Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт непроживання її сина [PERSON] разом із спадкодавцем (чоловіком) [PERSON] в житловому будинку по вул. С.Стрільців,108 в м.Болехові на час відкриття спадщини та неприйняття ним спадщини. А також визнати за нею право власності на 1/2 частку домоволодіння по вул [PERSON], 108 в м.Болехові, як спадкове майно за законом після смерті чоловіка. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з чоловіком [PERSON] проживали у вказаному будинк, який він успадкував від свого батька 08.05.2008 року чоловік помер і після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодінння в м. Болехові по вул. С.Стрільців,108 , яку вона бажає прийняти. На час смерті чоловіка в даному будинку фактично проживали вона та син [PERSON], а зареєстрований на проживання син [PERSON].в будинку не проживає, оскільки в 1998 року одружився та проживав із своєю сімєю за іншою адресою, звідки в 2011 році виїхав за межі України і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Ухвалою від25.08.2016 року залучено до участі в справі [PERSON], [PERSON], як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача. Ухвалою суду від 07.10.2016 позовні вимоги в частині визнання право власності на 1/2 частку домоволодіння по вул [PERSON], 108 в м.Болехові, як спадкове майно за законом після смерті чоловіка залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги щодо встановлення факту не проживання відповідача [PERSON] у спірному будинковолодінню з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тотто з дня смерті спадкоємця. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], за час якого народилось двоє дітей : [PERSON] та [PERSON]Я.(а.с.6). [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] ( 25.04.1977) прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини будинку по вул.С.Стрільців, 108 в м.Болехів (а.с.4-5), в якому проживав до смерті. [PERSON] помер 08.05.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с,10) і після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно, спадкоємцями якого за законом (через відсутність заповіту) є: його дружина [PERSON] та діти [PERSON]. та [PERSON]Я, які були зареєстовані у вказаному будинку вул.С.Стрільців, 108 в м.Болехів. З листа Долинської нотаріальної контори вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася тільки дружина [PERSON] (а.с.95). В судовому засіданні позивач ствердила, що її син [PERSON] з часу одруження з 1998року не проживає в у вказаному будинку і на час смерті свого батька не проживав, хоч був зареєстрованим. Окрім того, ці обставини також доведені письмовими доказами та поясненнями свідків. Як вбачається з актів обстеження матеріально- побутових умов від 25.03.2015,19.11.2015, 01.04.2016 відповідач [PERSON] з 2000 року в даному будинку не проживає, а тільки зареєстрований (а.с14-16). Так, свідки [PERSON], [PERSON]І, .яка проживає по сусідству з позивачем, ствердили, що син померлого [PERSON] - [PERSON] в даному будинку непроживає з часу свого одруження і на час смерті батька в будинку не проживав. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] його син [PERSON] постійно не проживав разом із спадкодавцем, хоча і був зареєстрований за адресою: [INFO] Ю а також у визначений законом строк не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі наведеного, ст. 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved