Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у неї на праві власності є житловий будинок, який розташований по вул. Калинова (Кірова), №5 с. Дубовики Васильківського району Дніпропетровської області. В її будинку зареєстрований відповідач по справі колишній чоловік [PERSON]. Але фактично відповідач з 2002 року в будинку не проживає, на даний час місце проживання відповідача не відоме. Реєстрація відповідача в указаному будинку перешкоджає їй здійснювати своє право власності вказаним житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги, оформити субсидію і т.п. В зв'язку з чим просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не зявилася, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка на праві власності має житловий будинок, який розташований по вул. Калинова (Кірова), №5 с. Дубовики Васильківського району Дніпропетровської області. (а.с12-14). В будинку зареєстровані: власник [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO], діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] [INFO] (а.с.9,11). Відповідач [PERSON], [INFO], в будинку не проживає з 2002 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] не є власником житлового будинку, не проживає в ньому більше одного року, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаним такими, що втратив право користування житлом. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн.

Outcome: approved