Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 17.09.2011 року [PERSON] , зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був розірваний 09.11.2016 року за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В описовій частині рішення суду про розірвання шлюбу і стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини зазначено, що малолітня дочка [PERSON] , проживає разом із матір`ю [PERSON] і перебуває на її утриманні, що відповідає дійсності. Із листопада 2016 року позивач з відповідачем проживають окремо. Після цього [PERSON] залишилася проживати у житловому будинку [ADDRESS] , який належить її батькам, де вона зареєстрована з дитиною на проживання. Відповідач проживає зі своїми батьками у [ADDRESS] . 24.05.2019 року [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила вказану квартиру. Після купівлі квартири [ADDRESS] , [PERSON] стала проживати в ній разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , якій виповнилося 7 років. Дитина навчається в комунальному закладі ''Полтавська загальноосвітня школа І- III ступенів № 30, Полтавської міської ради, Полтавської області у 2-Б класі. 05.11.2019 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету, Полтавської міської ради із заявами про зняття з реєстрації місця проживання у селі Артелярщина, Зіньківського району, Полтавської області у зв`язку з вибуттям її самої та дитини [PERSON] , [INFO] , та подальшої реєстрації на постійне місце проживання її самої та дитини [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , але їй було відмовлено в реєстрації, з посиланням на те, що вона не надала необхідних документів або інформації, передбачених п.11, п.п.1 Правил реєстрації місця проживання. Відповідач добровільно не надає згоди на реєстрацію на постійне місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , яка є власністю позивача [PERSON] і яка проживає у цій квартирі, а тому позивач звернулася до суду із позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визначити місцем проживання спільної дитини позивача [PERSON] , [INFO] із відповідачем [PERSON] , [INFO] ,- [PERSON] , [INFO] місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , за адресою: квартира [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.12.2019 року відкрито провадження по справі ( а.с. 24). Ухвалою суду від 21.01.2020 року призначено по справі по справі судовий розгляд та залучено до участі в справі в якості третьої особи службу в справах дітей Київської в м. Полтава ради. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Постернак М.І. не з`явилися, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, відповідач [PERSON] у судові засідання 21.01.2020 року, 10.02.2020 року та 27.02.2020 року не з`явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, представники третіх осіб служби у справах дітей Зіньківської РДА Полтавської області за довіреністю Рись Н.В. служби в справах дітей Київської в м. Полтава ради у судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяву про розгляд справи у відсутність представників, не заперечували задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, прийнявши до уваги заяви учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Зіньківської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що[PERSON] народилася [INFO] в селі Артелярщина, Зіньківського району, Полтавської області (а.с.4). [PERSON] народилася [INFO] в селі Артелярщина, Зіньківського району, Полтавської області і її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). 17.09.2011 року [PERSON] , зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 09.11.2016 року рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області шлюб між сторонами розірвано ( а.с.7-8). З довідки Артелярщинської сільської ради, Зіньківського району Полтавської області від 04.11.2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.9). Згідно договору купівлі- продажу від 24.05.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] ( а.с.10-11). З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] 08.11.2019 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.38). Відповідно до висновку виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] від 25.02.2020 року, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 6 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", кожний громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Згідно пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року ''Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру\із змінами і доповненнями. Пункт 11 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 691 від 10.07.2019), орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Стаття 29 ч.ч.1,4, 6 Цивільного кодексу України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У разі, якщо батько і мати дитини прописані за різними адресами, місце проживання дитини реєструється разом з одним з них з письмової згоди другого з батьків. Стаття 160 Сімейного кодексу України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частини першої, другої статті 161 СК України, визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] навчається в комунальному закладі Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №30 Полтавської міської ради у 2-Б класі ( а.с.13). Згідно висновку виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] від 25.02.2020 року, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач добровільно не надає згоди на реєстрацію на постійне місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , яка є власністю позивача [PERSON] і яка проживає у цій квартирі, та враховуючи інтереси дитини суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Зіньківської райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved