Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до КС «Істок» про стягнення грошових коштів за договором депозитного вкладу, мотивуючи тим, що 15.05.2014 року між сторонами було укладено Договір № ДДВ-498 про депозитний вклад. Позивач внесла вклад на депозитний рахунок відповідача в розмірі 156000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року із встановленням процентної ставки в розмірі 31 % річних. 20.06.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 1 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 176000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних. 19.08.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 2 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 197000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних. 26.09.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 3 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 208000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних. 02.12.2015 року, сторони уклали додатковий договір № 4 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 247194,53 грн. на строк до 15.03.2016 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних. Позивач зверталась до КС «Істок» з вимогою повернути суму вкладу за договором та сплатою нарахованих відсотків, однак зобовязання відповідач не виконав. У звязку з тим, що відповідач відмовляється добровільно виплатити кошти, ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення грошових коштів, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, та просила суд стягнути з КС «Істок» заборгованість за договором депозитного вкладу в сумі 194334,53 грн., оскільки КС «Істок» частково погасила заборгованість перед позивачем в сумі 70000,00 грн. Представник позивача, в судовому засіданні, заяву про зменшення позовних вимог, підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Представник відповідача КС «Істок» в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову в повному обсязі, посилався на відсутність розрахунків. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.05.2014 року між сторонами було укладено Договір № ДДВ-498 про депозитний вклад. Позивач внесла вклад на депозитний рахунок відповідача в розмірі 156000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року із встановленням процентної ставки в розмірі 31 % річних (а.с. 4-5). Згідно додатку до договору № 1 графіку сплати відсотків сума відсотків до сплати складає 40 410 гр-н 20.06.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 1 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 176000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних (а.с. 9). Згідно графіку сплати відсотків сума відсотків до сплати складає суму відсотків 44979 гр-н 69 коп. 19.08.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 2 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 197000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних та скаладає суму відсотків 43036 гр-н 02 коп. (а.с. 11). 26.09.2014 року, сторони уклали додатковий договір № 3 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 208000,00 грн. на строк до 16.03.2015 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних, сума яких складає 44393 гр-ні 94 коп. (а.с. 13). 02.12.2015 року сторони уклали додатковий договір № 4 до Договору № ДДВ-498 від 15.05.2014 року про депозитний вклад, відповідно до якого, позивач внесла вклад на депозитний рахунок КС «Істок» в сумі 247194, 53 грн. на строк до 15.03.2016 року, із сплатою відсотків в розмірі 31 % річних та складає на кінець періоду 96867 гр-н 27 коп. (а.с. 15). Позивач зверталась до КС «Істок» з вимогою повернути суму вкладу за договором та сплатою нарахованих відсотків, однак зобовязання відповідач не виконав (а.с. 16). Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно укладених договорів позивач вносила на рахунок відповідача грошові кошти на умовах, встановлених в договорах та відповідач зобов"язувався сплатити позивачу відсотки за користування грошовими коштами в сумах, зазначених в договорах. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на відсутність розрахунків при поданні пощзову, оскільки суми відсотків, які належить виплатити позивачу, зазначені вдоговорах та додатках до них. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. За розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно із ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що на вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із статтею 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача коштів за договором про депозитний вклад на загальну суму 194334,53 грн. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в розмірі 1943,36 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1160,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved