Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з квітня 2005 року по жовтень 2005 рік його та відповідачки - [PERSON]. Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] серія ВСС № 139863 від 16.06.2005 року, а саме в тій частині, що покупець (відповідачка) на час купівлі квартири не перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаного майна. Вимоги мотивує тим, що він знаходиться із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2005 року. На даний час відповідачка подала заяву про розірвання шлюбу. Ними до шлюбу, але підчас спільного проживання було придбано квартиру, власником якої вважається відповідачка. На даний час він бажає визнати вищевказане майно як спільне та розподілити в рівних долях належну їм на праві спільної власності квартири, через що й вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позові та просить його задовольнити. При цьому також зазначив, що єдиним неупередженим свідком у даній справі є [PERSON], що є сусідом сторін і який бачив, що сторони разом приходили дивитися квартиру перед її купівлею. Що стосується купівлі спірної квартири за гроші тітки відповідачки то зазначає, що наявна сума в платіжних дорученнях на зняття готівки в розмірі 15 000 дол.США підтверджує той факт, що тітка купила свою квартиру за 12 000 дол.США, а решту від цієї суми віддала на квартиру сторін по [ADDRESS]. Відповідач - щодо задоволення позову заперечує. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечує з підстав викладених у запереченні на позовну заяву(а.с.17). При цьому зазначила, що в судовому засіданні абсолютно не знайшли підтвердження доводи позивача та його представника щодо проживання сторін однією сім'єю до реєстрації шлюбу, щодо надання позивачем грошових коштів на купівлю квартири. Окрім того, зазначила, що якби позивач не погоджувався із фактом купівлі квартири за грошові кошти відповідача то він мав право його оспорити на протязі трьох років з моменту купівлі-продажу. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Суд заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 14.10.2005 року по 02.06.2014 року (день набрання законної сили рішення суду), підтвердженням чого є рішення Овруцького районного суду від 13.05.2014 року (а.с. 3). Даний факт сторонами не заперечується. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16 червня 2005 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] Із п.11 даного договору вбачається, що покупець у своїй заяві, під час придбання квартири повідомив, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває. Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2005 року (а.с.10) [PERSON] являється власником двокімнатної квартири [ADDRESS] У відповідності до договору банківського рахунку №0033 (а.с.18-19) від 12.04.2005 року [PERSON] у АКБ «Правекс Банк» відкрила поточний рахунок у доларах США [NUMBER]. Із платіжного доручення № 11088 від 13.05.2005 року (а.с.20) вбачається, що [PERSON] відправила переказ грошей для [PERSON] в сумі 30 000 доларів США на рахунок відкритий у АКБ «Правекс Банк». Згідно заяв про видачу готівки від 24.05.2005 року та від 31.05.2005 року (а.с.21) [PERSON] отримала з рахунку у АКБ «Правекс Банк» 10 000 доларів США та 5 000 доларів США відповідно. Як вбачається із договору дарування квартири від 21.03.2012 року (а.с.32-35) [PERSON] подарувала своїй дочці - [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належить дарувателю на підставі договору дарування від 11 січня 2007 року. Із витягу про державну реєстрацію прав від 04.04.2012 року (а.с.34) вбачається, що [PERSON] являється також власником квартири [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється рідним братом позивача. Разом із братом вони їздили на заробітки у м.Київ, робили ремонти і брат давав гроші на купівлю спірної квартири. Брат пенсіонер і офіційно ніде не працює. Яку суму він давав він не знає, але в квартирі брат сам робив ремонт. На купівлю квартири брат продав своє господарство, що було у нього в селі Володарсько-Волинського району. Із відповідачкою по справі брат познайомився на початку квітня місяця, коли вони приїхали із м.Києва до нього до дому. Відповідачка була подругою його жінки й була на квартирі. З цього часу брат проживав із відповідачкою. Де вони проживали він не знає. То були у нього, то десь ішли. Після купівлі квартири постійно проживав брат зразу у квартирі. День народження його дружини [INFO] року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється сусідом сторін, у них нормальні сусідські відносини. Знає сторін десь із травня-червня місяця 2005 року, коли ті приходили дивитися квартиру, яку потім купили. Приходили разів два, запитували про хазяйку квартири, радились про квартиру. Позивач - добросовісний чоловік, позитивно характеризується. Відносини у сторін були гарні. В даній квартирі почали вони проживати з літа-осені 2005 року. Одружилися у жовтні місяці. Зі слів позивача, він дав на квартиру 5 000 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка її дочка. До купівлі квартири, дочка завжди проживала з ними у їх комунальній квартирі у кімнаті 16 м2 . У кімнаті проживала вона з чоловіком, донька, а з червня 2005 року приїхала і її сестра із Латвії. Про свого колишнього зятя від дочки вона знала, що вони познайомились на дні народженні її подруги [PERSON]. А познайомилась із ним вона у вересні 2005 року. До цього часу позивача вона не бачила жодного разу і у їх кімнату по [ADDRESS] він не приходив, а не то,що там жив. Гроші на купівлю квартири донці дала її рідна сестра, яка продала квартиру у м.Рига та хотіла переїхати в м.Овруч. Сестра за ці кошти купила квартиру донці та собі, а потім свою квартиру подарувала їй. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється відповідачці рідною тіткою. Після продажі своєї квартири у м.Рига, вона 30 000 дол.США переслала на відкритий її племінницею у банку рахунок. Сама вона 01.06.2005 року перетнула кордон і приїхали в м.Овруч. З цього часу по 25.07.2005 року вона проживала у [ADDRESS], разом із сестрою, її чоловіком та племінницею. Позивача до 14.10.2005 року вона взагалі не бачила. По приїзді в м.Овруч, за переслані нею кошти вони купили дві квартири, одну племінниці за 10 500 дол.США, а одну їй за 13 500 дол.США. Вона також давала свої гроші, щоб племінниця поміняла вікна у квартирі, що вона їй купита та зробила балкон. Квартиру вона купувала безпосередньо для племінниці. Квартиру племінниці ходили дивилися і вона, і сестра і племінниця. Свою квартиру вона вибирала разом із сестрою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою відповідачки по квартирі по [ADDRESS]. Квартири знаходяться одна проти одної. Проживає в даному будинку з дитинства. Покійний тато відповідачки завжди говорив, що квартиру [PERSON] купила тьотя. У кімнаті де відповідачка проживала до одруження було ліжко та диван. Кімната до 16 м2 . Будь-яких речей позивача там ніколи не бачила. У квартирі бувала часто. Позивача по справі до їх одруження вона не бачила жодного разу і про те, що у [PERSON] хтось є узнала лише після їх одруження. У відповідності до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так, за ст.57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно вимог ст.74 СК Україна у редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин (з квітня 2005 року по 14.10.2005 року), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. З наведених положень випливає центральна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Однак, в даному судовому засіданні не знайшов підтвердження факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з квітня 2005 року по жовтень 2005 року та ведення ними спільного господарства. Доводи позивача ґрунтуються лише на показах свідків, зокрема рідного брата позивача - [PERSON], який часто путався у своїх показах, датах. На запитання представника відповідача, самого відповідача та суду ставив свої запитання. Як наслідок цього, суд не бере до уваги його покази. Що стосується свідчень [PERSON] то вони не розкривають факт спільного проживання як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства до шлюбу. В той час, свідок [PERSON] підтвердила факт не можливості проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю до шлюбу разом із батьками відповідачки у їх квартирі по [ADDRESS] та ведення ними спільного господарства. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність правдивостісті фактів, повідомлених даним свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Незважаючи на те, що свідки [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами відповідача (мати та рідна тітка відповідно) їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Будь-яких інших доказів, що стосуються спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з квітня 2005 року по жовтень 2005 року та ведення ними спільного господарства суду не надано. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. В силу ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так будь-яких доказів щодо доходів позивача, про наявність у нього та продаж їм господарства в с.Михайлівка Володарськ-Волинського району суду не надано. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у задоволенні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з квітня 2005 року по жовтень 2005 року [PERSON] та [PERSON] слід відмовити за безпідставністю, оскільки позивач не довів в судовому засіданні і не надав до суду жодних доказів, що між ним та відповідачкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, а саме: ведення спільного господарства, побуту та бюджету. Що стосується вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] серія ВСС № 139863 від 16.06.2005 року, а саме в тій частині, що покупець (відповідачка) на час купівлі квартири не перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Визнання спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину даної квартири, то суд зазначає, що це є похідні вимоги від попередньої, у задоволенні якої суд відмовив за безпідставністю. Як наслідок цього, позов у даній частині також не підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до звіту про оцінку майна (а.с.69-75) ринкова вартість [ADDRESS] становить 115382 грн. 40 коп. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 852 грн.60 коп.

Outcome: dismissed