Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача\~20.02.2017\~\~року звернувся до суду з позовом до відповідача, третьої особи\~ про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов»язання вчинити дії. Підставою своїх вимог вважає те, що позивач, [PERSON], є власником земельної ділянки 2,4712 га, яка знаходиться в адміністративних межах Леськівської сільської ради, кадастровий номер 71234840000330000362, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №043751 від 20 лютого 2009 року. Між позивачем, [PERSON] (орендодавцем) та ФГ «Матвіїха», в особі директора [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди землі, дата укладення договору відсутня, належної позивачеві вищевказаної земельної ділянки. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100059. Позивач, [PERSON], є власником земельної ділянки 2,4712 га, яка знаходиться в адміністративних межах Леськівської сільської ради, кадастровий номер 71234840000330000363. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №043752 від 20 лютого 2009 року. Між позивачем, [PERSON] (орендодавцем) та ФГ Матвіїха», в особі директора [PERSON]П.(орендар) було укладено договір оренди землі, дата укладення договору відсутня, належної позивачеві вищевказаної земельної ділянки. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100186. Позивач, [PERSON], є власником земельної ділянки 2,471га, яка знаходиться в адміністративних межах Леськівської сільської ради, Державний акт на право приватної власності на землю серія ЧP 12-15-12294 від 06.08.2001 р. Між позивачем, [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Матвїіха», в особі директора [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди землі, дата укладення договору відсутня, належної позивачеві вищевказаної земельної ділянки. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100047. Враховуючи те, що [PERSON], в подальшому не мав намір здавати в оренду три належні йому земельні ділянки, він у грудні 2016 року звернувся по юридичну допомогу з метою з'ясувати можливість дострокового розірвання вищевказаних договорів оренди землі, і йому стало відомо, що дані договори є недійсними, так як він особисто їх не підписував. Ст.1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння, і користування земельною ділянкою. Згідно до ч.4 ст.203 ЦК України-правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст.14 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі. Частиною 2 ст.207 ЦК України визначені вимоги щодо письмової форми правочину, а саме те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Під підписанням правочину потрібно розуміти скріплення тексту оригінальною позначкою, притаманною лише даній особі. Відповідно до ст.5 Конвенції Організації Обєднаних Націй «Про міжнародні переказні векселі і міжнародні прості векселі» від 9 грудня 1988 року, підпис означає власноручний підпис або його факсиміле, або інше еквівалентне посвідчення автентинтичності інших засобів. Отже, виходячи з вищенаведеного, є усі підстави визнати дані правочини (договори оренди землі ) недійсними, так як є видиме недодержання в момент укладання договорів вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст.203 ЦК України. При укладенні договорів оренди повністю недотримані вимоги щодо письмової форми (ст.208 ЦК України та ст.14 ЗУ «Про оренду землі), змісту та умов договору оренди землі. Договори оренди землі між [PERSON] (Орендодавець) та ФГ «Матвіївське» (Орендар) вчинені у неналежній формі, про що свідчить недійсність підпису стороною позивача. Викладене підтверджується матеріалами доданими до позовної заяви. Просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між позивачем-Левінським [PERSON] та відповідачем-ФГ «Матвіїха», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 р. за №041079100059; зобовязати державного реєстратора Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, зареєстрованого у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року №041079100059; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між позивачем-Левінським [PERSON] та відповідачем-ФГ «Матвіїха», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100186; зобовязати державного реєстратора Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, зареєстрованого у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100180; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між позивачем-Левінським [PERSON] та відповідачем-ФГ «Матвіїха», зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 р. за №041079100047; зобовязати державного реєстратора Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, зареєстрованого у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 року за №041079100047 та стягнути судові витрати. На адресу суду 23.03.2017 року від відповідача ФГ «Матвіїха» надійшло заперечення, відповідно до якого ФГ „Матвіїха заперечує проти вказаного позову з наступних підстав. Однією з підстав для визнання договорів оренди землі недійсними позивач зазначив відсутність дат укладення цих договорів. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки на наявних у ФГ „Матвіїха примірниках договорів оренди землі, укладених з [PERSON], зазначена дата їх підписання, а саме 25 вересня 2009 року. Крім того, факт наявності на договорах дат укладення підтверджується документами, які надані суду самим позивачем. Так, в доданих до позовної заяви копіях актів приймання-передачі земельних ділянок від 25 вересня 2009 року містяться посилання на договори оренди землі від 25 вересня 2009 року, укладені між [PERSON] та ФГ «Матвіїха». Також, як було передбачено ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що була чинною станом на 25 вересня 2009 року), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Частиною 3 ст.640 ЦК України (в редакції станом на 2009-2010 роки) було встановлено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі (в редакції станом на 25 вересня 2009 року) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Всі три договори земельних ділянок, власником яких є [PERSON], зареєстровані у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру 10 грудня 2010 року, отже вказані договори слід вважати укладеними саме цього числа. Іншою підставою для визнання договорів оренди землі недійсними позивач вказав те, що він нібито не підписував зазначені договори. В той же час у своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та ФГ „Матвіїха були укладені три договори оренди, належних йому земельних ділянок. Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч.3 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Всупереч вказаним нормам права, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що підписи на договорах оренди земельних ділянок виконані не ним. Отже, його твердження в цій частині є необґрунтованими і бездоказовими, а тому не можуть братися судом до уваги. Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] не заперечує, що на доданих до його позову документах, а саме на актах приймання-передачі земельних ділянок від 25 вересня 2009 року, підписи виконані ним. 3 тексту позовної заяви [PERSON] вбачається, що він усвідомлював факти укладення ним договорів оренди належних йому земельних ділянок з ФГ „Матвіїха, але в грудні 2016 року він прийшов до висновку, що в подальшому не має наміру здавати ці земельні ділянки в оренду. Отже, [PERSON] не заперечує, що з моменту укладення договорів оренди земельних ділянок і до грудня 2016 року у нього було бажання здавати належні йому земельні ділянки в оренду ФГ „Матвіїха. Це підтверджується і тим, що протягом 2010-2016 років [PERSON] систематично одержував від ФГ „Матвіїха орендну плату за користування належними йому трьома земельними ділянками, і при цьому, не звертався до орендаря чи до правоохоронних органів з будь-якими запереченнями, зауваженнями, претензіями, заявами, скаргами щодо використання цих земельних ділянок. Факти отримання [PERSON] орендної плати за три останні роки підтверджуються відповідними відомостями та видатковими касовими ордерами. Вважає, що в грудні 2016 року [PERSON] змінив свої наміри щодо належних йому земельних ділянок не самостійно, а внаслідок недобросовісної конкуренції та обіцянок з боку ТОВ „Атлантик Терра. Такий висновок підтверджується, зокрема тим, що позовну заяву від імені [PERSON] подала та є його представником в суді [PERSON], яка в кінці лютого 2017 року звернулася до ФГ „Матвіїха з листом від 15 лютого 2017 року, в якому безпідставно вимагала передати ТОВ „Атлантик Терра земельні ділянки загальною площею 20,8 га. Вказаний лист [PERSON] JI.B. підписала, як юрисконсульт ТОВ „Атлантик Терра. Отже, в даній справі ТОВ „Атлантик Терра діє з власних корисливих мотивів, використовуючи окремих осіб-мешканців с.Матвіїха, як засоби для отримання права користування належними їм земельними ділянками у протиправний спосіб. Згідно з ч.2 ст.128 ЦПК України відповідач може заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі. Просить відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] до ФГ „Матвіїха, третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобовязання вчинити дії. На адресу суду 23.03.2017 року від відповідача ФГ «Матвіїха» надійшла заява про застосування строків давності, відповідно до якої згідно з ухвалою суду від 02 березня 2017 року про відкриття провадження у справі, [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом 20 лютого 2017 року. При цьому, [PERSON] просить визнати недійсними договори оренди землі, укладені між ним та ФГ „Матвіїха" 25 вересня 2009 року, зареєстровані у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру 10 грудня 2010 року. Відповідно до змісту ст.256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Як передбачено ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч.1 ст.254 ЦК України). Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У своєму позові [PERSON] вказує дві підстави для визнання договорів оренди землі недійсними та скасування їх державної реєстрації: відсутність на них дат укладення та те, що він особисто ці договори не підписував. З тексту позовної заяви [PERSON] вбачається, що він не заперечує фактів укладення ним договорів оренди землі із ФГ „Матвіїха у вересні 2009 року та що з моменту укладення цих договорів і до грудня 2016 року, у нього було бажання здавати належні йому земельні ділянки в оренду ФГ „Матвіїха. Це підтверджується і тим, що протягом 2010-2016 років [PERSON] систематично одержував від ФГ «Матвіїха» орендну плату за користування належними йому трьома земельними ділянками, і при цьому, не звертався до орендаря чи правоохоронних органів з будь-якими запереченнями, зауваженнями, претензіями, заявами, скаргами щодо використання цих земельних ділянок. Факти отримання [PERSON] орендної плати за належні йому земельні ділянки підтверджуються відповідними відомостями та видатковими касовими ордерами, копії яких надані суду. Отже, [PERSON] повинен був, і міг бачити, чи є на укладених ним договорах оренди землі відповідні дати та чи його підписи стоять на цих договорах. Таким чином, перебіг строку позовної давності, протягом якого [PERSON] мав право звернутися до суду з позовом про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації, почався 26 вересня 2009 року та сплив 26 вересня 2012 року. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом майже через 7 років і 5 місяців з дня укладення оспорюваних договорів оренди землі, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач не заявив, про підстави зупинення чи переривання перебігу позовної давності суду не повідомив. За таких обставин вбачаються підстави для застосування судом позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.Просить застосувати позовну давність у справі №702/170/17 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства "Матвіїха, третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації та відмовити у задоволенні позову [PERSON] до ФГ „Матвіїха, третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації, в зв'язку із спливом позовної давності. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просить його задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала та дала пояснення, які відповідали обґрунтуванню позовних вимог. Додатково пояснила, що позивач про порушення свого права - наявності підробленого підпису від його імені дізнався у 2016 році, коли звернувся з питанням укладення договору оренди із іншим господарським товариством. Вважає, що підстави для застосування наслідків пропуску строку давності відсутні. У судове засідання представник відповідача ФГ «Матвіїха» не зявився, просить справу розглядати у його відсутність, надані заперечення підтримав повністю, просить відмовити у задоволенні позову повністю. \~\~\~\~\~У судове засідання представник третьої особи державного реєстратора Монастирищенської районної державної адміністрації по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду, повідомлений у встановленому законом порядку. Допитаний за його згодою в якості свідка позивач [PERSON] показав суду, що його земельні ділянки після розпаювання у 1992 році перебували в оренді без укладення договорів. Він отримував орендну плату спочатку від колгоспу, а потім від інших землекористувачів. У тому числі його земельні ділянки використовувало ФГ "Матвіїха". Про наявність договорів оренди та про наявність у договорі підпису, здійсненого від його імені, він дізнався у кінці 2016 року, коли вирішив передати в оренду земельні ділянки іншому господарському товариству. Він почав готовити документацію про реєстрацію права власності на землю та дізнався про наявність підпису від його імені та про наявність договорів. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника позивача, показання позивача, допитаного в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає,\~ що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно положень ст.10 ЦПК України, які роз»яснювались судом сторонам та відповідають положенням ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельні ділянки та державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЗ №043751, серії ЯЗ №043752, серії ЧР №12-15-12294, виданих 20.02.2009 року, 20.02.2009 року, 06.08.2001 року, є власником земельних ділянок площею 2,4712 га, 2,4712, 2,471, що розташовані на території Леськівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.8,14,20). Згідно договорів оренди землі [PERSON] надав ФГ «Матвіїха» в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в адмінмежах Леськівської сільської ради площею 2,4712 га, 2,4712 га, 2,4712 га строком на 10 років, які зареєстровані у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 10.12.2010 року за №041079100059, 10.12.2010 року за №041079100186 та10.12.2010 року за №041079100047, відповідно (т.1 а.с.105-113). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до\~ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Отже, суд приходить до висновку, що договір оренди землі є двостороннім договором, однією зі сторін якого є орендодавець, тобто особа, у власності якої перебуває земельна ділянка і яка має право передати її в строкове, платне користування іншій особі\~орендарю, отримуючи за це орендну плату. Для укладення двостороннього договору необхідна воля обох сторін, яка має бути виражена в письмовій формі, як того вимагає ст.14 Закону України «Про оренду землі». Виходячи з системного аналізу вказаних норм\~ЦК України\~та\~Закону України «Про оренду землі», вбачається, що оспорювання особою підпису в договорі та встановлення обставин про те, що він не підписаний особою, яка зазначена в договорі є підставою для визнання цього договору недійсним за ст.ст.\~203,\~215 ЦК України, як підписання договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутність волевиявлення особи. Суд вважає, що дані договори оренди землі відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України підлягають визнанню недійсними, так як при їх укладені не дотримано вимог частин 2-3 ст.203 ЦК України, оскільки, згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №669/1191/17-23 від 23.10.2017 року підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис сторін» «Орендодавець» договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ «Матвіїха», який міститься в матеріалах реєстраційної справи з кадастровим №7123484000:03:001:0363, зареєстрованого 10.12.2010 року за №041079100059 виконаний не [PERSON]. Підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис сторін» «Орендодавець» договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ «Матвіїха», який міститься в матеріалах реєстраційної справи з кадастровим №7123484000:03:001:0362, зареєстрованого 10.12.2010 року за №041079100186 виконаний не [PERSON]. Підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис сторін» «Орендодавець» договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ «Матвіїха», який міститься в матеріалах реєстраційної справи з кадастровим №7123484000:03:001:0120, зареєстрованого 10.12.2010 року за №041079100047 виконаний не [PERSON] (т.1 а.с.231-237). Факт отримання позивачем орендної плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору, оскільки одержання орендної плати відбувалося в подальшому після укладення договору і не може впливати на подію укладення, яка мала місце раніше, та підтвердити наявність волевиявлення на укладення договору у минулому. Суд вважає, що заява відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає до задоволення, так як суду надано докази - показання позивача, що про наявність підпису від його імені в договорах та їх реєстрацію він дізнався у 2016 році, а подані документи відповідачем, цього факту не спростовують, вони лише свідчать про факт користування земельними ділянками позивача та отримання за це ним плати. Крім цього, суд вважає, що доводи сторони відповідача про відсутність порушення прав позивача та отримиання ним орендної плати, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд не може легалізовувати порушення закону будь-якою особою при внесенні ними у офіційні документи недостовірної інформації, лише з тої підстави, що сторони знали про наявність такого договору, а також надавати можливість сторонам надалі вчиняти злочин, передбачений ст.358 КК України - використання підроблених документів. Тому суд вважає, що позов у частині визнання договорів оренди недійсними підлягає до задоволення. Суд вважає, що позов частині зобовязання державного реєстратора Монастирищенської районного державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі, не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Державний реєстратор Монастирищенської РДА в Черкаській області позивачем зазначений як третя особа. Монастирищенський районний суд Черкаської області ухвалою від 20.02.2017 року звертав увагу позивача та представника позивача що позовні вимоги пред"явлені до третьої особи. Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України суд лише за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Станом на дату винесення рішення у справі, на адресу суду, клопотання про притягнення в якості співвідповідача державного реєстратора Монастирищенської РДА в Черкаській області від позивача чи його представника не надходило, суд позбавлений з власної ініціативи змінювати статус третьої особи, а тому з цих підстав позов в цій частині не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню підлягає 50 % витрат, так як з шести позовних вимог судом задоволено три.

Outcome: dismissed