Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила розірвати договір піднайму, укладений між нею та [PERSON] про вселення його та членів його сім'ї: [PERSON], [PERSON] у квартиру [ADDRESS], виселити відповідачів з вказаної квартири без надання житла. При цьому посилалась на те, що 03 квітня 1998 року [PERSON] як наймач за договором піднайму передала квартиру під [ADDRESS] у тимчасове користування [PERSON] та членам його сім'ї. За умовами даного договору [PERSON] з членами сім'ї зобов'язані використовувати жиле приміщення для свого проживання, здійснювати оплату за користування житлом, сплачувати комунальні послуги та проводити поточний ремонт даного приміщення. До січня 2010 року умови договору відповідачі виконували, однак з січня 2010 року і по теперішній час відповідачі комунальні послуги не сплачують, з житлового приміщення виїхали, плату за користування житлом позивачу не сплачують. Оскільки позивач є основним наймачем квартири, вона за власні кошти сплачує комунальні послуги за відповідачів, несе витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 від 25.12.2013р. за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Крім того, у матеріалах справи міститься розписка начальника ділянки №10 КП «ЖКС «Фонтанський» про неможливість вручення повістки у зв'язку з тим, що відповідачі за вказаною адресою реєстрації не проживають. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачами, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщенні належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 1998 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір піднайму, відповідно до якого позивач надала у тимчасове користування відповідачам комунальну квартиру за адресою: [ADDRESS], яка складається з 1-ї кімнати, площею 12 кв.м.. За даним договором відповідачі зобов'язались використовувати жиле приміщення для свого проживання, здійснювати оплату за користування житлом, сплачувати комунальні послуги та проводити поточний ремонт даного приміщення. (а.с. 4) Згідно довідки (виписки з домової книжки про склад сім'ї та прописку) № 1222 від 23.09.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач як основний наймач, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 5) Однак, згідно акту КП "ЖКС "Фонтанський" від 14.09.2013 року, відповідачі за вказаною адресою з 2010 року по теперішній час не проживають. А згідно квитанції №27/33 від 17.06.2013 року позивач сплачувала комунальні послуги. (а.с.6, 7) Відповідно до ч.1, 2 ст. 823 ЦК України, за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Договір піднайму житла є оплатним. Згідно до ч. 1 ст. 91, 92 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду - все приміщення. Жиле приміщення здається в піднайом без зазначення строку або на визначений строк. Договором піднайму може бути передбачено, що разом з піднаймачем у надаване йому жиле приміщення вселяються і члени його сім'ї. У відповідності до ст.. 95 ЖК УРСР, розмір плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги за договором піднайму встановлюється угодою сторін, але не може перевищувати розміру квартирної плати, що сплачується наймачем за надаване приміщення (частину приміщення), і відповідної частини його витрат по оплаті комунальних послуг. Відповідно до ст.97 ЖК УРСР, договір піднайму може бути достроково розірвано, у разі систематичного невнесення піднаймачем плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги. Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У відповідності до ст.. 99 ЖК УРСР, у разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Крім того, п. 1.4 укладеного договору піднайму передбачено, що наймач має право у порядку, передбаченому законом, виселити піднаймача та членів його сім'ї із займаного поміщення у разі порушення ними умов договору. Іншого способу, крім судового захисту, від порушень права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, у позивача немає. Аналізуючи правові норми та фактичні відносини, що склалися між сторонами, враховуючи, що відповідачі протягом тривалого часу у вказаній квартирі не проживають, не сплачують плату за користування приміщенням і комунальні послуги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved