Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, а саме: інфляційних втрат та 3% річних за користування коштами мотивуючи вимоги тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ ,,Інвестиційно-промислової групи ,,Майстер" основний борг за поставлену продукцію в розмірі 17606,90 грн., пеню у сумі 238,22 грн. , 3% річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 47,64 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ ,,Інвестиційно-промислової групи ,,Майстер" судовий збір у сумі 91,36 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 60 грн. Під час примусового виконання платіжним дорученням № 8704 від 16.03.2017 року на суму 18044,12 грн. судове рішення було виконано повністю. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що відповідач свої зобов'язання з повернення грошових коштів виконав лише 16.03.2017 року, останній повинен нести відповідальність у вигляді сплати 3 % річних та інфляційні втрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, пояснюючи це тим, що в даному випадку відповідальність повинен нести інший відповідач, а саме [PERSON], що виступав поручителем по договору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку стягнуто на користь ТОВ ,,Інвестиційно-промислової групи ,,Майстер" основний борг за поставлену продукцію в розмірі 17606,90 грн., пеню у сумі 238,22 грн. , 3% річних за користування чужими грошовими коштами у сумі 47,64 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ ,,Інвестиційно-промислової групи ,,Майстер" судовий збір у сумі 91,36 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 60 грн. Під час примусового виконання, платіжним дорученням № 8704 від 16.03.2017 року судове рішення було виконано відповідачем [PERSON] одноособово на загальну суму 18044,12 грн. З матеріалів справи вбачається, що спір виник у зв'язку з тривалим, на думку стороною позивача, невиконанням рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь грошових коштів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 Постанови від 30 березня 2012р. за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність взаємозв'язок у їх сукупності, взявши до уваги заперечення відповідача та перевіривши наданий стороною позивача розрахунок, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження тривалого не виконання відповідачем грошових зобов'язань, що виникли з договору Поставки та було встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 року. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ ,,Інвестиційно-промислова група ,,Майстер" 16119,12 грн. - інфляційних втрат та 2609,20 грн. - 3% річних за користування чужими коштами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved