Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час син є студентом 4 курсу Харківського патентро-комп`ютерного коледжу, денного відділення за регіональним замовленням. Нормативний термін навчання за спеціальністю до 30.06.2022 року. Стипендію не отримує. Позивач офіційно працевлаштована, але її доходу не вистачає для належного забезпечення сина всім необхідним для життя та навчання. Відповідач є працездатним, працює за домовленістю, за що отримує відповідні доходи, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання та навчання сина. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця і до закінчення ним навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 вересня 2011 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на сьогодні є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області 19 вересня 2003 року. В теперішній час [PERSON] навчається в Харківському патентно-комп`ютерному коледжі на 4 курсі денного відділення за регіональним замовленням з 01.09.2018 року. Нормативний термін навчання за спеціальністю до 30.06.2022 року. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВВКР» на посаді продавець продовольчих товарів з 23 грудня 2020 року по теперішній час. Як зазначив відповідач, він офіційно не працевлашьований. Працює без оформлення. Має заробіток. За станом здоров"я пільгами з держави не користується. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, повнолітня дитина сторін на даний час навчається на 4 курсі денного відділення за регіональним замовленням з 01.09.2018 року. Нормативний термін навчання за спеціальністю до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою виданою Харківським патентно-комп`ютерним коледжем за № 33 від 13.09.2021 року. В зв`язку з навчанням не працює, стипендію не отримує, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач в свою чергу проживає за адресою: [ADDRESS] , дані про те, чи є він інвалідом, про наявність хронічних захворювань відповідачем до суду не надані. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітній син сторін по справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як її батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2022 року. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги задовольняє. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за іншій період. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 06.10.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача по справі.

Outcome: approved