Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 10.04.2000р. померла їхня тітка [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: с.Черневе, вул.В.Стефаника, 41, Мостиського району Львівської області. Зазначають, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] (дядько позивачів) та [PERSON] (тітка позивачів). Вважають, що на момент припинення колгоспного двору, їх частки у спірному будинковолодінні становили по 1/2 кожному. Вказують, що 25.10.1998р. помер [PERSON], спадщину після смерті, якого у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР прийняла його сестра [PERSON] (тітка позивачів), оскільки проживала на момент смерті разом з ним та вступила в управління спадкового майна. Зазначають, що ще за свого життя спадкодавець [PERSON] (тітка позивачів) склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачам, які у встановленому законом порядку, - ст..549 ЦК УРСР прийняли спадщину, так як вступили в управління спадковим майном. З метою оформлення своїх спадкових справ, позивачі звернулися до приватного нотаріуса Мостиської районного нотаріального округу, та отримали свідоцтва на про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, однак не можуть оформити спадщину на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно\~зазначений вище житловий будинок. З огляду на наведені обставини, зокрема через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на спірний житловий будинок по вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області, а саме по 1/2 частці кожному. Позивачі в судове засідання не зявилися, не повідомили про причини своєї неявки та не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача\~ Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа в.о.завідувача Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте повідомив, що після смерті [PERSON], яка померла 10.04.2000р., спадкова справа знаходиться в приватного нотаріуса [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав копії сторінок спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 10.04.2000р., за №926/2016, та просив справу слухати у його відсутності. У ч.4\~ст.206 ЦПК України\~зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області відносився до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого був [PERSON], а членом такого є: [PERSON], що підтверджується виписками з погосподарських книг по с.Черневе Чернівської сільської ради Мостиського району. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого. Виходячи з вимог ст.ст.120,\~123 ЦК України\~в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали [PERSON] та [PERSON], тобто кожен на 1/2 частину спірного житлового будинку. 25.10.1998року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON], дядька позивачів. До складу даної спадщини входило право власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого по вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області, що належав спадкодавцю [PERSON] як члену колгоспного двору. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~Спадкові відносини в Україні регулюються\~Цивільним кодексом України 2003 року\~(ЦК),\~законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності\~ЦК\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до\~ст. 548 ЦК Української РСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.\~548,\~549 ЦК Української РСР 1963 року\~(діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за\~ст. 549 ЦК УРСР\~спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер у 1998 році, відповідно до\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~на вказані правовідносини поширюється дія\~ЦК УРСР від 1963 року. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця [PERSON] саме його сестра [PERSON] у відповідності до\~ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року фактично вступила в управління та володіння належним йому спадковим майном. Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю [PERSON] 1/2 частину спірного житлового будинку успадкувала його сестра [PERSON] 10.04.2000 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON], тітки позивачів. Спадкове майно спадкодавця [PERSON] становить житловий будинок, що розташований за адресою: вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області (1/2 частина такого, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/2 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] ). Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за свого життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїм племінникам - позивачам. У встановлений законом строк, а саме позивачі звернулися до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON]. З копії спадкової справи за №926/2016, відомо, що позивачі на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області 27.10.1998р., є спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON]А, яка померла 10.04.2000р. та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. У видачі ж позивачам свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частину спадкового майна спадкодавця [PERSON], а саме житловий будинок по вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на вказане майно. Отже, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок по вул.В.Стефаника, 41 в с.Черневе Мостиського району Львівської області та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори від 07.09.2018р. за №1151/01-16 та копіями сторінок із спадкової справи заведеної після смерті [PERSON]; копіями сторіно із будинкової книги; довідкою Чернівської сільської ради від 07.09.2016р. про склад сімї на час смерті спадкодавця [PERSON]; листом-повідомленням про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок; копіями паспортів позивачів; копією архівної довідки, яка підтверджує родинні відносини позивачів із спадкодавцем [PERSON]; виписками з по господарських книг по с.Черневе Мостиського району Львівської області від 23.07.2018р.; іншими матеріалами справи. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець [PERSON] була фактичним власником спірного житлового будинку, хоча і не оформила право власності на таке, то суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на вищевказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки, оскільки вони прийняли спадщину, а інші можливі спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку в спадщині не вчинили будь-які дії щодо прийняття такої після смерті спадкодавиці. На підставі викладеного,

Outcome: approved