Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і стягнення аліментів у відсотках від заробітку на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя у них не склалось, з липня 2013 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення між ними неможливе. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 30% з усіх видів заробітку щомісячно та на своє утримання в розмірі 300 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку та на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено: сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження. Спільне життя не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинено, з липня 2013 року сторони разом не проживають, примирення між ними неможливе, тому на думку суду подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою КСН мікрорайону Завокзалля (а.с.10). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення аліментів в частковому відношенні до заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач в даний час займається доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому також потребує матеріальної допомоги на своє утримання, тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частини всих видів заробітку щомісячно на утримання дружини. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено квитанцією (а.с.1). Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved