Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути аліменти на її користь із відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивачка мотивує свої позивні вимоги тим, що в даний час на її утримані знаходиться неповнолітня дитина, батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON], але відповідач на утримання дитини добровільно матеріальної допомоги не надає. Також просить стягнути із відповідача понесені нею судові витрати на надання правової допомоги. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки дитина знаходиться на опікунстві бабусі та він надає незначну фінансову допомогу. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їх відносини: Ухвалою суду від 23.08.2017 року проведено заміну неналежної сторони [PERSON] та притягнуто до участі у справі належного відповідача [PERSON]. 20.09.1997 року між сторонами був укладений шлюб. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого [PERSON], записаний як батько дитини. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] і перебуває на її утриманні, що підтверджується актом депутата Звенигородської міської ради від 11.08.2017 року. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних осіб та інше, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували надання ним фінансової допомоги не утримання неповнолітнього [PERSON] Враховуючи викладене, і оскільки дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 640 грн., а також слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати за послуги адвоката в сумі 300 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України .

Outcome: approved