Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO]; встановити наступні часи участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та часи їхнього спілкування: перша, третя середа місяця з 17.00 до 19.00 години, щоп'ятниці з 17.00 до 16.00 години неділі; зобов'язати [PERSON] повідомляти письмово [PERSON] про кожну зміну адреси проживання та перебування малолітньої [PERSON] з обов'язковою вказівкою адреси нового місця проживання або перебування останньої. Позов обґрунтовувався тим, що після розлучення у жовтні 2012 року між позивачем і відповідачем склалися недоброзичливі стосунки та сторони тривалий час вони не можуть дійти згоди щодо участі у вихованні доньки - [PERSON], [INFO]. Вказується, що рішенням виконкому Житомирської міської ради №330 від 20.08.2014 року встановлено порядок побачень [PERSON] з його донькою [PERSON]: перша, третя середа місяця з 17.00 до 19.00 години, щоп'ятниці з 17.00 до 16.00 години неділі, однак відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди у зустрічах з дитиною, за місцем реєстрації з дитиною не проживає, часто змінює місце проживання дитини [PERSON] і тримає це в таємниці від позивача, рішення органу опіки та піклування про встановлення порядку побачень з дитиною не виконує, у зв'язку з чим позивач звертався до правоохоронних органів та соціальних служб з приводу встановлення місця перебування своєї доньки, однак останні результату не дали, у зв'язку з чим позивач не може реалізувати своїх батьківських прав. У грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила змінити порядок участі батька у спілкуванні з дитиною, визначений рішенням виконкому Житомирської міськради від 20.08.2014 р. №330, встановивши дні спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO] з урахуванням її бажання на зустріч з батьком, у неділю з 16 до 18 год. у присутності матері. Зустрічний позов обґрунтовувався тим, що позивач [PERSON] не турбується про духовний розвиток дитини, намагається возити доньку у село в громадському транспорті, після чого дитина хворіє, деякий час утримував у себе дитину, травмував психіку дитини, негативно впливав на її виховання, на її розвиток та стан здоров'я, а також те, що донька [PERSON] не бажає бачитись та спілкуватись з батьком [PERSON] та останній має заслужити повагу та авторитет у своєї дитини. Зазначає, що дівчинка вчиться в школі, змінився спосіб її життя, з'явилося певне навантаження по вивченню уроків та відвідування гуртків, у зв'язку з чим відповідач вказує, що відривати дитину від занять є недоцільним та шкідливим для неї та її здоров'я. Позивач та його представник у судовому засіданні первісний позов, з урахуванням уточнених вимог, підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти зустрічного позову заперечували та у його задоволенні просили відмовити. Представники відповідача у судовому засіданні зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти первісного позову заперечували та у його задоволенні просили відмовити. Розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов до наступних висновків. Судами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 17 травня 2008 року до 12 жовтня 2012 року, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4) Після розлучення донька залишилися проживати разом з матір"ю, що позивач не оспорює. Відповідно до рішенням виконкому Житомирської міської ради від 20.08.2014 р. №330 батьку [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні дитини шляхом встановлення побачень із донькою [PERSON] у першу та третю середу щомісяця з 17 до 19 год. та щоп'ятниці з 17 до 16 год. неділі (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2015 р. [PERSON] звертався до Житомирського міського відділу міліції УМВС України в Житомирській області з приводу встановлення місця перебування колишньої дружини [PERSON] з якою перебуває спільна донька [PERSON], за результатами розгляду якої надано відповідь про встановлення місця їх проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно листа Житомирського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 30.04.2015 р. №702 вбачається, що 01.04.2015 р. та 01.04.2015 р. зафіксовано спробу побачень [PERSON] з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (відповідно до рішення виконкому Житомирської міської ради від 20.08.2014 р. №330), однак побачення не відбулося, оскільки за вказаною адресою колишня дружина не проживає. Вітчим [PERSON] повідомляти фактичне місце проживання доньки позивача відмовився (а.с. 8). Надалі 09.07.2015 р. [PERSON] звертався до керівництва Житомирського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з приводу неможливості реалізації батьківських обов'язків у зв'язку з тим, що відвідуючи адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS], останній уже пів року позбавлений можливості побачень з донькою (а.с. 9). Крім того, стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.158 СК за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Своє звернення до суду позивач обумовлював перешкодами з боку відповідачки щодо реалізації своїх батьківських прав та вважав, що його права незаконно обмежуються відповідачем шляхом її ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено спосіб участі у спілкуванні з малолітньою дитиною. Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача про те, що начебто остання не створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки зазначені обставини спростовуються як матеріалами справи, якими стверджується неможливість спілкування позивача з дитиною у визначений органом опіки та піклування спосіб через відсутність відповідачки за місцем проживання, і є тією обставиною, яка свідчить про існування даного спору, а так само й фактами неодноразових звернень позивача до правоохоронних органів, соціальної служби та суду з приводу неможливості спілкування з дитиною, що у своїй сукупності є свідченням ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування. За положеннями ст.159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Крім того, згідно з ч. ч. 5, 6 ст.19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК). Як вбачається з протоколу експертного-психологічного обстеження від 1.11.2014 р., проведеного практичним психологом Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] (професійний стаж понад 20 років ) за наслідком проведеного психологічного обстеження [PERSON] встановлено, що «для [PERSON] дуже важлива думка інших людей про неї, тому відношення дівчинки до своїх дій та поведінки при обстеженні осмислене, ґрунтовне, раціональне. Вона дуже обережна у своїх висловлюваннях, тому уникає відповідей на деякі запитання, що її пригнічують, або визивають неприємні спогади. Потрібно відзначити, що в ході всього дослідження, утруднено спілкування з дитиною по питанням, що стосуються взаємовідносин з мамою… [PERSON] задоволенням, без напруження, розповідає про те, як вона любить гратися з двоюрідною сестрою, батьком, дідусем та бабусею… При запитанні з ким би вона хотіла жити постійно, дівчинка відповіла - з батьком, пояснюючи тим, що батько теплий, а мама - холодна». Вказується, що проведені з дитиною тести вказують на «підсвідоме витіснення неприємних спогадів, або проблем, що пов'язані з мамою, у той же час психологічно позитивно, дитина сприймає тата, дідуся, двоюрідну сестричку та бабусю». За результатом проведеного експертного-психологічного обстеження вказується, що на перший план виступає середній рівень психоемоційного виснаження та тривоги, що пов'язані із неприємною, психотравмуючою ситуацією, що визиває відчуття ізольованості та самотності. Знижена самооцінка, достатньо висока потреба у самозахисті, ситуативна напруженість, невпевненість, пригніченість, дискомфорт, що обумовлені незадовільністю взаємостосунками з мамою. Проявляє невпевненість, нерішучість та відчуває тривожність, страх перед активними діями та утруднене спілкування по питанням, що стосуються взаємовідносин з мамою. Рівень інтелектуальних здібностей відповідає віковій нормі (а.с. 62-66). В ході розгляду справи з метою з'ясування думки малолітньої [PERSON], 2009 року народження, з приводу її бажання спілкуватися з батьком, [PERSON], встановлення ступеня приязності дитини до батька, з'ясування емоційного стану дитини після побачень з батьком, працівниками Житомирського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді та Служби у справах дітей виконкому Житомирської міської ради було здійснено спільне обстеження умов проживання дитини та проведено бесіду з дитиною за участю фахівця з соціальної роботи, який має освіту психолога. З наявного в матеріалах справи інформаційного висновку від 25.02.2016 р. з приводу психологічного стану [PERSON] вбачається, що психоемоційний стан дівчинки близький до норми, рівень ситуаційної та особистісної тривожності відповідає середньому рівню, комутативні здібності розвинуті добре, дитина легко йде на контакт. Зі спілкування з дитиною встановлено, що у близькому оточенні панує нестійкий психоемоційний мікроклімат. Під час спілкування простежувалась схильність дитини підпадати як під позитивний, так і негативний вплив оточуючих. Дитина важко переживає конфліктні ситуації у родині. Зазначається, що дитина потребує корекційної роботи щодо збереження стабільного емоційного стану, також є необхідність у проведенні відповідної роботи з боку обох батьків у напрямку подолання міжособистісних конфліктів та пошуку конструктивних шляхів виходу із складних життєвих ситуацій, які можуть призвести до негативного впливу на психіку дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.01.2015 р., складеного спільно працівниками Житомирського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді та Служби у справах дітей виконкому Житомирської міської ради за адресою: [ADDRESS] (площею 50 кв.м.) вбачається, що у вказаній квартирі проживають 7 (сім) осіб: бабуся [PERSON], [INFO], співмешканець [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], [PERSON], 2009 р.н. та [PERSON], 2014 р.н. Вказується, що у квартирі зроблено ремонт, вікна пластикові, прибрано та чисто, є необхідні умови для проживання та виховання дітей. В дітей є речі першої необхідності, одяг та взуття за сезоном, відповідно до віку, окреме місце для сну та відпочинку, іграшки, канцелярське приладдя (а.с. 95). Судом встановлено, що рішенням виконкому Житомирської міської ради від 20.08.2014 р. №330, яким позивачу визначено спосіб участі у вихованні дитини шляхом встановлення побачень із донькою [PERSON] у першу та третю середу щомісяця з 17 до 19 год. та щоп'ятниці з 17 до 16 год. неділі, прийнято згідно із висновком комісії з питань прав дитини при виконкомі Житомирської міськради від 07.07.2014 року, за наслідком проведених бесід із батьком, його позитивних характеристик, з врахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, та з врахуванням інтересів самої дитини, відповідно до вимог ст. 157, 157, 171 СК України, а тому суд вважає, що підстави для зміни встановленого рішенням органу опіки та піклування способу участі батька дитини [PERSON], який проживає окремо у вихованні та порядку побачень з донькою [PERSON] Венорнікою, відсутні. Суд не приймає до уваги доводи представників відповідача про те, що визначений органом опіки та піклування спосіб участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та спілкуванні з нею порушує права та інтереси дитини, бо відриває дитину від занять у гуртках у центрі дитячої творчості та в школі, оскільки як пояснив у судовому засіданні позивач, останній не має жодного наміру перешкоджати доньці відвідувати гуртки та секції, але бажає мати можливість супроводжувати свою дитину на відповідні заняття та спортивні тренування, слідкувати за її розвитком та здобутками. За наведених обставин, виходячи з матеріалів справи та враховуючи рекомендації органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушених батьківських прав позивача [PERSON] шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в участі батька у вихованні та спілкуванні з його дитиною [PERSON] відповідно до способу визначеного рішенням виконкому Житомирської міської ради від 20.08.2014 р. №330 (а.с. 6) Також суд вважає підставними вимоги про зобов'язання відповідача повідомляти батька дитини про зміну адреси місця проживання чи перебування доньки, оскільки як встановлено в ході судового розгляду справи, факти відсутності відповідача разом з дитиною за місцем проживання та тривала неможливість з'ясування її місця перебування мали місце, чим вочевидь порушувалися батьківські права позивача на участь у вихованні дитини спілкуванні та спілкування з нею. Водночас, вимоги первісного позову про встановлення участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з нею у певні дні та години задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб реалізації батьківських прав уже визначений рішенням виконкому Житомирської міської ради від 20.08.2014 р. №330, яке є чинним та обов'язковим для виконання, відповідає інтересам дитини та підстав для його зміни суд не вбачає. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь первісного позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 121 грн. 80 коп. (243 грн. 60 грн. / 2).

Outcome: partial