Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Представник позивача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі - АТ "Чернівцігаз») Писанчин О.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені в уточненій редакції позовної заяви та пояснила, що відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» надає послугу з розподілу природного газу в межах абсолютно всієї території Чернівецької області, тобто є єдиним підприємством, що здійснює розподіл та транспортування природного газу на території Чернівецької області, в тому числі стосовно відповідача. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні заради функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем Фактом приєднання споживача до умов договору на розподіл , тобто переміщення природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, актом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем. Фактом приєднання побутового споживача - відповідача [PERSON] до умов даного Договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного гаду за адресою споживача по особовому рахунку зазначеному в позовній заяві. Отже, відповідачу [PERSON] надавалась послуга з розподілу природного газу до об`єкту постачання. Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно договору є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Постановами НКРЕКП затверджені тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернівцігаз». Дані постанови відповідно до вимог ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Дана норма закону не визнана неконституційною, тому використання позивачем рішень НКРЕКП, яким затверджені тарифи є законним. Крім того, НКРЕКП приймає рішення про видачу ліцензій на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у формі постанов, які також не підлягають державній реєстрації і на підставі яких позивач здійснює свою діяльність без оформлення ліцензій у вигляді певних бланків. Між позивачем та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України укладено Договір № 31/05 від 29.11.2012 року в редакції Додаткової угоди №1 від 24.05.2017 року згідно якого розподільчі мережі високого, середнього, низького тисків в смт. Кельменці перебувають в користуванні АТ «Чернівцігаз», однак даний договір вилучений слідчим і копію даного договору надати суду немає можливості. Таким чином, даний документ підтверджує законність перебування газотранспортної системи по всій території, без винятків, Чернівецької області у законному володінні АТ «Чернівцігаз», тарифи на послуги розподілу природного газу затверджені у встановленому законом порядку, відповідач споживає природний газ та щомісячно сплачує за поставлений йому газ, тому це свідчить про укладення договору між позивачем та споживачем на надання послуг з розподілу (переміщення) природного газу, відповідач порушив умови даного договору в частині оплати даних послуг. Зокрема, споживач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по лютий 2021 року включно і має заборгованість перед АТ «Чернівцігаз» за надану послугу в загальній сумі 7401,69 грн. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю та пояснила, що позивачем не надано доказів, що між ним та відповідачем існують договірні правовідносини щодо надання послуг з розподілу( переміщення) природного газу. Відповідач дійсно споживає природний газ, але через те, що між ним та позивачем немає жодних договірних правовідносин, він не має перед позивачем заборгованості. Представник позивач подав розрахунок заборгованості з посиланням на тарифи, які затверджені постановою НКРЕКП, яка не зареєстрована в Міністерстві юстиції України. Положення ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» відповідно до якої рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України суперечить ст.117 Конституції України, якою встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Так, як на виконання даної норми відповідний закон не прийнято, то на даний час діє Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» , відповідно до якого з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України. Державна реєстрація провадиться в порядку що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, постанова, якою встановлено тарифи на розподіл природного газу не набрали законної сили, так як вони не зареєстровані в порядку, встановленому законом, і використання позивачем даного нормативно - правового акта для нарахування заборгованості є протиправним. Також позивач не надав суду документів, що він володіє на законих підставах газотранспорртною системою в смт. Кельменці. Так, відповідач, як і всі інші жителі смт. Кельменці створили кооператив "Пенсіонер" і закупляли все неохідне для прокладення газопроводу до господарств жителів смт. Кельменці. Яким чином ця частина газопроводу могла потрапити в законне володіння позивача незрозуміло, як і не зрозуміло як Міністерство енергетики та вугільної промисловості могло передати цю частину газопроводу, який не належав державі чи органу місцевого самоврядування. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Інші заяви та клопотання не надходили. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу, за адресою: [ADDRESS] , оскільки цю обставину визнав в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , яка пояснила в судовому засіданні, що відповідач користується природним газом. Відповідно до ч.1, 5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1, 2, 3, 8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В порушення ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, що між сторонами - позивачем та відповідачем існували цивільні правовідносини щодо надання послуг розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1384/27829, Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1379/ 27824 та Закону України «Про ринок природного газу». Дійсно, відповідно до 1.3 Типового договору розподілу природного газу цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначний строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Представник відповідача [PERSON] визнала ту обставину, що відповідач споживав природний газ, проте позивач та його представник в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надали суду, належні та допустимі докази, що відповідачу [PERSON] природний газ постачався саме позивачем. Так, в матеріалах справи відсутні, а представником позивача не надано суду заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, яка була б надіслана чи надана відповідачу та підписана відповідачем. Згідно абз. 2 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Проте, в матеріалах справи відсутній, а представником позивача не надано суду доказів, які б підтверджували, що відповідачу було надано хоча б один рахунок позивача, як Оператора ГРМ на оплату вартості послуги з розподілу природного газу і відповідач оплатив або не оплатив вартість послуги з розподілу природного газу хоча б за одним рахунком. Також представник позивача не надав суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач спожив саме той природний газ, який розподілив (перемістив) відповідачу позивач і що позивач є єдиним діючим постачальником природного газу для відповідача. Суд відхиляє доводи представника позивача та докази у вигляді ліцензії на розподіл природного газу, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 29.06.2017 року № 856 із змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 18.06.2019 року №1093, так як з вказаної вище постанови вбачається, що Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі - АТ «Чернівцігаз») надає послугу з розподілу природного газу в межах території Чернівецької області де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернівцігаз», проте представник позивача не надав суду жодного доказу, що у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернівцігаз» в межах смт. Кельменці Дністровського ( колишнього Кельменецького) району Чернівецької області перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надавав послуги з постачання природного газу відповідачу [PERSON] а також, що відповідач підключений до даної (належної позивачу на законних підставах) газорозподільної системи. Крім того, вимогами пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС встановлено, що Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Проте, представник позивача не надав суду жодного доказу, що у АТ «Чернівцігаз» в межах смт. Кельменці Дністровського ( колишнього Кельменецького) району Чернівецької області на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надавав послуги з постачання природного газу відповідачу [PERSON] а також, що відповідач підключений до даної газорозподільної системи ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ, тобто позивача - АТ «Чернівцігаз». Твердження представника позивача, що єдиним підприємством, що здійснює розподіл та транспортування природного газу на території Чернівецької області, в тому числі стосовно відповідача є АТ «Чернівцігаз» є припущенням і не підтверджено жодними доказами. Суд відхиляє доводи представника позивача та як докази Витяг з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, розподіленого АТ «Чернівцігаз» ( як Оператором ГРМ) побутовому споживачу, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ та Довідки про розрахунок боргу відповідача, надані представником позивача та досліджені судом, надані представником позивача, як документальне підтвердження факту розподілу (переміщення) природного газу відповідачу, оскільки даний витяг та Розрахунок боргу сформовані самим позивачем і в ньому відсутні дані про те, що відповідач [PERSON] підключений до газорозподільної системи, яка перебуває у власності, господарському віданні користуванні чи експлуатації АТ «Чернівцігаз», а також в даних документах відсутні відомості про джерела інформації, які б засвідчували документально підтверджене споживання природного газу та об`єми споживання природного газу відповідачем [PERSON] , і що даний природний газ поставлений останньому саме позивачем за допомогою ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ, тобто позивача - АТ «Чернівцігаз». Суд відхиляє докази відповідача у вигляді довідки головного інженера АТ «Черівцігаз» від 27.08.2021 року№58002.1.1-СЛ-4319-0821 в якій зазначено, що розподільчі мережі високого, середнього, низького тисків в смт. Кельменці перебувають в користуванні АТ «Чернівцігаз» відповідно до Договору № 31/05 від 29.11.2012 року в редакції Додаткової угоди №1 від 24.05.2017 року, укладеного між АТ «Чернівцігаз» та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, як доказ того, що у АТ «Чернівцігаз» в межах смт. Кельменці Дністровського ( колишнього Кельменецького) району Чернівецької області на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надавав послуги з постачання природного газу відповідачу [PERSON] , оскільки дана довідка видана працівником позивача - АТ «Чернівцігаз» і, на думку суду, не може бути об`єктивним підтвердженням факту існування вказаного вище договору, копію якого позивачем суду не надано. Представник позивача вказав, що даний договір вилучений слідчим під час обшуку і копію даного договору надати суду немає можливості, проте відповідно до ч.3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. Представник позивача не надав суду вказаний вище договір, а також докази, які б підтверджували неможливість отримання даного доказу у слідчого, прокурора чи суду, які здійснюють кримінальне провадження, в ході якого даний документ був вилучений у позивача. Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Представник позивача не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, якою встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України ««Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 5 даного закону регулятор у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом та іншими законодавчими актами України. Згідно ч.5 ст. 14 даного закону рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою. Представник позивач також посилався як на підставу свої вимог на рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернівцігаз». Проте, суд погоджується із запереченнями представника відповідача в частині нечинності рішень Регулятора про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для АТ "Чернівцігаз" через відсутність їх державної реєстрації та вважає, що ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до якої рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України, суперечить ст.117 Конституції України, якою встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», відповідно до якого з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України. Державна реєстрація провадиться в порядку що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги розподіл природного газу для АТ «Чернівцігаз» зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, в тому числі відповідача, і відсутність їх реєстрації в порядку встановленому законом, є порушенням прав громадян, оскільки вони не зареєстровані в порядку встановленому Указом Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» чи в порядку, встановленому будь - яким іншим законом, зокрема ч.6 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», якою передбачено, що Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку, тобто до повноважень Регулятора входить ведення реєстру прийнятих ним рішень, але відсутні повноваження щодо реєстрації рішень. Відповідно до ч.1,2 6 ст.10 ЦПК УКраїни суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює зобов`язальні правовідносини, правовідносини які регулюють розподіл природного газу, суд вважає, що позов акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості не підлягає задоволенню повністю і в позові акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу в сумі 7401,69 грн слід відмовити повністю за безпідставністю. Враховуючи викладене вище, на підставі ст.8,19,117 Конституції України, Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», ст.ст. 525,526, 530, 612,629,633, 634, 714 ЦК України, «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1384/27829, Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1379/ 27824 та Закону України «Про ринок природного газу» ,

Outcome: dismissed