Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 30.08.2013 року, в обґрунтування своїх вимог посилаючись на те, що 31.08.2010 року він дав в борг [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000, 00 грн. на строк до кінця 2010 року. В підтвердження чого, відповідач надала йому розписку, згідно якої поклала на себе зобов'язання виконати свій обов'язок належним чином, а саме повернути борг до кінця 2010 року, у разі несплати в обіцяний строк суми боргу зобов'язалася виплачувати 1% за кожен день прострочення платежу, а також 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу не виконала, внаслідок чого станом на 10.12.2012 року утворилась заборгованість за договором позики від 31.08.2010 року у розмірі 5000,00 грн. - заборгованості по основному боргу, 48 600,00 грн. - процентні кошти за прострочення повернення коштів, 2 184,00 грн. - сума, що урахована індексом інфляції, а всього 55 784,00 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також просить відшкодувати передбачену договором моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн. та судові витрати. Позивач та представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористалися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та участі позивача, позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 37). Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалася, була належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання нею судових повісток, які вона отримала особисто під підпис (а.с. 13, 28, 36). Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики), а згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України в підтвердження договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], 31.08.2010 року взяла в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 5 000,00 грн., про що надала розписку, згідно якої поклала на себе зобов'язання виконати свій обов'язок належним чином, а саме повернути борг до кінця 2010 року, у разі несплати в обіцяний строк суми боргу зобов'язалася виплачувати 1% за кожен день прострочення платежу, а також 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди (а.с.38). Вказана розписка підтверджує факт передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] та обов'язок повернення позичальником грошей позикодавцю до кінця 2010 року, тобто розписка має силу письмового договору позики в силу ст. 1047 ЦК України. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Суд встановив, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором позики від 31.08.2010 року, оскільки у визначений договором строк не повернула суму боргу. Згідно розписки відповідач у разі несплати в обіцяний строк суми боргу зобов'язалася повернути її з урахуванням 1% за кожен день прострочення платежу, тому відповідно до розрахунку, наданого позивачем в позовній заяві, станом на 29.08.2013 року сума процентних коштів з дня порушення умов договору, тобто з 01.01.2011 року складає 48 600 грн. (а.с. 4). Згідно ст. 3 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим Центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним. Крім того, позивач вважає, що термін договору позики сплинув тому просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати, які станом на 29.08.2013 року складають 2 184,00 грн. Отже сума боргу станом на 29.08.2013 року в розмірі 55 784,00 грн., складається з: - основного боргу в розмірі 5 000,грн.; - суми процентних коштів з дня порушення умов договору в розмірі 48 600, 00 грн., - суми, що урахована індексом інфляції і складає 2 184, 00 грн. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з розписки, [PERSON] зобов'язалася у разі не своєчасного повернення позичених коштів, сплатити [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. (а.с. 38), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було виконано умови договору позики та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 55 784 грн. та моральна шкода в розмірі 10 000 грн. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 787,26 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved