Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області, посилаючись на те, що 01 липня 2005 року вона придбала автомобіль САЗ 3507, державний номер [NUMBER] ,у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], заплативши їм 7650 грн. і того ж дня автомобіль, документи та ключі від нього були передані їй. Вищезазначеним особам автомобіль належав в порядку поділу майнових паїв. СВК «Промінь» було ліквідовано у 2007 році, але особи, які займались його ліквідацією, автомобіль з обліку МРЕВ ДАІ не зняли, а лише фактично передали його відповідачам, а останні розпорядилися майном і продали автомобіль їй. Із моменту укладання договору вона постійно ,більше 8 років, відкрито володіє зазначеним автомобілем, і жодних претензій до неї ніхто не висував. Технічний паспорт на автомобіль був випадково знищений під час проведення ремонтних робіт ,а відсутність документів на автомобіль створює їй перешкоди у його використанні на вулично -дорожній мережі загального використання. У жовтні 2013 року біля урочища «Білоусова» в Красноокнянському районі Одеської області працівники Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області вилучили вказаний автомобіль, склавши акт вилучення і утримують його до цих пір. Вона зверталась до Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області з вимогою повернути автомобіль, але їй відмовили, оскільки не визнають її право власності на нього. Позивач же вважає, що відповідно до ст.344 ЦК України,вона ,як особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом понад п»яти років, набула права власності на це майно /набувальна власність/. Тому позивач просила визнати її право власності на вказаний автомобіль, в порядку набувальної давності ,зняти будь-які обмеження з нього та зобов'язати Красноокнянський РВ ГУМВС України в Одеській області повернути їй автомобіль САЗ 3507, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пояснюючи, що вона уклала договір купівлі-продажу автомобіля ,передала кошти за автомобіль та отримала зазначений автомобіль від попередніх власників , добросовісно, відкрито, безперервно і тривало /8 років/, володіє цим автомобілем. Незважаючи на те,що у технічному паспорті власником автомобіля було зазначено СВК «Промінь»,фактичними власниками автомобіля були відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали їй оригінал протоколу зборів власників майнових паїв ,де було зазначено ,що автомобіль був їм переданий в порядку розпаювання. Крім того,на той період переоформлення автомобіля коштувало немалу суму насамперед для відповідачів ,що було їм вкрай невигідно. Вона ж , придбаваючи автомобіль, мала намір використовувати запчастини з придбаного автомобіля для інших належних їй автомобілів, тому проводити його реєстрацію у неї необхідності не було.Але потім вона його почала використовувати на польових дорогах.Саме там автомобіль і був затриманий та вилучений працівниками міліції. У теперішній час ні СВК»Промінь», який ліквідовано, ні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ні інші особи ,не мають до неї будь-яких претензій щодо володіння зазначеним транспортним засобом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились, однак направили до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності та просили задовольнити позовні вимоги, а тому справа розглянута без їх присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Представник відповідача Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив ,тому суд вважає це неявкою без поважних причин, тому справа розглянута у відсутність представника відповідача , що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного. Автомобіль марки САЗ 3507 державний номер [NUMBER] зареєстрований за СГВК «Промінь» / а.с.11/. Протоколом зборів власників майнових паїв СВК «Промінь» без номера та без дати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як власникам майнових паїв із виплатою різниці в сумі 431 грн. був виділений автомобіль марки САЗ 3507 / а.с.16-18/. Діяльність СВК «Промінь» припинена. /а.с. 40 оглянутої у судовому засіданні справи № 2/506/128/2014/. 01 липня 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу автомобіля марки САЗ 3507 держномер [NUMBER] з [PERSON] ,передавши їй автомобіль та отримавши за проданий автомобіль кошти у сумі 7650 грн. /хоча у розписці зазначено, що гроші передані за автомобіль ГАЗ-53/./ а.с.12,13,14-15/ 11 жовтня 2013 року автомобіль САЗ держномер [NUMBER] був оглянутий та затриманий працівником Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області у зв»язку із керуванням транспортним засобом без документів./ а.с.59/ Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Виходячи із правового аналізу ч.1 ст.344 ЦК України, володілець за набувальною давністю є незаконним володільцем як особа, що заволоділа чужим майном. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Разом з тим, позивач як у позовній заяві, так і у судовому засіданні посилалася саме на те, що вона вважала ,що уклала договір купівлі -продажу автомобіля із його власниками і володіли вони автомобілем на підставі протоколу зборів власників майнових паїв СВК «Промінь». Однак при цьому у переданому їй технічному паспорті власником автомобіля був зазначений СВК «Промінь» . Таким чином, навіть якщо позивач і помилялася щодо титульного власника зазначеного автомобіля ,то вона як особа,яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є ,на її думку , власником майна, не може пред»являти позов про право власності за давністю володіння. Така позиція суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що міститься у п.6 узагальнення „Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав " № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року та позицією Верховного суду України ,викладеною у розділі «Набувальна власність» Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ. Щодо думки позивача ,що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали право на продаж автомобіля як власники на підставі протоколу зборів власників майнових паїв СВК «Промінь», то при продажу транспортних засобів, які є джерелом підвищеної небезпеки, передбачений особливий порядок, недотримання якого позбавляє можливості вважати правомірним відчуження автомобіля. У відповідності з положеннями ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені до експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі та інші засоби транспорту. Власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом десяти днів після придбання, одержання або виникнення підстав, що потребують внесення змін у реєстраційні документи, в органах внутрішніх справ України. Торгівля транспортними засобами на момент придбання спірного транспортного засобу здійснювалася відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228. Так, п. 3.6 Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228, передбачено, що продаж автомобілів, що були в користуванні, можливий за умови зняття їх з обліку в органах ДАІ, для продажу на території України. Крім того ,у відповідності до положень ч.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07.09.1998 року, перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Таким чином ,відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали право розпорядитися переданим їм як співвласникам майнових паїв автомобілем лише після державної реєстрації транспортного засобу, а в подальшому як володільці мали право його відчужувати. Так як цей порядок відповідачами не був дотриманий, то відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України судом не може бути прийнято визнання відповідачами позовних вимог. Оскільки спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ для продажу,то цей транспортний засіб не міг виступати в якості об'єкту продажу, а тому і всі дії щодо його відчуження та відповідно набуття права володіння ним не можуть бути визнані законними. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивач не є добросовісним володільцем спірного транспортного засобу. Наявніть інших умов ,необхідних для визнання права власності в порядку набувальної давності /відкритість, безперервність та тривалість володіння рухомим майном/, за відсутності умови добросовісності, немає правового значення. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю.

Outcome: dismissed