Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Новоолександрівська сільська рада, про визнання права власності на житловий будинок. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати за [PERSON] право власності на (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , що складається з: літ. «А-2» житловий будинок загальною площею 282 м2, житловою площею 87,5 м2 (містить: І - кладова загальною площею 15,2 кв.м.; ІІ - коридор загальною площею 20,4 кв.м.; ІІІ - топочна загальною площею 16,7 кв.м; ІV - гараж загальною площею 41,0 кв.м.; 1 - коридор загальною площею 6,2 кв.м.; 2 - коридор загальною площею 5,8 кв.м.; 3 - передпокій загальною площею 21,7 кв.м.; 4 - санвузол загальною площею 3,7 кв.м.; 5 - кухню загальною площею 21,5 кв.м.; 6 - сх. клітина загальною площею 4,0 кв.м.; 7 - вітальня загальною площею 32,8 кв.м.; 8 - коридор загальною площею 19,5 кв.м.; 9 - гардеробна загальною площею 12,7 кв.м.; 10 - санвузол загальною площею 6,1 кв.м.; 11 - житлова загальною площею 17,6 кв.м.; 12 - житлова загальною площею 18,5 кв.м.; 13 - житлова загальною площею 18,6 кв.м.) та наступних прибудов та споруд: літ. Б - вбиральня; №1-2, І - споруди. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Представник 3-ї особи Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви голова Виконкому Новоолександрівської сільської ради просив суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок. [PERSON] не погодилась з позовними вимогами та звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], 3-тя особа: Новоолександрівська сільська рада, про визнання права власності на житловий будинок. Ухвалою суду від 21 березня 2014 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок - закрито у зв'язку з відмовою позивача в особі його представника від позову. 24 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір підряду на виконання будівельних робіт, відповідно до якого [PERSON] доручила, а [PERSON] зобов'язався на свій ризик, у встановлені договором терміни в межах договірної ціни власними або залученими силами та засобами виконати будівельні роботи з будівництва житлового будинку загальною площею 282 кв.м., вбиральні, споруд по [ADDRESS]. Як пояснив представник позивачки у судовому засіданні, до виконання умов договору [PERSON] так і не приступив з невідомих причин. У березні 2011 році [PERSON] ігнорував [PERSON], яка спонукала його до виконання умов договору підряду від 24.02.2011 року. В подальшому [PERSON] взагалі зник, перестав відповідати на телефоні дзвінки тощо. Через що [PERSON] своїми силами та за власний кошт на протязі березня 2011 - травня 2013 року побудувала житловий будинок загальною площею 282 м2, вбиральню, споруди по [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2013 року, побудований [PERSON] житловий будинок, вбиральня, споруди по [ADDRESS] мають наступні технічні характеристики: літ. А-2 - житловий будинок, загальною площею 282 м2, житловою площею 87,5 м2; літ. Б - вбиральня; № 1, 2, І - споруди. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Після побудови літ. А-2 - житлового будинку, загальною площею 282 м2, житловою площею 87,5 м2; літ. Б - вбиральні; № 1, 2, І - споруд по [ADDRESS] [PERSON], як власник цього нерухомого майна, звернулась до відповідних органів з метою ввести це закінчене будівництвом нерухоме майно до експлуатації. В наслідок чого Інспекцією державного архітектурно-будівельною контролю у Дніпропетровській області 20.01.2014 року було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ДП 142140200168, відповідно до якої збудований [PERSON] садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. А-2, житловою площею 87,5 м2, загальною площею 282,0 м2, вбиральня літ. Б та господарські споруди є готовими до експлуатації. Побудова [PERSON] житлового будинку літ. А-2, загальною площею 282 м2, житловою площею 87,5 м2; літ. Б - вбиральня; № 1, 2, І - споруди по [ADDRESS] не порушувало та не порушує права третіх осіб та не завдає шкоди чужим інтересам. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі чого суд приходить до висновку, що на теперішній час [PERSON] є законним власником будинку літ. А-2 - житловий будинок, загальною площею 282 м2, житловою площею 87,5 м2; літ. Б - вбиральня; № 1, 2, І - споруди по [ADDRESS]. Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (далі-Закон) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі і в тому числі рішень судів, що набрали законної сили. Подання жодних інших, в тому числі правовстановлюючих документів, разом з рішенням суду не передбачено. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ст. 11 ЦПК України).

Outcome: approved