overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що в 2009 році шлюб між ним та відповідачем розірвано. Сторони разом не проживають, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Зважаючи на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що від шлюбу позивач та відповідач мають доньку, [PERSON] [INFO] Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, дитина проживає з матір'ю, яка займається вихованням та матеріальним утриманням Відповідач свої батьківські обов"язки не виконує, дитину не утримує, матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають значення у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем, у них народився син, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що 05.12.2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ним та відповідачем розірвано, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. Зважаючи на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач до суду на вказаний час не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народився син, [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Відповідач свої батьківські обов"язки не виконує, дитину не утримує, матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають значення у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 липня 2014 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити; відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір"ю. Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2014 року (а.с.12), від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як слідує з копії свідоцтва про зміну імені від 22 квітня 2015 року відповідачем було змінено прізвище "Шутько" та прізвище "Климчук" ( а.с. 3). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї,\~ наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання дитини, неповнолітньої доньки [PERSON], визначити за місцем проживання її матері. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований\~ 18 листопада 1971 року, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, прізвище просила залишити без змін, судові витрати стягнути з відповідача. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явивився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі, проти чого від позивача заперечень не надійшло. Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1971 року (а.с. 7). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем\~ та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, шлюбних відносин не підтримують та немають намір їх поновлювати. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.10.2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Під час шлюбу з"ясувалося, що у подружжя різні погляди на сімейне життя, у них різні інтереси і вони не розіміють один одного. Фактично шлюбні відносини у сторін припинились, спільного господарства не ведуть, не спілкуються, проживають окремро. Подальше проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У звязку з наведеним з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.10.2016 р. просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, якою підтримала уточнені позовні вимоги, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2011р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1095, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №068413 від 15.10.2011р.; від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], спору з приводу розподілу майна не має; шлюб фактично розпався, причина розпаду втрата почуття любові та взаємоповаги, ведення спільного господарства та сумісне проживання між подружжям припинено, збереження сімї неможливе. Відповідно до\~ст.110 СК України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~\~ст.112 СК України\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.09.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує постійні сварки. Спільне господарство не ведеться подружжям з серпня 2016 року. Фактичні шлюбні відносини припинені. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.09.2005р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №823, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №004485. Від шлюбу подружжя має спільну дитину: [PERSON], [INFO], шлюб фактично розпався, причина розпаду втрата почуття любові та взаємоповаги, шлюбні стосунки подружжя не підтримує, шлюб має формальний характер, проживають окремо один від одного, збереження сімї неможливе, спору з приводу розподілу майна не має. Відповідно до\~ст.110 СК України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~\~ст.112 СК України\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зарестрований 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 1190; дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею; судові витрати покласти на відповідача . В судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити, вказала, що на даний час вони із відповідачем проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просившлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне між сторонами зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1190. Від шлюбу сторони мають малолітнії дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд, з думки позивачки прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з матір"ю. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, просить суд стягнути на її користь субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 761,95 грн., яка була перерахована надміру за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача обгрунтування позовних вимог та позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши поясненя представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що 26 березня 2015 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду було стягнуто з [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради суму надміру виплачених (у вигляді житлових субсидій) коштів в сумі 761,95 грн. Згідно даної постанови випливає, що з 01.11.2013 р. [PERSON] була призначена житлова субсидія по оплаті житла та комунальних послуг квартири № 12 в житловому будинку № 62-а по вулиці С.Бандери в м. Рівне. 27.12.2013 року на підставі договору купівлі - продажу [PERSON] прожала квартиру [ADDRESS] для [PERSON] Згідно наявних матеріалів справи, суд встановив, що в січні 2014 року [PERSON] заключила договори на надання комунальних послуг. Згідно квитанцій по оплаті компослуг та житла [PERSON] зареєстрована, як споживач комунальних послуг у вказаній квартирі із січня 2014 р. та сплачувала послуги із врахуванням субсидії на цю квартиру. Заявою від 24 квітня 2014 року [PERSON] просила припинити субсидію в зв"язку із продажем житла. Враховуючи, що [PERSON], як новий власник квартири, скористалася субсидією, на яку не мала права, при цьому кошти для [PERSON] добровільно не поверунула, тому надміру виплачена субсидія має бути стягнута з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що сторони з 2009 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. 03.07.2011 року у сторін народився син [PERSON]. Оскільки неповнолітня дитина знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину - до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були поідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, сина, [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом із матір"ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов"язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що сторони проживали однією сім"єю. 25.11.2011 року у сторін народилася дитина, [PERSON]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину - до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що 25.11.2011 року у сторін [PERSON] та [PERSON], народився син [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження (а.с.3). Дитина проживає разом із матір"ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов"язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved