Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16 листопада 2012 року ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач та відповідач шляхом акцептування позивачем, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-20535-161112, за умови якого позивач відкриває картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10 000, 00 грн., обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 09.07.2014 року має заборгованість у сумі 11600, 00 грн., а тому АТ «Дельта Банк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача Духота І.В. не з'явився. В позовній заяві просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивя, однак надав до суду заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч 1, ч 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 16 листопада 2012 року ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач та відповідач шляхом акцептування позивачем, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-20535-161112, згідно якої позивач відкриває картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10 000, 00 грн., обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору, строк ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні. Відповідно до п.2.1 частини 3 зазначеної угоди, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. Пунктом 2.4 частини 3 угоди, передбачено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п 2.4 частини 2 пропозиції, тобто 364 календарних дні. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. У відповідності до п 2.5 частини 3 угоди, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Згідно ч 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Отже, між сторонами укладено у письмовій формі договір, який підписаний уповноваженими на це посадовими особами публічного акціонерного товариства „Дельтабанк" та особисто [PERSON] , зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковим для виконання. Приписами частини 1статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до розрахунку доданого до матеріалів справи разом із позовної заявою, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 09.07.2014 року становить 11600, 00 грн., яка складається з: 5400, 00 грн. - тіло кредиту; 2700, 00 грн. - прострочене тіло кредиту; 0, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 3500, 00 грн. - заборгованість за комісіями. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань, передбачені договором кредиту, належним чином не виконує, позов визнав та визнання якого не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved