Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: виконком Теківської сільської ради Виноградівського району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і скасування реєстрації. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є донькою позивачки і з 2010 року не проживає в цьому будинку, виїхала за кордон, до Росії, і добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку вона не бажає. Факт реєстрації доньки позивача в його житловому будинку створює перешкоди у реалізації прав власника, а саме в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду із даним позовом та просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком в [ADDRESS] та зобов`язати виконком Теківської сільської ради Виноградівського району зняти відповідачку з реєстраційного обліку у вказаному житлі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідачка будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подала. Представник третьої особи будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй заяві. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2014 року. В даному житловому приміщенні значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON] , дочка позивачки, яка в цьому будинку не проживає. Факт непроживання відповідачки у будинку, належному позивачці більше року підтверджується довідкою виконавчого комітету Теківської сільської ради Виноградівського району від 04.10.2019 року за № 02-30/427. Відповідачка виїхала за кордон і добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку позивачки не бажає. Окремої домовленості між позивачкою та відповідачкою про встановлення строку та інших умов відсутності відповідача не існує. Поважних причин відсутності таких як: тривале відрядження, переведення на інше місце роботи, військова служба тощо - немає. Відповідачка не є наймачем житлового приміщення, договору найму чи оренди житлового приміщення нею не укладено. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідачки у житловому будинку належному позивачці порушує право останнього передбачене ст. 317 ЦК України, а саме: перешкоджає вільному розпорядженню майном, зокрема створює перешкоди в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, що є важливим для позивачки, яка є пенсіонером. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved