Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.12.2015р. розірвано. В шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем, що також підтверджується і рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.04.2017 року. Кожен з батьків повинен усвідомлювати всю міру батьківської відповідальності та обовязку матеріального утримання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.Відповідач офіційно працевлаштований на ТОВ «Скорзонера», отримує заробітну плату та зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/4 частині від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. У судовому засіданні відповідач посилаючись на письмові заперечення позовні вимоги визнав частково.\~\~ Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року розірвано (а.с.8). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.02.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року залишено без змін (а.с.9-10). Згідно копій свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с.6,7). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2017 року вирішено визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], 03.06.2001р.н. та [PERSON], 28.04.2008р.н., з матір'ю [PERSON], 11.04.1982р.н., зареєстрованою в [INFO] (а.с.11-13). Факт проживання дітей з позивачем також підтверджується довідкою про склад сім"ї та сторонами не оспорюється. Позивач не працює, а відповідач працює на посаді юристконсульта ТОВ «Скорзонера». Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, слід визначити в частині від заробітку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи,що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частині всіх видів доходів відповідача, щомісячно, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 01 червня 2017 року що забезпечить належне утримання дітей за передбаченим законом прожитковим мінімумом. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути\~ судовий збір у розмірі 640 гривень в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial