Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя ним було складено заповіт, в якому все майно він заповідав позивачці. Іншіх спадкоємців не має, спадкова справа не відкривалася. Про вказаний заповіт їй стало відомо під час збирання необхідних документів для оформлення іншої спадщини в Третій Черкаській державній нотаріальній конторі. З викладеного слідує, що, для отримання спадщини позивачка не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, та просить суд вказані причини пропуску строку визнати поважними. В 2019 році вона звернулася до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, на що 06.08.2019 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у вище зазначений строк та не надала документи, що підтверджують спільне проживання з померлим. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. До суду представником відповідача 24.10.2019 скеровано письмові пояснення по справі (відзив), яким просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка не проживала разом зі спадкодавцем (на час його смерті), то для прийняття спадщини вона зобов`язана була заявити про прийняття строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, або повідомити суд про наявність поважних причин, які заважали їй це зробити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача\~ за\~довіреністю Кирман\~В.О.\~в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши суду, що пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , дане підтверджується актовим записом про смерть № 720 від 16.03.2009, складеним головним спеціалістом відділу реєстрації аків цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. За життя [PERSON] , 1961 року народження, склав заповіт ( [INFO] ), яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на випадок його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] , 1981 року народження. [PERSON] в результаті реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] . У 2019 році вона звернулася до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, на що 06.08.2019 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у вище зазначений строк та не надала документи, що підтверджують спільне проживання з померлим. Разом з тим, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Час відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями частини 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" звернуто увагу на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску зазначеного строку можуть визнаватися: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином для набуття прав щодо вступу в спадщину на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, а саме у зв"язку з тим, що вона не знала про існування заповіту від 1999 року. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Суд критично оцінює вказані посилання позивачки, оскільки жодних достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини остання не надала. Таким чином, суд вважає, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності об`єктивних та непереборних труднощів, не вчинив дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Більш того, на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживала. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed