Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати в сумі 5728,49 гривень та 5000 гривень відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилалася на те, що з 01 грудня 1992 року вона знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. 04 лютого 2014 року була звільнена з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. В порушення норм ст.116 КЗпП України відповідач розрахунок з нею у день звільнення та на наступний день не зробив, відмовившись виплатити таку заборгованість у зв'язку з відсутністю коштів. Невиплатою заробітної плати їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевному хвилюванні за її матеріальний стан, відсутністю коштів на утримання, необхідністю позичати гроші у сторонніх осіб, прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Такими діями відповідача була принижена її честь та професійна гідність як працівника. Моральну шкоду вона оцінила у 5000 гривень. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання повторно не направив, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштові повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Із заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталися. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 грудня 1992 року знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. Наказом № 658/к від 04.02.2014р. позивач звільнена з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства з 04 лютого 2014 року. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, установи, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений законом термін виплатити неоспорювані суми. Згідно з наданою ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" довідкою №50400-45 від 26.06.2014р. заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 26.06.2014р. складає 5728,49 гривень. Крім того, суд вважає частково обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування заподіяної порушенням його трудових прав на оплату праці моральної шкоди, що передбачено ст.237-1 КЗпП України. З урахуванням характеру страждань позивача, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, мотивів дій відповідача та обставин вчинення допущених порушень суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією моральною шкоди є сума у розмірі 500 гривень. Відносно відповідача по справі 10.07.2012 року було порушено справу про банкрутство. Відповідно до положень Закону України від 02.10.2012 року № 5405-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом, тобто після 19.01.2013 року. Згідно з п. 27 розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відповідно до правил глави XV КЗпП України порушення справи про банкрутство юридичної особи не позбавляє її працівника права звернутись із заявою в органи по розгляду трудових спорів, у тому числі в районний (міський) суд. В своєму листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 709/0/4-13 від 07.05.2013року, який адресований Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду АРК, чітко зазначив, що справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства, тому дана справа розглядалася у суді. Що стосується вимоги про зобов'язання відповідача із заробітної плати позивача перерахувати відповідні податки на користь держави, то суд зауважує, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов'язком роботодавця, а тому додаткового зазначення про це не потребує. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, в сумі 243,60 гривень за позовні вимоги майнового характеру та 243,60 гривень за вимоги про стягнення моральної шкоди, а всього 487,20 грн.

Outcome: partial