Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У листопаді 2020 [PERSON] звернуласв в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», [PERSON] , в якому просила скасувати обтяження (арешт нерухомого майна) реєстраційний номер 12130225, 03.02.2012 15:40:50, підстава виникнення обтяження: постанова про відкриття, 30831247 25.01.2012, ВДВС Дарницького РУЮ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Дарницького районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ від 25.01.2012 відкрито виконавче провадження № 30831247, та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою Дарницького районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ від 14.10.2013 виконавче провадження закінчено з огляду на ту обставину, що виконавчий лист було направлено до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві. Згідно реєстраційного номеру обтяження 12130225 від 03.02.2012 з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, арештовано все нерухоме майно позивача. 14.11.2019 між ПАТ «АКБ «Київ», яке являється стягувачем у вказаному виконавчому провадженні, та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено Договір № 14/11-2019/1 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «АКБ «Київ» 14.11.2019 відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «ПАРІС» права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006. В подальшому 20.12.2019 між ТОВ «ФК «ПАРІС» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги № 20/12/2019-3, за яким ТОВ «ФК «ПАРІС» 20.12.2019 відступив шляхом продажу [PERSON] права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема [PERSON] є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником [PERSON] 12.06.2020 новим кредитором позивача [PERSON] надіслано лист про звільнення (прощення боргу) позивача від обов`язків, передбачених Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 на загальну суму заборгованості 3 694 562,61 грн. На час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно немає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином, до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначив, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Представник Дарницького РВ ДВС у судове засідання не прибув, до суду надійшла його заява про проведення судового засідання без його участі. Інші учасники справи у судове засідання також не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2011 у справі № 2-22/2011 (суддя Маценко Н. П.) у задоволенні первісного позову ПАТ «АКБ «Київ» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту відмовлено, зустрічний позов - задоволено. Визнано недійсним договір про надання кредиту за №52 від 10.04.2006, укладений між акціонерним комерційним банком «Київ» та [PERSON] . Визнано недійсними додаткові угоди за №1 від 10.04.2007, за № 2 від 09.04.2008, та за №3 від 06.02.2009 до договору про надання кредиту за №52 від 10.04.2006. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.12.2011 по справі № 2-22/2011 скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2011 у справі № 2-22/2011. Ухвалено нове рішення, яким первісний позов ПАТ «АКБ «Київ» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту задоволено у повному обсязі, у зустрічному позові - відмовлено повністю. Видано виконавчий лист №2-22/2011 від 22.12.2011. Постановою Дарницького районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ від 25.01.2012 відкрито виконавче провадження № 30831247, та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою Дарницького районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ від 14.10.2013 виконавче провадження закінчено та виконавчий лист було направлено до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві. 14.11.2019 між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено Договір № 14/11-2019/1 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «АКБ «Київ» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «ПАРІС» права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006. В подальшому 20.12.2019 між ТОВ «ФК «ПАРІС» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги № 20/12/2019-3, за яким ТОВ «ФК «ПАРІС» відступив шляхом продажу [PERSON] права вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006. 12.06.2020 р. новим кредитором позивача [PERSON] надіслано лист про звільнення (прощення боргу) позивача від обов`язків, передбачених Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 на загальну суму заборгованості 3 694 562, 61 грн. У частині першій статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої, пункту 3 частини другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13). Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Арешт майна (коштів) боржника застосовується виключно для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Під час розгляду справи судом встановлено, що зобов`язання [PERSON] за Договором про надання кредиту № 52 від 10.04.2006 на загальну суму заборгованості 3 694 562, 61 грн. припинилося внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором [PERSON] , а відтак подальший арешт майна боржника у виконавчому провадженні є недоцільним, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved