Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності та просила визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за №55 по вул. Комарова м. Вінниця, яка належала її сестрі [PERSON], у порядку спадкування за законом після померлої 24.12.2007 року [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона у Третій вінницькій державній нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на ім"я померлої [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за №55 по вул. Комарова м. Вінниця. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.12.2007 року померла [PERSON], про що 27.12.2007 року було складено відповідний актовий запис №3677, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 095102 від 27.12.2007 року (а.с.3). Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження серії ЯД №241064 від 03.10.1951 року та свідоцтва про народження серії ЯД №241063 від 03.10.1951 (а.с. 4), де в графі батько зазначено [PERSON], мати [PERSON] Кононова. Позивач після одруження 30.08.1970 року із [PERSON] змінила прізвище з «Наконечної» на «Мартиновська» (свідоцтво про одруження серії І-АБ №037019 (а.с.5)). Згідно довідки квартального комітету «Пирогово» від 25.12.2013 року №1449 [PERSON] на день смерті 24.12.2007 року сестри [PERSON] проживала разом з нею за адресою: м. Вінниця. вул. Комарова, 55 (а.с.7). Оскільки спадкоємець [PERSON] на момент смерті сестри 24.12.2007 року [PERSON] проживала разом з нею за адресою: м. Вінниця. вул. Комарова, 55, то фактично вступила у володіння спадковим майном, вона є такою, що прийняла спадщину в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України, у якій зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме ? частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за №55 (51), по вул. Комарова м. Вінниця, загальною житловою площею 43,1 кв. м., до склажу будинку входить два сараї, погріб, паркан, яке померла успадкувала після смерті батька [PERSON], який помер 13.05.1982 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 25.05.1983 року Третьою вінницькою державною нотаріальною ( матеріали інвентаризаційної справи №16149. Однак [PERSON] за життя державну реєстрацію свого права на дану частку успадкованого майна у встановленому законом порядку не здійснила. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 49/2014, заведеної після померлої 24.12.2007 року [PERSON], позивач до Третьої вінницької державної нотаріальної контори подала відповідну заяву про прийняття спадщини від 28.11.2013 року, інші заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не надходили. Відповідно до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, позивач відповідно до положень ст. 1262 ЦК України, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом померлої [PERSON] Відповідно до абз. 2 ч. 2. ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved