Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У лютому 2019 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018110200004873 від 13.08.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, установлено, що 12.08.2018 року близько 12 години 10 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вулиці Святошинська в напрямку вулиці Київської в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої підочної та надбрівної ділянок, саден обличчя, саден та гематом лівої кисті, обох стоп, закритого багатоуламкового перелому голівки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, які в сукупності згідно висновку судово-медичного експерта № 309/Д від 23.10.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день. В даній дорожній обстановці, водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.: 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; 16.2 (Нарегульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в Інституті травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України з 13.08.2018 по 23.08.2018. Згідно з розрахунком вартості лікування, наданим Державною установою «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», вартість лікування потерпілої [PERSON] склала 7986 грн. 69 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 у справі №369/13670/18 кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України, було призначено до судового розгляду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2018 у справі №369/13670/18 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, із зазначенням в мотивувальній частині, що [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 16 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, - заподіянням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Тому, Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури просив суд стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення на користь держави в особі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» у сумі 7986,69) грн. на розрахунковий рахунок [NUMBER] ГУ ДКСУ у Шевченківському району міста Києва, код ЄДРПОУ 02012007, МФО 820172, призначення платежу: за лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №12018110200004873. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином, представник Києво-Святошинської місцевої прокуратури прокурор Вакуленко М.Г. надав до суду заяву у якій просив справу розглядати у відсутності представника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018110200004873 від 13.08.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, установлено, що 12.08.2018 року близько 12 години 10 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вулиці Святошинська в напрямку вулиці Київської в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в Інституті травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України з 13.08.2018 по 23.08.2018. Згідно з розрахунком вартості лікування, наданим Державною установою «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», вартість лікування потерпілої [PERSON] склала 7986 грн. 69 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2018 у справі №369/13670/18 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, із зазначенням в мотивувальній частині, що [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 16 2 Правил дорожнього руху України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено. У справі «Вулах та інші проти Росії» (скарга № 33468/03, рішення від 10 січня 2012 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що виправдання у кримінальному судочинстві чи припинення кримінального переслідування не повинні перешкоджати цивільній відповідальності у виді виплати компенсації, що виникає на підставі менш тяжкого тягаря доказування тих же фактів. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995№ 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п. 3 (а1), ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу здійснюються за рахунок місцевого бюджету. У зв`язку з тим, що Державна установа "Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» є бюджетною установою, яка фінансується із державного бюджету, на даний час не вжито заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину відповідача, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, а закриття кримінального провадження щодо відповідача не звільняє його від обов`язку з відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла, внаслідок його протиправних дій, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» вартість стаціонарного лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 7 986, 69 грн. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з позивача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved