Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя, в якій зазначає, що сторони перебули у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання було придбано дві земельні ділянки, які вона просить поділити порівну між сторонами, а також в судовому порядку встановити факт спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу з 09.01.2010 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на придбання спірного майна в період незареєстрованого шлюбу, погіршення відносин між сторонами, невиконання відповідачем обіцянок поділити порівну майно у добровільному порядку. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, посилаючись на те, що дійсно сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час спільного проживання було придбано спірні земельні ділянки, відповідач заперечує проти поділу ділянки в смт Козин. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09 січня 2010 року проживають спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу, при цьому в цей час вони у шлюбних відносинах із іншими особами не перебували, що підтверджується паспортом, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Під час фактичних шлюбних відносин між сторонами відповідачем було набуто право власності на дві спірні по цій справі земельні ділянки, зокрема на земельну ділянку площею 0,2290 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3223155400:05:032:0064, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею 0,1200 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, Великоснітинська сільська рада, кадастровий номер 3224981200:03:002:0311, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, що підтверджується договором купівлі-продажу, державним актом на право власності на земельну ділянку, витягами та інформаційними довідками з державних реєстрів, звітами про оцінку майна, схемою розташування земельних ділянок, розпискою відповідача. При наданні правової оцінки позову суд приймає до уваги наступне. Факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу визнається сторонами, в матеріалах справи відсутні докази на спростування відповідних тверджень сторін, тому цей факт в силу ст.ст.61, 256 ЦПК України суд вважає доведеним. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З обставин справи вбачається, що обидві спірні земельні ділянки придбані (набуті) відповідачем під час проживання однією сім'єю із позивачем, тому за правилами СК України на це майно розповсюджується правовий режим спільного майна подружжя, а сторони мають рівні права на це майно, тобто позивач має право на ? частину обох об'єктів спільної сумісної власності. Згідно ч.7 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна. Наявність державної реєстрації права власності на об'єкти спільної сумісної власності лише за відповідачем порушує права позивача як власника частки цього майна. Оскільки сторони не пред'являють вимог про фактичний поділ, виділ частки із спільного майна, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в межах заявлених позовних вимог в порядку поділу майна, а саме визнати за кожним із сторін право власності на ? частину кожної із земельних ділянок. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати слід стягнути з відповідача повністю на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved