Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2700, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивачем свої зобов`язання за даним договором виконані у повному обсязі на відміну від відповідача, який порушив умови договору і станом на 29.01.2018 має заборгованість у розмірі 11919,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 119,85 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7856,17 грн., заборгованості за пенею 2900,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 543,80 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. 05.06.2018 винесено заочне рішення про задоволення позову, однак 05.07.2018 від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення від 05.07.2018 в якій вона просить скасувати вказане рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку. 01.08.2018 від представника позивача [PERSON] надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення та заяву про застосування строків давності, в якій він просить відмовити в перегляді заочного рішення. У судове засідання представник позивача не зявився, однак від нього подано клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечує проти заочного розгляду та винесення заочного рішення. Адвокат [PERSON] подав суду відповідь на відзив в якому просив заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2018 скасувати, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], у судове засідання не зявилися, однак вони повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про повернення судової повістки за терміном зберігання. З огляду на неодноразові клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суду вважає, що систематична неявка відповідача та його представника у судові засідання, є недобросовісним користуванням ними своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 223 ч. 1 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами ст. 223 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд вважає, вирішити справу на підставі наявних у ній доказів і ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає умовам ст. 280 ЦПК України, із врахування ст. 288 ч. 3 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписала 17.05.2017 заяву № б/н (а.с. 7), згідно якої отримала кредит в розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту станом на 29.01.2018 відповідач має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 11919,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 119,85 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7856,17 грн., заборгованості за пенею 2900,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 543,80 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі (а.с. 8-9). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Всупереч вище перелічених умов договору, відповідач не виконав свої зобовязання, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку і станом на 29.01.2018 складає 11919,82 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, у відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що банком нараховано відповідачу заборгованість за пенею в сумі 2900,00 грн., а також фіксовану частину штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентну складову штрафу в розмірі 543,80 грн., тобто на відповідача двічі накладені штрафні санкції за прострочення невиконання умов кредитного договору. Крім цього, позивачем, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надано суду детального розрахунку заборгованості саме в частині пені та комісії. Позивачем вказана лише загальна сума заборгованості за пенею та комісією, без деталізації, яка саме сума є пенею та який розмір комісії, а тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі\~\~9019,82 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial