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився. Разом із матеріалами справи подав до суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить слухати справу без його участі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона дійсно у 2017 році взяла у кредит приблизно 18 тисяч гривень для погашення заборгованості за іншим кредитним договором в іншому банку, спочатку погашала борг, однак через скрутний матеріальний стан не змогла погасити заборгованість. Стверджує, що востаннє вносила кошти на погашення боргу півроку тому, однак жодних доказів на підивердження своїй слів налати не може, оскільки не зберігала квитанції про оплату. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив. 21 вересня 2017 року [PERSON] подала заяву №4172110521 від 21 вересня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до якої відповідач отримала кредит в розмірі 16988,50 грн., та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Заява про видачу кредиту також містить доручення [PERSON] ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати отримані в кредит кошти 13700,40 грн. - на погашення поточної заборгованості за іншим кредитним договором [PERSON] у АТ "Таскомбанк" і 3288,10 грн. - перерахувати ПАТ "Страхова компанія "ТАС" для сплати страхового платежу. Разом із заявою відповідач своїм підписом у паспорті кредиту від 21 вересня 2017 року №4172110521 підтвердила, що ознайомилась з умовами надання кредиту. Зокрема згідно паспорта кредиту передбачено такі умови: строк, на який надається кредит - 48 місяців, реальна річна процентна ставка 44,92% річних, пеня - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, - за прострочення кредиту та/або сплати процентів, наустойка - у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договром позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущено таке прострочення, сплачує неустойку: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно - 100 грн, у разі прострочення від 31 дня до 60 днів включно - у розмірі 150 грн, у разі прострочення від 61 дня до 90 днів - у розмірі 250 грн., у разі прострочення понад 90 днів - у розмірі 350 грн. Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «ФК «ЦФР» виплатило кредитні кошти в розмірі 13700,40 грн. відповідачу. 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20190626, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) новому кредитору - позивачу - свої права вимоги до відповідача, а позивач набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №4172110521 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 34093,59 грн., з яких: 16121,26 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 1416,16 грн. - заборгованість за відсотками; 8350,54 грн. - заборгованість за щомісячними процентами; 8205,63 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4172110521 від 21 вересня 2017 року Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що за умовами вищезазначеного кредитного договору відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути кредит, сплатити річні та щомісячні проценти за користування кредитом, згідно з графіком повернення кредиту, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Кінцевою датою повернення кредиту (строк кредитування) є 21 вересня 2021 року, що підтверджується паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № №4172110521. Розмір пені у вказаному вище паспорті кредиту зазначений - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею підлягають задоволенню частково лише у сумі, яка складає 15% від суми прострочення, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів, що складає 16121,26 грн+1416,16 грн+8350,54 грн=25887,96 грн * 15% = 3883,19 грн. Також суд вважає незаконним визначення у договоррі діох видів неустойки - у виді неустойки, що визначається подвійною обліковою ставкою НБУ, але не більше 15% від суми прострочення, і у вигляді суми грошей, яка має бути сплачена боржником у випадку тривалого прострочення. Таке визначення умов сплати неустойки встановив подвійну відповідальність позивалька за одне і те ж порушення договору. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Водночас, договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таке тлумачення закону відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15 та у постанові Верховного суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №347/1910/15-ц. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором даним рішенням стягується штраф, як вид цивільно-правової відповідальності, то у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, ні перед первісним кредитором - ТОВ «ФК «ЦФР», ні перед новим кредитором - позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 29771 грн. 15 коп., яка складається з: 16121,26 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1416,16 грн. - заборгованість за відсотками, 8350,54 грн. - заборгованість за щомісячними процентами, 3883,19 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1835,50 грн.

Outcome: partial