Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила: поділити майно, що є в спільній сумісній власності, а саме: автомобіль RENAULT 340, 1996 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль IVECO MP 440 E42, 1994 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позову посилалася на те, що01 березня 2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 104. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07.06.2013 року по справі №668/5089/13-ц шлюб між ними було розірвано. Проте, вони з відповідачем так і не досягли компромісу стосовно розподілу спільного майна. Так, за час шлюбу нею та відповідачем набуто майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль RENAULT 340, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль IVECO MP 440 E42, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Все вищезазначене майно оформлено на [PERSON], у нього ж знаходиться і технічні паспорти та свідоцтва про реєстрацію права власності на вказані транспортні засоби. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, просила суд: Провести поділ майна, що є у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля RENAULT 340, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 46 595,92 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу - причепа KASSBOHRER, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], [NUMBER], в розмірі 41 567,34 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 40130,83 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 78921,34 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу - причепа KRONE SDP 27, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], [NUMBER], в розмірі 49 799,36 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3654 грн. та понесені на оплату за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 1882,80 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач пояснив, що займався та займається автоперевезеннями, у зв'язку із чим постійно змінював машини та причепи до них, продаючи останні по довіреності. Дружині було про це відомо, оскільки транспортні засоби були відчужені ним ще під час шлюбу, а кошти від їх продажу витрачалися в інтересах сім'ї. Так, автомобіль MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, він продав у 2006 році за 2500 доларів США. Після цього він придбав причіп KASSBOHRER, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [NUMBER], автомобіль RENAULT 340, 1996 року випуску та автомобіль IVECO MP 440 E42, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Після цього він неодноразово продавав та купував транспортні засоби. Так, автомобіль RENAULT 340, 1996 року випуску він продав по довіреності під час шлюбу за 2900 доларів США, а причіп KASSBOHRER, 1992 року випуску здав на металобрухт. На час розірвання шлюбу у нього фактично залишилися автомобіль RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску та причіп KRONE SDP 27, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [NUMBER]. Саме ці транспортні засоби він і згоден розділити, виплативши позивачу 1/2 частину їх вартості. Але вважав, що експертом завищена вартість цих автомобілів, оскільки він їх не оглядав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 01.03.2003 року між сторонами по справі було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07.06.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало чинності 18.06.2013 року, про що свідчить відмітка секретаря на його копії. Згідно інформації, що надана Управлінням державтоінспекції УМВС України в Херсонській області, станом на 07.06.2013 року за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль RENAULT 340, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; причіп KASSBOHRER, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [NUMBER]; автомобіль MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; причіп KRONE SDP 27, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [NUMBER]. Таким чином, за час шлюбу сторонами було набуте право власності на вищезазначені транспортні засоби, що дає підстави для їх поділу в якості спільно набутого майна подружжя. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника, що автомобіль RENAULT 340, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] були продані [PERSON] за час шлюбу по довіреності, а причеп KASSBOHRER, 1992 року випуску зданий на металобрухт. Так, надана відповідачем довідка ТОВ «СТІЛЛ» про прийняття брухту чорних металів, який утворився внаслідок розбирання непридатного для подальшої експлуатації автомобільного напівпричепа, не є належним доказом його утилізації, оскільки вказана довідка не містить інформації про причеп, а саме його назви, року випуску, номерного знаку та інших даних, за якими його можливо було б ідентифікувати. Крім того, відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 - вибракувані транспортні засоби громадян знімаються з обліку за заявами їх власників. Зняття з обліку в таких випадках проводиться без огляду транспортних засобів. Номерні знаки і реєстраційні документи здаються до підрозділів Державтоінспекції. Вивільнені після зняття з обліку транспортних засобів у зв'язку з їх вибракуванням складові частини, що мають ідентифікаційні номери, залишаються у розпорядженні власників. Відповідні підрозділи Державтоінспекції за зверненням власника видають на такі складові частини довідки встановленого зразка. Таким чином, здачі на металобрухт причепа KASSBOHRERмало передувати його зняття з обліку в органах ДАІ, що відповідачем зроблено не було, а перебування вказаного причепа на обліку дає суду підстави вважати, що він наявний у відповідача. Що стосується заперечень відповідача та його представника щодо продажу транспортних засобів «по довіреності», то суд не приймає їх до уваги. Так, відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 - власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання). Згідно п. 8 вказаного Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Таким чином, довіреності на право керування та розпоряджання транспортним засобом не є документом, що підтверджує відчуження транспортного засобу, тому суд виходить з факту володіння саме відповідачем цими автомобілями на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до висновку експерта № Вс-1 судової автотоварознавчої експертизи від 30.01.2015 року середня ринкова вартість автомобіля Renault 340, реєстраційний номер [NUMBER] складає 93191,84 грн.; середня ринкова ціна вантажного автомобіля Mercedes-Benz 814D, реєстраційний номер [NUMBER] складає 80261,67 грн.; середня ринкова вартість напівпричепа Kassbohrer реєстраційний номер [NUMBER] складає 83134,69 грн.; середня ринкова ціна тягача Renault Magnum 430.18, реєстраційний номер [NUMBER] складає 157842,69 грн.; середня ринкова ціна напівпричепа Krone SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], складає 99598,73 грн. Таким чином, вищезазначене майно, підлягає поділу між сторонами та з урахуванням думки представника відповідача, шляхом присудження компенсації на користь позивачки 1/2 частини його вартості, а саме: · транспортного засобу - автомобіля RENAULT 340, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 46 595,92 грн.; · транспортного засобу - причепа KASSBOHRER, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], [NUMBER], в розмірі 41 567,34 грн.; · транспортного засобу - автомобіля MERCEDES-BENZ 814, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 40130,83 грн.; · транспортного засобу - автомобіля RENAULT MAGNUM 430, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 78921,34 грн.; · транспортного засобу - причепа KRONE SDP 27, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], [NUMBER], в розмірі 49 799,36 грн. Заперечення представника відповідача щодо завищення ціни автомобіля та причепа при проведеннні експертизи без огляду цих транспортних засобів та без врахування технічного стану, пробігу та інших факторів, не заслуговують на увагу за таких підстав. Судом при призначенні експертизи було зобовязано відповідача надати на вимогу експерта належні йому транспортні засоби для огляду та роз"яснювалися наслідки їх ненадання. При допиті експерта в судовому засіданні останній підтвердив, що він повідомляв телефоном безпосередньо відповідача про необхідність надання йому на огляд транспортних засобів. З урахуванням пояснень відповідача про знаходження у відрядженні за межами м. Херсона строк надання транспортних засобів тривав один місяць. Оскільки відповідач так і не надав транспортні засоби, експертом було проведено експертизу без їх огляду. Суду не було надано представником відповідача інших доказів по вартості транспортних засобів, тому суд виходить при розгляді спору саме з висновків наявної у нього експертизи № Вс-1 від 30.01.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved