Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання, посилаючись на те, що з відповідачем перебувє в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2013 року і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склались. Відповідач залишив сім»ю та продовжує жити своїм окремим життям. Син мешкає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач на утримання її та сина коштів не надає, тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з"явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. З позовними вимогами погодився, проти стягнення аліментів у запропонованому позивачкою розмірі не заперечував. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони являються батьками - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.8). В даний час сторони разом не проживають, відповідач залишив сім»ю та має намір розірвати шлюб. Відповідач є працездатним, на утримання дитини та дружини кошти в добровільному порядку не надає, що встановлено в ході розгляду справи та доказів зворотньому сторонами подано не було. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 цього ж кодексу право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені обставини, вік дитини, перебування позивачки у декретній відпустці, можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини та позивачки є обгрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved