Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, при цьому з моменту припинення фактичних шлюбних відносин з 2008 року, відповідач самоусувається від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками по вихованню доньки, тому вона просить позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві, не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з» явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме через оголошення у пресі. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON]. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала представник позивача. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 р. по 10.01.2008 р. (а.с. 9-10) Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (актовий запис №2355, зробленому 12.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.8) Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню своєї доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує дитину матеріально, не спілкується з дитиною,що підтверджується наявними в матеріалах справи і дослідженими судом письмовими доказами, які ніким не оспорювались. Згідно з актами ЖЕКу-306 від 08.04.2015 р. та 28.05.2015 р. позивач разом з донькою [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки [PERSON], не зустрічається, не допомагає матеріально та не проживає з нею з 2008 р. (а.с. 12-13) Відповідно до характеристики [PERSON], наданої директором Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №277 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва, батько [PERSON], [PERSON] не проживає із сім»єю, не бере участі у вихованні доньки (не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах). (а.с. 15) Відповідно до Акту обстеження житлово - побутових умов, [PERSON] проживає разом з матір»ю, дідусем та бабусею. Житлово-побутові умови, в яких проживає дитина, задовільні. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.05. 2015 року, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від обов'язку по вихованню та навчанню доньки, не цікавиться її життям та здоров"ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює мати. (а.с. 11) Служба вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до листа Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 10.03.2015 р. місцезнаходження відповідача не встановлене. (а.с. 19) В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов'язки по вихованню неповнолітньої дитини. Встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.182,183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги те, що позивачем не наведено підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, а саме не надано доказів на підтвердження розміру аліментів. Зокрема, розмір аліментів суд вважає завищеним, не обґрунтованим та не доведеним, а саме позивач не надала суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі, а тому, виходячи з можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу, з метою забезпечення стабільності матеріального утримання дитини та жінки, з якою проживає їх спільна дитина, суд вважає доцільним стягувати аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, що не позбавляє позивача права на звернення до суду в майбутньому, у разі виникнення особливих обставин, з позовом про збільшення розміру аліментів або стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial