Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування звернулася у суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , передати дитину органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради для влаштування його під сімейну форму опіки та призначити стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 11.12.2018 року до управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надійшов лист КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» № 578 про те, що на лікуванні у даному закладі знаходиться хлопчик [PERSON] , [INFO] , народжений від матері [PERSON] , [INFO] , яка немає постійного місця реєстрації, проживає за адресою: [ADDRESS] . За час перебування дитини в лікарні, мама дитини приходила двічі, востаннє 23.11.2018, проте більше не зголошувалась, рекомендацій лікарів не виконувала. У матері зареєстрований шлюб з [PERSON] , проте як батька дитини мати вказувала [PERSON] , [INFO] . Адміністрація закладу просила вжити заходів щодо подальшого влаштування дитини. Працівниками відділу "Служба у справах дітей" Сихівського району з виходом на адресу встановлено, що гр. [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з співмешканцем гр. [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 21.12.2018 за адресою: [ADDRESS] , помешкання складається з 3-х кімнат, кухні, вигод. В помешканні відсутнє електропостачання (оскільки є заборгованість), брудно, не прибрано, квартира вимагає санітарного ремонту, будь-який одяг, речі для дитини відсутні. Умови для виховання, розвитку, проживання дитини відсутні. На момент присутності комісії в квартирі перебувала [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] . З її слів стало відомо, що за вказаною адресою проживає без реєстрації зі своїм співмешканцем, щодо дитини, яка в лікарні, повідомила, що у зв`язку з тим, що перебувала сама в лікарні, не мала змоги відвідувати дитину. Зобов`язалась виготовити свідоцтво про народження дитини. Мати дитини повідомила, що у зв`язку з тим, що має проблеми із здоров`ям, в помешканні на даний час відсутні належні умови для проживання дитини, тому буде звертатися із заявою про тимчасове поміщення її дитини в дитячий заклад. [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Згідно із свідоцтвом про народження дитини, яке мати виготовила 26.12.2018 , матір`ю дитини є [PERSON] , а батько [PERSON] . Із заяви гр. [PERSON] від 26.12.2018 до Сихівської районної адміністрації як органу опіки та піклування вбачається, що мати перебуває у важкому матеріальному становищі та у неї незадовільний стан здоров`я, тому просить надати дозвіл на тимчасове влаштування її сина [PERSON] , [INFO] , в дитячий заклад. Зобов`язалась постійно його відвідувати, створити в найближчий час відповідні умови для проживання дитини. Відповідно до розпорядження голови Сихівської районної адміністрації від 17.01.2019 № 45 «Про надання дозволу на влаштування в КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», дитини [PERSON] , [INFO] », дитину влаштовано на повне державне забезпечення. Працівниками відділу "Служба у справах дітей" Сихівського району та фахівцями Сихівського відділу соціальної роботи ЛМЦСССДМ з матір`ю дитини проводились бесіди профілактичного характеру, її попереджалось про відповідальність, яка наступає у випадку неналежного виконання батьківських обов`язків. Згідно з поясненнями матері від 29.07.2019, вона зобов`язувалась створити належні умови проживання дитини та забрати її з дитячого закладу до 01.12.2019. Однак на даний час умови проживання не створені, [PERSON] дитину із закладу не забрала, чим порушує право дитини на проживання в сім`ї, з будь-якими заявами відносно дитини до органу опіки та піклування не зверталась. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, однак фактично проживають за різними адресами, не ведуть спільного господарства та не спілкуються, вказану дитину не визнає. Згідно інформації КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 м. Львова з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» від 04.09.2019 №380 та 17.10.2019 №437, батьки [PERSON] та [PERSON] за час перебування дитини [PERSON] , [INFO] , у дитячому закладі не відвідували дитину жодного разу, не цікавилися станом його здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі і матеріальної допомоги на утримання дитини не надавали. Відповідно до листа Сихівського ВП ГУНП у Львівській області від 25.09.2019 №6674/40/03/08/19, гр. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП. Відтак, органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації прийнято висновок від 18.11.2019 №49 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . З врахуванням вищенаведеного просять позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено десятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у визначений строк відзиву на позовну заяву не подала, однак 03.04.2020 року скерувала до суду заперечення на позовну заяву в яких зазначила, що дійсно після народження сина [PERSON] , [INFO] , вона не мала змоги його відвідувати у лікарні, так як і сама періодично перебувала на лікуванні. Власного житла вона не має, на момент народження сина проживала із своїм співмешканцем [PERSON] у його квартирі за адресою: [ADDRESS] , але у такій відсутні належні умови для проживання дитини. На підставі її заяви від 26.12.2018 року до Сихівської районної адміністрації як органу опіки та піклування, її сина [PERSON] влаштували в дитячий заклад, на час поки вона не створить належних умов для проживання сина. На даний час вона перебуває у місцях позбавлення волі та добре усвідомила свої помилки, а саме, що може втратити дитину. Просить в задоволенні позову відмовити, так як вона хоче повернути дитину та дбати про його духовний та фізичний розвиток. 29.09.2020 року надійшло клопотання від представника позивача про залишення позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів без розгляду. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.09.2020 року позовні вимоги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в частині вимог до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що 14.05.2021 позивачка звільнилася з місць позбавлення волі, однак жодного разу не навідалася до сина і взагалі не цікавилася ним, повністю ухилившись від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню малолітнього сина. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що з часу перебування [PERSON] , [INFO] , в їхньому закладі мати [PERSON] жодного разу не навідувала сина. Декілька разів дзвонила і передавала іграшки, сік та печиво в той період, коли перебувала у місцях позбавлення волі, і то, на думку представника, лише для використання дитини у власних цілях, з метою умовно-дострокового звільнення. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» з 27.12.2018 року перебуває хлопчик [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] /а.с. 3/. Судом також встановлено, що з народження [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова». Дитина народжена від матері [PERSON] , яка немає постійного місця реєстрації. За час перебування дитини в цій установі мама дитини приходила двічі, востаннє 23.11.2018 року. У матері зареєстрований шлюб з [PERSON] , проте як батька дитини мати вказала [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] . КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» просили начальника управління «Служба у справах дітей» Львівської міської ради вжити заходів щодо подальшого влаштування дитини /а.с. 6/. На підставі листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» працівники відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району провели обстеження умов проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з метою вияснення подальшої участі матері у житті дитини та можливості проживання дитини у помешканні. Згідно складеного акту обстеження умов проживання у квартирі [ADDRESS] від 21.12.2018 року, умови для виховання, розвитку, проживання дитини відсутні /а.с. 7/. 26.12.2018 року [PERSON] звернулась до голови Сихівської районної адміністрації із заявою про надання дозволу на тимчасове поміщення її сина [PERSON] , [INFO] , у відповідний дитячий заклад, у зв`язку з тим, що в неї важке матеріальне становище, складні сімейні обставини /а.с. 8/. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації ЛМР від 17.01.2019 року «Про надання дозволу на влаштування в КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», дитини [PERSON] , [INFO] » надано дозвіл на влаштування дитини, [PERSON] , [INFO] , в КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» м. Львова на повне державне забезпечення /а.с. 9/. З листа КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» від 04.09.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мати жодного разу не відвідувала /а.с. 12/. 18.11.2019 року орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР надав висновок № 49 згідно з яким мати [PERSON] та батько [PERSON] самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, не дбають про духовний та фізичний розвиток сина, не переживають за його здоров`я та майбутнє, матеріально не забезпечують, не з`явились на засідання комісії, з метою захисту прав та інтересів дитини, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Згідно з довідкою КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» від 24.04.2020 р. № 125, з моменту поступлення [PERSON] , [INFO] , і по сьогоднійшній день батьки жодного разу не відвідували свого сина /а.с. 60/. Судом також встановлено, що [PERSON] з 06.11.2019 року відбувала покарання у ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» та була звільнена 14.05.2021 року умовно-достроково /а.с. 46, проте навіть після звільнення з місць позбавлення волі відповідачка жодного разу не навідалася до свого сина і взагалі не цікавилася ним, що підтверджує те, що вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодних заяв ні до КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», ні до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування щодо повернення їй дитини [PERSON] не подавала. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка довгий час не займається і не цікавиться своїм сином [PERSON] , [INFO] , не проявляє до нього материнської турботи, повністю ухилившись від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню малолітнього сина, до якого вона жодного разу не навідалась. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від утримання і виховання якого вона ухиляється вже довгий час, є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу, охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можу бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст.166 СК України особа позбавлення батьківських права, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. При розгляді позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на повному державному забезпеченні, відповідачка жодних коштів на утримання сина не надає. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи встановлений ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є підставними і підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved