Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 16 червня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано 14 березня 2018 року. Від даного шлюбу є дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вона разом з донькою мешкає в орендованій квартирі, оскільки вони є внутрішньо переміщеними особами та не мають у м Харкові власного житла. Після розірвання шлюбу відповідач періодично надавав матеріальну допомогу (до вересня 2019 року), у розмірі 5000 грн. Вона не має постійного місця роботи, орендована квартира вимагає постійних додаткових витрат, тому отриманих нею періодичних доходів на утримання доньки не вистачає. Відповідач не бере участі в утриманні і вихованні доньки, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язкі, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року по справі відкрито провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.11.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та зазначив, що відповідач завжди приймав участь в утриманні та вихованні дитини, бажає брати участь в утриманні дочки в натуральній формі, оплачувати витрати пов`язані з розвитком та навчанням дитини, самостійно. Також звертає увагу на те, що розмір заявлених позивачем до стягнення аліментів у сумі 5000 грн. перевищує розмір його доходу за місяць, що підтверджується довідкою про доходи від 14.11.2019 № Єв000000001, тому просить в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивачка дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2218 грн. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував частково. Пояснив, що дійсно відповідач з позивачкою не проживають разом, в міру своїх можливостей відповідач приймає участь в утриманні та вихованні дитини, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, тому не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1109 грн., так як зобов`язання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з червня 2012 р., від якого народилася донька, [PERSON] , [INFO] . 14 березня 2018 р. рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 07.12.2012 року (а.с. 5). Після розірвання шлюбу відповідач належної матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вихованні дочки. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному забезпеченні. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст. 59 Закону України «Про освіту» на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобов`язання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом. За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України „Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 року у розмірі 2218 грн. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. № 966-XIV). Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно працює, проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, стан здоров`я відповідача задовільний, жодних стягнень за виконавчими документами з відповідача не здійснюється, інших дітей на утриманні не має, може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial