Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник третьої особи - сільська голова с. Вовчинець Кельменецького району Чернівецької області [PERSON] у судове засідання не з'явилася та надіслала до суду заяву у якій визнала позов повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився та надіслав до суду заяву у якій визнав позов повністю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що 18 січня 2009 року у селі Кам'яна Сторожинецького району Чернівецької області померла [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем за заповітом. 26 грудня 2006 року [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON] та [PERSON]. У заповіті вказано, що „належну мені земельну частку/пай площею 1,23 га згідно державного акта серія [NUMBER] від 05.07.2005р. заповідаю [PERSON]". Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять в тому числі і земельна ділянка площею 1,13 Га кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,10 Га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Вочинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, право власності на які посвідчується державним актом серії [NUMBER] виданим Кельменецькою державною адміністрацією 05 липня 2005 року. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Як передбачено п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Аналогічні правила містяться і в п.1.6 розділі ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5. Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Об'єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] від 26 грудня 2006 року викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Таким чином суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] складаючи заповіт 26 грудня 2006 року заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 1,13 Га кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,10 Га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Вочинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, право власності на які посвідчується державним актом серії [NUMBER] виданим Кельменецькою державною адміністрацією 05 липня 2005 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст.ст. 317, 1233, 1256 ЦК України,

Outcome: approved