Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 14724 грн. 60 коп, з яких: 11171 грн. 23 коп інфляційних втрат за весь час прострочення з 17 серпня 2018 року до 16 вересня 2019 року, та 3553 грн. 37 коп 3% річних від простроченої суми за період з 17 серпня 2018 року до 09 вересня 2019 року. Позов обгрунтований тим, що заочним рішення Ніжинського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року, яке набрало законної сили 31 серпня 2016 року, укладений між сторонами договір позики від 10 серпня 2015 року розірвано та стягнуто із [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 3900 доларів США та 15000 грн., вказане рішення, яке перебуває на примусовому виконанні, відповідачем не виконується, зобов`язання відповідача не припинені. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання призначене на 09-00 год. 20 грудня 2019 року. Заперечення сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відсутні. Відповідачем [PERSON] не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву чи заперечення, 03 лютого 2020 року позивачем [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідача 22342 грн. 46 коп інфляційних втрат та 5004 грн. 10 коп трьох процентів річних від прострочениї суми. Відповідно до заяв від 13 лютого 2020 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності; відповідач [PERSON] позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року, яке набрало законної сили, розірвано договір позики грошових коштів від 10 серпня 2015 року та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 3900 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 96712 грн. 28 коп, та 15000 грн., а всього 111712 грн. 28 коп. Відповідно до повідомлення ВДВС Ніжинського МРУЮ від 09 серпня 2019 року на примусовому виконанні у даному відділі перебуває зведене виконавче провадження по виконанню виконавчих листів №740/2016/16-ц від 15 липня 2016 року, №2/740/312/18 від 05 вересня 2019 року, №2/740/312/18 від 02 серпня 2019 року, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, станом на 09 серпня 2019 року борг становить 111712 грн. 28 коп, 2564 грн. 85 коп, 37256 грн. 81 коп. Докази на підтвердження повернення відповідачем позивачу грошових коштів згідно вищезазначеного заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року,-відсутні. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням суду з відповідача стягнуто грошову суму, вказане зобов"язання зводиться до сплати грошей, тобто є грошовим зобов`язанням між сторонами по справі, яке відповідачем належним чином не виконується, що дає підстави для стягнення в порядку ст.625 ЦК України на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки відповідач зобов"язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунків позивача, які не спростовані у встановленому порядку відповідачем, три проценти річних від простроченої суми в межах заявлених вимог за період з 17 серпня 2018 року по 09 вересня 2019 року складають 3553 грн. 37 коп, інфляційні втрати за період з 17 серпня 2018 року по 16 вересня 2019 року-11171 грн. 23 коп. Вказані грошові кошти підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Щодо збільшених позовних вимог відповідача [PERSON] згідно поданої заяви від 03 лютого 2020 року суд зазначає наступне. Статтею 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання заяви про збільшення розміру позовних вимог до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. В судовому засіданні встановлено, що заява позивача про збільшення розміру позовних вимог від 03 лютого 2020 року подана з недотриманням ст.49 ЦПК України, а саме не до початку першого судового засідання, при цьому позивачем не подано доказів щодо її направлення відповідачу, що є підставою для не прийняття заяви від 03 лютого 2020 року до розгляду та повернення позивачу в порядку ст.49 ЦПК України. За таких обставин суд розглядає справу в межах заявлених вимог позивача згідно позовної заяви-11171 грн. 23 коп індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов"язання та 3553 грн. 37 коп трьох процентів річних. Визнання відповідачем позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Позивач [PERSON] є інвалідом 1 групи, що є підставою відповідно до ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача [PERSON] в дохід держави 768 грн. 40 коп судового збору. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved