Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка в березні 2017 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 14.06.2003 року . Від подружнього життя у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO], [PERSON] .[INFO] , які проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей , хоч працює, матеріально забезпечений і може забезпечувати своїх дітей в повному обсязі. В добровільному порядку відповідач не надає достатніх матеріальних засобів для утримання дітей , то просить стягнути з нього аліменти в її користь на утримання двох синів в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісяця і до досягнення дітьми повноліттяЮ але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала в суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. В судове засідання відповідач не з'явився, подав в суд заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, та згідний сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази, суд встановив слідуюче. Шлюб між сторонами у справі був зареєстрований 14.06.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вд 14.06.2003 р.. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.02.2012 року та серії [NUMBER] від 04.12.2003 року. Сторони разом не проживають, відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів», суд повинен урахувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дітей , зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), то суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved