Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачка 29.09.2013 р. звернулася до Сніжнянського міського суду Донецької області з позовними вимогами (уточненими 18.10.2013 р.) до Комунального підприємства "Служба єдиного замовника", виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області, Сніжнянської міської ради Донецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Сніжнянської міської ради Донецької області, про визнання незаконними рішень, ордеру на жиле приміщення, виселення, вселення звернулась [PERSON]. Посилалася на таке. На підставі рішення виконавчого комітету Сніжнянської міської ради від 16.12.1992 року їй був виданий ордер №572 від 17.12.1992 року на житлову квартиру [ADDRESS]. 12.02.1993 року вона вселилась та була прописана в цій квартирі. В листопаді 2010 року їй стало відомо про те, що винесено заочне рішення Сніжнянським міським судом від 19.05.2006 року про зняття її з реєстрації та визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказане рішення було скасовано 17.07.2012 року. На підставі бази даних Єдиного реєстру власників України на 01.08.2012 року [ADDRESS] належить відповідачам [PERSON] на підставі свідоцтва № 1224-П від 28.02.2007 року, виданого виконкомом Сніжнянської міської ради по 1/3 частині кожному. Просить визнати незаконним рішення Сніжнянської міської ради №5/20-904 від 21.12.2007 року, визнати незаконним рішення Сніжнянської міської ради №553 від 16.08.2006 року, виселити та зняти з реєстрації відповідачів [PERSON] з кв. [ADDRESS], визнати незаконним ордер №36 від 29.08.2006 року про вселення в [ADDRESS] відповідачів [PERSON]. Також просить вселити її у кв. [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним. Представник позивача за договором [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що всі правовідносини мають строк позовної давнини 3 роки, в даному випадку строк позовної давнини пропущений. Акти органів місцевого самоврядування прийняті в рамках законодавства, тому просили відмовити в визнанні рішень незаконними. Стосовно виселення відповідачів також заперечували та просили відмовити, оскільки виселити можливо тільки якщо незаконно вселені, а відповідачі [PERSON] вселені на законних підставах, вони не порушували ЖК України. Скасування нормативних актів органів самоврядування не тягне за собою виселення, оскільки ордер видавався на законних підставах. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Відповідачі виконавчий комітет Сніжнянської міської ради, Сніжнянська міська рада надали заяви про розгляд справи без їх участі, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник служби у справах дітей в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки підстав для виселення малолітнього [PERSON], [INFO] не має. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стосовно вимог позивачки щодо визнання незаконними: рішення Сніжнянської міської ради №5/20-904 від 21.12.2007 року на дозвіл приватизації [PERSON], [PERSON],[PERSON] квартири [ADDRESS] та рішення Сніжнянської міської ради №553 від 16.08.2006 року про надання житлового приміщення - трьохкімнатної квартири [ADDRESS] [PERSON] та членам її сім'ї - суд приходить до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не додає до позовної заяви оригінали або належним чином завірені копії цих рішень Сніжнянської міської ради. Хоча, відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Тобто, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Позовні вимоги про виселення відповідачів [PERSON] з квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки суперечать вимогам діючого законодавства. Так, ч. 3 ст. 116 ЖК передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду виконком районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення. Статтею 59 ЖК України передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним у судовому порядку у випадку неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення Згідно ч.2 ст. 117 ЖК України, у випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON] вселилися в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення №36 від 29.08.2006 року, тобто вони не самоправно зайняли жиле приміщення, а з дозволу виконкому Сніжнянської міської ради. Єдина законна підстава, за якою б, відповідно до ЖК України можливо було б вирішити питання про виселення відповідачів, при встановлених в суді обставинах - зазначених в ст.ст. 59, 117 ч.2 ЖК України (неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення). Але позивачка не просить визнати цей ордер недійсним. Позивачка в своєму позові просила визнати "незаконним" ордер №36 від 29.08.2006 року про вселення в [ADDRESS] відповідачів [PERSON]. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судових захист. Захист же цивільних - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Ордер про вселення в кв. [ADDRESS] відповідачів [PERSON] №36 від 29.08.2006 року по суті не є рішенням, яке може визнатись незаконним, а тому суд не може визнати ордер незаконним, як просить позивачка в своєму позові. Розглядати питання про визнання ордеру недійсними у суду підстав не має, бо позивачка про це не просить в своєму позові. Тому,

Outcome: dismissed