Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до АТ «Завод Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 237 213,30 грн. за період з 13.07.2019 року по 25.05.2021 року та понесених судових витрат. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року стягнуто з АТ «Завод «Маяк» на її користь 26 812,26 грн. заборгованості по заробітній платі та 115 103,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Оболонським РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкриті виконавчі провадження щодо виконання вищевказаного рішення. 25.05.2021 року Оболонським РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі рішення суду в примусовому порядку списано з рахунків АТ «Завод Маяк 26 812,26 грн. заборгованості по заробітній платі та 115 103,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та перераховано позивачу. Проте, позивач вказує, що з вини відповідача з 13.07.2019 року по 25.05.2021 року не виконувалось рішення суду, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 237 213,30 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 500,45 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року №756/4199/19 стягнуто з АТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] 26 812,26 грн. заборгованості по заробітній платі та 115 103,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.12-14). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна та середньогодинна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інакше не встановлено законом. З урахуванням відпрацьованих днів та годин за два останні місяці середньоденна заробітна плата позивача становить 500,46 грн., що встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2021 року Оболонським РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі рішення суду в примусовому порядку списано з рахунків АТ «Завод Маяк» 26 812,26 грн. заборгованості по заробітній платі та 115 103,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та перераховано позивачу. Таким чином, з моменту винесення рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі до моменту остаточного розрахунку при звільненні, пройшло 474 робочі дні. Враховуючи вищевказане, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] становить 237 213,30 грн. (474 - робочі дні з 10.07.2019 року до 25.02.2021 року х 500,45 грн. - середньоденна заробітна плата). Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З огляду на наведені мотиви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України. При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Враховуючи наведені обставини, зокрема розмір простроченої заборгованості АТ "Завод "Маяк" щодо виплати позивачу всіх належних сум, передбачених на день звільнення, період прострочення, співмірність заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні [PERSON] з 237 213,30 грн. до половини суми такої заборгованості, що становить 118 606,65 грн. Таким чином, з АТ «Завод Маяк» на користь [PERSON] підлягає стягненню 118 606,65 грн. середнього заробітку час затримки фактичного розрахунку при звільненні. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем потрібно сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з відповідача необхідно стягнути в на користь позивача судовий збір у розмірі 1 186,07 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial