Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з неї 2769,11 грн. основного боргу на розподільчий рахунок; 38,57 грн. 3% річних та 194,45 грн. інфляційних втрат, 121,80 грн. судового збору на основний рахунок. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається також на те, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 27.01.2015 року їм було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, за заявою ПАТ «Львівгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Відповідач, який є споживачем природного газу за місцем свого проживання використовував для побутових потреб газ, який надавався позивачем. Постачання природного газу здійснювалось відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року. ПАТ «Львівгаз» виконало свої зобовязання та надавало відповідачу послуги, однак відповідач не виконав взятих на себе зобовязань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий газ станом на 08.06.2015 року становила 2769,11 грн. Відповідач не звертався у їхнє Товариство із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин. А тому звернулися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. № 476) ПАТ „Львівгаз" зобов'язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов'язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. Відповідно до ч. 1 п. 17 цих Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Пунктом 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до положення\~статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2 статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі предявленого позову Згідно з ч.1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути в користь позивача 121,8 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved