Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що з 14.02.1998 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, в зв»язку з тим, що діти проживають з нею просить стягнути з відповідача аліменти до їх повноліття дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно на кожного та судові витрати по справі щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причин и неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 14.02.1998 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач і які проживають з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дітей між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково з визначенням частки заробітку, яка буде стягуватись з відповідача на двох неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має інших виплат по виконавчим документам. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені нею та підтверджені, наданою суду квитанцією, судові витрати в сумі 551,21 грн. щодо розірвання шлюбу, а частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 551,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: partial