Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця. Свої вимоги мотивувала тим, що на протязі останнії трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільне господасртво не ведеться, сумісне проживання припинено. Зазначила, що від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає разом з нею. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила її задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2012року, про що Лівобережним Відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї зроблено актовий запис № 777 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що сторони майже три роки не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, про що з боку відповідача письмових заперечень до суду не надійшло, тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки це буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки про доходи(а.с.17), відповідач має постійне місце роботи та отримаує заробітну плату, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі суд вважає не обґрунтованими. Оцінюючи надані до суду докази та зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, а також те обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, у тому числі на позивачку у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.04.2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial