Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: АТ «ОТП Банк» про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтуванням своїх позовних вимог вказало, що 13.02.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-104/269/2008. У якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено Договір застави автотранспортного засобу № PCL-104/269/2008 від 13.02.2008 р., за яким в заставу передано транспортний засіб марки PEUGEUT, модель 37 SW, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску- 1997 , тип- легковий. 13.02.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-CL-104/269/2008. 12.10.2015 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено Договір відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 року, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-104/269/2008 від 13.02.2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». 12.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. було посвідчено договір про відступлення права вимоги за договорами застави, зареєстрованого в реєстрі за № 831 відповідно до якого ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло прав заставодержателя відносно предмета застави : PEUGEUT, модель 37 SW, реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки станом на дату укладення Договору про відступлення права вимоги № 12/10/16 загальна сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед новим кредитором -ТОВ «Українська факторингова компанія» за договором № CL-104/269/2008 становить 164219,13 грн., а відповідачі добровільно не погашають кредитну заборгованість, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» заборгованість за кредитним договором у розмірі 164219,13 грн., та судовий збір у розмірі 2463,29 грн. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно даних Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» загальна сума його боргу за кредитним зобов`язанням становить 164219,13 грн., проте за його підрахунками сума заборгованості є меншою, ніж вказана в додатку. Окрім того, долучені додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» та сам договір не підтверджує перехід права первісного кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № CL-104/269/2008 , оскільки за договором про відступлення права вимоги № 12/10/16 ВІД 12.10.2016 передавались зобов`язання за іншим договором. Зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки з позовом позивач звернувся лише 02.03.2017 року. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 17.12.2018 року провадження по справі за позовом ТОВ «Українська факторингова компанія» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: АТ «ОТБ Банк» зупинено провадженням до закінчення розгляду справи № 761/26799/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», треті особи: [PERSON] , ТОВ « Українська факторингова компанія» про визнання договору поруки № SR-CL-104/269/2008 від 13.02.2008 року припиненим. Ухвалою суду від 27.05.2020 року провадження по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Акціонерне Товариство « ОТП Банк» про стягнення кредитної заборгованості поновлено. Ухвалою суду від 30.06.2020 року витребувані у ТОВ «Українська факторингова компанія», АТ «ОТБ Банк» інформацію про нараховані банком та сплачені відповідачем [PERSON] грошові кошти на підтвердження погашення кредитного договору, виписки з особового рахунку згідно кредитного договору. Ухвала суду від 30.06.2020 року з боку ТОВ «Українська факторингова компанія виконана частково», з боку АТ «ОТБ Банк» не виконана. Представник позивача ТОВ «Українська факторингова компанія» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 188). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костенко В.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній доказів без участі відповідачів, третьої особи . Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк»( правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладеного кредитний договір № CL-104/269/2008 , відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 26425,74 доларів США на строк до 13.02.2015 року. ( а. с. 4-8). Дата остаточного повернення кредиту згідно умов договору- 13.02.2015 року ( а. с. 3). Відповідно до п. 1.5.1 Договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або перерахуванням на поточний рахунок. В подальшому між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 від 13.03.2009 року, відповідно до якого були внесені зміни щодо графіку платежів та порядку погашення прострочених боргових зобов`язань ( а.с. 9-10). Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди сторони домовились, що у випадку виникнення розбіжностей між положеннями кредитного договору та цього додаткового договору положення Додаткового договору підлягають пріоритетному застосуванню, якщо інше не передбачено умовами цього Договору ( а.с. 9). 24.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору від 13.02.2008 року, відповідно до якого змінено графік платежів, визначена остаточна дата погашення кредиту- 13.02.2015 року ( а. с. 7, 13-15). В забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Договір поруки від 13.02.2008 року № SR-CL-104/269/2008 та Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 24.12.2012 року, відповідно до якого поручитель зобов`язалась відповідати за повне і своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. 12.10.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено Договір відступлення права вимоги № 12/10/16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № CL-104/269/2008 перейшло до факторингової компанії. Судом встановлено, що позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору , у зв`язку з чим 02.03.2017 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Голосіївського райсуда м. Києва від 27.01.2020 року визнано припиненими зобов`язання за договором поруки від 13.02.2008 року № SR-CL-104/269/2008, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк». ( а.с. 208-209). Рішенням суду від 27.01.2020 року встановлено, що саме з 13.02.2015 року Банк набув права вимоги як до позичальника, так і до поручителя щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків. ( а. с. 208). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, ТОВ «Українська факторингова компанія» як новий кредитор згідно договору про відступлення права вимоги від 12.10.2016 року, набув прав вимоги за кредитними договорами в розмірах, зазначених в Реєстрі боржників, звернулось до відповідачів з вимогою про повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Вимога щодо повернення всієї суми заборгованості виникла у ПАТ «ОТП Банк» 13.02.2015 року, а з 12.10.2016 року передана новому кредитору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"»язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( стаття 611 ЦК України). Відповідно о п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч. 1 ст. 514 ЦК України). Як вбачається з умов п. 2.7 Договору про відступлення права вимоги укладення цього Договору не тягне за собою будь-яких змін умов кредитних договорів та здійснюється без згоди боржників. ( а.с. 22). Правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч. 1 ст. 202 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, як встановлено в судовому засіданні внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором у останніх перед банком виникла заборгованість в загальній сумі 164219,13 грн. Зобов`язання за договором поруки від 13.02.2008 року № SR-CL-104/269/2008 визнано припиненими рішенням суду від 27.01.2020 року. Доводи представника відповідача про те, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надані неналежні докази, оскільки за Договором про відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 року передавалися зобов`язання за іншим договором, не заслуговують до уваги, оскільки, по-перше в Реєстрі боржників під № 52 зазначено номер кредитного договору № CL-104/269/2008 і дата додаткового договору- « 13.03.2009», положення якого підлягають пріоритетному застосуванню, тобто виникають з одних і тих самих кредитних зобов`язань, по-друге, рішенням суду від 27.01.2020 р. встановлено, що з 12.10.2016 року право грошової вимоги за кредитним договором № CL-104/269/2008 перейшло саме до факторингової компанії, позивача по справі. За таких підстав, суд вважає, що відповідач [PERSON] є відповідальним перед ТОВ «Українська факторингова компанія» за кредитними зобов`язаннями, що виникли з договору № CL-104/269/2008 в сумі 164219,13 грн. Докази на підтвердження заперечень щодо іншої суми заборгованості за договором № CL-104/269/2008 відповідачем не надано. Щодо доводів представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне. За положеннями ст. ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 529 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. У зобов`язальних відносинах ( стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду- захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строк. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. У постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що « Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовується судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/ або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Доводи представника відповідача про застосування строків позовної давності не приймаються судом, оскільки останній платіж був здійснений відповідачем 24.06.2014 року ( а.с. 22-23) ; саме з 13.02.2015 року банк набув права вимоги до позичальника щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, що встановлено рішенням суду від 27.01.2020 року, право такої вимоги перейшло до позивача як до правонаступника , а до суду позивач звернувся 02.03.2017 року, тобто в межах строку позовної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано кредитний договір від 13.02.2008 року ( із додатками), в якому встановлена дата остаточного повернення кредиту - 15.02.2015 року, розрахунок заборгованості за кредитний договором із зазначенням дати погашення кредиту, реєстр боржників, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги щодо повернення всієї суми кредитної заборгованості в сумі 164219,13 грн. з 12.10.2016 року. Згідно наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором у відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Українська факторингова компанія» становить 6352,35 доларів США ( тіло кредиту 4867,54 + 1484,81 (відсотки, нараховані до 24.06.2014 року), що станом на проведення розрахунку становить 164219,13 грн. Наданий позивачем розрахунок представником відповідача не спростований. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, рішення Голосіївського райсуду від 27.01.2020 року про визнання припиненим зобов`язання за договором поруки від 13.02.2008 року № SR-CL-104/269/2008, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» заборгованості за кредитним договором в сумі 164219,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 2463,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial