Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У серпні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до ФГ [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба про визнання угоди до договору оренди землі недійсною та застосування наслідків її недійсності. За ухвалою суду від 29.09.2014 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі Кіровоградської області та Головне управління юстиції у Кіровоградській області. Позивач вказала, що вона є власником земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину та Державного акта на право приватної власності на землю. 12.05.2004 р. між позивачем та ФГ [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,75 га, що зареєстрований Новомиргородським відділенням КРФ ЦДЗК за реєстраційним номером 1702. 12.05.2014 р. даний договір втратив свою чинність у зв'язку з закінченням терміну дії договору. Позивач не мала наміру продовжити договірні відносини з відповідачем та прийняла рішення укласти новий договір оренди даної земельної ділянки з іншим орендарем. Коли заявник звернулася до Реєстраційної служби Новомиргородського РУЮ з метою реєстрації нового договору з іншим орендарем, їй стало відомо, що договір оренди землі від 02.03.2004 р. є продовженим у відповідності до угоди від 05.05.2014 р. про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний № 1702 від 12.05.2004 р., та було проведено державну реєстрацію відповідної угоди. Як стверджує позивач, від відповідача на її адресу не надходили письмова пропозиція та повідомлення про продовження даного договору, нею не укладалася та не підписувалася жодна додаткова угода про продовження терміну дії договору оренди землі. Позивач стверджує, що власноручно не підписувала угоду від 05.05.2014 р. (та не довіряла підписання) про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., а її підпис є сфабрикованим та підробленим. Посилаючись на ст. ст. 16, 23, 203, 215, 316, 319 ЦК України, ст. ст. 78, 152, 153 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про оренду землі», позивач просить суд визнати угоду між [PERSON] та ФГ [PERSON] від 05.05.2014 р. про внесення змін до договору оренди від 02.03.2004 р., реєстраційний номер № 1702 від 12.05.2004 р. недійсною та скасувати державну реєстрацію угоди, укладеної між [PERSON] та ФГ [PERSON] від 05.05.2014 р. про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний номер № 1702 від 12.05.2004 р. У судовому засіданні 15.10.14 р. позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у наступних засіданнях підтримали позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Новомиргородського РУЮ ЛЕОНІДОВ А.Л. у суді вважає позов обґрунтованим. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач [PERSON] у наступні судові засідання, представник позивача [PERSON], представники відповідача ФГ [PERSON] і третіх осіб (Головного управління юстиції, Відділу Держземагенства) у жодне судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав, доказів власних заперечень не подав. Як вбачається з письмових заяв: позивача від 15.10.2014 р., вона підтримує власні вимоги повністю, просить суд розглянути справу в її відсутність; представників третіх осіб (Головного управління юстиції, Відділу Держземагенства), вони просять суд розглянути справу в їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище вказаних осіб на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 04.02.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Як витікає із положень Закону України «Про оренду землі»: ч. 5 ст. 6 - Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. ч. 2 ст. 15 - Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. ч. 1 ст. 16 - Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. ст. 17 - Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. ч. 1 ст. 19 - Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. ч. 1 ст. 31 - Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. ч. 1 ст. 33 - По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). ч. 2 ст. 33 - Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. ч. 3 ст. 33 - До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. ч. 5 ст. 33 - Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. ч. 4 ст. 33 - При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Згідно вимогам ЦК України: ч. 1 ст. 210 - Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. ч. 1 ст. 215 - Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. ч. 3 ст. 215 - Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що позивач є власником земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВО № 535274 та відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю від 29.02.2002 р. № 016872 загальною площею 7,75 га. 02.03.2004 р. між позивачем та ФГ [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,75 га, що зареєстрований Новомиргородським відділенням КРФ ЦДЗК 12.05.2004 р. за реєстраційним номером 1702. Тому заявник обґрунтовано стверджує, що 12 травня 2014 року даний договір втратив свою чинність у зв'язку з закінченням терміну його дії. Оскільки позивач не мала наміру продовжити договірні відносини з відповідачем та прийняла рішення укласти новий договір оренди даної земельної ділянки з іншим орендарем, вона звернулася до Реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції з метою реєстрації нового договору з іншим орендарем. Проте їй стало відомо, що договір оренди землі (земельної частки (паю)) від 02 березня 2004 року є продовженим відповідно до угоди від 05 травня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі від 02 березня 2004 року, реєстраційний № 1702 від 12 травня 2004 року, та було проведено державну реєстрацію зазначеної угоди. Заявник категорично стверджує, що позивач ніколи не одержувала від відповідача письмових пропозиції та повідомлення про продовження даного договору, нею не укладалася та не підписувалася жодна додаткова угода про продовження терміну дії договору оренди землі. Таким чином, відповідач не виконав вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» про припинення договору оренди землі в разі закінчення строку, на який його було укладено, а також грубо порушив вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо передбаченого законом порядку поновлення договору оренди землі. Позивач наполягає, що власноручно не підписувала угоду від 05 травня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі від 02 березня 2004 року, реєстраційний номер № 1702 від 12 травня 2004 року, а також не довіряла її підписання іншим особам. Заявник вважає, що її підпис є сфабрикованим та підробленим, оскільки позивач, підписуючи документи, вказує своє прізвище повністю. Вище наведені обставини підтверджуються висновком експерта від 08.12.2014 р., що підпис у графі «Орендодавець: Громадянка [PERSON].» УГОДИ про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний № 1702 від 12.05.2004 р., укладеної 05 травня 2014 р. у с. Шпакове, «Орендодавець [PERSON].» акту приймання-передачі об'єкта оренди Додатку № 1 до Угоди про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний № 1702 від 12.05.2004 р., складеного 05 травня 2014 р. у с. Шпакове, «Землевласник» акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості Додатку № 2 до Угоди про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний № 1702 від 12.05.2004 р., складеного 05 травня 2014 р. у с. Шпакове, Новомиргородського району Кіровоградської області, що надані Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, виконані не позивачем [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст. ст. 6, 15, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» зазначену угоду про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний № 1702 від 12.05.2004 р., начебто укладену сторонами 05 травня 2014 р., потрібно визнати недійсною. 03 липня 2014 року позивач направила письмову претензію відповідачу, в якій просила вирішити питання щодо скасування державної реєстрації угоди від 05.05.2014 р. про внесення змін до договору оренди землі від 02.03.2004 р., реєстраційний номер № 1702 від 12.05.2004 р., але заявник не отримала письмової відповіді відповідача на дане звернення, тому спір слід вирішити у судовому порядку. Адже чинним законодавством закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно позбавлений усього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до вказаної Конвенції, ст. ст. 316-317, 319, 321 ЦК України). Оскільки застосування наслідків недійсності угоди витікає з попередніх висновків і рішення суду, потрібно також скасувати державну реєстрацію оспорюваної угоди. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 13-14 Конституції України, ст. ст. 202-203, 215-216, 236 ЦК України, ст. ст. 6, 15, 17, 19, 31-35 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 124-126, 158 ЗК України позов підлягає безспірному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 487,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 13-14 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до вказаної Конвенції, ст. ст. 202-203, 215-216, 236 ЦК України, ст. ст. 6, 15, 17, 19, 31, 33, 35 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved