Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача про виселення, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. В обґрунтування позову було вказано, що будинок по [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва. Вказаний будинок передано на баланс позивача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (на той час - КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві) та перебуває на обслуговуванні у ЖЕКу № 514. Як вказує позивач, при розгляді цивільної справи за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (на той час КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві) до [PERSON] про виселення з кімнати [ADDRESS] було виявлено, що у вказаному помешканні також безпідставно проживають [PERSON] та їх донька [PERSON] Відповідачі не мають належним чином оформленого ордера на вселення в кім. [ADDRESS] не були зареєстровані у ній. Тому вважає, що відповідач [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON] підлягає виселенню із займаного житлового приміщення без надання іншого житла. При цьому відповідач [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON] заперечив проти позову та подав зустрічну позовну заяву до КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві про визнання за ним із донькою права користування кім. [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказав, що він із сім'єю вселявся у гуртожиток на [ADDRESS] на підставі ордера [NUMBER] виданого ЖУ «Західне» ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд». Після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок з подальшими змінами до поверхових планів будинку [ADDRESS] кімната [ADDRESS] у якій проживав і проживає понад 12 р. [PERSON] із сім'єю та сплачує комунальні платежі вважається кімнатою [ADDRESS]. Як вказано у позові, у 2012 р. ДП «ЕКОС» АТХК «Київміськбуд» здійснювалися спроби визнати недійсним ордер [NUMBER] виданий [PERSON] на вселення у гуртожиток та його виселення, при цьому у задоволенні позову було відмовлено. Таким чином, вважають правомірним своє проживання у кім. [ADDRESS] [PERSON] звертався до Оболонського РВ ГУДМС України в м. Києві з метою реєстрації місця проживання на що отримав відмову. При цьому [PERSON] вселився до гуртожитку у встановленому законом порядку, тривалий час користується зазначеним приміщенням та належним чином виконує обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг, а зміна статусу гуртожитку не припиняє його права на користування житловим приміщенням, у зв'язку із чим просив суд про задоволення своїх вимог. Представник КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві у судовому засіданні змінила назву позивача на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та підтримала первісний позов з підстав викладених у позовній заяві, а також заперечила проти зустрічного позову. Відповідач [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON] та його представник заперечили проти вимог основного позову та підтримали зустрічний позов. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації заперечив проти виселення малолітньої [PERSON] вказуючи про необхідність прийняття рішення в рамках закону, яке не порушувало б інтересів дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з'ясовано судом, будинок по [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва. Вказаний будинок передано на баланс позивача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (на той час - КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві) та перебуває на обслуговуванні у ЖЕКу № 514 У відповідності до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку. Так, ч. 2 ст. 128 ЖК передбачено, що жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. У відповідності до ст. 129 ЖК, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЖК форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Згідно додатку до Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 03.06.1986 р. в спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються: дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім'ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку. Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток). Аналогічне положення міститься в п. 10 Розділу II Примірного Положення про гуртожитки, в якому зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Як вбачається з системного аналізу вказаних норм, вселення у гуртожиток і користування житловим приміщенням у гуртожитку відбувається на законних підставах у разі вселення на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, а отримання спеціального ордеру є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Як відомо учасникам процесу (і даний факт є безспірним) та підтверджується рішеннями судів, які і стали підставою повторного розгляду даної справи, відповідач за основним позовом [PERSON] із своєю сім'єю вселявся у гуртожиток по [ADDRESS], належний на той час ЖУ «Західне» ДП «Екос» не як працівник підприємства, а за домовленістю керівництва Оболонського (Мінського на той час) РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо поселення працівників МВС. Вселення [PERSON] у гуртожиток за адресою [ADDRESS] (цей адрес є правильним) відбувалося на підставі Ордера [NUMBER] від 25.09.2002 року виданого ЖУ «Західне» ДП «Екос» у кімнату [ADDRESS] саме на три ліжко-місця. Тобто з вимог позову вбачається, що ліжко-місце надається громадянам у тимчасове користування. Тимчасовим, сезонним робітникам, студентам та учням воно дається на термін, заздалегідь обумовлений у законі: на час виконання тимчасової або сезонної роботи або на час навчання в навчальному закладі. Що стосується постійних робітників та службовців, то хоча договір найму житлової площі укладається з ними на невизначений термін, вони також є по суті тимчасовими користувачами, тому що, по-перше, отримання житлової площі в ньому не задовольняє повністю їх потреби у житлі, по-друге, рано чи пізно трудові відносини припиняться. Як з'ясував суд, на підставі Розпорядження КМДА № 1915 від 20.10.2004 р. та змін до нього за № 2240 від 10.12.2004 р. статус гуртожитку по [ADDRESS] з 01.12.2004 р. змінено на житловий будинок для малосімейних. Згідно розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 р. № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва» будинок [ADDRESS] передано у комунальну власність територіальної громади м. Києва. При цьому, за додатком № 4 розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 524 від 09.10.2012 р. «Про прийняття на баланс комунальних підприємств житлово-комунального господарства Оболонського району м. Києва будинків ПАТ «ХК «Київміськбуд» вищевказаний будинок передано на баланс КП «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві (на даний час ) - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч. 2 ст. 61 цього Кодексу зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера. Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Таким чином, у відповідності до п. 4 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2004 року № 2240 «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 14.10.2004 року №1881 та від 20.10.2004 року №1915» було доручено Голосіївській, Деснянській, Оболонській, Подільській районним в м. Києві державним адміністраціям затвердити відповідні спільні рішення адміністрації та профспілкового комітету акціонерного товариства ХК «Київміськбуд» про надання житлових приміщень мешканцям будинків зазначених в п.1 цього розпорядження, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку, та видати ордери у встановленому порядку протягом 2005 р. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. У відповідності до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ч. 2 ст. 179 ЦПК України). Згідно із вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначене, визнання права користування та видача ордерів на житлові приміщення у будинку по [ADDRESS] після зміни його статусу із гуртожитку на житловий будинок належало Оболонській районній в м. Києві державній адміністрації і безпосередньо пов'язане із терміном проживання мешканців, наявністю реєстрації місця проживання за вказаною адресою та знаходження на черзі квартирного обліку. Як з'ясовано судом, зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] та його доньки [PERSON] ніколи не був гуртожиток, або ж будинок за вищевказаною адресою, при цьому із 08.05.2011 р. відповідач немає жодної реєстрації у населених пунктах України, але при цьому сплачує комунальні послуги за своє проживання у спірному приміщенні (саме на цьому факті з належними доказами) наполягав і відповідач і його представники. Оскільки, наданий відповідачем письмовий доказ, що містить назву «ордер», ні по формі, ні по змісту не відповідає спеціальному ордеру, форма якого встановлена Примірним положенням про гуртожитки у додатку до Положення, він не є належним та допустимим доказом факту видачі [PERSON] спеціального ордера на право заселення у спірне житлове приміщення у гуртожитку. Під час розгляду справи, відповідачем так і не було доведено, що «ордер» [NUMBER] від 25.09.2002 р. було видано відповідачу на підставі рішення адміністрації ЖУ «Західне» ДП «Екос» та його профспілкового комітету, як власника даного гуртожитку. Доводи відповідача про те, що позивачем не було надано належних доказів у підтвердження того, що не було прийнято відповідного рішення про надання йому житла у гуртожитку, суд вважає безпідставними. Отже, саме відповідач повинен був довести суду правомірність свого поселення у гуртожиток та наявність рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету про надання їй житла у гуртожитку. В судовому засіданні з'ясовано та не заперечувалося учасниками процесу, що згідно рішення Оболонського р/с м. Києва від 30.08.2013 р., яке набрало законної сили, дружина відповідача [PERSON], що вселялася в гуртожиток по [ADDRESS] разом із відповідачем [PERSON], як член сім'ї останнього, була виселена з кім. [ADDRESS] без надання іншого житла як така, що самоправно (без жодних на те правових підстав) вселилася до кімнати і користувалася нею. Посилання відповідача [PERSON] у зустрічному позові, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 р., яким було відмовлено в позові ДП «ЕКОС» АТХК «Київміськбуд» до нього та його доньки про визнання ордеру недійсним та виселення з жилого приміщення на думку суду є безпідставним, оскільки вказане рішення не встановлює фактів правомірності проживання відповідачів у кім. [ADDRESS], а зазначає про неможливість визнання недійсним в розумінні ст. 59 ЖК Української РСР ордера на жиле приміщення, коли насправді ордер видавався на заняття ліжко-місць. У відповідності до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] який діє в інтересах малолітньої [PERSON], то дані вимоги є безпідставним та таким, що не підлягають задоволенню у зв'язку із недоведеністю та необґрунтованістю не зважаючи на той факт, що ним постійно сплачуються комунальні послуги за спірну кімнату. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved