Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] та ТОВ «Укрметалургторгпостач» в солідарному порядку на свою користь 450000,00 грн. за договором позики, а також понесені судові витрати у розмірі 3441,00 грн. В травні 2014 р. ТОВ «Укрметалургторгпостач» подало зустрічний позов, в якому просило визнати недійсним договір поруки від 20.09.2013 р. Представник позивача за первісним позовом позов підтримала. Проти зустрічного позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні. [PERSON] первісний позов не визнала в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Представник ТОВ «Укрметалургторгпостач» первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 20.09.2013 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла грошові кошти у розмірі 450000,00 грн., які зобов'язалась повернути 20.11.2013 р. (а.с. 5). Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується копією відповідної розписки від 20.09.2013 р. (а.с. 7) та нею не заперечується. Згідно договору поруки від 20.09.2013 р. ТОВ «Укрметалургторгпостач» поручився перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобов'язання за договором позики (а.с. 6). Зі змісту договору вбачається, що від імені товариства договір підписано директором Григоренко Є.Л., підпис скріплено печаткою. Позивач за первісним позовом, посилаючись на невиконання відповідачами умов договорів позики та поруки та неповернення йому 450000,00 грн., просить стягнути вказану суму з відповідачів в солідарному порядку. Відповідач за первісним позовом (ТОВ «Укрметалургторгпостач») в обґрунтування зустрічного позову зазначив, що директор товариства договір поруки з [PERSON] не підписувала, про що свідчить зазначення у ньому недійсних реквізитів (закритого банківського рахунку). Також зазначає про обізнаність [PERSON] про відсутність грошових коштів та іншого майна у ТОВ «Укрметалургторгпостач», що свідчить про неможливість товариства бути поручителем та, відповідно, про неможливість підписання такого договору. При цьому позивач за зустрічним позовом вважає, що договір є недійсним, оскільки вчинений директором з перевищенням повноважень, без згоди загальних зборів товариства. Згідно Статуту ТОВ «Укрметалургторгпостач» виключно загальними зборами учасників товариства вирішуються питання щодо затвердження договорів та угод на суму понад 50000,00 грн., угоди про відчуження майна, балансова вартість якого складає понад 10000,00 грн., кредитні угоди та договори застави. Враховуючи взаємовиключність первісної та зустрічної позовних вимог, в першу чергу доцільним є вирішення питання обґрунтованості зустрічного позову. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст.207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно із частиною 3 цієї ж статті орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Отже, обов'язок доведення обставин обізнаності контрагента про наявність певних обмежень повноважень щодо представництва покладається на юридичну особу, від імені якої такий представник діяв із перевищенням повноважень. Таким чином саме ТОВ «Укрметалургторгпостач», заявляючи про недійсність договору поруки з підстав перевищення директором повноважень, має довести, що [PERSON] знав, чи не міг не знати про наявність певних обмежень директора на укладення правочинів, які визначені Статутом товариства. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.09.2013 р. (день укладення оспорюваного правочину), керівником, особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, є Григоренко Єлізавета Львівна (а.с. 51-52). Відомості про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи відсутні (а.с. 53). Згідно ч.1 та ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи згідно із законодавством України, а відповідно до ч. 3 ст. 18 цього Закону передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до з державного реєстру, не були до нього внесенні, вони не можуть бути використанні в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, договір поруки від 20.09.2013р. від імені ТОВ «Укрметалург- торгпостач» було підписано директором Григоренко Є.Л. та скріплено печаткою. При цьому, позивачем за зустрічним позовом всупереч положенням ст.60 ЦПК України не доведено на підставі відповідних доказів, що директор не підписувала договір поруки, а підпис, що міститься на договорі, не належить директору товариства. З приводу перевищення факту службових повноважень директором підприємства та підробки її підпису на договорі поруки до правоохоронних органів ніхто не звертався. Твердження щодо відсутності коштів та майна у товариства, на які посилається позивач за зустрічним позовом, а також зазначення недійсного банківського рахунку, не приймаються судом до уваги, оскільки такі обставини не спростовують факту укладення сторонами договору поруки від 20.09.2014 р. Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що [PERSON] знав чи не міг не знати про наявність обмежень директора ТОВ «Укрметалургторгпостач» на підписання оспорюваного договору. Доказів обізнаності позивача за первісним позовом із змістом статуту ТОВ «Укрметалургторгпостач» матеріали справи не містять. За таких обставин, враховуючи приписи ст.92 ЦК України, відсутні підстави для застосування положень щодо недійсності правочинів, передбачених ст.215 ЦК цього ж Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов необгрунтований та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 554 ЦК Україні у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують зобов"язальні правовідносини, борг позикодавцю (позивачу за первісним позовом) в розмірі 450000,00 грн. не повернуто, тому суд приходить до висновку, що відповідачі за первісним позовом порушили умови договорів позики та поруки від 20.09.2013р., а тому первісний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved