Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка у жовтні 2018 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що вони з відповідачем вперше одружилися у 1987 році та незабаром розлучилися. Проте заради дитини та збереження сімї вони знову 1 серпня 1995 року зареєстрували шлюб. Однак спільне життя у них не склалось, так як між ними не має взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, на обовязки подружжя у сімї, у них відсутні спільні інтереси та духовна спорідненість, у зв"язку з чим постійно виникали сварки, вона переконана, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що подружнє життя у позивачки із відповідачем не склалося, постійно виникали сварки, з 2016 року вони не підтримують подружніх відносин, а з жовтня 2018 року проживають окремо один від одного і не ведуть спільного господарства. Позивачка втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено\~судом,\~сторони перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~1\~серпня 1995\~року /а.с.4/. Також встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з 2016 року вони не підтримують подружніх відносин, а з жовтня 2018 року проживають окремо один від одного і не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved