Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] [INFO], та просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі ? частини його щомісячного доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви, до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 08 листопада 2003 року по 28 грудня 2010 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] За рішенням суду від 21 червня 2010 року № 2-1588 відповідач сплачував аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу на її користь на утримання двох дітей: сина [PERSON] [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Коли сину виповнилось 18 років, позивачка стала отримувати аліменти лише на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу відповідача. Позивач вважає, що на сьогоднішній день, сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому звернулась з позовною заявою до суду про зміну розміру стягуваних аліментів. Відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує достатню пенсію, тому має приймати участь в утриманні доньки , яка потребує матеріальної допомоги. Позивач посилаючись на ст.192 СК України, просить розмір аліментів, визначений за рішенням суду збільшити, оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах дитину, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, додатково до обставин, зазначених у позові пояснила, що зміни у матеріальному стані відповідача сталися внаслідок того, що він перестав сплачувати аліменти на утримання сина, сплачує аліменти на утримання доньки. На її прохання надати кошти для забезпечення додаткових потреб доньки для її розвиту та навчання, відповідач їй відмовив. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що позивачкою не доведено наявності підстав для зміни розміру аліментів, його матеріальний стан не змінився, оскільки єдиним його доходом є пенсія, розмір її не змінювався. Щодо несплати аліментів на утримання сина повідомив, що судом винесено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та позивачка має виконавчий лист за цим рішенням. Проте він на позивачка досягли домовленості про те, що вона не буде звертатися до органів ДВС з виконавчим листом про стягнення з нього аліментів на утримання сина, який є повнолітнім і продовжує навчання, в обмін на те, що позивачка та діти користуються пільгами зі сплати за житлово-комунальні послуги, оскільки відповідач зареєстрований разом з ними та користується такими пільгами як учасник бойових дій. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Позивачка у судовому засіданні визнала той факт, що вона та відповідач досягли згоди з приводу сплати аліментів на утримання сина, вона має виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду, проте не звертається до виконавчої служби, щоб користуватися пільгами, право на які має відповідач, по сплаті за житлово-комунальні послуги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3) сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Судом встановлено що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21 червня 2010 року було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання обох дітей, що були неповнолітніми на той час, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітнього сина , що продовжує навчання - [PERSON] у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, починаючи стягнення з 24 липня 2015 року до закінчення навчання - 01 липня 2016 року. На підставі вказаного рішення судом було видано позивачці виконавчий лист, оригінал якого, разом з копією судового рішення позивач надавала суду для огляду у судовому засіданні, копії яких є у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось з них. Суд вважає, що підстав для зміни розміру аліментів на теперішній час не має, так як, відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, є рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, яке у примусовому порядку не виконується за домовленістю сторін, хоча позивач у будь який час може звернутися до ВДВС з заявою про примусове виконання рішення суту та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Позивачка за своєю згодою не отримує аліментів на утримання сина. Допустимих та належних доказів зміни матеріального чи сімейного стану сторін, які б могли бути підставою для задоволення позову, позивачкою суду не надано, оскільки з наданих суду довідок про заробітну плату позивачки та розмір пенсії відповідача - таких змін не вбачається. Також суду не надано доказів на підтвердження змін сімейного стану сторін. Питання щодо стягнення коштів на додаткові витрати на дитину, може бути вирішено за відповідними вимогами позивача, відповідно до положень ст.185 СК України. Проте таких позовних вимог у цій справі не заявлено. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судові витрати суд покладає на рахунок держави, оскільки сторони користуються пільгами, встановленими ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed