Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. За рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини щомісячно в сумі 300 гривень. Відповідач офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. Відповідач має задовільний стан здоров'я, що не перешкоджає йому працювати. Розмір аліментів, який сплачує відповідач є значно меншим, ніж мінімальний розмір аліментів визначений законом. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, який стягується з відповідача [PERSON] на утримання дочки до 1000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Додатково зазначила, що дочка має проблеми із здоров'я, у зв"язку з чим їй встановлена інвалідність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з наступних підстав. Він є інвалідом ІІІ групи, за станом здоров"я він був змушений звільнитись з офіційної роботи. На даний час єдиним його доходом є державна пенсія по інвалідності, яка складає 1452 гривні. Сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень він не має можливості. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом та є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що встановлено з копії рішення суду (а.с.9), копії свідоцтва про народження (а.с.11). [PERSON] є дитиною-інвалідом, у зв'язку з чим позивачка отримує відповідну державну соціальну допомогу, що встановлено з копій посвідчень (а.с.7,8), копії вкладки до посвідчення (а.с.7). З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 300 гривень щомісячно (копія рішення суду - а.с.10, копія виконавчого листа - а.с.12). Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та отримує відповідну пенсію по інвалідності, що встановлено з копії довідки до акта огляду МСЕК (а.с.25), копії довідки (а.с.26) Відповідач має медичні протипоказання до важкої фізичної праці, праці з токсичними речовинами, може працювати по спеціальності із скороченим робочим днем (медична довідка - а.с.24). Відповідач працював на посаді охоронця в ТОВ «Право», звільнений з роботи за власним бажанням з 02.05.2018 року, на даний час офіційно не працевлаштований (копія трудової книжки - а.с.22, копія довідки про доходи - а.с.23). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що розмір, аліментів який присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, дочки - [PERSON], [INFO], є недостатнім для належного забезпечення дитини. З часу присудження аліментів змінився матеральний стан відповідача, зокрема він тривалий час був працевлаштований та отримував постійну заробітну плату. Стан здоров"я відповідача та певні обмеження щодо умов праці, не перешкоджають відповідачу в подальшому офіційно працевлаштуватись та отримувати гідну заробітну плату. При визначенні розміру аліментів судом враховано, незадовільний стан здоров'я дитини, а саме її потреби у постійному лікуванні, оздоровчих заходах та спеціальному харчуванні. Що потребує значних матеріальних витрат. Також розмір присуджених аліментів, що вже стягуються з відповідача, є значно меншим, ніж мінімальний розмір визначений законом, а тому розмір аліментів має бути збільшено. Суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідача до 1000,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд не знаходить підстав до задоволення позову в частині присудження до стягнення аліментів у збільшеному розмірі з часу подачі позову, оскільки положення ст. 191 СК України не підлягають розширеному тлумаченню та стосуються лише присудження аліментів, а не зміни їх розміру. Крім того, звернення позивачки до суду не припинило обов"язок відповідача сплачувати аліменти за попереднім рішенням суду. Виходячи Із змісту ст. 192 СК України обов"язок сплачувати аліменти у збільшеному розмірі виникне у відповідача з часу набрання рішенням суду законної сили. Така позиція викладена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 (пункт 23). Оскільки при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial