Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог вказали, що 07 вересня 2016 року помер їх батько [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №10 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить його право на житловий будинок з погосподарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Миколаївська область Веселинівський район, с. Поділля, вул. Пашковського,22. Позивачі у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області, подавши заяви про прийняття спадщини, на підставі заяв та наданих документів нотаріусом 12.01.2017 року було заведено спадкову справу. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивачі звернулися до Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину. Причиною відмови зазначено, що у спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві. Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивачі звернулася з відповідним позовом до суду та просять задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачі не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні, просила задовольнити позовні вимоги позивачів, та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2016 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], про що 09 вересня 2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис за №10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП №246201 /а.с.16/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (рос. мовою), [INFO] серії ЯИ № 439300, в графі батьки зазначено батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (рос. мовою), [INFO] серії ЯШ № 337207, в графі батьки зазначено батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії І-ФП №093290 [PERSON], [INFO], 06 лютого 1982 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO] після чого останній присвоєно прізвище «Строгуш» /а.с.11/. Відповідно до повторного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії І-ФП № 261698, в графі батьки зазначено батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.14/. Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК №1127874 [PERSON] (рос. мовою), [INFO] та [PERSON] (рос. мовою), [INFO] вступили в брак 24 червня 1979 року, після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на «Фесюк» /а.с.15/. Виходячи з наведеного підтверджується родинний звязок між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (батько діти). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів житловий будинок, що належить йому на правах особистої власності, і все, що в ньому знаходиться разом з надмірними спорудами, розміщений в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Пашковського, 22, своїй дочці [PERSON]. Судом було витребувано від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу [PERSON] спадкову справу №2/2017 року заведену після смерті [PERSON], померлого 07 вересня 2016 року, в якій наявна заява [PERSON] від 22.02.2017 року, яка від прийняття спадщини за вказаним заповітом, яка залишилась після смерті спадкодавця відмовилася. Згідно ч. 3 ст. 1275 ЦК України, відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №964 від 18.11.2016 року, [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 1973 року по день смерті 07 вересня 2016 року. Знятий з реєстраційного обліку як померлий. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один. В матеріалах спадкової справи наявні заяви [PERSON] від 25.10.2016 року, [PERSON] від 22.02.2017 року, [PERSON] від 22.02.2017 року які вказали, що вони приймають спадщину, що залишилася після смерті [PERSON]. Постановою від 22.05.2018 року Приватний нотаріус\~Веселинівського районного\~нотаріального округу\~[PERSON]відмовила у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з тим, що у позивачів відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві /а.с. 18/. Таким чином, в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Згідно виписки з рішення районної ради народних депутатів виконавчого комітету «про оформлення права власності на будинок» 10 січня 1989 році [PERSON] надано право на оформлення права власності на будинок в с. Поділля по вул. Пашковського,22, Веселинівського району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 січня 1989 року [PERSON] належить житловий будинок по вул.. Пашковського,22, с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області /а.с.20/. Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок №22 вул. Пашковського, с. Поділля Веселинівський район Миколаївська область замовником якого є [PERSON],[INFO]. Крім того, відповідно до інформаційної довідки №136925178 від 07.09.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відомості щодо права власності на житловий будинок за адресою: вул. Пашковського, 22 с. Поділля Веселинівський район Миколаївська область відсутня. Згідно з п.3.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Пленум №6): "На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно інвентаризаційної справи №152 на житловий будинок по вул. Пашковського,22 в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області та довідки - характеристики №94 від 16.05.2017 року виданої начальником Веселинівської філії ММБТІ [PERSON], відповідно до якої було проведено поточну інвентаризаційно оцінювальну роботу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: с. Поділля, вул. Пашковського,22 Веселинівського району Миколаївської області, яка складає 181773 грн. Власником станом на 28.12.2012 р. є [PERSON] 1/1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.01.1989 року, зареєстровано Миколаївським МБТІ 12.01.1989 року, реєстровий №22. Як зазначено в п.3.3. Пленуму №6, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Крім того, відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 (із змінами та доповненнями), не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні)\~будівлі та\~споруди,\~прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Виходячи з вищенаведеного, померлому [PERSON] належало на праві особистої власності житловий будинок за адресою: с.\~Поділля по\~вул.\~Пашковського,\~22 Веселинівський район Миколаївської області. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом зокрема, мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1267 ЦК України, частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивачі прийняли спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їм з часу її відкриття. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved