Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посилається на те, що 05.05.2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований в с.Виженка, вул.Мала Виженка, 539, Вижницького району Чернівецької області. Вона, як спадкоємець першої черги за законом звернулась до державного нотаріуса із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є їхні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відмовились від спадщини на її користь, а також дочка [PERSON], яка спадщину не прийняла. Інших спадкоємців, та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований в с.Виженка, вул.Мала Виженка, 539, Вижницького району Чернівецької області, який належав [PERSON], який помер 05.05.2014 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, зазначила, що її дочка [PERSON] тривалий час відсутня по місцю проживання, відомостей про її місцеперебування у неї немає. Просила позовні вимоги задовольнити. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Суд, заслухавши позивачку, відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В числі передбачених способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Судом встановлено, що 05.05.2014 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-МИ №135339 виданого повторно 12.08.2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією паспорта. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по плану забудови під літ. «А», що розташований в с.Виженка, вул.Мала Виженка, 539, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1986 року побудови, розташований в с.Виженка, вул.Мала Виженка, 539, Вижницького району Чернівецької області, загальною вартістю 67804,00 грн., оформлений на імя [PERSON] З довідки виданої [PERSON] сільською радою №506 від 21.08.2014 року вбачається, що згідно записів по господарської книги №11 за 2011-2915 роки [PERSON]М був власником житлового будинку, що розташований в с.Виженка по вул.Мала Виженка,539, Вижницького району Чернівецької області. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок за життя не отримував. На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON], дочка та онучка [PERSON], [PERSON] Судом також встановлено, що спадкоємцями за законом є дочки померлої [PERSON], яка спадщину після смерті батька не прийняла та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які подали до державного нотаріуса заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №251/2014 року. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок їй було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.11.2014 року №1130/02-31. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1986 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даними будинками на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинків для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно вимог ст.19 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до ст.19 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, що набув чинності на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, внесено зміни, відповідно до яких для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved