Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 850,00 гривень щомісячно на час її навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей: доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] - [INFO]. Відповідач сплачував аліменти на двох дітей до їх повнолітня. Дочка сторін повнолітня, навчається у Львівському національному університеті ім. Івана Франка, що потребує значних витрат, які позивачка самотужки проводити не може, оскільки має на утримання ще двоє дітей від другого шлюбу, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, забезпечила явку представника згідно договору від 30.05.2017 р. [PERSON], яка позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить його задовольнити. [PERSON] проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні такого. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи про поділ майна сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заочним рішенням Буського районного суду від 04.04.2017 року даний позов задоволено повністю. Вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на час навчання дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 850,00 гривень щомісячно до досягнення нею 23-х років та до закінчення навчання, починаючи з 10 жовтня 2016 року. Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав заяву про перегляд такого. Ухвалою Буського районного суду від 12.05.2017 року заяву задоволено, вище вказане заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 14.11.2008 року. Від шлюбу мають двоє дітей, доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 23.10.2012 року про зміну розміру аліментів (справа № 1303/1409/2012 р., провадження 2/1303/570/2012 р.) збільшено розмір стягуваних за рішенням цього ж суду від 24.06.2008 р. аліментів на утримання дітей. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 400,00 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Як встановлено, що донька сторін досягла повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинено. Як показала представник позивача, дочка сторін навчається в Університеті імені [PERSON], проживає в гуртожитку, на даний час є заборгованість на оплату такого проживання в розмірі 4000,00 гривень, позивачка несе витрати на проїзд, харчування доньки, купує їй одяг. Позивачці важко нести такі витрати, оскільки має на утриманні двох спільних з відповідачем дітей та двох дітей від другого шлюбу. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, з дочкою не спілкується, не цікавиться її навчанням, добровільної домовленості по суті позову, між сторонами не досягнуто. В судовому засіданні [PERSON] показав що сплачувати аліменти на час навчання доньки не має змоги, оскільки офіційно не працює, має мінливий дохід, підприємницькою діяльність не займається. Має не утриманні дружину [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, добровільно сплачував аліменти на утримання дітей від шлюбу з позивачкою, має переплату по таких в розмірі 17060,00 грн. (станом на 31.05.2017 р.), що підтверджується листом Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Також у 2016 році сплатив позивачці 40000,00 гривень на утримання дітей, в тому числі і на навчання дочки, її проживання в гуртожитку, придбання оргтехніки, навчальної літератури, одягу, тощо. Аліменти згодиться сплачувати, коли його про це попросить дочка особисто, або звернеться з відповідним позовом від свого імені. Доводи відповідача про сплату 40000,00 гривень в рахунок аліментів спростовані в судовому засіданні представником позивача, та поданою позивачкою, нотаріально завіреною 08.09.2016 року за реєстровим № 494, заявою, з якої вбачається твердження позивачки що гроші в сумі 40000,00 гривень вона отримала від відповідача згідно ухвали суду про затвердження мирової угоди по цивільній справі про поділ майна подружжя. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки № 286 від 01.09.2016 року [PERSON] навчається у Львівському національному університеті ім. Івана Франка на денному відділенні на біологічному факультеті, закінчує навчання в червні 2019 року. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище наведене, матеріальне становище сторін, те що позивач не працює, перебуває в декретній відпустці, має на утриманні четверо дітей, відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, має на утриманні троє дітей від другого шлюбу, однак від забезпечення та матеріального утримання дітей від першого шлюбу не відмовився, не заперечує проти надання матеріальної допомоги в користь доньки [PERSON], а також те, що донька сторін потребує матеріальної допомоги на час навчання, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вище викладене, вважаю за необхідне сплату судових витрат покласти на відповідача.

Outcome: approved