Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон їх дитини [PERSON] без згоди батька, мотивуючи свої вимоги тим, що із відповідачем мають спільну дитину, яка проживає разом із позивачем, про що свідчить відповідна довідка. Згідно із довідкою, виданою директором начальної школи № 3 в місті Сьорда-Великопольська (Польща) спільній дитині сторін надається можливість навчатись у вказаному вище навчальному закладі з дати прибуття та до 30.06.2024 року. Отримати згоду від батька на виїзд дитини за кордон не має можливості, оскільки він не підтримує спілкування ані з дитиною, ані з позивачем. Місцезнаходженння батька їй невідоме і батьки відповідача також не підтримують спілкування із онукою. Виїзд доньки за кордон здійснюється з метою розширення її світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини з України до Республіки Польща на період з 20 червня 2019 року по 10 липня 2020 року без згоди та супроводу батька [PERSON] , у супроводі матері [PERSON] або у супроводі уповноваженої особи за нотаріально посвідченою згодою матері [PERSON] . В порядку підсудності вказана справа із Снігурівського районного суду Миколаївської області була передана на розгляд до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області і ухвалою суду від 20.06.2019 року була прийнята до провадження та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Крім того, цією ж ухвалою було призначене підготовче судове засідання та надано третій особі строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень щодо позову. В зв`язку з ненадходженням будь-якої інформації від третьої особи, ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13.08.2019 року службу у справах дітей Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області було зобов`язано надати до суду висновок щодо розв`язання спору по даній справі. В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно вимог ст.. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857 та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила). Відповідно до п. 3 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. Згідно п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Відповідно до п. 5 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Дане положення направлене на реалізацію права другого з батьків знати про місце перебування дитини за кордоном та час такого перебування. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.ст. 11-12 цього ж закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно п. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім цього, відповідно до п. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України», та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків може бути на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. У відповідності до вимог ст..3 цього Закону Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить відповідна копія Свідоцтва про народження дитини. Довідкою, виданою виконкомом Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зазначено, що [PERSON] [INFO] проживає та зареєстрована у [ADDRESS] і у складі сім`ї має доньку [PERSON] [INFO] . До позовної заяви також долучено Довідку, яка перекладена з польської мови перекладачем, в якій текстом зазначено, що директор початкової школи № 3 в місті Сьорда-Великопольська повідомляє, що [PERSON] , яка народилась [INFO] у с.Підвисоке Новоархангельський район Кіровоградської області, Україна, буде мати можливість виконати свої шкільні зобов`язання у Початковій школі № 3 у м. Сьорда-Великопольська, одразу з дня приїзду та проживання на території гміни Сьорда-Великопольська і до закінчення початкової школи, тобто до 30.06.2024 року. За висновком комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації від 04.10.2019 року зазначено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, але мають спільну доньку [PERSON] . Громадянка [PERSON] має намір влаштувати дитину на навчання до школи № 3 у м. Сьорда-Великопольська (Польща) з дати прибуття та до 30.06.2024 року.Місцезнаходження батька дитини [PERSON] на даний час не відоме. Враховуючи інтереси дитини, обставини, що склались та інформацію, про те, що місцезнаходження батька невідоме, орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації вважає за доцільне виїзд неповнолітньої [PERSON] [INFO] за кордон з матір`ю [PERSON] без дозволу батька [PERSON] . Статтею 19 СК України визначено участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Так відповідно до вимог цієї статті при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З вищевказаних підстав суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині доцільності виїзду малолітньої [PERSON] за кордон без дозволу батька [PERSON] оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, оскільки підставою для такого висновку стали (мовою оригіналу) обставини, що склались та інформація про те, що місцезнаходження батька невідоме. У висновку жодним чином не зазначено яким чином виїзд дитини за кордон буде відповідати її інтересам, оскільки дитині лише 9 років, за матеріалами справи матір проживає на території України, місцезнаходження батька невідоме. Також у висновку не зазначено з яких міркувань та підстав виїзд дев`ятирічної дитини необхідний для навчання у початковій школі Республіки Польща, оскільки відповідно до вимог ст.53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов`язковою і думка дитини не врахована з цього питання. Також у висновку не обґрунтовано та не наведено мотивів того з яких даних встановлено про відсутність даних про місце проживання батька дитини для з`ясування згоди чи незгоди останнього на виїзд дитини за кордон. Крім того, до матеріалів справи електронною поштою надіслано лист Снігурівської райдержадміністрації від 12.08.2019 року про те, що відповідно до інформації Центральної сільської ради [PERSON] на підпорядкованій їм території має місце реєстрації, але місце проживання її невідоме. Дані оставини свідчать про неповноту дослідження відповідною службою всіх обставин вирішення спору щодо місця проживання дитини і сам висновок не містить застережень того, яким чином були з`ясовані ті обставини, на які у висновку посилається служба. Також і докази, які додані до позову та сама позовна заява жодним чином не містить в собі застереження про необхідність навчання дев`ятирічної дитини за межами України, в той час коли батьки проживають на території України. Крім того, жодними належним та допустимим доказом позивачем не зазначено та не підтверджено яким чином малолітня дитина буде проживати у Республіці Польща на значний період часу до 10 липня 2020 року, місце та умови проживання, догляд за дитиною такого віку, її матеріальне забезпечення, оскільки рівність прав та обов`язків батьків по відношенню до дитини гарантовано Контитуцією України та чинним законодавством України і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Також до суду не надано доказів на підтвердження повернення дитини на територію України. Таким чином, сама по собі можливість поїздки дитини за кордон не є безумовним свідченням того, що поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та не прогнозованості, що також викладено і у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 643/1090/17), яка підлягає врахуванню в порядку ч.4 ст. 263 ЦПК України. Дані довідки директора школи, що дитина буде мати можливість проживати на території гміни Сьорда-Великопольська судом не може бути прийнято до уваги, оскільки гміна-це адміністративна одиниця у Польщі (місто, село, група міст, група сіл) і по суті, гміна є самоврядною громадою мешканців певної території та не є конкретно визначеним місцем проживання. Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 Сімейного Кодексу України) то, за таких обставин судом достовірно встановлено, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed