Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 16845,16 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №HAEHRX12710279 від 18.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1678,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. 29.08.2008 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ про стягнення заборгованості в сумі 5222,80 грн. з відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Тому згідно розрахунку заборгованості від 24.12.2013 року вже врахована сума стягнення по судовому наказу. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором відповідач [PERSON] станом на 24.12.2013 р. має заборгованість в розмірі 16845,16 грн., яка складається з наступного: - 5504,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 10062,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 778,34 грн. - штраф ( процентна складова). В судовому засіданні представник позивача Катеринюк В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що надану копію Умов надання кредиту фізичним особам відповідачем не підписувалась. Крім того представник відповідача зазначила, що сплив строк позовної давності. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №HAEHRX12710279 від 18.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1678,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві позичальника, [PERSON] засвідчив, що йому, як споживачу надана вся докладна інформація про умови кредитування, які були надані йому у письмовій формі, тобто він погодився з умовами кредитування. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 29.08.2008 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ про стягнення заборгованості в сумі 5222,80 грн. з відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Тому згідно розрахунку заборгованості від 24.12.2013 року в ньому вже врахована сума стягнення по судовому наказу. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором відповідач [PERSON] станом на 24.12.2013 р. має заборгованість в розмірі 16845,16 грн., яка складається з наступного: - 5504,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 10062,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 778,34 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Вищевказані обставини підтверджуються договором, розрахунком заборгованості, іншими документами вказаними в додатках до позовної заяви. Враховуючи, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги Банку такими, що підлягають частковому задоволенню. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сума основного боргу станом на 18.07.2008 року складала 1678,60 грн., в той же час сума пені складає 10062,26 грн., що значно перевищує розмір збитків. З огляду на вищевикладене та з урахуванням обставин справи, суд, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір пені до суми основного боргу - 1678,60 грн. Таким чином стягненню підлягає 8461,50 грн., з яких: - 5504,56 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1678,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 778,34 грн. - штраф ( процентна складова). Посилання представника відповідача на те, що позивач пропустив строк позовної давності, не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлює тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За приписами ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («Стандарт»), які є невід'ємною частиною кредитного договору строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років (а.с.10). Останній платіж відповідачем здійснено у липні 2009 року (а.с.5). З позовом до суду позивач звернувся 03.02.2014 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеного сторонами. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не підписував зазначені вище умови, спростовується наявними у справі доказами. За умовами кредитного договору він складається із заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Із заяви № HAEHRX12710279 від 18.12.2006 року про надання [PERSON] споживчого кредиту, підписаної ним особисто, вбачається, що він ознайомлений також з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та висловлює свою згоду що ця заява разом з запропонованими «Приватбанком» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між нею і банком кредитно-заставний договір (а.с.6). При цьому не має правового значення, що в Умовах надання споживчого кредиту відсутній підпис позичальника, оскільки свою згоду на встановлення строку позовною давності тривалістю у п"ять років він висловив у Заяві про надання кредиту, яка ним підписана. Іншого тексту Умов надання споживчого кредиту відповідач не надав. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. З огляду на вищезазначене та

Outcome: partial