Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] . Зазначили, що відповідач безпідставно заволоділа їх майном, отримавши в 2005 році свідоцтво про право власності на квартиру та провівши 30 грудня 2013 року державну реєстрацію права власності на дане майно, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Тому, просять усунути перешкоди у користуванні їх власністю та витребувати майно з чужого незаконного володіння, зобов`язати [PERSON] , звільнити комори в підвалі під літ. 1У пл.. 15.9 кв. м. літ У пл. 18.8 кв. м. літ. УІ пл. 17.5 кв. м. та повернути їх співвласникам будинку. Рух справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду м. Львів від 19 листопада 2020 року, по справі було відкрито провадження, та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~За заявою представника відповідача, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2020 року, було змінено порядок розгляду справи та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Від представника позивачів до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача. 13 травня 2020 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова було зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] , до визначення його правонаступника на шість місяців. Від представника позивачів надійшло клопотання про зміну позивача по справі - замість [PERSON] на [PERSON] . Ухвалами Галицького районного суду м. Львів, клопотання про залучення третьої особи було задоволено та залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] . Позиції учасників під час розгляду справи в судовому засіданні. Представник позивачів в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовільнити в повному обсязі. Зазначив, що спірними коморами позивачі не користуються, оскільки їх було незаконно захоплено відповідачем, хоча вони мають право на користування ними, оскільки на їх думку - підвальні приміщення - є допоміжними приміщеннями їх багатоквартирного будинку. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечив. Зазначив, що відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS] в 1996 році.Станом на день подання позовної заяви, [PERSON] користується коморами, які не є спільною сумісною власністю мешканців будинку [ADDRESS] . Крім того, позивачами було подано віндикаційний та негаторний позови одночасно, які є взаємовиключними, у зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду відзив, з якого вбачається, що неюу встановлений спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством України набуто у власність квартиру [ADDRESS] з підвалами, які мають індекси: IV -15.9 к.м. V- 18,8 кв.м., VI - 17,5, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Вказаною квартирою та підвалами відповідач користується відкрито, здійснює їх утримання, ремонт. Жоден з позивачів від дати набуття відповідачем права власності на квартиру та підвали (1996 p.) ніколи не користувалися вищевказаними приміщеннями. Зазначила, що позивачі не навели жодних обставин та доказів, які їх підтверджують, про порушення їхніх прав та інтересів, а посилання на те, що вищевказані підвальні приміщення перебувають у спільній сумісній власності не відповідає дійсності та нормам чинного законодавства. Підвали відповідача не виконують функції допоміжного приміщення, оскільки не призначені для забезпечення належної експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців, а є нежитловими приміщеннями, отже самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, які були набуті відповідачем у встановленому чинним законодавством порядку. При цьому, зазначає, що позивачами не надано жодних доказів про те, що приміщення, які мають індекси: ІV- 15,9 к.м., V- 18,8 кв.м., VI- 17,5, площею 86,0 кв. у підвалі будинку за адресою [ADDRESS] , є необхідними для експлуатації будинку в цілому та відноситься до допоміжних приміщень. Спірні підвальні приміщення ніколи не використовувались для задоволення побутових потреб мешканців будинку, мають влаштований окремий вхід, в середині приміщення не проходять інженерні комунікації та в них не розміщені прилади, необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації усіх квартир, доступу до яких експлуатація житлового будинку неможлива. Тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Галицької районної адміністрації, що є третьою особою по справі на стороні позивачівв судовому засіданні зазначила, що 30 травня 2005 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження №618 «Про оформлення права власності на приміщення квартири [ADDRESS] », відповідно до якого було оформлено [PERSON] право приватної власності на приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 84,1 кв.м., яку згідно рішення Львівського міськвиконкому від 21 лютого 1997 р. №84 дозволено використовувати як нежитлову та переобладнану під офіс. Зазначає, що районною адміністрацією оформлено право приватної власності на загальну площу 84,1 кв.м. Тобто спірні підвальні приміщення до вказаної площі не входили, тому просить позов задовільнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Львівської міської ради до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду пояснення в яких зазначив, що відповідачем у справі не подано жодного правовстановлюючого документа на підтвердження права власності на спірні приміщення комори в підвалі під літ. IV пл.15,9, під літ. V- 18,8 кв.м, під літ. VI - 17,5 кв.м., тому вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. [PERSON] , та [PERSON] , що є третіми особами на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання для розгляду справи не з`явились, подали до суду письмові пояснення, в яких зазначили, що вони є власниками квартир, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що [PERSON] відкрито користується підвальними приміщеннями, що належать до її квартири протягом тривалого (понад 18 років) періоду часу. Жодних претензій ні з їх сторони, ні з мешканців будинку, на скільки їм відомо, до [PERSON] у зв`язку із користуванням вказаними підвалами не було. Окрім того, відповідач, в підвалах під індексами IV, V, VІ зa власні кошти здійснювала ремонтні роботи, проти проведення, яких ніколи ніхто з мешканців будинку не заперечував, самостійно здійснювала викачку води з підвалу будинку, яка назбирувалась у зв`язку із непридатністю до експлуатації систем захисту та стоків у будинку та не викачка якої загрожувала, як її майну так і цілісності будинку в цілому. [PERSON] самостійно за власні кошти здійснила часткове влаштування бруківки у дворі та на фасадній частині вулиці їх будинку. Ні вонияк власники квартир у будинку [ADDRESS] ні позивачі, ніколи не брали участі в утриманні підвальних приміщень у будинку та не виявляли бажання користуватися ними. Звернули увагу суду, що власники квартир будинку мають у свої власності комори та підвали, які вони також набули разом із набуттям у власність квартир у вказаному вище будинку. З часу набуття ними у власність квартири у вказаному будинку, підвальні приміщення що належать [PERSON] , ніколи не були у спільному користування мешканців будинку. [PERSON] не чинить перешкод у користуванні спільним майном, оскільки вказаніпідвальні приміщення під індексами IV, V, VI не є власністю мешканців (власників) будинку і жодним [PERSON] не порушує права та інтересипозивачів. Просили суд врахувати, що позивачі не уповноважені всіма власниками квартир у будинку [ADDRESS] представляти права та інтереси мешканців будинку, відтак, позивачі не є уповноваженими особами, які мають право звертатися до суду із захистом прав та інтересів мешканців будинку, у зв`язку з вищевикладеним, в задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані сторонами докази дійшов до наступного висновку. Позивачами до матеріалів справи була додана довідка з місця проживання про склад сім`ї з якої вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , в будинку який є власністю міської ради, в загальній площі 48,40 кв.м. та свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] , від 04 червня 1994 року, про факт приватизації житла за вказаною адресою, однак інформація щодо належності комори в підвалі у вказаних документах відсутня. Наявна довідка й іншого позивача з місця проживання про склад сім`ї з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , в будинку який є власністю міської ради, в загальній площі 78,70 кв.м. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану квартиру, однак документів які підтверджують право власності на спірні комори суду не надано. Довідкою з місця проживання про склад сім`ї підтверджується, що позивач [PERSON] , (правонаступником якого є [PERSON] ) проживає але не зареєстрований за адресою [ADDRESS] , в будинку який є власністю міської ради, в загальній площі 44,60 кв.м. та додано реєстраційне посвідчення, видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 11 березня 1998 року, яке підтверджує що вказана квартира та комора в підвалі площею 6,0 кв. м. зареєстрована за [PERSON] . Довідка з місця проживання про склад сім`ї підтверджує, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , в будинку який є власністю міської ради, в загальній площі 52,60 кв.м., однак інформація щодо належності комори в підвалі у вказаних документах відсутня. Позивачем [PERSON] також було додано довідку з місця проживання про склад сім`ї, що підтверджує, факт того що він проживає, але не зареєстрований за адресою [ADDRESS] , в будинку який, є власністю міської ради, в загальній площі 48,00 кв.м., однак інформація щодо належності комори в підвалі у вказаних документах відсутня. Позивачами було додано копію свідоцтва про право власності № [NUMBER] на приміщення квартири, від 30 травня 2005 року, яким Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було посвідчено, що відповідач [PERSON] дійсно володіє на праві приватної власності приміщенням квартири, яку згідно рішенням Львівського міськвиконкому дозволено використовувати як нежитлову та переобладнану під офіс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 84,1 кв.м. Відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що приміщення квартири загальною площею за вищевказаною адресою з 09 серпня 2005 року перебуває в приватній власності [PERSON] з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснено опис об`єкту, а саме - загальна площа (кв.м): 84.1, приміщення квартири згідно рішення Львівського міськвиконкому дозволено використовувати як нежитлове та переобладнане під офіс. Комори в підвалі під літ. IV пл. 15,9 кв.м., літ. V пл. 18,8 кв.м., літ. VI пл. 17,5 кв.м. згідно довідки №6291 від 17 грудня 2013 року виданої ОКП ЛОР «БTl та ЕО". Вказані документи підтверджують законність володіння відповідачем коморами в підвалі. В матеріалах справи наявна заява відповідача до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» з якої вбачається, що відповідач звернулася з проханням вирішення технічної описки, оскільки нею на законних підставах було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 84,1 кв.м з коморами у підвалі даного будинку у [PERSON] . Рішення Львівського міськвиконкому дану квартиру дозволено використовувати, як нежитлову та переобладнану під офіс. Однак, згідно облікової інформації, яка є наявна в архівних матеріалах у відділі приватизації Галицького району м. Львова за вищевказаною адресою в підвальних приміщеннях, які були приватизовані разом з квартирами , в тому числі і належної їй на праві власності не включені вищезгадані 52, 2 кв.м. комор у підвалі, а рахуються лише 5,2 кв.м, що, як їй пояснили є технічною помилкою чи опискою. Просила з рахуванням того, що відбулась зміна власника квартири [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] внести поточні зміни до інвентаризаційних документів, шляхом проведення поточної технічної інвентаризації чи в будь-який інший спосіб внести зміни до технічного паспорта чи виготовити новий (оплату гарантую) у відповідності до фактичної площі придбаної нею квартири [ADDRESS] з коморами у підвалі будинку [ADDRESS] та видати їй відповідну довідку. Довідкою обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» підтверджено, що згідно інвентаризаційних даних ОКП ЛОР «БТІ та БО» станом на 29 грудня 2012 року приміщення квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на праві свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 30 травня 2005 року, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради. Загальна проща приміщень квартири становить 84,1 кв.м., до квартири належать комори в підвалі ІV площею 15,9 кв.м., літ. V площею 18,8 кв.м., літ. VІ площею 17,5 кв.м. З відповіді обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційних та реєстраційних справ по будинку [ADDRESS] в первинну приватизацію квартир у даному будинку до 29 грудня 2012 року, ввійшли наступні площі підвалу: - квартира [ADDRESS] - комора в підвалі 2.0 кв.м.; - квартира №2а - комора в підвалі 2.5 кв.м.; - квартира №3 - комора в підвалі 5.0 кв.м.; - квартира [ADDRESS] - комора в підвалі 6.0 кв.м.; - квартира № 9 - комора в підвалі 2.0 кв.м.; - квартира №13- комора в підвалі площею 9.8 кв.м. В приватизацію квартир №№ 1, 4, 4а, 5, 6, 7а, 76, 8, 10 - комори в підвалі не ввійшли. Право власності окремо на приміщення підвалу в будинку [ADDRESS] - в БТІ не реєструвалось. Згідно розпорядження №618 від 30 травня 2005 року, було оформлено на [PERSON] на праві приватної власності приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 84, 1 кв. м. та дозволено використовувати як нежитлову та переобладнану під офіс. Відділу приватизації державного житлового фонду було доручено оформити і видати [PERSON] свідоцтво про право власності на приміщення квартири [ADDRESS] . На власника приміщення квартири покладений обов*язок зареєструвати свідоцтво про право власності у Львівському обласному державному комунальному технічної інвентаризації та експертної оцінки. Згідно договору купівлі-продажу від 24 червня 1996 року, [PERSON] здійснив продаж [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат житловою площею 56,9 кв.м. та кухні . Загальна площа квартири становить 76,5 кв.м. В матеріалах справи міститься копія реєстраційного посвідчення, технічного паспорту з планом квартири. (а.с.83) Галицькою районною адміністрацією від 29 березня 2019 року було надано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 грудня 2013 року, загальна площа квартири [ADDRESS] .12 - 84,1кв.м. в тому числі підвальні приміщення 52.0 кв.м. При комісійному обстеженні підвального приміщення в будинку [ADDRESS] за участю представників районної адміністрації, ЛКП «Старий Львів» та мешканців будинку встановлено, що підвальне приміщення мешканцями не використовується, більшість підвальних приміщень вільні, дерев`яні господарські комірки не загосподарьовані. Відповідно до наданих листів ЛКП «Старий Львів» департаментом з питань цивільного захисту ЛОДА від 23 березня 2017 року за №300/20-03 та управлінням з питань, надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ЛМР від 28 березня 2017 року, №0009-вих-174 за адресою [ADDRESS] захисна споруда цивільного захисту не обліковується, обліковується підвальне приміщення в якому при введені особливого, стану в м. Львові облаштовується найпростіше укриття підвального типу. Одночасно проінформовано, що відповідно до розпорядження районної адміністрації від 29 грудня 2018 року, №444 будинок [ADDRESS] списано з балансу ЛКП «Старий Львів» (а.с. 125). Рішенням №192 Львівської міської ради від 01 березня 2019 року було затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реставрацію громадянкою [PERSON] з пристосуванням існуючих нежитлових приміщень під офіс з розширенням за рахунок власних підвальних приміщень на [ADDRESS] (додаються). Рішенням від 29 грудня 2004 року №1393 було затверджено акт державної технічної комісії від 22 жовтня 2004 року про готовність до введення в експлуатацію офісу на [ADDRESS] після реконструкції приміщень квартири [ADDRESS] , яку здійснила [PERSON] на підставі розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 27 березня 1997 року №353 та дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 30 квітня 2004 року №187/04. Згідно висновку архітектора [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] - 4-х поверховий, з підвалом і горищем, розташований в центральній історичній частині м. Львова (Галицький адмінрайон) і є пам`яткою архітектури місцевого значення (поч. XX століття, охоронний № 946). Перший поверх будинку використовувався для громадських потреб. Комори в підвалі під літ. IV, площею 15,90 м2; літ. V, площею 18,80 м2; літ. VI, площею 17,50 м2 відносяться до приміщень квартири [ADDRESS] і згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно належать гр. [PERSON] . Приміщення квартири, згідно рішення Львівського міськвиконкому, дозволено використовувати як нежитлові та переобладнані під офіс з окремим входом з [ADDRESS] в підвалі під літ. IV , літ. V, літ. VI за своїми технічними характеристиками не відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку [ADDRESS] в цілому, забезпечені окремим входом-виходом у внутрішній двір будинку. Через комори під літ. V; літ. VI не проходять інженерні комунікації житлового будинку, можливе їх приєднання до існуючих офісних приміщень на першому поверсі через влаштування внутрішніх сходів. Приміщення комори під літ. IV може використовуватись як комора офісу з можливістю доступу до неї інженерних служб міста і виходу у внутрішній двір будинку.Вказані приміщення у разі дотримання будівельних та санітарних норм можуть використовуватися без завдання шкоди будинку в цілому. Проаналізувавши вищезазначені письмові докази, якими сторони підтверджували свої вимоги та заперечення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком того, яке відповідно до закону не може їм належати.Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК). Згідно із ст. 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. За нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини. Право власності може набуватися різними способами, які в науці традиційно поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва. Підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів. Відповідно до положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. зокрема. На об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК виникає з дня державної реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення. Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року N 2866-III ( 2866-14 ) спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до Рішення Конституційного суду України, по справі N 1-22/2011 від 9 листопада 2011 року, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не виокремлюються суб`єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру. За законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку Приписами цивільного законодавства встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. (п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Однак, належних та допустимих доказів про належність спірних комор у підвалі саме позивачам на праві власності суду надано не було. Крім того, згідно норм діючого законодавства власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов ст.391 ЦК України). В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити, що неможливо одночасно пред`явити позов про витребування майна із чужого незаконного володіння,оскільки віндикація це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника, і про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, оскільки негаторний позов це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння. Тобто, віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначена правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі № 522/1029/18, яка враховується судом при постановленні рішення у даній справі. Судом під час підготовчого судового засідання було роз`яснено представнику позивачів, що обрання неналежного способу захисту майнових прав, може мати наслідком відмову у задоволенні позовних вимог. Однак, сторона позивачів не скористалося своїм правом на уточнення позовних вимог, зміну предмету чи підстав позову. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`яку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивачів згідно вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed