Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивачка у вересні 2016р. звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 2007 року грудня місяця 14 числа зроблено запис за № 1190. Від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. За світоглядом вона та відповідач різні люди, тому подружні стосунки не склалися. З липня 2016р. вона та відповідач припинили подружні сіейні стосунки, перестали вести спільне господарство та спільний бюджет, з того ж часу проживають окремо один від одного, шлюб фактично розпався. Днька перебуває на її утримані та проживає з нею. За погодженням між нею та відповідачем спільна неповнолітня дитина буде проживати з нею. Майнового спору з відповідачем не має. Вважає збереження сім"їх неможливим, подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Промила не надавати строк дляпримирення, шлюб розірвати, судові витрати віднести за її рахунок. Позивачка подала до суду заяву, у якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив про визнання позову в повному обсязі. Просить суд, позов задовольнити та шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано укладений сторонами шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1190. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. За змістом ст.174 ЦПК України, а відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнає позов безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Позивачка просить судові витрати віднести за їїрахунок. Тому суд не вирішує питання щодо судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved