Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.08.2011 року відповідачу було надано кредит у розмірі 1\~400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати від відповідача виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідач [PERSON] неналежно виконував взяті на себе грошові зобовязання, тому станом на 27.09.2017 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 12\~975,88 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 5\~927,96грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 1\~572,05грн., заборгованість за пенею в сумі 4\~381,78 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 594,09 грн. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2017р. відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду на 27.11.2017р. Ухвалою від 19.01.2018р., враховуючи зміни в процесуальному законодавстві, що набрали чинності 15.12.2017р., визначено порядок подальшого здійснення даного провадження та, з урахуванням клопотання представника відповідача, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання на 19.02.2018р. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не доведено, що між ними був укладений будь-який договір, оскільки із наданих документів є лише Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які ним не підписані. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення пені в сумі 4\~381 грн. 78 коп. та штрафів в сумі 1\~094 грн. 09 коп., хоча вказані вимоги не можуть поєднуватись в одній позовній заяві. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК У країни, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності. Від представника позивача на адресу суду 03.07.2018р. надійшла відповідь на відзив, де він повністю заперечує проти аргументів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, заперечував щодо застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору відповідачеві відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Згідно довідки про видачу кредитної картки відповідач отримав кредитну картку № 5168755502552629, яка має термін дії до останнього дня липня 2018 року, таким чином строк позовної давності ними не пропущено. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] за довіреністю позовні вимоги не визнали, оскільки вважають, що сума заборгованості є значно меншою. Заперечували щодо стягнення заборгованості за пенею, а також штрафу, оскільки комісія не може стягуватися з відповідача, бо є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Наполягали на відмові у позові у звязку зі спливом строків позовної давності, оскільки останній раз відповідач кошти знімав у 2016 році і погашав приблизно 100 грн. Після того він втратив картку, однак був факт зняття коштів. Він звертався до банку і картка була заблокована. Також він звертався до правоохоронних органів з приводу викрадення з його кредитної картки грошових коштів, тому можна прийти до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, заперечення сторони відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно анкети - заяви від 13.08.2011р. відповідачу [PERSON] надана кредитна картка «Універсальна». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач покладені на нього обовязки виконав. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 13.08.2011р., станом на 27.09.2017 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 12\~975,88 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 5\~927,96грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 1\~572,05грн., заборгованість за пенею в сумі 4\~381,78 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 594,09 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідач грубо порушив вимоги ст. 526 ЦК України, не виконуючи належним чином взяті зобовязання; ст. 530 ЦК України, порушуючи встановлені строки виконання зобовязань і відповідно до вимог ст. 651 ЦК України та у звязку з тим, що відповідач, до цього часу не виконує умови кредитного договору, і виконання його в подальшому сумнівне, що істотно порушує умови договору, позов належить задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості по поверненню кредиту. Відповідно до статті 549 ЦК У країни неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що пеня і штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення кредиту свідчить про безпідставне намагання кредитодавця застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Крім того, одночасне стягнення штрафу та пені суперечить статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка наголошує, що ніхто не може бути притягненим до суду або покараним двічі за одне і те саме діяння. Таким чином, суд відмовляє позивачеві в стягненні заборгованості за пенею на суму 4\~381,78 грн. Не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо того, що заборгованість виникла не з вини [PERSON], оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи в частині звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу викрадення з його кредитної картки грошових коштів. Із наданого відповідачем талону-повідомлення № 1538 від 23.12.2016р. вбачається, що ст. інспектором Золотоніського ВП Вакулою С.Ю. прийнято і зареєстровано заяву про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, однак даний талон-повідомлення не містить інформації, від кого надійшла заява та якого змісту. Крім того, стороною відповідача не надано доказів звернення [PERSON] до банку із заявами про втрату картки та блокування її в зв"язку із втратою. Крім того, не підлягає до задоволення заява відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки згідно довідки про видачу кредитної картки відповідач отримав кредитну картку № 5168755502552629, яка має термін дії до останнього дня липня 2018 року, таким чином строк позовної давності позивачем не пропущено. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~600,00 грн., тому суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1\~600,00 грн.

Outcome: partial