Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ФОП [PERSON], стягнення сплаченого авансу в розмірі 160 150 грн., 5 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 лютого 2015 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого продавець взяв на себе зобов'язання передати у власність покупця м'які меблі за індивідуальним замовленням, а покупець взяв на себе зобов'язання прийняти виготовлені меблі та сплатити їх вартість на умовах даного договору. На виконання умов договору ФОП [PERSON] було оформлено індивідуальне замовлення в якому було встановлено строк передання позивачу у власність меблів - 2,5 місяців з моменту отримання від позивача попередньої оплати у розмірі 50% від ціни договору. Позивачем в день підписання договору було передано ФОП [PERSON] аванс в розмірі 5000 євро, що в еквіваленті до національної валюти 23.02.2015р. за курсом НБУ становить160 150 грн., проте відповідачем так і не було його повідомлено про виконане замовлення, аванс в розмірі 160 150 грн. не повернено. На звернення позивача щодо повернення авансу відповідач не реагує.Вказує, що йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000 грн., так як пережив душевні страждання внаслідок порушення його прав відповідачем. У судове засідання позивач не з"явився, надіслав на адресу суду лист в якому позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, справу розглядати без його участі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Положеннями ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2015 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір (а.с.8-10) відповідно до якого продавець взяв на себе зобов'язання передати у власність покупця м'які меблі за індивідуальним замовленням, а покупець взяв на себе зобов'язання прийняти виготовлені меблі та сплатити їх вартість на умовах даного договору. Відповідно до п.2.1. Договору строк передання покупцю у власність меблів, виконання індивідуального замовлення узгоджується в індивідуальних замовленнях (Додаток №1) до даного договору, які є його невід'ємними та складовими частинами. Продавець приступає до виконання своїх обов'язків за договором з моменту внесення покупцем передоплати. Ціна договору становила 14 000 доларів США. Оплата до договору проходить поетапно з внесенням покупцем передоплати у розмірі 50 відсотків від ціни договору, яку покупець сплачує продавцю після оформлення індивідуального замовлення (п. 4.1; 4.2 Договору). На виконання умов укладеного договору ФОП [PERSON] було оформлено індивідуальне замовлення в якому було визначено строк передання позивачу у власність меблів - 2,5 місяців з моменту отримання від позивача попередньої оплати у розмірі 50% від ціни договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 23.02.2015р. було передано ФОП [PERSON] аванс в розмірі 5000 євро, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, що є істотним порушенням умов договору з огляду на положення ч.2 ст.651 ЦК України, тому договір від 23.02.2015р. слід розірвати. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З врахуванням вищенаведеного, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем аванс в сумі 160 150 грн. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, душевні витрати по причині неправомірної поведінки третіх осіб неї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності. Як вбачається із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Подібних фактів у позовній заяві позивач не навів, доказів на їх підтвердження не надав. Відтак, наявність шкоди, протиправних дій та причинного зв'язку між шкодою та такими діями є не доведеним. В силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають також судові витрати.

Outcome: partial