Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки останній участі в її вихованні ніколи не приймав та матеріальної допомоги не надає, життям дитини не цікавиться. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Третя особа - рідна тітка неповнолітнього [PERSON], в сім»ї якої проживає дитина в судовому засіданні вимоги позову підтримала, та підтвердила, що відповідач жодного разу, починаючи з 2013 року життям дитини не цікавиться, не піклується про його моральний та матеріальний стан. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, подавши до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. З огляду положень ст.ст.141, 153 та 157 СК України вбачається, що батьки мають рівні права щодо дитини, батьки та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Інший з батьків, з ким проживає дитина, не має перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона,він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як вбачається з положень ст.ст.3, 9 і 18 Європейської конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, а саме, коли батьки не піклуються про неї. Згідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 13 червня 2013 року, [PERSON], народився [INFO], батьком дитини є [PERSON], матір»ю - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Згідно з Висновком №01.04.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав, Васильківська РДА, вважає за доцільне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від належного виконання своїх обов'язків по вихованню, утриманню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, ним порушуються права дитини на належне батьківське виховання, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав відносно неї та таке рішення буде відповідати найкращим інтересам останньої. На підставі викладеного та

Outcome: partial