Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив оголосити [PERSON], 1919 р.н. померлим та визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті померлої [PERSON], яка прийняла спадщину, але не встигла оформити від померлого [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Вказуючи на те, що [INFO] помер [PERSON], якій є батько [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). [INFO] померла [PERSON] - його дружина. Смерть [PERSON] на даний час документально підтвердити не вбачається за можливе, оскільки відповідно до відповіді Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №3298/16.8-32 від 07.08.2018 року встановлено факт відсутності актового запису про смерть [PERSON], який помер [INFO] в м. Васильків у віці 59 років. Відомості про те, чому і у зв'язку із чим так сталося, що відсутній запис про смерть у РАЦС, якщо людина померла і її тіло поховане на цвинтарі, відсутні. Крім цього, засвідчити смерть [PERSON] можуть і сусіди та знайомі померлого, які ще живі і можуть дати відповідні свідчення щодо даного факту. Померлий [PERSON] постійно проживав та був власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки відсутнє документальне підтвердження смерті даної особи, а є всі підстави вважати особу померлою, то є необхідність відповідного юридичного оголошення такої особи померлою. Спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька - [PERSON] Вона постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.09.1977 року. Однак, за життя свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] не отримувала. Підтвердженням родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є свідоцтво про народження [NUMBER] від 10.10.1959 року. При зверненні його до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у видачі такого свідоцтва було відмовлено у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно на ім'я померлої [PERSON] Відмова нотаріуса була викладена у постанові про відмову вих. № 1229/02-14 від 20.10.2015 року.Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання про прийняття спадщини після смерті померлої Спадкодавеці не вбачається за можливе, у зв'язку із чим, з метою захисту та визнання свого права на володіння частиною спадкового майна, позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 96). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, з огляду на зміст позовних вимог та приймаючи до уваги обставини справи Васильківська міська рада не заперечує щодо предмета позову (а.с. 76). Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть №106 в-4 від 13 квітня 1988 року народження [PERSON], [INFO], місце проживання якого [ADDRESS], помер [INFO] у віці 59 років (а.с. 94). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022253442 від 01 березня 2019 року наданим Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] помер [INFO] (а.с. 95). Як вбачається з архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 05.10.2015 року №768, КП КОР „Західне бюро технічної інвентаризації" повідомляє, що станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS], домоволодіння на праві спільної часткової власності зареєстровано 1/2 (один дріб два) на ім'я [PERSON], згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого Васильківським міськкомунгоспом 21.12.1978 року на підставі рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради №343 від 11.12.1978р. номер запису: 3885 в книзі 33 стор.225 та 1/2 (один дріб два) на ім'я [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 30.06.1993 р. р.1-4369 номер запису: 3885 в книзі 33 стор.225 (а.с. 72). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 10 жовтня 1959 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 30 липня 1977 року між [PERSON] та [PERSON], [INFO], укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть від 13.07.2012 року [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). 30.09.2015 року до Васильківської міської державної нотаріальної контори звернувся з заявою [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 54). Постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Хоменка С.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2015 року №1229/02-14 відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини, оскільки ним пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої на спадкове майно (а.с. 74) Як вбачається з відповідей відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області № 6213 від 01.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 66-67). Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Васильківської міської ради №10377 від 03.10.2018 року, [PERSON], [INFO] з 14 вересня 1977 року зареєстрований за даною адресою [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS], складається із: житлового будинку «А» загальною площею 88,4 кв.м. із них житлова площа 35,7 кв.м. 1938 р.п., «а» прибудова, «аі» прибудова, «Б» сарай, «К» криниця, огорожа, ворота, хвіртка. Із них, до складу спадкового майна та фактичному користуванні [PERSON] перебувають: 1/2 частина житлового будинку «А», а саме, кімнати 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 загальної площі 39,2 кв.м. із них житлової площі 19,7 кв.м.; «а» прибудова; «Б» сарай; «К» криниця; ворота; хвіртка (а.с. 18-20). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Відповідно до п. 3.3 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документа не існує. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає наявними підстави для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] від померлого батька [PERSON], якій був власником спірного будинку, оскільки остання постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS], а тому фактично прийняла спадщину після смерті свого батька. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтями 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. З огляду на викладене, аналізуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON], що стосується вимог про оголошення [PERSON] померлим то ця вимога до задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справі міститься копія актового запису про смерть та повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, якими підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] Судові витрати відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦАК України віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial