Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.03.2008 року було розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач пішов з родини, тривалий час сторони проживають окремо один від одного за різними адресами. Діти залишилися проживати разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу після розірвання шлюбу участі у забезпеченні потреб дітей не бере, а з 2015 року взагалі на брав участі у вихованні та догляді за дітьми, розвитком дітей не займався, не цікавиться станом їх здоров'я, матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток не надає. Для задоволення першочергових потреб дітей позивач витрачає понад 4000,00 грн. щомісячно. Такі кошти потрібні їй для того, щоб купити дітям їжу, ліки, засоби гігієни, книги, іграшки, канцелярію, одяг, взуття, тощо. Відповідач в свою чергу є особою працездатного віку, може працювати і забезпечувати потреби дітей. Інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає. Непрацездатних членів родини, що перебувають на його утриманні, також немає. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить стягувати з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частики від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову до досягнення дітьми повноліття. 19.01.2018 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак у розмірі 1/10 частини всіх видів його доходу до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вказаної позиції відповідач вказував на те, що після розірвання шлюбу він в добровільному порядку в межах матеріальних можливостей з 2012 року і по даний час сплачував аліменти. Від виконання свого обов'язку по утриманню дітей не ухилявся. Однак, оскільки наразі у відповідача на утриманні знаходиться троє дітей від іншого шлюбу, а дружина відповідача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, він не може сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Крім того, двоє дітей відповідача мають вади здоров'я, що також вимагає додаткових витрат. Отже, розмір заявлених позивачем аліментів на утримання дітей має бути суттєво зменшений. Зважаючи на вказане становище відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі, що не перевищує 300,00 грн. на місяць, як це мало місце за період з 2015 по 2017 роки і становить 1/10 частину всіх видів його доходів. Крім того, 25.01.2018 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка вважає наданий відповідачем відзив на позовну заяву необґрунтованим, а доводи, що в ньому містяться такими, що не ґрунтуються на засадах справедливості та розумності, такими, що суперечать інтересам неповнолітніх дітей. Хоча відповідач у відзиві і зазначає про те, що утримує спільних дітей, однак наразі позивачка одноосібно утримує дітей самостійно та вимушена самостійно нести тягар по утриманню двох неповнолітніх дітей. Всі зароблені гроші позивач вимушена витрачати на потреби дітей, у зв'язку з чим відсутні можливість витрачати зароблені кошти на особисті інтереси та потреби. Наразі для задоволення першочергових потреб дітей позивачка витрачає кошти в розмірі 4000,00 грн. та витрати на утримання дітей з кожним роком збільшуються у зв'язку з ростом цін на продукти харчування та інше. Жодної домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей в розмірі 300,00 грн. на двох не існувало та не існує. Сплату аліментів у розмірі 300,00 грн. на двох дітей позивач вважає просто знущанням над нею, оскільки байдужість та бездіяльність відповідача до потреб дітей створюють додаткові зусилля їй для забезпечення належного утримання дітей, а також порушують права та гідність дітей. Визначення розміру аліментів відповідача в розмірі 1/10 частини розміру його заробітку негативно позначиться на належному утриманні дітей. І таким чином вирішення спору у судовому порядку і прийняття відповідного рішення не захистить порушені батьком права дітей на належне утримання від батька, а також жодним чином на зменшить одноосібний тягар позивача по утриманню дітей. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме щодо обов'язку відповідача утримувати дітей. Категорично заперечувала щодо вимог позивача про стягнення аліментів на користь позивача на утриманні дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, адже така вимога суперечить Конституційній нормі на належний рівень життя відповідача та осіб, що перебувають на його утриманні. Вказувала на те, що оскільки наразі відповідач створив нову сім"ю та на його утриманні перебуває троє дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, а може фактично сплачувати лише 300,00 грн. на місяць. Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Деснянського районного суду м. Києва 06.03.2008 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони по справі двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. З довідок про реєстрацію місця проживання від 02.01.2018 року виданих відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю. Відповідно до довідки від 14.11.2017 року виданої спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №320 в період відвідування школи [PERSON] та [PERSON] батько дітей [PERSON] не брав участі в навчальному процесі, батьківських зборах, не відвідував, не приводив дітей до школи, не цікавився навчанням, успішністю та їх дозвіллям. Всіма вищеперерахованими справами займається мама дітей [PERSON] Вона активно цікавиться шкільним життям дітей, рівнем навчальних досягнень, поведінкою, виховним та навчальним процесом. Завжди відвідує батьківські збори, спілкується з класними керівниками та вчителями-предметниками. В судовому засіданні позивач вказувала на те, що на сьогоднішній день спільні з відповідачем діти проживають разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання спільних дітей, оскільки є працездатною особою. Однак, останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не надає гроші на їх утримання, не приймає участь в їх вихованні, хоча, як батько, зобов'язаний це робити. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача в судовому засіданні стверджувала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 300,00 грн. щомісячно, оскільки наразі на його утриманні знаходиться троє дітей та дружина. В обґрунтування вказаної позиції долучила до відзиву на позовну заяву копії необхідних письмових доказів. Відповідно до долученого свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідач [PERSON] з 08.06.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від вказаного шлюбу у відповідача народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії витягу з наказу ГУ МВС України в м. Києві від 21.07.2014 року вбачається, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З копій консультативних висновків наданих «Науково-практичним медичним центром дитячої кардіології та кардіохірургії» вбачається, що станом на дату обстеження 11.05.2017 року [PERSON] встановлено діагноз: невеликий вторинний дефект міжпередсердної перегородки. Дисплазія мітрального та тристулкового клапана. Пролапс передньої стулки мі трального клапана. Невелика тристулкова недостатність. Мінімальна мі тральна недостатність. Станом на дату обстеження 25.04.2016 року [PERSON] встановлено діагноз: відкрите овальне вікно. Крім того на підтвердження майнового стану відповідача долучено довідку надану [PERSON] - ФОП [PERSON] від 02.01.2018 року, відповідно до якої [PERSON] працює на посаді водія в ФОП [PERSON] та загальна сума оподаткованого доходу, з якого справляється податок становить 30249,50 грн., загальна сума податку із доходу становить 6980,65 грн. Відповідно до копій квитанцій наданих відповідачем за період з 2012 по 2018 роки вбачається, що останній поштовими переказами перераховував позивачу кошти в рахунок сплати аліментів щомісячно в розмірі, який визначав самостійно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року складає 1860 гривень на місяць. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року до СК України внесено зміни, якими встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами внесеними Законом від 17.05.2017 року №2037-VIII), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] судом враховується та береться до уваги те, що відповідач є батьком ще трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], його дружина не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки сплачує аліменти на утримання дітей шляхом поштових щомісячних переказів, хоча і у самостійно визначеному розмірі та відповідно до своїх матеріальних можливостей. Однак, судом також не можуть залишатися поза увагою доводи та докази позивача про те, що спільні діти сторін по справі - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, а відповідач має змогу сплачувати аліменти та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів у розмірі визначеному чинним законодавством, оскільки має постійне місце роботи і регулярний заробіток, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але кожній дитині не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial