Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням грошової компенсації. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2013 року, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2014 року розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В період шлюбу Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.03.2013 року № 352 [PERSON] надано у найм кімнату [ADDRESS] на сім'ю у складі 4-х осіб: вона, чоловік - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON]) 25.04.2013 року між [PERSON] та Департаментом житлово-комунального комплексу ЧМР укладено договір найму житла (кімнати в гуртожитку). 26.11.2013 року кімнату [ADDRESS] було приватизовано на 4 особи: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (син), [PERSON] (син), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Серії САЕ № 570351 від 26.11.2013 року та свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], на яких міститься відмітка про використання права на приватизацію. Ще до моменту розірвання шлюбу, спільне проживання сторін в кімнаті було нестерпне. Вже понад 4 місяці відповідач в кімнаті не проживає, за своєю власністю не доглядає, коштів на утримання майна не надає. Маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей та невеликий дохід, позивачка самостійно змушена сплачувати всі послуги по утриманню кімнати в гуртожитку, зокрема й за відповідача, який там не проживає. Спільне володіння та користування майном, з урахуванням неприязних стосунків між сторонами, не можливе. Окрім того, що відповідач не утримує своє нерухоме майно, він ще й постійно вчиняє сварки, що погано впливає на стан здоров'я їхніх спільних дітей. Особливо негативно це впливає на старшого сина - [PERSON], що виражається в погіршенні стану його здоров'я, у зв'язку з чим він потребує періодичного медичного втручання, що підтверджується довідкою з Черкаської дитячої міської лікарні. Відповідач останнім часом не дає спокою колишній сім'ї, заявляючи, що він є власником частки у кімнаті, якою позивачка користується вимагає за неї кошти в непомірній сумі, або погрожує, що вижене позивачку з дітьми з кімнати, бо йому немає де жити, а спільне проживання неможливе. Зі слів відповідача він не може отримати ліжко-місце в гуртожитку у зв'язку з тим, що має у власності ? частину спірної кімнати. У зв'язку з постійним моральним та психологічним тиском з боку відповідача, позивачка була змушена звернутися до правоохоронних органів із заявою, що підтверджується талоном-повідомленням № 001374 від 23.04.2014 року та Витягом з кримінального провадження № 12014250040001643. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з вимогою про припинення частки у спільному частковому майні зі стягненням відповідної грошової компенсації з метою захисту своїх майнових прав та прав своїх дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила позов задоволити, пояснивши суду, що припинення права на частку у майні, що є спільною частковою власністю, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, адже на праві приватної власності за його матір'ю зареєстровано 2 житлових будинки в селі Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Мати ніколи йому не забороняла там проживати та хазяйнувати. Враховуючи, що він зі своїм рідним братом є єдиними спадкоємцями після своєї матері, відповідач забезпечений житлом зараз та набуде його у власність згодом. Відповідно до вартісної грошової оцінки нерухомого майна, вартість 1/4 частини житлової кімнати [ADDRESS] становить 7100 грн. Вона вважає дану суму прийнятною для компенсації вартості частки [PERSON] в спільній частковій власності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що іншого житла він не має. Вважав, що реальна можливість спільно користуватися спірною кімнатою. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2013 року, який заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2014 року розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 25.04.2013 року між [PERSON] та Департаментом житлово-комунального комплексу ЧМР укладено договір найму житла (кімнати в гуртожитку), відповідно до якого наймодавець надає наймачеві та членам її сім»ї у користування жиле приміщення жилою площею 18,4 кв.м. в гуртожитку по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 352 від 26.03.2013 року [PERSON] надано у найм кімнату [ADDRESS] з сім»єю у складі 4-х осіб: вона, чоловік - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON]). 26.11.2013 року кімнату [ADDRESS] було приватизовано на 4 особи: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (син), [PERSON] (син), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Серії САЕ № 570351 від 26.11.2013 року та свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], на яких міститься відмітка про використання права на приватизацію. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. У ч.2 ст.364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до вартісної грошової оцінки нерухомого майна, вартість 1/4 частини житлової кімнати [ADDRESS] становить 7100 грн. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Враховуючи роз'яснення постанови пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» в даному випадку розподіл спільної часткової власності неможливий, як і виділ частки в натурі, адже виділ (частки одного співвласника) також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру, яка відповідатиме вимогам будівельних норм та правил. Для квартири це означає: окремий вхід, окрема кухня, окремий санвузол, окрема житлова кімната. Згідно вимог п. 2.22. «ДБН В.2.2.-15-2005 Житлові будинки. Основна частина» нижня межа площі однокімнатної квартири (мінімально допустимої для виділу в натурі) повинна становити 30 кв.м. (без урахування площі літніх приміщень). Згідно з технічним паспортом на кімнату та свідоцтва про право власності на житло, площа житлової кімнати становить 17,2 кв.м. ? частина, що належить відповідачеві на праві приватної власності, складає 4,35 кв.м., що унеможливлює виділ частки в натурі, а проведення судової будівельно-технічної експертизи робить недоцільним. Відповідно до елементарних математичних розрахунків площа частки відповідача значно менша мінімально визначеної нормами ДБН - 30 кв.м., яку можливо виділити для облаштування однокімнатної квартири. Зважаючи на те, що виділ у натурі 1/4 частки із спільного майна позивача і відповідача є неможливим, спірна квартира є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, суд дійшов висновку про те, що відповідач має право на отримання грошової компенсації вартості його частки, яка становить 7100 гривень, і таким чином реалізувати своє право, передбачене ст. 364 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, відповідачу роз"яснювалося його право на клопотання про призначення експертизи, але таких клопотань ним в ході розгляду справи заявлено не було, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про припинення права власності на 1/4 частини кімнати з одночасним визнанням за позивачем права власності на дану частину. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Так, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved