Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач у поданій до суду 16 червня 2017 року позовній заяві просить стягнути з відповідача 13 255 грн. 00 коп. основного боргу, 767 грн. 10 коп. відсотків та сплачений судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на невиконання боржником свого зобовязання за договором позики Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не зявився з невідомої суду причини, клопотань від нього про відкладення справи не надходило. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги думку позивача, встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, зясувавши обставини та дослідивши подані письмові докази, розглянувши справу в межах заявленого позову, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Як вбачається з матеріалів справи, 06 січня 2017 року між сторонами у письмовій формі укладений договір позики на суму 500 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем. Станом на 10 травня 2017 року заборгованість в еквіваленті до гривні становить 13 255 грн., враховуючи офіційний курс Національного банку України, який діяв на цей день, а саме 26,51 грн. за 1 долар США, що підтверджує довідка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10.05.2017 року. .Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.1 ст.628 ЦК України відповідно до ст.6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. 25 квітня 2017 року позивачем надіслано на адресу відповідача лист про повернення боргу до 10 травня 2017 року та згідно поштового повідомлення відповідач отримав особисто даний лист 27 квітня 2017 року. Проте, відповідачем вказане грошове зобов'язання перед позивачем з врахуванням претензії не виконано. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про порушене право позивача. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Так як, відповідно до умов договору позики укладеного між сторонами не визначено, що такий договір є безпроцентним, та не визначено розмір процентів, позивач просить за користування його грошовими коштами стягнути з [PERSON] проценти у розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 рішення Правління Національного банку України № 475-рш від 08.12.2016 року «Про розмір облікової ставки Національного банку України», установлено з 09.12.2016 року облікову ставку в розмірі 14 % річних. Відповідно до гі. 1 рішення Правління Національного банку України № 49-рш від 26.01.2017 року «Про розмір облікової ставки Націонатьного банку України», установлено з 27.01.2017 року облікову ставку в розмірі 14 % річних. Відповідно до п. 1 рішення Правління Національного банку України № 232-рш від 13.04.2017 року «Про розмір облікової ставки Національного банку України», установлено з 14.04.2017 року облікову ставку в розмірі 13 % річних. Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 318-рш від 25.05.2017 року «Про розмір облікової ставки», установлено з 26.05.2017 року облікову ставку в розмірі 12,5 % річних. Розрахунок процентів за період з 06.01.2017 року по 26.01.2017 року (20 днів) - 13 255,00 грн. (сума позики) х 0,14 (14%) / 365 = 5,08 грн. - розмір процентів за один день; 5,08 грн. х 20 днів = 101,6 грн. - розмір процентів за період з 06.01.2017 року по 26.01.2017 року. Розрахунок процентів за період з 27.01.2017 року по 13.04.2017 року (75 днів) - 13 255,00 грн. (сума позики) х 0,14 (14%) / 365 = 5,08 грн. - розмір процентів за один день; 5,08 грн. х 75 днів = 381,00 грн. - розмір процентів за період з 27.01.2017 року по 13.04.2017 року. Розрахунок процентів за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (42 дні) - 13 255,00 грн. (сума позики) х 0,13 (13%) / 365 = 4.72 грн. -розмір процентів за один день; 4,72 грн. х 42 дні = 198,24 грн. - розмір процентів за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року. Розрахунок процентів за період з 26.05.2017 року по 13.06.2017 року (19 днів) - 13255,00 грн. (сума позики) х 0,125 (12,5 %)/ 365 = 4,54 грн. - розмір процентів за один день; 4,54 грн.х 19 днів = 86,26 грн. - розмір процентів за період з 26.05.2017 року по 13.06.2017 року. Загальний розмір процентів за період з 06 січня 2017 року по 13 червня 2017 року становить 767 грн. 10 коп. (101, 60 грн. + 381, 00 грн. + 198,24 грн. + 86,26 грн. = 767,10 грн.) У звязку із задоволенням позову згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved