Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 7391130,00 грн. Посилався на те, що 27.10.2015р. між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач надав [PERSON] позику у сумі 300 000 доларів США строком на два місяці, але кошти в строк [PERSON] не повернув, чим порушив права позивача. У письмовій заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився і хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але доказів поважності причин неявки в судове засідання не представив, про причини неявки суд не був повідомлений. З наявного поштового відправлення, яке згідно з наявним на ньому штампом було повернуто до Дарницького районного суду м. Києва 20 лютого 2017 року вбачається, що відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд цієї справи Дарницьким районним судом м. Києва поштою - рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS] (згідно з даними, які містяться в довідці Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 29.02.2016 року а.с.6), при цьому, вказане поштове відправлення було повернуто у зв"язку із закінченням встановленого строку зберігання. При цьому, відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України: у разі ненадання фізичною особою, яка бере участь у справі інформації щодо її адреси, судова повістка надсилається цій особі за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Крім того, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито суддею Сухомліновим С.М. ще 01 березня 2016 року а.с.7), а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права. Крім того, відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, з положень п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, виключно у випадку якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. В зв'язку з наведеними обставинами та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Відповідно до ч.3 ст.232 ЦПК України - повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (перше заочне рішення по справі було винесено Дарницьким районним судом м. Києва під головуванням судді Схомлінова С.М. 18 березня 2016 року, яке було скасовано згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва під головуванням судді Схомлінова С.М. від 23 червня 2016 року(а.с.23, 24, 65). Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з розписки (копія а.с.4) 27.10.2015 року між сторонами був укладений договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 300 000 доларів США в гривневому еквіваленті строком на 2 місяці, тобто до 27.12.2015р. У встановлений договором строк відповідач кошти не повернув. Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно статті 625 цього Кодексу. А відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав і борг не повернув, то суд вважає необхідним стягнути з останнього суму боргу в розмірі 300000 доларів США - за курсом НБУ (в тому числі, станом на дату підписання позову 19.01.2016 року (згідно з обгрунтуванням вимог) становить суму не меншу ніж 7391130 грн. Так, з положень ст.533 ЦК України вбачається: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 6890 грн.(а.с.2А). На підставі викладеного та

Outcome: approved