Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача посилаючись на те, що в результаті зіткнення належного йому автомобіля [NUMBER] з скутером Mint без державного номерного знаку під керуванням відповідача [PERSON], яке відбулося 08.03.2013 року о 12 год. 00 хв. по вул. Кірова в м. Новоукраїнка, було пошкоджено його автомобіль і йому завдано матеріальних збитків та моральної шкоди. Зіткнення відбулось внаслідок того, що відповідач, керуючи кутером Mint без державного номерного знаку, не дотримавшись безпечної дистанції руху, допустив зіткнення з автомобілем позивача. Постановою Новоукраїнського районного суду від 01.04.2013 року було підтверджено факт порушення відповідачем п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та призначено [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 рік. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 338/28 від 19.03.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 30078 грн. 13 коп., вартість матеріального збитку 20875 грн. 78 коп. та оплата експертного дослідження - 954 грн. 72 коп., які позивач просив стягнути з відповідача, як з винної особи у скоєнні ДТП, а також просив стягнути моральну шкоду, яку він зазнав внаслідок пошкодження його майна в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та після проведення судової авто-товарознавчої експертизи не змінив та не уточнив та просив стягнути з відповідача вартість майнового збитку який він поніс на відновлення транспортного засобу в розмірі 50816 грн.85 коп. та понесені судові витрати та витрати за проведення експертизи, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. позивач відмовився від позовних вимог, про що судом винесено ухвалу 15 травня 2014 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вказав, що розмір матеріальної шкоди, заявленої позивачем не підтверджено доказами та визнають розмір лише у разі надання доказів понесених витрат та за результатами розгляду справи, представник відповідача визнав позовні вимоги в частині матеріального збитку, відповідно висновку №182 від 25 лютого 2014 року. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 08 березня 2013 року о 12 год. 00 хв. відповідач [PERSON], керуючи скутером Mint без реєстрації та державного номерного знаку в м.Новоукраїнка по вул.Кірова, не дотримався безпечної дистанції руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності, що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER], яке видане 23.09.2008 року Кіровоградським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області. Відповідно до схеми ДТП автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] отримав пошкодження: задній бампер, заднє скло, задня ляда(а.с.68-69) Постановою Новоукраїнського районного суду від 01.04.2013 року було підтверджено факт порушення відповідачем п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та призначено [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 рік. Постанова суду набула законної сили. (а.с.8,63) Статтею 11 ч. 1 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 60 ч. 2, 3 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року „ Про судове рішення у цивільній справі" - відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішити питання лише про розмір відшкодування". Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на користь третіх осіб була застрахована, згідно Поліса №АВ/958348, водія [PERSON] не здійснювалася. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч.2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач суду не надав належного підтвердження реальних витрат понесенех на ремонт свого пошкодженого автомобіля. Позивачем подано лише докази- товарні чеки за квітень 2013 року про придбання запчастин у ФОП [PERSON] на загальну суму 29.990 грн. яка співпадає з калькуляцією від 12 березня 2013 року необхідних запчастин та матеріалів складених ТОВ "ВТ-Сервіс", але автомобіль позивача не був відновлений на відповідній станції техобслуговування, а як встановлено судом із показів позивача у кустарних майстрів м. Новоукраїнка. Доказів, що всі запчастини та матеріали, які придбано у ФОП [PERSON] було встановлено на пошкодженому автомобілі позивача, позивачем не представлено, як і не представлено доказів скільки ж поніс позивач витрат на відновлювальні ремонтні роботи. В звя'зку із зазначеними обставинами, суд не може прийняти як належні та допустимі докази товарні чеки за квітень 2013 року про придбання запчастин у ФОП [PERSON] на загальну суму 29.990 грн. та калькуляцію №ТО-0004132 від 12 березня 2013 року необхідних запчастин та матеріалів, складених ТОВ "ВТ-Сервіс, як понесені витрати позивачем відновлювального ремонту та матеріального збитку належного позивачу транспортного засобу. Як вбачається з висновку автоварознавчої експертизи № 182 від 25 лютого 2014 року, здійсненого на підставі ухвали суду, ринкова вартість належного позивачу автомобіля [NUMBER], на час ДТП -08.03.2013 року складає 145742 грн. 99 коп., вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу складає 29791 грн. 94 коп., сума матеріального збитку на час ДТП -08.03.2013 року завданого власникові даного транспортного засобу складає 21024 грн. 91 коп. Під час судового розгляду сторонами не оспорювалась вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу з врахуванням товарної вартості, встанововлена висновком авто-товарознавчої експертизи №182 - 21024 грн.91 коп., та визнана представником відповідача в цьому розмірі, так як інші докази позивач не зібрав та не подав на вимогу суду та представника відповідача, з висновком експертизи погодився і позивач в судовому засіданні, тому даний розмір матеріального збитку в розмірі 21024 грн.91 коп., знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках» передбачено, що тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП . Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, судом встановлено вину відповідача у нанесенні матеріальної шкоди позивачу, також визначено суму матеріальної шкоди завданої власникові транспортного засобу- позивачу, а тому вимоги позивача, в частині стягнення матеріальної шкоди, є законними, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 21024.91 грн., так як визнані відповідачем в цій частині та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні на цю суму. В частині позовних вимог про стягнення 29929.00 грн, яка складає різницю між позовними вимогами завданої шкоди позивачу та реальних матеріальних збитків встановлених судом (50953.91-21024.91 грн.= 29929.00 грн.), необхідно відмовити за неподанням належних і допустимох доказів позивачем та необгрунтованістю в цій частині позовних вимог. Суд встановив, що позивачем доведено, що йому була заподіяна моральна шкода, тим що відповідач ухилився від виконання свого обов'язку по відшкодуванню матеріальної шкоди, і те, що позивач внаслідок ДТП отримав нервовий стрес, зазнали порушення його нормальні умови проживання, але позивач від стягнення моральної шкоди в судовому засіданні 15 травня 2014 року відовився добровільно, яка прийнята судом та винесено ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог про стянення моральної шкоди. Згідно п.1-4 ч.3, ч.1 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать судовий збір та витрати правову допомогу та пов'язані з проведенням судових експертиз. Позивач [PERSON] поніс витрат на сплату судового збору 560 грн.+114.70 +за проведення експертизи 1101.60 грн.(а.с.2,61, 147) , всього в розмірі 1776.30 грн. У відповідності із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру, задоволених позовних вимог 21024.91х100:50953.91х 1776.30:100=732.95 грн.. На підставі ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: partial