Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 8612118756 від 25 вересня 2017 року у розмірі 46641 грн. 61 коп., а також судові витрати по справі. Позивач посилається на те, що 25 вересня 2017 року відповідач подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 8612118756 від 25 вересня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК "ЦФР» становлять кредитний договір між ним та ТОВ «ФК «ЦФР», як позичальником, а також те, що він отримав примірник кредитного договору та погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК "ЦФР». Відповідно до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання на отримання кредиту становлять кредитний договір. 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК "ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до реєстру боржників - додатку № 1 до договору відступлення права вимоги №20191209 від 09.12.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 46641 грн. 61 коп., з яких: 17710 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом; 3565 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками; 14263 грн. 19 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11102 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні про вручення судової повістки, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2017 року відповідач подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 8612118756 від 25 вересня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК "ЦФР», підписанням якої підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ним та ТОВ «ФК «ЦФР», як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання на отримання кредиту становлять кредитний договір (а.с.4-7). 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК "ЦФР» і боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с.22-24). Відповідно до витягу з реєстру боржників - додатку № 1 до договору відступлення права вимоги №20191209 від 09.12.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 46641 грн. 61 коп., з яких: 17710 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом; 3565 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками; 14263 грн. 19 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11102 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею (а.с.25). Згідно п. 6.2.3. договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять ТОВ «ФК«ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги в цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників. На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.20). 23.12.2019 року позивач також направив відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 8612118756 від 25 вересня 2017 року та включення його персональних даних до бази персональних даних, в якому повідомив останнього про наявність у нього перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступником первісного кредитора, заборгованості у розмірі 46641 грн. 61 коп., з яких: 17710 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом; 3565 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками; 14263 грн. 19 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11102 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею та зазначив, що вказану заборгованість необхідно погасити (а.с.21). Дана вимога позивача відповідачем не виконана, заборгованість за кредитним договором № 8612118756 від 25 вересня 2017 року не погашена, що не оспорив відповідач, не надавши на адресу суду відзиву чи будь-яких письмових пояснень та доказів. Підстави для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором судом не встановлені. Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналогічні положення містить стаття 1082 ЦК України. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. У зв`язку із набуттям права вимоги, позивач має право вимагати від відповідача виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків, штрафних санкцій та інших платежів передбачених умовами договору в межах переданого йому за договором боргу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору. Ст. 638, 639 ЦК України встановлено, якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов`язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки у відповідності з договором. Ч. 4 ст. 631 ЦК України передбачає, що збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит, про що свідчить бухгалтерська довідка про перерахування відповідачу кредитних коштів (а.с.10). Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення платежів і заборгованість за кредитним договором. Позивач вказує на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 09.12.2019 року позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій за кредитним договором № 8612118756 від 25 вересня 2017 року і таким чином станом на 09.12.2019 року відповідач має заборгованість за вказаним Договором у розмірі 46641 грн. 61 коп., з яких: 17710 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом; 3565 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками; 14263 грн. 19 коп. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11102 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею, про що позивач надав розрахунок заборгованості (а.с.19). Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитними договором № 8612118756 від 25 вересня 2017 року суд не погоджується з ним в частині нарахування відповідачу заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) виходячи до наступного. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 8612118756 від 25 вересня 2017 року про сплату позичальником на користь банку відсотків у вигляді плати за управління кредитом є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено номативно-правовими актами. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з відповідача заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Вказаний правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 09.12.2019 року, справа № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Проте, враховуючи той факт, що кредитор має право вимагати у будь-який час виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, які у добровільному порядку кредитору позичальником не повернуті, адже відповідачем не надано доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору, яку він повинен був сплачувати, а тому суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Отже, суд прийшов до висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», пред`явлений до [PERSON] підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 8612118756 від 25 вересня 2017 року у розмірі 32420 грн., з яких: 17710 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом; 3565 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками; 11102 грн. 42 коп. - заборгованість за пенею. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого позивачем платіжного доручення № 1578 від 19.01.2021 року (а.с.1), позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору позивачу, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1577 грн. 85 коп. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 32420 грн.*2270 грн./46641 грн. 61 коп.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial