Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів моральну шкоду заподіяну злочином у розмірі 10000 гривень. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.07.2012 року неповнолітній відповідач [PERSON] кидав у позивачку камінням та спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Дані обставини встановлені ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.07.2014 року, яким відповідіача [PERSON] визнано винним у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру. Позивачка вважає, що їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю і стражданнях яких вона зазнала у зв"язку з протиправними діями відповідача [PERSON] Останній не просив у неї пробачення, принизив її честь та гідність. Синці були у позивачки біля двох тижнів, боліла голова. Позивачка змушена була часто відвідувати міліцію для участі у слідчих діях, порушився її душевний спокій та працездатність. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали просили його задоволити. Крім цього позивачка пояснила, що її колишній чоловік має відносини з відповідачкою [PERSON], а сама позивачка за нього (колишнього чоловіка) дуже переживає і за його відносини з відповідачкою [PERSON] Відповідачка [PERSON] 24.02.2015 року та її представник проти позову заперечували. Відповідачка пояснила, що позивачка сама спровокувала конфлік, обзивала її та її дітей нецензурними словами, в т.ч. і співвідповідача [PERSON] Тому, останній не зміг втримати себе в руках в цей день і справді кидав в позивачку камінням. Також відповідачка пояснила, що з 2011 року вона ніде не працює, самостійно виховує четверо неповнолітніх дітей. Співвідповідач [PERSON] на даний час навчається та отримує стипендію. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з"являвся, хоча був повідомлений про час і місце судового розгляду. Суд заслухавши пояснення сорін та їх представників, дослідивши матеріали справи встановив. Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.07.2014 року у справі №449/675/14-к відповідача [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1.ст.125 КК України та застосовано примусовий захід виховного характеру. Як випливає з ухвали [PERSON] 27.07.2012 року (дата визнана сторонами) біля 13 години у с.Дусанів кидав в [PERSON] камінням, чим спричинив їй синці на руках, ногах та садна на правій руці. Як випливає з ухвали єдиний свідок [PERSON] підтвердила, що почула крик позивачки, яка через декілька хвилин підбігла до неї та розповіла, що сталось. Отже, очевидцем цих подій даний свідок не була. З огляду на це, суд вважає, що є підтави для стягнення моральної шкоди у в"язку з заподіянню позивачці фізичного болю та ситраждань (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). З іншого боку позивачкою та її представником не були надані суду жодні докази, які б свідчили про душевні страждання позивачки (зокрема, звернення до лікарів) (п.п.2, 3 ч.2 ст.23 ЦК України), а також докази, які б свідчили про приниження честі та гідності позивачки відповідачами (п.4 ч.2 ст.23 ЦК України). Також позивачкою та її представником не надано доказів на підтвердження головних болів та поганого самопочуття позивачки після цих подій, а також доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв"язок між головними болями, поганим самопочуттям та заподіяними [PERSON] тілесними ушкодженнями (синцями на руках і ногах). Згідно копії трудової книжки відповідачки [PERSON], остання з 16.05.2011 року була звільнена з роботи та на даний час не працює. Згідно довідки про склад сім"ї з [PERSON] проживають її четверо дітей, двоє з яких малолітні, одна повнолітня та співвідповідач [PERSON], який на час заподіяння тілесних ушкоджень та на час розгляду даної справи має згідно ст.32 ЦК України неповну цівільну дієздатність. Відповідно до ч.3 ст. 33 та ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. Оскільки в суду відсутні докази, які б свідчили про відсутність майна у відповідача [PERSON], а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, - суд вважає, що саме відповідач [PERSON] і має нести цивільно-правову відповідальність за спричинену ним моральну шкоду за заподіяний позивачці фізичний біль та ситраждання. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved