Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтували наступним чином. Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації „Торгівців нерухомістю - V" від 24 липня 2008 року ухваленого у справі №95/1-08, за ними, [PERSON] та [PERSON], було визнано право власності по ? частці за кожним на приміщення стоматологічного кабінету та магазину промислової групи товарів, що знаходиться [ADDRESS]. Згідно реєстраційних посвідчень виданих 10 жовтня 2008 року Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації, частки позивачів на приміщення стоматологічного кабінету та магазину промислової групи товарів були зареєстровані органами державної реєстрації. На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯО №561593, який зареєстрований за № 052220001004385 25.12.2012 року (додається) та виданий згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення реєстр №1983 від 30.10.2012 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вони, [PERSON] та [PERSON], є співвласниками по ? частці кожен земельної ділянки площею 0,0575 га, що розташована в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування вищевказаних будівель стоматологічного кабінету та магазину промислової групи товарів. На земельній ділянці, що межує із належною їм земельною ділянкою та розташована за адресою: [ADDRESS], відповідачем - [PERSON] розпочато було будівництво ветеринарної аптеки - магазину. Відповідач [PERSON] використовував земельну ділянку, що розташована [ADDRESS], на підставі договору оренди земельної ділянки, який був укладений між ним, як СПД, та власником землі - Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області, який був зареєстрований за №040855500007 від 15.09.2008 року відповідно до рішення 4 сесії 5 скликання від 05.10.2006 року. Термін дії даного договору закінчений. Додаткової угоди про продовження терміну оренди земельної ділянки не було заключено між сторонами. Дане питання було предметом розгляду Липовецькою районною державною адміністрацією у Вінницькій області (лист від 13.04.2011 року за №01-17, відповідно до якого було з'ясовано, що [PERSON] виконуючи будівельні роботи по будівництву ветеринарної аптеки - магазину допустив відхилення від затвердженої та погодженої в установленому порядку проектної документації, в частині влаштування основи під фундаментом, за що інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.96 КУпАП та за протестом прокуратури області скасовано дозвіл на виконання будівельних робіт за №185 від 26.08.2008 року. Відтак відповідач [PERSON] використовуючи земельну ділянку, що розташована [ADDRESS], без будь - яких правових підстав, розпочав будівництво нерухомого об'єкта - ветеринарної аптеки - магазину та ще й з істотними порушеннями будівельних норм і правил, чим порушено їх, [PERSON] та [PERSON], права. Разом з цим, на порушення таких прав звернуто увагу Турбівською селищною радою Липовецького району у листі направленому начальнику Державної архітектурно - будівельної інспекції, відповідно до якого констатовано, що будівництво ветеринарної аптеки псує естетичний вигляд центральної частини селища та спричиняє певні незручності для громадян та руйнації проїжджої частини центральної вулиці селища. Ураховуючи те, що відповідач [PERSON] використовує земельну ділянку, що розташована [ADDRESS], без будь - яких правових підстав, розпочав будівництво нерухомого об'єкта - ветеринарної аптеки - магазину з істотними порушеннями будівельних норм і правил, в результаті чого було внесено протест прокурора Липовецького району, відтак слід дійти висновку, що перебудова такого об'єкта є недоцільною, при цьому було використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а тому єдиним способом відновити становище є знесення збудованої відповідачем самочинної будівлі. За наведених обставин, позивачі просили суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] за власний рахунок знести самочинно збудовану ветеринарну аптеку - магазин, що розташована [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явились, однак в матеріалах справи є в наявності заява про розгляд справи за їх відсутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідачем було дотримано усіх норм, правил та стандартів при будівництві ветеринарної аптеки. При цьому порушень прав та охоронюваних законом свобод позивачів не встановлено та доказів в їх підтвердження позивачами не надано. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх здобутими у справі доказами, яким надано належну оцінку, дійшов до висновку про наступне. Аналізуючи здобуті у справі докази судом встановлено, що сторони у справі є суміжними користувачами земельних ділянок. На належній позивачам земельній ділянці збудовано приміщення стоматологічного кабінету та магазину промислової групи товарів, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідачем на належній йому земельній ділянці, що межує із земельною ділянкою позивачів, та розташована за адресою: [ADDRESS], розпочато будівництво ветеринарної аптеки - магазину. Вказані обставини сторонами визнаються, а тому у відповідності до приписів ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Позивачі звернулись до суду із позовом зобов'язати [PERSON] за власний рахунок знести самочинно збудовану ветеринарну аптеку - магазин, що розташована [ADDRESS], зазначивши, що будівництвом ветеринарної аптеки - магазину відповідачем, яке проводиться з істотними порушеннями будівельних норм і правил, створюються для них, [PERSON] та [PERSON], перешкоди в здійсненні ними свого права власності на земельну ділянку та належний їм об'єкт нерухомості. Згідно висновку №75 за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 18 червня 2014 року, будівля ветаптеки - магазину [ADDRESS] відповідає Державним будівельним нормам України, знаходиться в доброму стані та придатна для експлуатації за призначенням. Експертом встановлено, що у архітектурно - планувальне завдання (у складі робочого проекту) розроблялось на проектування будівництва ветеринарної аптеки магазину ПП [PERSON], а декларація про початок виконання будівельних робіт від 16.09.2013р. видана на реконструкцію незавершеного будівництва ветаптеки магазину. - архітектурно - планувальне завдання та договір оренди землі виданий приватному підприємцю [PERSON], а декларація про початок виконання будівельних робіт від 16.09.2013р. видана [PERSON] - у декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.09.2013р. зазначено, що площа будівлі відповідно до проектної документації складає 148,97 кв.м., а фактично відповідно до технічного паспорту від 19.12.2013р. виконаного ТОВ «Перше приватне бюро технічної інвентаризації» площа будівлі ветеринарної - аптеки магазину становить 114,9 кв.м. Ураховуючи, що станом на проведення експертизи будівля ветаптеки - магазину [ADDRESS] добудоване (конструктивні елементи влаштовані, виконано внутрішнє опорядження приміщень, до будівлі підведені інженерні комунікації, будівля експлуатується за призначенням), станом на час проведення дослідження будівельні роботи не проводились, способи приведення недобудованої будівлі у відповідність будівельним та санітарним нормам і правилам шляхом їх перебудови, реконструкції, знесення на розгляд суду не надаються. За правилами частини 1 статті 3 та статті 4 ЦПК України право на звернення до суду, в порядку встановленому цим Кодексом, має кожна особа, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Порушені права, свободи та інтереси підлягають захисту судом у спосіб, визначений законами України. Відповідно до абз. 2 п. 9 Постанови № 6 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" судам було надано наступні роз'яснення, що «За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України». В п.4 цієї постанови зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил... Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Разом з цим, у п. 5. вказаної Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів на те, що «Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК),..». Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як слідує зі змісту ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" йдеться про те, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Давши оцінку здобутим у справі доказам, судом не встановлено що будівництво відповідачем ветаптеки - магазину [ADDRESS] здійснюється із істотними порушеннями будівельних норм і правил, що загрожують життю та здоров'ю людини. А надані позивачами докази, в розумінні положень ст.58-59 ЦПК України, не доводять наявність створених відповідачем перешкод для позивачів при будівництві нерухомого майна, чим створюються позивачам перешкоди у користуванні належною їм земельною ділянкою та приміщенням стоматологічного кабінету та магазину. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що наведені позивачами обставини у позовній заяві не знайшли свого підтвердження певними засобами доказування в судовому засіданні, а відтак вимоги позивачів щодо зобов'язання [PERSON] за власний рахунок знести самочинно збудовану ветеринарну аптеку - магазин, що розташована [ADDRESS], - задоволенню не підлягають. Оскільки в позові відмовлено, судові витрати понесені позивачами відшкодуванню не підлягають відповідно до приписів ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed