Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.2015 року її представник, [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір оренди належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] строком до 09.04.2016 року. Вказує, що відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору представник позивачки передав, а відповідач прийняв в короткострокове оплатне тимчасове користування вказану квартиру та майно, що в ній знаходиться. Зазначає, що відповідно до п 4.1. вищезазначеного договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату за користування квартирою та майном , що у ній знаходиться у розмірі 5400 грн. щомісячно та оплачувати комунальні послуги відповідно до квитанцій відповідних підприємств. Крім того, вказує, що у зв»язку із закінченням строку та невиконанням умов договору позивачка через свого представника запропонувала відповідачу звільнити приміщення квартири, оскільки на усні пропозиції відповідач не реагував. Вказує, що відповідач виселився з квартири 16.06.2016 року , про що складено акт прийому - передачі квартири орендарем орендодавцю в якому сторони погодили борг орендаря перед орендодавцем за орендну плату і комунальні послуги у сумі 4300 грн., яку до цього часу відповідач не сплатив. Однак , при звільненні квартири позивачем було виявлено, що за час проживання відповідачем у ванній кімнаті орендованої ним квартири були частково пошкоджені кахельна плитка та змійовика для сушіння рушників, в результаті чого він став непридатний для подальшого використання, у зв'язку з вищевикладеним позивачка була змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором найму житлового приміщення суму 43000 гривень, з яких: на відшкодування збитків - 2777 грн. 17 коп. а всього 45777 гривень17 копійок та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задоволити з підстав, викладених в ньому та проводити судовий розгляд без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Кур»єр» , тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами визнаються будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, між представником позивачки та відповідачем [PERSON], 09.04.2015 року було укладено договір найму квартири , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] строком на один рік (а.с.5-12). Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору представник позивачки передав, а відповідач прийняв в короткострокове оплатне тимчасове користування вказану квартиру та майно, що в ній знаходиться. Відповідно до п п 4.1. вищезазначеного договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату за користування квартирою та майном , що у ній знаходиться у розмірі 5400 грн. щомісячно та оплачувати комунальні послуги відповідно до квитанцій відповідних підприємств (а.с.5). Також, відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до "виконання зобов'язання або не виконав його у строк, і встановлений договором або законом. Також, слід зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 16.06.2016 року відповідач виселився з квартири про що складено акт прийому - передачі квартири орендарем орендодавцю в якому сторони погодили борг орендаря перед орендодавцем за орендну плату і комунальні послуги у сумі 4300 грн., яку до цього часу відповідач не сплатив. Однак , при звільненні квартири позивачем було виявлено, що за час проживання відповідачем у ванній кімнаті орендованої ним квартири були частково пошкоджені кахельна плитка та змійовика для сушіння рушників, в результаті чого він став непридатний для подальшого використання, у зв'язку з вищевикладеним позивачка була змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором найму житлового приміщення суму 43000 гривень, з яких: на відшкодування збитків - 2777 грн. 17 коп. а всього 45777 гривень17 копійок та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню , що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається із заяви від 03.04.2017 року (а.с. 65) позивачка моральну шкоду не обґрунтовувала , тому, суд не може прийняти дані посилання останньої як належний та допустимий в розумінні ст.ст.10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення їй моральної шкоди, в зв'язку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок (а.с.1). та витрати за подання оголошення в газету «Урядовий Кур'єр» в сумі 420 гривень (а.с.66). На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 610-612 ЦК України, та

Outcome: partial