Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнень, посилалась на те, що 20 грудня 2012 року близько 12.50 годин [PERSON] керував належним ТОВ «Гільдія - К» автомобілем «Шкода Октавія» і порушив правила дорожнього руху, здійснивши наїзд на неї як пішохода. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року [PERSON] визнаний винним і засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік і застосовано ст.ст.75,76 КК України. В результаті ДТП їй завдана матеріальна і моральна шкода. Страхова компанія відшкодувала 24\~881грн.35коп. (без втрат заробітку, франшизи, витрат на лікування, догляд та інш.) і позивачка вважає це незаконним, тому просила стягнути з ПАТ СК «Універсальна» матеріальну шкоду у сумі 17\~850грн.55коп. (11813,55грн. витрати, повязані з лікуванням, 6037грн. - втрачений заробіток у звязку із ушкодженням здоровя), і моральну шкоду у сумі 2136грн., та з ТОВ «Гільдія-К» матеріальну шкоду у сумі 32 890грн.67коп. (5952,38грн. - втрачений заробіток у звязку із тимчасовою втратою працездатності за період з 20 грудня 2012 року по 26 травня 2013 року, 8146,80грн. - втрачений заробіток у звязку із стійким ушкодженням здоровя, 10163,69грн. витрати на сторонній догляд та 8627,80грн. витрати на побутове обслуговування інваліда), а також моральну шкоду у сумі 197\~864грн. (а.с.2-5, 82-89). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ПАТ СК «Універсальна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 17850 грн. 55 коп., та із ТОВ «Гільдія-К» моральну шкоду в сумі 2000 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.183-188). В апеляційній скарзі представник [PERSON] [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити: в частині стягнення з ТОВ «Гільдія-К» моральної шкоди в сумі 2000 грн. стягнувши моральну шкоду в сумі 197864 грн.; в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, стягнувши з ТОВ «Гільдія-К» 18791,49 грн. матеріальної шкоди, та з ПАТ СК «Універсальна» 2136,00 грн. моральної шкоди (а.с.191-195). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції установлено, що 20 грудня 2012 року близько 12 години 50 хвилин [PERSON], керуючи належним ТОВ «Гільдія-К», з яким він знаходився у трудових відносинах, автомобілем «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], порушуючи вимоги п.1.14.2, п.18.4 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода [PERSON], що перетинала проїзну частину по пішохідному переходу. У результаті позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лонної та сідалищної кістки ліворуч, закритого перелому середньої та нижньої третини діафізу та метафазу великогомілкової кістки без зміщення відламків, закритого косого перелому верхньої третини діафізу великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, закритого перелому метаепіфізу та нижньої третини малогомілкової кістки без зміщення відламків, синців обох кінцівок, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоровя, строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року [PERSON] визнаний винним і засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік і застосовано ст.ст.75,76 КК України; цивільний позов потерпілої [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у розмірі 41112,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., а також моральної шкоди у розмірі 200\~000грн., а всього на загальну суму 243612,00 грн. залишено без розгляду (а.с.10-13). 31 січня 2012 року між ТОВ «Гільдія-К» та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ/2589350, дублікат полісу №АВ/9620782) зі строком дії з 01 лютого 2012 року по 31 січня 2013 року (а.с.216-217). Відповідно до п.3 ч.1 ст.. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п.22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку страхових у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.9.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Із матеріалів справи вбачається, що у страховому полісі АВ/2589350 (дублікат полісу №АВ/9620782) від 31 січня 2012 року розмір страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю та здоровю - 100 тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну, 50\~000гр., франшиза 510грн. Стягуючи із ПАТ СК «Універсальна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 17850 грн. 55 коп., суд 1 інстанції виходив із того, що страхова компанія відшкодувала 24\~881грн.35коп., тому підлягає стягненню 11813гр. витрати, повязані із лікуванням, і 6037гр. втрачений заробіток у звязку із ушкодженням здоровя. Ці висновки суду ніким не оспорюються, тому рішення суду у цій частині не ревізується. Відмовляючи у стягненні із страхової компанії моральної шкоди, суд 1 інстанції посилався на те, що у даних правовідносинах моральна шкода ні умовами договору, ні законом не передбачена. Однак, з таким висновком погодитись неможливо, оскільки ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена п.1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України, при цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5 відсотків ліміту, зазначеного у пункті 9.3 ст.9 цього закону. За таких обставин рішення суду у частині відмови у стягненні моральної шкоди із страхової компанії підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України (судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню), з ухваленням нового рішення. Так, згідно із ч.2 ст.. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Із матеріалів справи вбачається, що позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних і психічних стражданнях, які вона перенесла під час дорожньо-транспортної пригоди та протягом тривалого лікування, наявність болей у травмованій нозі, порушення звичного стану та способу життя, повязане із каліцтвом і суттєвим зменшенням працездатності, незручності та додаткові витрати, які вона вимушена була переносити. 5% ліміту, визначеного страховим полісом у сумі 100\~000гр., складає 5000 гривень, однак, позивачка у позовній заяві і в апеляційній скарзі просила стягнути із ПАТ СК «Універсальна» 2136,00 грн., тому із врахуванням ч.1 ст. 11 ЦПК України саме ця сума підлягає стягненню, а позовні вимоги у цій частині повному задоволенню. Відмовляючи у стягненні решти матеріальної шкоди з ТОВ «Гільдія-К, суд 1 інстанції посилався на ст. 1194 ЦК України у виходив із того, що ліміт відповідальності за договором страхування не був вичерпаний, тому позовні вимоги повинні бути заявлені до страхової організації, а не до власника джерела підвищеної небезпеки, а також посилався на їх недоведеність. Колегія суддів погоджується з цими висновками, оскільки згідно із ч.1 ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Таким чином, витрати на лікування, шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності та із стійкою втратою працездатності повинна відшкодовуватись страховою компанією за наявності законних підстав. Відповідно до п. 19 постанови № 6 Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» потреба в додаткових витратах на потерпілих та їх тривалість має визначатись висновком судово-медичної експертизи. Виходячи із того, що такого висновку не надано і клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи не заявлялось, суд правильно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Посилання позивача на необхідність стягнення із ТОВ «Гільдія-К» витрат на сторонній догляд і стороннє побутове обслуговування не підтверджено належними і допустимими доказами, про що зазначив і суд 1 інстанції у рішення, давши належну оцінку наявним у справі доказам у їх взаємному звязку і сукупності, а посилання в апеляційній скарзі на невірно оцінку доказів не можу бути прийнято до уваги, оскільки протирічить ч.2 ст. 303 ЦПК України. За таких обставин рішення суду у частині відмови у стягненні матеріальної шкоди з ТОВ «Гільдія-К» слід залишити без змін, а посилання в апеляційній скарзі на допущену у справі описку (щодо спричинення винними діями [PERSON] пошкодження автомобіля позивача), - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки цей недолік може бути усунений згідно із ст. 219 УПК України. Що стосується рішення суду у частині стягнення моральної шкоди із ТОВ «Гільдія-К», то суд 1 інстанції виходив із доведеності факту завдання позивачці такої шкоди з вини відповідача, і вважав, що сума у 2000грн. буде достатньою. Однак, із таким висновком у повній мірі погодитись не можна. Як зазначив суд у рішенні, цим відповідачем дійсно позивачу була завдана моральна шкода, що полягає в наступному: на час та після ДТП позивач вимушений був відмовитись від звичного способу життя, він не мав можливості нормально спілкуватись зі своєю родиною. Усвідомлення того факту, що через нього (позивача) його близькі та рідні вимушені змінити уклад свого життя, вживати додаткових зусиль і позбавити себе нормального відпочинку постійно пригнічувало і продовжує пригнічувати позивача; сам факт перенесення ДТП, фізичний біль та інш., безсоння від болю та від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну, але й душевну біль і завдало глибокої душевної травми; особиста вимушена бездіяльність та безпомічність також спричиняли моральні страждання позивачу, оскільки за складом характеру і стилем життя позивач активна людина, а в результаті ДТП вимушена був на деякий час припинити своє спілкування із знайомими та друзями, колегами по роботі; відношення відповідача до скоєного ним, який не тільки не робить нічого для відшкодування завданої шкоди, але й не визнає в повному обсязі своєї вини у скоєному і на протязі вже тривалого часу. Ці висновки суду відповідачем ТОВ «Гільдія-К» не оспорювались, тому апеляційний суд вважає доведеним, що неправомірними діями саме вказаного відповідача, повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягає повному відшкодуванню за його рахунок. У рамках вищевикладеного обґрунтування моральної шкоди, застосовуючи принципи розумності та справедливості, апеляційний суд вважає, що з ТОВ «Гільдія-К» слід стягнути моральну шкоду у суму у 15 000 грн.. З огляду на викладене, рішення суду в цій частині підлягає зміні (п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), а сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ТОВ «Гільдія-К» збільшенню з 2000 грн. до 15\~000грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України ти виходячи із того, що судом 1 інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, з відповідача ТОВ "Гільдія-К" слід стягнути судовий збір у сумі 365грн.40коп. (243,6грн.+121,8грн.), з ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" судовий збір у сумі 730грн.80коп. (243,6грн.+121,8грн.х2).

Outcome: partial