Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 19.07.2005р. [PERSON] в цей же день отримав від банку кредит у розмірі 4 000,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно, шляхом внесення Позичальником грошових коштів Банку, для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту та комісії. Однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 31.08.2013р., має заборгованість - 24 800,45грн., в тому числі: 6 557,29грн. - заборгованість за кредитом; 16 586,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 1 157,16грн. - штраф (процентна складова), що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з"явились, надавши до суду, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяви про слухання справи в їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах представник позивача наполягав на задоволенні позову, а відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що отриманий ним кредит був незначним, а нарахування йому провели «дуже великі» та двічі нарахували штрафні санкції, з чим він незгоден. /ар.сп.35, 40/ Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору б/н від 19.07.2005р. (заяви та умов і правил надання банківських послуг), а також правовстановлюючих документів банку, Банк надав відповідачеві кредитні кошти, на споживчі потреби, в сумі 4 000,00грн., під зобов'язання їх повернення, зі сплатою встановлених відсотків за користування ними, та інших платежів, згідно встановленого графіку; /ар.сп. 10-17 / розрахунком заборгованості по договору б/н від 19.07.2005р. позивач стверджує, що позичальник в повній мірі своїх зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків та інших платежів не виконав, в зв'язку з чим, станом на 31.08.2013р., утворилась заборгованість: за кредитом - 6 557,29грн., за процентами - 16 586,00грн., по штрафам - 1 657,16грн., а всього - 24 800,45грн.; /ар.сп. 6-9 / частина тексту заяви Позичальника викладена вкрай дрібним шрифтом, її фотокопії, витребувані судом на вимогу відповідача, виготовлені позивачем неякісно, а тому суд погоджується з твердженням відповідача, щодо її нечитання при укладанні договору, а також констатує неможливість її якісного дослідження в судовому засіданні; /ар.сп. 10, 28, 31, 37-38 / в розрахунку заборгованості по договору б/н від 19.07.2005р., окрім процентної ставки (поточна заборгованість) в 36%, вказана також процентна ставка (прострочена заборгованість) в 72%, якої в Умовах і правилах надання банківських послуг чітко не зазначено, що судом розцінюється як приховування Банком від Позичальника фактичних умов отримання кредиту. Окрім того, самі Умови і правила надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного договору, підписані лише керівником позивача, а відповідачем не підписані, що ставить під сумнів сам факт існування договірних відносин між сторонами; /ар.сп. 6-9, 11-14 / також в п.5.1 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що «за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування Простроченим Кредитом і Овердрафтом) Держатель оплачує проценти по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами», однак самі Тарифи, як і Пам'ятка клієнта, що є складовими Договору, до матеріалів позову не долучені та суду не надані, а тому ці обставини додатково підтверджують вище викладений судом висновок; /ар.сп. 11, 14 / ст.61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення; згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; в ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України викладений основний принцип розв'язання цивільно-правових спорів, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, чого стороною позивача не виконано. Таким чином, позовні вимоги, в частині стягнення безпосередньо кредитних коштів (тіла кредиту), в сумі 6 557,29грн., на думку суду, підлягають задоволенню, оскільки відповідач, отримавши кредитні кошти від банку, їх погашення не здійснив, тобто порушив взяті на себе зобов'язання. Водночас, позовні вимоги, в частині нарахованих позивачем процентів за користування кредитом, на переконання суду, підлягають частковому задоволенню, в розмірі третини нарахованої суми - 5 528,67грн. (16 586:3), оскільки нарахування позивачем додаткових 72 відсотків здійснено неправомірно, виходячи з того, що дана умова при укладанні договору була від Позичальника прихована, тобто фактично не передбачалась. Окрім того, суд також вважає, що нараховані позивачем штрафні санкції - в сумі 1 657,16грн., не підлягають стягненню, оскільки позивач намагається покласти на відповідача подвійну відповідальність за невиконання зобов'язання за кредитним договором, що є порушенням зазначених вище конституційних гарантій. З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача, складає 12 085,96грн., а саме: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 6 557,29грн.; заборгованість за процентами - 5 528,67грн. Також, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не менше мінімальної суми на час подання позову, тобто в сумі 214,60грн. На підставі ст.61 Конституції України, ст.ст.526, 549, 551 ч.3, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 Цивільного Кодексу України, та

Outcome: partial