Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2016 року керівник Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні №2» ДОР» до [PERSON] про відшкодування коштів витрачених на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позову посилається на те, що вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2015 року у справі № 197/1850/14-к [PERSON] визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у відповідності до ст. 121 ч. 1 КК України, яке полягає у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому [PERSON], які є небезпечними для життя в момент заподіяння, та призначено покарання у виді пяти років одного місяця позбавлення волі. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні КЗ «Криворізькій міській клінічній лікарні № 2» ДОР» та на його лікування витрачено 3166,40 гривень, які прокурорпросить стягнути з відповідача на користь КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні №2» ДОР». В судове засідання прокурор Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує (а.с. 79). Комунальний заклад «Криворізька міська клінічна лікарня №2»ДОР» м. Кривий Ріг в інтересах якого подано позов прокурором, не зявився, представника не направив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 77). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, заперечення або докази на підтвердження своєї думки не надав (а.с. 75,78). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2015 року у справі № 197/1850/14-к [PERSON] визнано винуватим у предявленому обвинуваченні у відповідності до ст. 121 ч. 1 КК України, яке полягає у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому [PERSON], які є небезпечними для життя в момент заподіяння, та призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково (один місяць) покарання, не відбуте ним за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року, і остаточно за сукупністю вироків [PERSON] визначено покарання у вигляді пяти років одного місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 09.06.2015 року (а.с.8-10). Статтею 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров"я на лікування потерпілої від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З матеріалів справи слідує, що з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні «політравм» КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні № 2» ДОР» з 08.10.2014 року по 24.10.2014 року тобто 16 ліжко-днів та на його лікування витрачено 3166,4 гривень, що підтверджується довідкою-калькуляцією № 45 від 23.07.2015 року виданою КЗ «Криворізькою міською клінічною лікарнею № 2» ДОР» (а.с.7). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач дійсно вчинив злочин внаслідок якого потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у КЗ «Криворізькій міській клінічній лікарні №2»ДОР», що підтверджується матеріалами справи тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 задовольнити та стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 3166,4 грн. на користь КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні №2»ДОР. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved