Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 26.10.1996 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. З квітня 2012 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча неофіційно працює. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісяця з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття, так як їх дитина відвідує дитячий садочок і потребує додаткових витрат в розмірі 320 грн. щомісяця на оплату дошкільної установи та різного роду приладдя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що він не працює і має нестабільний мінливий щомісячний дохід. Розуміє, що дитині потрібні вказані суми, однак не впевнений, що може їх щомісяця сплачувати. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, 26.10.1996 року сторони зареєстрували між собою шлюб, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї (а.с.4). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з матір'ю. З квітня 2012 року відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.61 ЦПК України. Згідно ч.1, ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Як встановлено судом, що і підтвердив відповідач в судовому засіданні, останній працює неофіційно, отримуючи нерегулярний, мінливий дохід щомісяця. За таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а не в частці від його щомісячного доходу. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, відсутність у нього на даний час постійного щомісячного доходу, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця на користь позивачки для утримання доньки - [PERSON], [INFO] з 21.12.2016 року - дня подачі позову до суду і до її повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. У відповідності до ч.1-2, ст.185 СК України Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні відповідач визнав позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому з нього на користь позивачки підлягає стягненню 320 грн. додаткових витрат на утримання дитини щомісяця до її повноліття. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved