Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олан Україна» та [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 111819 грн. 28 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 26 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТзОВ «Олан Україна» укладено договір про надання овердрафтового кредиту, за яким указане підприємство отримало кредит у розмірі 211000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Отримавши кредит, ТзОВ «Олан Україна» належним чином взяті по договору зобовязання не виконувало, порядку погашення кредиту не дотримувалося та у визначені договором строки кредит у повному розмірі не повернуло. Відповідно до укладеного договору поруки фінансовим поручителем за виконання ТзОВ «Олан Україна» зобовязань за кредитним договором є [PERSON], який несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення сум кредиту. Невиконання умов договору дають право позивачу стягнути заборгованість за кредитом та штрафні санкції у судовому порядку. Ухвалою суду від 12 вересня 2017 року справу в частині вимог позивача до ТзОВ «Олан Україна» провадженням закрито за п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки в цій частині вимог справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України та через пресу, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Установлено, що 26 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТзОВ «Олан Україна» укладено договір про надання овердрафтового кредиту №ROVKLOF02138, за яким указане підприємство отримало кредит у розмірі 211000 грн., у тому числі 200000 грн. на фінансування поточної господарської діяльності, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 20 до 23 % в залежності від терміну користування кредитом строком до 25 червня 2013 року (розділ А «Істотні умови кредитування»). В забезпечення виконання ТзОВ «Олан Україна» зобовязань за вказаним вище кредитним договором 26 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки №ROVKLOF02138/dp. Банк виконав свої зобовязання, відкривши ТзОВ «Олан Україна» рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ТзОВ «Олан Україна» передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування не сплачував та у встановлені договором строки кошти не повернув, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 27 жовтня 2015 року заборгованість ТзОВ «Олан Україна» за кредитним договором становить 111819,28 грн., яка складається з: тіла кредиту 32794,70 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 35873,36 грн., пені за несвоєчасність виконання договірних зобов'язань 32151,22 грн., а також фіксованої частини штрафу в сумі 1000 грн. та процентної частини штрафу 10000 грн. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, зважаючи на яку з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель [PERSON], діючи на підставі власного волевиявлення, відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.1.2 договору). З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту, відсотках та пені на загальну суму 100819,28 грн. є обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у частині задоволених вимог у розмірі 1512,29 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved