Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . 1/2 частина вказаного житлового будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 16 травня 2002 року державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 512, а інша частина - на підставі Договору дарування, посвідченого 26 липня 2019 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1735. У вказаному будинку крім неї зареєстровані також її син, [PERSON] та відповідач [PERSON] , який тривалий час в будинку не проживає. Вказує, що, відповідач є її колишнім чоловіком та з 2017 року в будинку не проживає, будь-які його особисті речі в даному житлі відсутні, місце його перебування не відоме, жодних засобів зв`язку з ним немає. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, просить визнати відповідача такими, що втратив право на користування ним. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 16 травня 2002 року державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 512та на підставі Договору дарування, посвідченого 26 липня 2019 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., зареєстрованого в реєстрі за № 173 (а.с.7, 9-10). Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ, що підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав № 173853914 від 15 липня 2019 року та за № 175321046 від 26 липня 2019 року (а.с.8, 11). Згідно довідки управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради № 4764 від 06 листопада 2019 року в житловому будинку за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). Зазначений житловий будинок відповідач добровільно покинув у 2017 році, з того часу до будинку не повертався, не виконує обов"язків по утриманню житла та оплаті комунальних послуг. Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які ствердили факт відсутності відповідача за місцем реєстрації, що житлове приміщення покинув добровільно в 2017 році і з того часу не повертався. Також не чули, щоб відповідач покидав будинок під примусом і щоб йому чинилися перешкоди у проживанні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачів, як власників житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідач продовжує бути зареєстрованою покинуте ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved