Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона, добросовісно заволоділа чужим майном - квартирою [ADDRESS] та складається з : кухні № 1 площею 6, 2 кв.м., кімнати № 2 площею 5,4 кв.м., кімнати № 3 площею 13,7 кв.м., коридора І площею 3,9 кв.м., кладової II площею 1,7 кв.м.) загальною площею 30, 9 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд: сарай «В», погріб «Г», сарай» Є», убиральня «Л», ? частина огорожі №1, з яких 1/12 частина належала [PERSON] та 1/12 частина належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 30.12.1992 року за № 3228; а 1/3 частина належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 19.07.1973 року за № 417; і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 23 січня 1996 року по даний час. Тому на підставі ч.1 ст.344 ЦК України, а саме в порядку набувальної давностіпрохає визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію сторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON], є дочкою [PERSON] та онукою [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 15 червня 2009 року. [INFO] року баба позивача [PERSON] померла у місті Хорол Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серія [NUMBER] Згідно з повідомленням Хорольської державної нотаріальної контори від 24.03.2017 року № 498/ 01-16 спадщину померлої [INFO] року [PERSON] прийняли її дочки [PERSON] та [PERSON] ( по ? частці кожна). У кожної із двох спадкоємців виникло право на оформлення спадщини на належну [PERSON] 1/2 (одну другу) частку від житлового будинку за адресою[ADDRESS] із спадкоємців мала право на одержання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку від будинку в цілому. [INFO] року рідна тітка позивача [PERSON] померла у місті Донецьк, що доводиться копією свідоцтва про її смерть Серія [NUMBER] Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв її спадщину, є її син [PERSON], що підтверджується копією паспорта [NUMBER], копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45228292, наданої 27.09.2016 року Хорольською державною нотаріальною конторою. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2012 року житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» зареєстрований в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 1218, за: [PERSON]-1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 21.12.2009 року за №4107; [PERSON]-1/12 частина та [PERSON] 1/12 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 30.12.1992 року за № 3228; [PERSON] -1/3 частина на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 19.07.1973 року за №417. Житловий будинок за [ADDRESS] З інформаційної довідки, виданої Приватним підприємством « Бюро послуг та консультацій» 20 квітня 2017 року за № 1236, слідує, що вартість квартири [ADDRESS] та складається з: 2-х кімнатної квартири, житловою площею 19,1 кв.м., загальною площею 30,9 кв.м., сараю «В», погребу «Г», сараю» Є», убиральні «Л», огорожі №1, становить 46 336 гривень. Відповідно до рішення виконкому Хорольської міської ради від 17.10.2006 року №380 присвоєно номера квартирам в житловому будинку по [ADDRESS] *кв. 1 - гр. [PERSON]; *кв. 2 - гр. [PERSON]. З технічного паспорта, виданого ПП « Бюро послуг та консультацій» 20.04.2017 року, вбачається, що квартира [ADDRESS], складається з: -квартири № 2 ( кухня № 1 площею 6, 2 кв.м., кімната № 2 площею 5,4 кв.м., кімната № 3 площею 13,7 кв.м., коридора І площею 3,9 кв.м., кладової II площею 1,7 кв.м.) загальною площею 30, 9 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м. Позивач [PERSON], починаючи з 23 січня 1996 року по даний час, тобто більше десяти років, безперервно володіє та користується для проживання та ведення господарства квартирою [ADDRESS] яка належала в сукупності її бабі [PERSON], їматері [PERSON] та її рідній тітці [PERSON], що доводиться копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 червня 2012 року № 1628/1240/12, актом комісії виконавчого комітету Хорольської міської ради від 04.04.2017 року. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Згідно з п.п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року, а правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001 року, тому право на звернення до суду в порядку ст.344 ЦК України з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року. Таким чином позивач [PERSON], добросовісно заволоділа чужим майном - квартирою [ADDRESS] та складається з : кухні № 1 площею 6, 2 кв.м., кімнати № 2 площею 5,4 кв.м., кімнати № 3 площею 13,7 кв.м., коридора І площею 3,9 кв.м., кладової II площею 1,7 кв.м.) загальною площею 30, 9 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд: сарай «В», погріб «Г», сарай» Є», убиральня «Л», 1/2 частина огорожі №1, з яких 1/12 частина належала [PERSON] та 1/12 частина належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 30.12.1992 року за № 3228; а 1/3 частина належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 19.07.1973 року за № 417; і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 23 січня 1996 року по даний час, тому у відповідності до частин 1, 4 статті 344 ЦК України набула право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved