Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], який у листопаді 2016 року уточнив, і просив суд припинити право власності [PERSON] на одну другу частку житлового будинку, загальною площею 149,1 кв.м., жилою площею 29,5 кв.м., з надвірними господарчими будівлями і спорудами, та на одну другу частку земельної ділянки, загальною площею 640 кв.м., які знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Нова Дофінівка, вул. Приморська, буд. № 2, та визнати за [PERSON] право власності на ці ж частки житлового будинку та земельної ділянки. Також позивач просив суд вирішити питання судового збору та судових витрат. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі. [PERSON] повторно в судове засіданні не зявився, сповіщався судом належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання за адресою реєстрації місця проживання, поштові конверти повернуті з відміткою за зазначеною адресою не проживає. Суд враховує, що в матеріалах цивільної справи відсутні інші відомості про контактні данні відповідача, за якими його можливо би було повідомити про дату, час та місце проведення судових засідань. Крім того, відомості про перебування справи у Комінтернівському районному суді Одеської області опубліковані на Інтернет ресурсі судової влади України. Справа перебуває у суді з середини 2014 року. Отже відповідач мав змогу поцікавитись про стан розгляду даної справи. В судовому засіданні суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії ІІІ-ЖД № 393850, виданого 03.03.1983 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, а/з про народження № 39 від 03.03.1983 року. Між [PERSON] та [PERSON] 05.12.2003 року було укладено шлюб, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про шлюб, яке видано 19.05.2009 року (повторно) виконкомом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а/з про шлюб № 19. За життя [PERSON] на підставі договору дарування (АЕВ № 110667 від 16.07.2001 року), посвідченого Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстровий номер 1606, а також дублікату свідоцтва про право на спадщину (ААА № 471980 від 09.09.1994 року за законом, реєстровий № 4665, виданого Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області від 25.10.1996 року, реєстровий номер 5795, належав житловий будинок № 2, по вул. Приморській в с. Нова Дофінівка, Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, що встановлено судом зі змісту витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 23784868 від 08.09.2009 року. Отже правовий режим права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок не розповсюджується, відтак будинок був особистою власністю [PERSON] За життя [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки, посвідченого 09.08.2004 року [PERSON], приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, реєстровий № 1376, на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,064 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер 5122783900:02:001:0675, яка розташована за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Нова Дофінівка, вул. Приморська, буд.№ 2 (два). Таким чином, на вказану земельну ділянку розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності подружжя, отже [PERSON] є спвіввласником цієї земельної ділянки. 19.08.2007 року померла [PERSON], що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 21.08.2007 року, а/з про смерть № 23. З матеріалів спадкової справи № 387/2007, заведеної 12.10.2007 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна [PERSON], померлої 19.07.2007 року, вбачається, що спадщину прийняли [PERSON], та [PERSON], про свідчать їх нотаріально посвідчені заяви від 12.10.2007 року №№ 708,709. За правилом ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 20.10.2009 року [PERSON], державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, та зареєстрованого у реєстрі за № 1-2905, [PERSON], [INFO], належить одна друга частка у житловому будинку загальною площею 149,1 кв.м., жилою площею 29,5 кв.м., з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Нова Дофінівка, вул. Приморська, буд. № 2 (два), в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 19 серпня 2007 року. Право власності [PERSON] зареєстровано у реєстрі прав власності 30.11.2009 року реєстраційний номер 26031574. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 20.10.2009 року [PERSON], державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, та зареєстрованого у реєстрі за № 1-2907, [PERSON], [INFO], належить одна друга частка земельної ділянки, площею 0,064 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер 5122783900:02:001:0675, яка розташована за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Нова Дофінівка, вул. Приморська, буд. № 2 (два), в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 19 серпня 2007 року. Як стверджує [PERSON], [PERSON] з моменту смерті [PERSON] не проживає [INFO], по вул. Приморській в с. Нова Дофінівка, Лиманського району Одеської області, і не займається утриманням спірного житлового будинку та присадибної земельної ділянки. Як стверджує [PERSON] в теперішній час спільне проживання сторін у спірному будинку неможливе, [PERSON] не проживає у спірному будинку, члени його сімї не проживають у спірному будинку. За твердженням [PERSON], частки співвласників не можуть бути виділені в натурі. Посилаючись на положення ст. 365 ЦК України [PERSON], зважаючи на те, що він попередньо вніс на депозитний рахунок Державної Судової Адміністрації України розмір визначеної експертним висновком компенсації частки співвласника, просив суд припинити право власності [PERSON] на спірний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, а також на частку земельної ділянки, вважаючи, що таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] та членам його сімї. Зі змісту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2784 від 21.09.2016 року, який наданий судовим експертом ОНДІСЕ Міністерства юстиції України [PERSON], яка попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, вбачається, що спірний житловий будинок не може бути розділений відповідно до часток співвласників, оскільки є неподільним, технічна можливість встановлення варіантів порядку користування житловим будинком, земельною ділянкою, виділу однієї другої частки відсутня. Ринкова вартість житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Нова Дофінівка, вул. Приморська, буд. № 2 (два), згідно висновку експерта становить 514748 грн., отже одна друга частка становить 257374 грн. Згідно квитанції № 0.0. 928646781.1 від 28 грудня 2017 року ПАТ «ПривтБанк» [PERSON] вніс на депозитний рахунок ДСА України суму компенсації в розмірі 257374 грн. В силу ч.2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. В силу ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд приймає до уваги те, що визначальною умовою при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є те, що шкода не буде істотною. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року. Суд оцінюючи можливість припинення права власності співвласників вищевикладеного нерухомого майна приймає до уваги те, що [PERSON], а також члени його сімї спірне нерухоме майно не використовують для свого проживання, не проводять будь-якої діяльності щодо цього нерухомого майна, отже, мають інше житло для проживання, тому, на переконання суду, в даному конкретному випадку, шкода від припинення права на частку [PERSON] у спірному спільному нерухомому майні за вимогою іншого співвласника не буде істотною. Суд приймає до уваги, що співвласник - [PERSON] подав суду належний та допустимий доказ попереднього внесення суми компенсації за частку [PERSON] у спірному нерухомому майні, тому у суду не має сумніву в дотриманні [PERSON] умов ст. 365 ЦК України. Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України» від 21 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 21.03.2011 року, Суд констатував, "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». Суд також зауважив, що умови щодо компенсації є суттєвими для оцінки того, чи дотримав оскаржуваний захід справедливий баланс відповідно до ст. 1 Першого протоколу (див., наприклад, рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України» № 22603/02 п. 57 від 22 листопада 2007 року. Отже, суд має визначити чи було втручання виправданим відповідно до цього положення. Суд вважає, що оскільки протилежна сторона завчасно внесла на відповідний депозитний рахунок суму компенсації вартості частки іншій стороні (співвласнику) у вищенаведеному нерухомому майні, то, в даному конкретному випадку, в повній мірі дотримана передумова для можливого винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Таким чином позовні вимоги [PERSON] є правомірними і підлягають задоволенню. В силу ст. 392 ЦК України підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на спірну частку нерухомого майна. В силу ст. 217 ЦПК України суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду в частині виплати [PERSON] розміру компенсації його частки у спірному нерухомому майні. Також суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7927,20 грн. витрат на проведення судової експертизи, оскільки ці витрати є документально підтвердженими згідно акту - рахунку на оплату проведення експертизи № 2784. Також, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 2\~573,74 грн., оскільки його сплата позивачем підтверджена відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Разом із тим, оскільки [PERSON] не у повному обсязі сплатив судовий збір, з нього слід стягнути на користь держави 1778,94 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved