Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») за довіреністю Денисюк С.О. звернулась до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CL-111998 від 18 травня 2018 року. Відповідно до п.п. 2.1 -2.4, 3.1 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 60000,00 грн, шляхом перерахування коштів в безготівковій формі на поточний рахунок за дорученням позичальника. Строк користування кредитом встановлено до 17 листопада 2021 року включно. Позичальник зобов`язувався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін з 11 до 18 числа кожного місяця включно, згідно графіку платежів (додаток № 1 до Кредитного договору). Погашення заборгованості здійснюється у черговості визначеній п. 6.6 Кредитного договору. Згідно п. 4.6 Кредитного договору загальна вартість кредиту становить 129569,92 грн. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 49,99 % річних згідно з п. 4.1 Кредитного договору. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання надавши кредитні кошти, а відповідач не виконав умови Кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений первісним кредитором ПАТ «Кредобанк» станом на 20.06.2019 року становить 75569,38 грн, яка складається із суми залишку за кредитом 56991,39 грн та суми нарахованих процентів - 16486,16 грн (у додатку до Договору про відступлення права вимоги сума нарахованих процентів визначена як 18577,99 грн). 20 червня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-111998 від 18 травня 2018 року перейшло до позивача. Станом на 17 червня 2021 року заборгованість позивачем не погашена. Також до стягнення з відповідача підлягає неустойка за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яка становить подвійну облікову ставку НБУ. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 29731,58 грн. Інфляційні збитки за вказані періоди становлять 9143,85 грн. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 20.06.2019 року по 17.06.2021 року складає 4521,72 грн. З огляду на це, загальний розмір заборгованості складає 118966,53 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 118966,53 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 22 липня 2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11 серпня 2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Невизнання позову обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ «Кредобанк» укладено Кредитний договір № CL-111998 від 18 травня 2018 року. Кредитний договір є реальним, позивач не надає жодних доказів отримання відповідачем грошових коштів (кредиту) в сумі 60000,00 грн. Строк кредитування складає 42 місяці, терміном до 17.11.2021 року включно. Пунктом 6.9 Кредитного договору передбачено, що Банк у випадку, передбачених п. 3.3 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до п. 6.10 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору. вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9 Кредитного договору). Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Строк кредитування ще не сплив. Дострокове повернення кредиту та будь-яких платежів за Кредитним договором можливе тільки у випадку порушення позичальником умов п. 3.3 Кредитного договору та надсилання банком позичальникові письмового повідомлення з вимогою про дострокове повернення кредиту та будь-яких інших належних до сплати платежів. Позивач не звертався до відповідача із письмовим повідомленням про усунення порушень та дострокове повернення кредиту. Щодо нарахування пені, позивач посилається на п. 7.1 Кредитного договору, згідно якого розмір пені не може перевищувати 15 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Максимальний розмір пені в даному випадку складає 11336,00 грн. Крім того, нарахування пені є передчасним. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Позивачем ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відповідь на відзив не подана. В судове засідання позивач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Денисюк С.О. направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, невизнання позову обґрунтовував обставинами, викладеними у відзиві. Суд визнав можливим проводити розгляд справи за даної явки учасників справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. У ході судового розгляду встановлено, що 18 травня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-111998, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на визначених умовах (копія Кредитного договору - а.с.3а-5, копія анкети-заяви - а.с.6). Пунктом 1 Кредитного договору передбачено,що Банк зобов"язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Кредитного договору сума та валюта кредиту становить 60000,00 грн. дата видачі кредиту - 18 травня 2018 року. Строк кредитування 42 місяців терміном до 17 листопада 2021 року. Відповідно п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки, за процентною ставкою 49,99 % річних. Згідно п. 6.9 Кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 20 червня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-111998 від 18 травня 2018 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 06/19-2, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № CL-111998 від 18 травня 2018 року станом на 20 червня 2019 року складає 75569,38 грн, з яких: 56991,39 грн сума заборгованості за кредитом, 18577,99 грн сума прострочених процентів. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно частини першої статті 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. Відповідно до п. 2.1.6 договору факторингу № 06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 року не вимагається отримання згоди Позичальників для відступлення (передачі) Прав Вимоги будь-якій третій особі, зокрема, Фактору. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до пункту 7.1 Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» у зв`язку з переходом до нього від ПАТ «Кредобанк» Прав Вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо Позичальників за Кредитними договорами та одержує замість ПАТ «Кредобанк» в повному обсязі право вимагати від Позичальників належного виконання ними зобов`язань за Кредитними договорами. Починаючи з визначеної цим Договором дати переходу Прав Вимоги, ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» має право, зокрема, одержувати всі суми, належні до сплати Позичальниками на задоволення відступлених Прав Вимоги, вчиняти будь-які законні фактичні дії, пов`язані з реалізацією (здійсненням) Прав Вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору № CL-111998 від 18 травня 2018 року належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 06/19-2 становить 75569,38 грн, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. Суд звертає увагу на те, що в Додатку № 1 до Договору факторингу загальний розмір заборгованості за кредитом визначений у розмірі у 75569,38 грн, при цьому сума основного боргу - 56991,39 грн, сума процентів за користування кредитом - 18577,99 грн. При цьому в позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача становить 75569,38 грн та складається зі суми залишку за кредитом - 56991,39 грн, суми нарахований процентів - 16486,16 грн, але при складанні цих сум загальний розмір заборгованості 73477,55 грн, суд приходить до висновку, що в позовній заяві позивачем було допущено технічну описку при зазначенні суми нарахованих процентів, правильною в даному випадку, виходячи із загального розміру заборгованості 75569,38 грн, суд вважає суму процентів визначену Додатку № 1 до Договору факторингу - 18577,99 грн. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Станом на момент переходу права вимоги від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (укладення договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 року) відповідач [PERSON] мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 75569,38 грн, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 20.08.2019 року по 17.06.2021 року, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 9143,85 грн, 3 % річних за прострочення сплати боргу 4521,72 грн. Так як дані розрахунки є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню. Проаналізувавши вимогу позивача про стягнення із [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 29731,58 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями ч.ч 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У пункті 7.1 Кредитного договору № CL-111998 від 18 травня 2018 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Кредобанк», сторони домовились, що розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Оскільки загальна сума заборгованості відповідача за кредитом становить 75569,38 грн, то розмір пені не повинен перевищувати 11335,40 грн (75569,38 грн х 15 %), тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем. До стягнення, а саме з відповідача підлягає пеня у розмірі 11335,40 грн. Крім того, з таким розміром пені погоджується відповідач. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором (56991,39 грн + 18577,99 грн) інфляційних нарахувань (9143,85 грн), 3 % річних від простроченої суми (4521,72 грн) та пені ( 11335,40 грн), що разом становить 100570 (сто тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 35 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 100570,35грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1918,98 грн.

Outcome: partial