Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання частково недійсним рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, рішення [PERSON] міської ради, визнання свідоцтв про право власності недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації. Позивачка надалі уточнеювала позовну заяву, та наступну заяву про збільшення позовних вимог, остаточними позовними вимогами є: - визнати рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 119 від 23 березня 2010 року незаконним та скасувати в частині включення до переліку майна, що підлягає реєстрації за [PERSON] міською радою будівель, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-а; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії САС №916688), видане 15.04.2010 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.03.2010 року №119 Територіальній громаді міста Одеси в особі [PERSON] міської ради; - визнати рішення [PERSON] міської ради від 13.07.2010 року №5953-V «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році» недійсним, скасувати в частині включення до обєктів, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році будівель, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна 3-а; - визнати недійсним договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б», - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. «В», літ. «Г»., літ. «Д»., літ. «Е»., та літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м., укладений 21.10.2010 року між Територіальною громадою міста Одеси від імені якого діяло представництво по управлінню комунальною власністю [PERSON] міської ради та Приватним підприємством «Крафт Трейдинг»; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності №309164445 від 12.12.2014 року будівель та споруд що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б», - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. «В», літ. «Г»., літ. «Д»., літ. «Е»., та літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., видане [PERSON]; - витребувати з незаконного володіння [PERSON] майно, що знаходиться в м. Одесі, по вул. Дача Ковалевського, під №3а, та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м, та надвірних споруд «Г» - погреб, «Д» - вбиральня,№ 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці, розміром 1099 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог, [PERSON] посилається на укладений 21.10.2005 року договір купівлі-продажу, згідно з яким позивачем було набуто право власності на обєкт нерухомості у вигляді житлового будинку, що розташований по вул. Дача Ковалевського, 3а, у м. Одесі, що розташований на земельній ділянці, площею 1099 кв. Разом з тим, договором купівлі-продажу від 21.10.2010 року, що був укладений між Територіальною громадою міста Одеси в особі [PERSON] міської ради та приватним підприємством «Крафт Трейдинг», останнє придбало у власність індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходиться по вул. Бабушкіна, №3-А, у м. Одесі, який є ідентичним з обєктом нерухомості, який перебуває у володінні [PERSON] на праві приватної власності з 2005 року. З огляду на те, що в подальшому вказаний обєкт був переданий [PERSON] у вигляді виплати належного вкладу у звязку з виходом зі складу учасників підприємства, одне і теж майно перебуває одночасно у власності [PERSON] та [PERSON] Таким чином, позивач стверджує, що Територіально громада міста Одеси незаконно набула права власності на майно у вигляді нежитлових будівель та споруд по вул. Бабушкіна, 3-А, в м. Одесі, а згодом безпідставно та незаконно відчужила вказаний обєкт ПП «Крафт Трейдинг», яке передало право власності [PERSON] На підтвердження заявлених вимог, позивач посилається на договір купівлі-продажу від 21.10.2005 року, що був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр № 4605), висновок №3533 судової земельно-технічної експертизи від 31.10.2017 року, витребувані з [PERSON] міського управління земельних ресурсів документи щодо закріплення земельних ділянок, витребувані з КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради інвентаризаційні справи на домоволодіння та нежитлові будівлі за адресами: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 3А, вул. Дача Ковалевського 3, вул. Амундсена, 1, вул. Амундсена 1А, вул. Амундсена 3А, вул. Бабушкіна 3А. Представник відповідача [PERSON] міської ради та виконавчого комітету [PERSON] міської ради заперечила щодо задоволення позовних вимог, надала письмові пояснення, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] комунальної власності [PERSON] міської ради заперечив щодо заявлених позовних вимог, надав письмові пояснення на позовну заяву, у яких просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Разом з тим, від представника [PERSON] комунальної власності [PERSON] міської ради надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, обґрунтоване пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом. У судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки у судове засідання не повідомив. Представник відповідача ПП «Крафт Трейдинг» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість. Представник третьої особи\~КП «Бюро технічної інвентаризації [PERSON] міської ради» до судового засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області до судового засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у позові в частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації на нерухоме майно. Суд, зясувавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінюючи надані сторонами докази в їхній сукупності, приходить до наступного висновку: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2005 року, що був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр №4605), належить на праві власності житловий будинок, ЩО знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, №3-а, що розташований на земельній ділянці, площею 1099 кв.м. Право власності на спірний будинок за [PERSON] було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства. На підставі договору купівлі - продажу від 21.10.2010 року, що був укладений між Територіальною громадою міста Одеси в особі [PERSON] міської ради та приватним підприємством «Крафт Трейдинг», останнє придбало у власність індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, та в цілому складається з будівель під літ. «А», «Б», загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», огорожі №1,2, вимощення І, II, що розташовані на земельній ділянці площею 905 кв.м. Ці будівлі та споруди належали Територіальній громаді міста Одеси в особі [PERSON] міської ради на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди, виданого 15.04.2010 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на підставі рішення виконавчого комітету ОМР від 23.03.2010 року №119 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності міста Одеси, зареєстрованого КГІ «ОМБТІ та РОН» у реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.04.2010 року, номер запису 2520 в книзі 11ог-162, реєстраційний номер 30285610, номер витягу 25971452. Згідно з оскаржуваним рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.03.2010 року підставою виникнення в [PERSON] міської ради прав на спірне майно у вигляді нежитлових приміщень по вул. Бабушкіна 3-а, в м. Одесі зазначено рішення [PERSON] обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року №266-1, прийнятого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року №311"Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю). Відчуження цього обєкта комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, здійснювалося на підставі рішення [PERSON] міської ради від 13.07.2010 року №5953 «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році. Згодом, ПП «Крафт Трейдинг» у зв'язку з виходом [PERSON] зі складу учасників підприємства, виплату належного їй вкладу було здійснено у натуральній формі шляхом передачі у власність спірних нежитлових будівель та споруд по вул. Бабушкіна, 3-а, в м. Одесі. Реєстрація прав власності на [PERSON] на вказане майно було здійснено реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав за №17957682 від 12.12.2014 року на підставі свідоцтва про право власності №30916445 від 12.12.2014 року. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.316 ЦК України,\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з\~ст. 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власність зобов'язує, держава не втручається в здійснення власником права власності. Згідно зі\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Посилаючись на ідентичність вказаних обєктів нерухомості, що перебувають у власності [PERSON] та [PERSON], а також з огляду на схожість параметрів та лінійних розмірів земельних ділянок, на яких розташовані зазначені обєкти, позивач вважає незаконним набуття Територіальною громадою міста Одеси прав комунальної власності на нежитлові будівлі та споруди по вул. Бабушкіна, 3А, в м. Одесі, та вимагає визнати незаконним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 119 від 23 березня 2010 року та скасувати в частині включення до переліку майна, що підлягає реєстрації за [PERSON] міською радою будівель, загальною площею 16,1 кв.м. та споруд, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-а; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії САС №916688); визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради від 13.07.2010 року №5953-V «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році» та скасувати в частині включення до обєктів, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році будівель загальною площею 16,1 кв.м та споруд, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна 3-а; визнати недійсним договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., укладений 21.10.2010 року між Територіальною громадою міста Одеси, від імені якого діяло представництво по управлінню комунальною власністю [PERSON] міської ради, та приватним підприємством «Крафт Трейдинг»; визнати недійсним та скасувати видане [PERSON] свідоцтво про право власності №309164445 від 12.12.2014 року будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] майно, що знаходиться в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, під №3а, та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м, та надвірних споруд «Г» - погреб, «Д» - вбиральня, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці, розміром 1099 кв.м. Проте, суд не погоджується з вказаними доводами позивача, з огляду на наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу, Гордовська продала а гр. [PERSON] придбала житловий будинок, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 3-А, який в цілому складається з однієї житлової будівлі, загальною житловою площею 20,9 кв.м., та надвірних споруд літ. «Г» - льох, літ. «Д» - вбиральня, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 1099 кв.м. Натомість, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між власником майна Територіальною громадою м. Одеси в особі [PERSON] міської ради та ПП «»КРАФТ ТРЕЙДІНГ», посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 21.10.2010 року, відповідно до якого ПП "КРАФТ ТРЕЙДІНГ" стало власником індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б», - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. «В», літ. «Г»., літ. «Д»., літ. «Е»., та літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2 відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м. Крім того, суд враховує, що згідно з довідкою наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради від 03.06.2018 року за № 5893-11/2227, спірні обєкти нерухомості знаходяться за різними адресами, на різних земельних ділянках, мають різну площу, що свідчить про те, що дані обєкти нерухомості є різними обєктами. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обєкт нерухомості у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель: літ. «А», «Б» - загальною площею 16,1 кв.м., споруд літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2 відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м., є тотожним та ідентичним з обєктом нерухомості у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель: літ. «А», «Б» - загальною площею 16,1 кв.м., споруд літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», та літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2 відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м. Разом з тим, суд зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок №3533 судової земельно-технічної експертизи від 31.10.2017 року містить відповіді на питання щодо зіставлення та співпадання на місцевості фактичних меж та площ земельних ділянок, на яких розташовані обєкти нерухомості [PERSON] та [PERSON], в той час, як спірним майном, згідно з заявленими позовними вимогами є обєкти нерухомого майна у вигляді будівель та споруд, право власності на які позивачем оспорюється. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. З огляду на те, що висновок експерта не містить встановлених експертом фактів, які безпосередньо впливають на предмет спору у цій цивільній справі, суд не може врахувати такий висновок експерта, як доказ, при розгляді справи та вважає, що його слід відхилити. Суд не погоджується з доводами позивача щодо ідентичності спірних обєктів нерухомості, які перебувають у її власності та у власності відповідача у справі, [PERSON], оскільки ані самі обєкти нерухомості, ані земельна ділянка, на якій вони розташовані не співпадають та не є тотожними. Відповідно до постанови КМУ від 05.11.1991 року № 311 "Про розмежування майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю), затверджено перелік державного майна України, яке передається у власність областей, міст Києва і Севастополя та зазначено, що подальше розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя проводиться облвиконкомами за участі виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів. Відповідно до цієї постанови, [PERSON] обласною Радою народних депутатів прийнято рішення від 25.11.1991 №266-ХХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області було затверджено Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, зокрема, у власність міста Одеси. Крім того, відповідно до ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування», Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі, банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону, як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). З огляду на наведене, суд зазначає, що відчуження територіальною громадою міста Одеси, як власника вказаного обєкту нерухомості, на користь ПП «Крафт Трейдинг» відбулось правомірно та законно, оскільки право комунальної власності територіальної громади на весь житловий та нежитловий фонд закріпилося після проголошення незалежності України та було відображено у постанові КМУ від 05.11.1991 року\~«Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», також рішенні сесії [PERSON] обласної ради народних депутатів, від 25.11.1991 року, № 266-ХХІ. Відповідно до вимог п.3 ч.1\~ст.388\~ЦК України, в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом». Тобто, добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р., вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 387, ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. передбачено, що, відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Отже, звертаючись до суду з віндикаційним позовом позивач, в першу чергу, повинен довести наявність в нього права власності або іншого речового права на певне майно, що перебуває у особи, яка, на думку Позивача, незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на те, що спірні обєкти нерухомості є різними обєктами, цим самим, спростовуються доводи позивача щодо наявності в нього права власності саме на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б», - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд: літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2 відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м. При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що обєкт нерухомості у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б» - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2, відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м, будь-коли належав позивачці [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи що позивачкою не підтверджено право власності на обєкт нерухомості у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 3-А, що в цілому складаються з будівель літ. «А», «Б», -загальною площею 16,1 кв.м., споруд: літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», та літ. «Ж», огорожі 1,2, мощення 1, 2, відображених у технічному паспорті 17.02.2010 року, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо клопотання представника [PERSON] комунальної власності [PERSON] міської ради про застосування строків позовної давності, суд вважає зазначити наступне: Згідно зі змістом до ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, суд, не зважаючи на подану заяву про застосування строків позовної давності, повинен зясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позовної заяви та відповідно відсутність порушення прав позивача, клопотання про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК\~ України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист\~- це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2\~ст. 16 ЦК\~України, встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ч.ч.1-4\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1,5,6\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно\~зі ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. З огляду на наведене, суд при ухваленні рішення вирішує питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих в рамках розгляду даної цивільної справи та вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed