Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON] просить суд ухвалити рішення про вселення її разом з неповнолітніми дітьми в житловий будинок [PERSON], який знаходиться в с.Ясень по вул.Вагилевича, 16 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з 10 січня 1998 року по 05 серпня 2016 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двоїх дітей, які після розірвання шлюбу залишенні на проживання з нею. Після одруження вони з відповідачем за спільні кошти, трудових вкладень та за допомогою її батьків повністю перебували належний батькам відповідача житловий будинок, який відповідно до Договору дарування зареєстрований на [PERSON], як голову двору. В даному житловому будинку вона зареєстрована з часу одруження, а неповнолітні діти з часу народження. Вони постійно проживали в даному будинку до 01 липня 2016 року, коли відповідач вигнав її з дітьми з дому. На даний час вона з дітьми змушена проживати в житловому будинку своїх батьків. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється впустити її з дітьми проживати в житловому будинку, вона змушена звернутися в суд з позовом про вселення до нього тому, що умов для проживання і розвитку дітей в її батьків немає. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Копією рішення Рожнятівського районного суду від 05 серпня 2016 року підтверджено, що сторони з 10 січня 1998 року по 05 серпня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Двоїх неповнолітніх дітей згідно рішення суду залишено проживати з матірю. Копією договору дарування (а.с.11) підтверджено, що відповідач є власником будинку, який знаходиться в с.Ясень, вул.Вагилевича,316 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Копією погосподарської книги (а.с.12-13) підтверджено, що позивачка та неповнолітні діти зареєстровані в даному житловому будинку. Згідно акту від 03 жовтня 2016 року (а.с.14) [PERSON], разом зі своїми дітьми вимушена була покинути своє господарство, в звязку з скандалом з чоловіком і з липня 2016 року не проживає в житловому будинку в с.Ясень, вул.Вагилевича,316, а проживає у своїх батьків. Матеріально побутові умови проживання [PERSON] в даний час важкі. Частиною 3\~статті 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України,з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Втрата між сторонами сімейних відносин не впливає на право користування спірним будинком позивачкою з неповнолітніми дітьми. Щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], то окрім вищевказаних підстав (ст. 156 ЖК України,\~ст. 405 ЦК), підставою до їх вселення за вищевказаною адресою також є приписи\~ст. 29 ЦК України\~щодо місця проживання неповнолітніх дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. l ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін зареєстровані з правом проживання за вищевказаною адресою, де нині живе їх батько та вирішується питання щодо вселення їх матері, іншого власного житла не мають. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачку разом з неповнолітніми дітьми слід вселити в належний відповідачу будинок. На підставі\~ ст.ст.15,16,\~ 156,\~157 ЖК України, ст.\~405 ЦК України,\~

Outcome: approved