Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 28 вересня 2018 року у виконкомі Князівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовиий запис № 3, малолітню дитину залишити проживати разом з нею, змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 вересня 2018 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони різні за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми, через що між ними часто виникали сварки та різного роду непорозуміння. Це призвело до того, що на даний час вони спільно не проживають та жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача та вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Крім цього, у зв`язку з тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями, байдуже ставиться до виховання малолітнього сина, просить залишити проживати сина [PERSON] разом з нею. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задоволити. Крім цього [PERSON] пояснила, що спільно з відповідачем не проживає на протязі шести місяців, через негативну поведінку останнього, який періодично зловживав алкогольними напоями на грунті чого вчиняв сварки та скандали, наносив їй побої. Така поведінка відповідача призвела до неможливого з ним спільного проживання, тому вона разом з сином переїхала на постійне місце проживання до своєї матері в с. Підбережжя Долинського району. Під час відвідин сина, літом 2020 року відповідач забрав його в неї і перевіз в с. Князівське Рожнятівського району. Вона неодноразово телефонувала відповідачу з проханням повернути їй дитину, однак той не реагує, дитину їй не віддає. Просить шлюб розірвати, а дитину залишити на проживанні разом з нею. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив проти розірвання шлюб між ним та позивачкою, проте малолітнього сина [PERSON] просив залишити на проживанні разом з ним. Крім цього пояснив, що позивачка зловживає алкогольними напоями, зраджує йому у подружній вірності, веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає. Коли літом 2020 року він повернувся з Республіки Польща, де перебував на заробітках, поїхав в с. Пібережжя Долинського району, в будинок матері позивачки, де остання проживала разом з сином, відвідати їх. Дитина була в неохайному стані, брудна, не доглянута, від неї погано пахло. З цього приводу він зробив позивачці зауваження, на що остання вчинила з ним скандал. Того ж дня він забрав дитину та наказав позивачці їхати разом з ним, проте остання відмовилася. Після того вона декілька разів приїжджала в с. Князівське з іншими чоловіками, для того щоб забрати сина. На даний час син проживає разом з ним, він добре про нього дбає, син завжди доглянутий, чистий, охайний, добре розвивається. Просить шлюб розірвати, а дитину залишити на проживанні разом з ним. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - мати відповідача суду показала, що після одруження сторони проживали у належному їй будинку в [ADDRESS] . Стосунки між ними були нормальні, проте час від часу між ними виникали сварки. Позивачка неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки, оскільки часто залишала на неї малолітню дитину, а сама їхала в невідомому напрямку. Її не бувало вдома по декілька днів, а коли вона їй телефонувала і говорила щоб та їхала додому до дитини, оскільки вона працює і їй важко одночасно працювати і доглядати за дитиною, позивачка відповідала, що перебуває у своєї матері у с. Пібережжя Долинського району і скоро повернеться. Коли літом 2020 року її син [PERSON] перебував на заробітках в Республіці Польща, позивачка разом з малолітнім сином проживала у своєї матері і вона час від часу навідувала їх. Коли вона приїжджала, дитина була грязна, в неохайному стані, від неї погано пахло. Після повернення відповідача з заробітків, вони забрали онука додому на тиждень, після чого мали повернути позивачці, проте у зв`язку з карантином остання сама приїхала до них. Поживши в них декілька днів, позивачка покинула сім`ю, викравши з будинку грошові кошти та золоті вироби, однак до поліції з заявою вони не звертались. З того часу позивачка в їхньому будинку не проживає, дитина проживає разом з ними, її син добре за нею доглядає, дитина завжди чиста і охайна. Представник органу опіки та піклування Рожнятівської РДА Фединяк С.І. суду пояснив, що орган опіки і піклування Рожнятівської РДА своїм висновком від 22.10.2020 року вважає за доцільне залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] на проживання разом з батьком -відповідачем по справі [PERSON] , що буде в повній мірі відповідати інтересам малолітньої дитини, оскільки з того часу як малолітня дитина проживає разом з батьком, позивачка навідала її тільки декілька разів. Часто ці відвідини супроводжувалися сварками, дзвінками з погрозами від знайомих мужчин позивачки. Крім цього позивачка на засіданні комісії говорила неправду про те, що відвідувала дитину 5-6 разів, а також те, що раніше не була заміжня, однак пізніше виявилося що вона говорила неправду. Натомість відповідач добре доглядає за сином [PERSON] , виховує його, має добрі умови для проживання дитини. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 вересня 2018 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2018 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають на протязі шести місяців, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує формально, миритися не бажають, майнового спору не має. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Разом з тим, між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. У відповідності до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а згідно ч. 1 ст. 161 вказаного кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що дитина на момент вирішення спору проживає з батьком [PERSON] у належному його батькам будинку в с. Князівське Рожнятівського району, а мати дитини проживає в будинку своїх батьків в с. Підбережжя Долинського району (а.с. 26, 28). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації від 22 жовтня 2020 року, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне залишити малолітнього [PERSON] , [INFO] на проживання з батьком [PERSON] (а.с. 26). Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім"ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Враховуючи вік дитини, стосовно якої виник спір між батьками, допитати її в судовому засіданні не вбачається можливим. З огляду на досліджені судом докази, які сторони надали суду на підтвердження та заперечення позовної вимоги, щодо визначення місця проживання дитини,

Outcome: partial