Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №LGК0RХ07410058 від 24.10.2006 року у сумі 119031.35 гривень, та витрати пов'язані з оплатою судового збору в сумі 1190.31 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка надала суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнає у повному обсязі мотивуючи тим, що минув термін давності пред'явлення до неї вимог по договору кредиту, який зазначений в договорі у п'ять років, а також з моменту винесення судового наказу про стягнення заборгованості в 2007 р. строк у п'ять років сплинув у 2012 р., просить відмовити позивачу за необґрунтованістю. Судом встановлено, що згідно заяви позичальника №LGК0RХ07410058 від 24.10.2006 року відповідачу видано кредит в сумі 9900.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком по 24.10.2008 р.. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією а також інші витрати, згідно умов. Таким чином, між ЗАТ КБ „Приватбанк" і відповідачем укладено договір кредиту №LGК0RХ07410058 від 24.10.2006 року. Договір укладено на умовах, викладених у заяві позичальника і в Умовах надання споживчого кредиту та в Тарифах. За змінами, внесеними до Статуту банкової установи - кредитора, з 17.07.2009 р. змінено його назву на ПАТ «КБ «ПриватБанк». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, за відповідачем утворилася заборгованість, яка обчислена станом на 21.01.2014 р. та складає в розмірі 127753.55 грн., з яких: 8180.59 грн. - заборгованість за кредитом, 45846.74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5009.40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 68716.82 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, в розмірі 14866.55 грн., яка була задоволена судовим наказом, що виданий Артемівським районним судом м. Луганська від 22.10.2007 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить 112887.00 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 5644.35 грн.. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема відсутність у боржника необхідних коштів. Аналізуючи виниклі правовідносини між сторонами, суд робить такі висновки: між сторонами виникли договірні стосунки з кредитних правовідносин і у відповідача виникли перед кредитором певні зобов'язання по виконанню умов кредитного договору. У кредитора виникли на підставі договору право вимоги до позичальника, а саме - право на отримання належних йому за кредитним договором грошових сум. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, відповідач в даному випадку є боржником, що прострочив своє грошове зобов'язання, згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України. Таким чином, суд визнає, що позивач має право вимагати повернення кредитних коштів у зв'язку з невиконанням і неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також вимагати сплати всіх сум за умовами кредитного договору, в тому числі сплати відсотків за користування кредитом, комісії і пені за прострочення платежів, оскільки підстави, передбачені договором для нарахування пені, мали місце, а саме - прострочення строків виконання зобов'язань по погашенню кредиту та по сплаті відсотків. Підстав для звільнення від сплати пені суд не вбачає. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На час розгляду справи по суті відсутні відомості про виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, тому суд виходить з того, що грошові зобов'язання за даним договором не виконані. Відповідач невиконанням зобов'язання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Є підстави для стягнення з відповідача всієї суми заборгованості на користь позивача. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку за договором в даному випадку не встановлено. Посилання відповідача на застосування строку позовної давності, а також на нікчемність кредитного договору суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де визначаються взаємні права й обов'язки учасників. Відповідачка зазначає, що Умови до договору нею не підписувалися та носять односторонній характер, та не можуть бути доказами по справі. Як вбачається з Заяви, позичальник за власною ініціативою і згодою уклав договір про надання йому кредиту в обумовленому розмірі, зі свого боку банком його потреби було задоволено та надано кредитні кошти. В період укладення договору відповідачка погодилася зі всіма умовами договору, про що свідчить її підпис у заяві позичальника, в якій відповідачка погодилася, що Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами складає договір про надання банківських послуг. Зазначені умови договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма і зміст відповідають ст. 203 ЦК України. Тому, посилання відповідача з того приводу, що кредитний договір є нікчемним оскільки укладений з недодержанням письмової форми, є безпідставними та не заслуговують на увагу. Заперечення відповідача з того приводу, що Банку слід відмовити у задоволенні вимог позову, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Протягом дії укладеного кредитного договору жодна з його сторін не заявляла про його припинення. В умовах, долучених до позову, п.5.5., зазначено, що договором встановлюється строк позовної давності 5 років. Згідно ст.ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно кредитного договору погашення заборгованості повинно було здійснюватися відповідачкою в наступному порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з 24 по 29 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 217.8 грн.. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, висловлених в Постанові від 06.11.2013 р. у справі №6-116 цс 13 порушення боржником умов договору /графіка погашення кредиту/ про погашення боргу частинами /щомісячними платежами/ починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи, що згідно розрахунку заборгованості (а.с.5-6) останній платіж здійснений відповідачкою 29.01.2013 р., а до суду із даним позовом позивач звернувся 04.02.2014 р., тобто в межах строку позовної давності. Розрахунок заборгованості за кредитним договором ніким не оспорюється. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача повернення кредитних коштів у зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тому суд вважає доцільним зменшити розмір пені, заявленої ПАТ КБ «Приватбанк» до розміру тіла кредиту за кредитним договором № LGК0RХ07410058 від 24.10.2006 року в сумі 10000.00 грн.. Виходячи з вказаного розміру пені, відповідно зменшується загальний розмір заборгованості з 119031.35 грн. до 60314.53 гривень. За таких обставин, відповідач необґрунтовано посилається в своїх запереченнях на те, що строк кредитного договору закінчився, тому вимога про застосування до вимог про стягнення заборгованості терміну позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин для звільнення відповідача від виконання зобов'язань або для зменшення стягуваної суми не встановлено, тому вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1190.31 грн.. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. На підставі викладеного ст. 525, 526, ч.1 ст. 1054 ЦК України, й

Outcome: partial