Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися у серпні 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, посилаючись на той факт, що вони є власниками 2/3 частини квартири [ADDRESS], 1/3 частина вказаної вище квартири, належить на праві власності відповідачу [PERSON] Кімнати в квартирі ізольовані, оскільки в добровільному порядку позивачі та відповідачка не можуть знайти домовленості, відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, позивачі змушені звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року позовну заяву було залишено без руху Позивачами на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлений суддею строк, було усунуто зазначені недоліки. Ухвалою Деснянського районного суду в м. Києві від 16.08.2018 року судом відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання В порядку підготовчого провадження судом були вивчені матеріали справи, з'ясовані всі фактичні обставини справи, таким чином ухвалою суду від 15.11.2018 року було призначено справу до судового засідання в порядку загального позовного провадження У судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивачів виділити житлову кімнату площею 19 кв. м. разом з балконом 1,8 м. кв., що максимально відповідає їх частці в праві власності на квартиру. У користуванні відповідача залишити житлову кімнату, площею 11, 5 кв. м., що перевищує в натурі розмір її частки в праві власності на квартиру (1/3 частина має відповідати площі у 10,2 кв. м). В загальному користуванні залишити: кухню - 7,9 кв.м., вбиральню - 1 кв.м., ванну кімнату -2,6 кв.м., коридор - 7,5 кв.м.. Разом з тим, розподілити особові рахунки на оплату житлово- комунальних послуг, що надаються на квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій ) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд про їх задоволення. При цьому зазначила, що даний порядок відповідає фактичному користуванню житловим приміщенням сторонами у справі. Вислухавши вступне слово сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №836 від 30.05.2005 року зареєстрована на праві приватної, спільної (сумісної або часткової ) власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстрову книгу за № 2465 07.06.2005 року, належить на праві власності [PERSON], та членам її сім"ї [PERSON], [PERSON] в рівних частках (а.с.5). За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 2005 р., спірна квартира за адресою [ADDRESS] є двохкімнатною , ізольованою квартирою, жилою площею 30,5 м2, загальною площею 51,3 м2, та складається з наступних окремих кімнат: 1-а кімната - 11,5 кв.м; 2-а кімната - 19.кв.м.; Кухня - 7,9 кв. м; Вбиральна - 1 кв.м; Ванна кімната - 2,6 кв.м; Коридор - 7,5 кв. м. (а.с.7-9). Позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані та фактично проживають у даній квартирі. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор,тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачам належить на праві власності 2/3 частини квартири, що складає 20,4 кв.м. ( 30,5 кв. м житлової площі х 2/3 частини = 20,4 кв. м.), що в натурі буде приблизно відповідати житловій площі у 19 кв. м., а тому позивачі просять встановити порядок користування спірною квартирою, а саме у користування позивачів виділити житлову кімнату жилою площею 19 кв. м. разом з балконом 1,8 м. кв., що максимально відповідає їх спільній частці в праві власності на квартиру. У користуванні відповідача залишити житлову кімнату, жилою площею 11, 5 кв. м., що перевищує в натурі розмір її частки в праві власності на квартиру (1/3 частина відповідає площі у 10,2 кв. м). В загальному користуванні просять залишити: кухню - 7,9 кв.м., вбиральню - 1 кв.м., ванну кімнату -2,6 кв.м., коридор - 7,5 кв.м.. Проти даного порядку не заперечувала відповідач та визнала позховні вимоги у повному обсязі. За таких обставин, суд аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення даної частини позовних вимог. Разом з тим, зі змісту позовних вимог та пояснень сторін у справі, вбачається, що позивачі та відповідач мають разом сплачувати плату за надання комунальних послуг, однак виконання обов'язків по сплаті вказаних послуг ускладнюються постійними з цього приводу конфліктами та наявністю лише одного особового рахунку. У відповідності зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою Закону визначено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Виходячи з вказаних положень, з'явлення вимог про розподіл особових рахунків є передчасним і безпідставним, так як в суді не встановлено що позивачами вносився б проект договору та виконувалася процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до часток у праві спільної часткової власності на квартиру. Встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивачів з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому останні не позбавлені права звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю підлягає задоволенню частково, а саме в частині вимог щодо визначення порядку користування квартирою у спосіб, визначений позивачами у позовній заяві, інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню судом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial