Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В позові позивачка зазначила, що 19.02.2005 р. між нею та громадянином Російської Федерації [PERSON] був укладений шлюб. Після укладення шлюбу вона деякий час разом з відповідачем мешкала у Росії в м.Нижньовартовськ Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменьскої області. [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. Після народження доньки вони переїхали у м.Запоріжжя та мешкали у квартирі за адресою: [ADDRESS] з батьками позивачки. Проте, батька зовсім не цікавила їх дитина і він не приділяв до неї уваги, а на початку 2006 року, він зовсім повернувся до Росії. Після цього, відповідач жодним чином не приймав участі у вихованні дитини та не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Крім того, він змінив номер телефону та навіть не дзвонив, щоб поцікавитись як дитина зростає. У серпні 2007 року, позивачці стало відомо, що відповідач звернувся до суду про розірвання їх шлюбу, а 16.08.2007 р. згідно рішення суду шлюб було розірвано. Таким чином, Відповідач жодним чином не приймає участь у вихованні дитини, її утриманні та не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тому вона змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Свої позовні вимоги у судовому засіданні [PERSON] підтримувала тим, що батько - відповідач по справі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, матеріально не утримує, місце його перебування невідоме. Зазначені обставини через небажання батька йти на контакт та теперішню його відсутність, унеможливлюють вирішувати спільні питання відносно дитини. З цих підстав, позивачка просила суд задовольнити її позов у повному обсязі шляхом позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району проти позову не заперечував та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, оскільки батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків по відношенню до дитини. Прокурор також не заперечував проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи вислухав пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Стаття 164 СК України надає вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування тя бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні знайшло підтвердження того факту, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх обов'язків по відношенню до своєї дитини [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні було доведено та підтверджено належними доказами, що йому ніколи не чинили перешкоди у вихованні та спілкування з дитиною, але він свідомо не виявляв бажання приймати участь у житті доньки. Матір зареєстрована та проживає разом зі своїми батьками та малолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] має самостійний дохід, працюючи на підприємстві. Вихованням та матеріальним утриманням власної дитини займається самостійно. Згідно довідки навчального закладу ЗСШ І-ПІ ступенів № 59 від 11.09.2014, який відвідує малолітня [PERSON], батько у вихованні дитини участі не бере, батьківські збори не відвідує, контакт з класним керівником не підтримує. Згідно вивчення умов проживання малолітньої дитини та її родинного оточення було з'ясовано, що для дитини створено гарні умови для проживання та розвитку. Дитина всебічно розвинена, займається музикою, рукоділлям. Матір строго слідкує за належним навчанням дитини в школі. Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді з малолітньою [PERSON] проведено окрему роботу, за результатами якої було з'ясовано, що дитина має тісний зв'язок з матір'ю. Батько є малозначущим для дитини через відсутність спілкування з ним. Відповідно до вимог статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Проживання дитини з одним із батьків або передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про неї. За таких обставин, суд вважає, що в порушення вимог ч. ч. 1-5 ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначені дії батька - [PERSON] є проявом зухвалого відношення до виховання та забезпечення потреб власної дитини. Враховуючи той факт, що відповідач порушує ч. ч. 1-5 ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 11, 12 Закону України „Про охорону дитинства", самоусунувся від виконання своїх обов'язків по відношенню до дитини, тому з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, на підставі ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: approved