Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що з 21 серпня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєструваному шлюбі і проживали з ним подружнім життям до 2014 року, після чого шлюбні відносини були припинені, на даний час в провадженні Дунаєвецького райсуду перебуває справа про розірвання шлюбу Від спільного проживання дітей немає. Під час перебування у шлюбі придбали: будинок по вул.Толстого, 19, в м.Дунаївці, Хмельницької області, власником якого є відповідач, земельну ділянку площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку розміщену в м.Дунаївці, вул.Толстого, 19, та земельну ділянку площею 0,15га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м.Дунаївці, вул.Толстого, 19, також було придбано за спільні кошти будинок в с.Залісці, Дунаєвецького району, Хмельницької області та автомобіль марки Фольксваген LТ - 46 д.н.з.ВХ 3274 ВІ. В добровільному порядку відповідач відмовляється розділити майно, яке було придбано за час спільного проживання. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Опираючись на ч. 2 та ч. З ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На підставі ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Оскільки вона не домовилася з відповідачем про порядок поділу майна, а тому звертається до суду і просить поділити майно, набуте за час спільного проживання та визнати за нею право власності на : 1/2 частину жилого будинку в м. Дунаївці вул. Толстого,19 з належними до нього господарськими будівлями; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуванням жилого будинку; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 1/2 частину жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в с.Залісці, Дунаєвецького району, Хмельницької області; 1/2 частину транспортного засобу марки Фольксваген LТ 46, д.н.з.ВХ 3274 ВІ. Під час розгляду справи по суті, представником позивача заявлено клопотання про закриття провадження у справі відносно частини позовних вимог, щодо поділу будинку в с. Залісці по вул. Шевченка,8 Дунаєвецького району Хмельницької області та поділу автомашини Фольксваген LT 46, державний номерний знак [NUMBER], в зв"язку з відмовою від позову, про що винесена ухвала. В судовому засіданні представник позивачки просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями в м. Дунаївці по вул. Толстого,19 Хмельницької області; 1/2 частину земельної ділянки площею 0.10 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку; 1/2 частину земельної ділянки площею 0.15 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Дунаївці по вул. Толстого,19 Хмельницької області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувють у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2002 року. В 2014 році шлюбні відносини були припинені, на даний час в провадженні Дунаєвецького райсуду перебуває справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу дітей немає. Під час перебування у шлюбі, сторони за спільні кошти придбали: будинок по вул.Толстого, 19, в м.Дунаївці, Хмельницької області, власником якого є відповідач, згідно договору купівлі-продажу від 30 вересня 2003 року; земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку розміщену в м. Дунаївці, вул.Толстого, 19, та земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Дунаївці, вул. Толстого, 19, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки згідно договору купівлі-продажу від 30.09.2003 року. Також було придбано за спільні кошти будинок в с.Залісці, Дунаєвецького району, Хмельницької області та автомобіль марки Фольксваген LТ -46 д.н.з.ВХ 3274 ВІ. У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 69, 71 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. п. 23, 25 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, транспортні засоби. Отже, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON]А слід задовольнити та визнати за нею право власності на 1/2 частину жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями в м. Дунаївці по вул. Толстого,19 Хмельницької області; 1/2 частину земельної ділянки площею 0.10 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку; 1/2 частину земельної ділянки площею 0.15 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Дунаївці по вул. Толстого,19 Хмельницької області, чого не заперечив відповідач.

Outcome: approved