Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект», в якому просив стягнути з останнього на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 93 223,43 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 66 033,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 серпня 2004 року Позивач перебував на посаді водія в відділі геологічних вишукувань та транспорту у АТЗТ «Київсоюзшляхпроект». Наказом Відповідача №89-ос від 01 серпня 2016 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, проте не був проведений остаточний розрахунок з виплати заробітної плати в розмірі - 93 223,43 грн. За таких обставин Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з Відповідача на свою користь кошти заробітної плати у розмірі - 93 223,43 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі - 66 033,10 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Оскільки, сторона Позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у спрощеному позовному провадженні на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року по справі було призначено спрощене позовне провадження за участю сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно Наказу Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» від 09 серпня 2004 року №50-к [PERSON] з 05.08.2004 року прийнято на посаду водія в відділ геологічних вишукувань та транспорту, що також підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4, 5-6). Наказом ПАТ «Київсоюзшляхпроект» від 01 серпня 2016 року №89-ос [PERSON], водія 3 класу, звільнено з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. (а.с. 7). Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Незважаючи на те, що [PERSON] належним чином виконувалась поручена йому робота, Відповідачем не було здійснено повного розрахунку з ним по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Відповідно до Довідки ПАТ «Київсоюзшляхпроект» від 21.08.2017 року №118 станом 21 серпня 2017 року існує заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] у сумі 93 223,43 грн. (а.с. 8). Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, оскільки Відповідачем заробітна плата не була виплачена Позивачу при звільненні, вона підлягає стягненню за рішенням суду. Крім цього, вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №6-76цс14 від 02.07.2014 року, №6-837цс15 від 23.12.2015 року, визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Таким чином, суд перевіривши наданий Позивачем розрахунок, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р. дійшов висновку, що сума середнього заробітку розрахунку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.08.2016р. по 01.02.2018р. становить 66 033,10 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1592,56 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 67, 72, 107, 115, 116, 117, 233 КЗпП України та

Outcome: approved