Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачам. Після її смерті позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померла [PERSON] за життя не оформила відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їм свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги повністю підтримують та просять їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Халімон Н. М. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради . Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Позовна заява надійшла до суду 12 вересня 2019 року. Суддя своєю ухвалою від 13 вересня 2019 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 09 жовтня 2019 року. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 119/2019, яку надав приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є. П. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 252 від 21.06.2019 [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину - [PERSON] та своїй дочці [PERSON] . Заповіт складений 13 червня 2002 року, посвідчений виконавчим комітетом Вершиново-Муравійської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 143 (а.с. 18). Згідно з матеріалами спадкової справи № 119/2019, [PERSON] та [PERSON] 20 червня 2019 року звернулися до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявами про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.32). [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину кожному у праві власності на чотири земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] (а.с.41-42). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивачі являються єдиними спадкоємцями [PERSON] за заповітом, які прийняли спадщину. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. від 05.09.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.15). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 167 від 28.06.2019 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 17). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1971 році (а.с. 19-21). У витягах з погосподарської книги по с. Вершинова Муравійка на 2001-2005, 2016-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] , житловий будинок перебуває у приватній власності (а.с.12-13). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померла [PERSON] до 05.08.1992 року побудувала будинок за адресою: [ADDRESS] , але за життя не отримала правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved