Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в особі органу опіки та піклування виконавчого комітету Єнакіївської міської ради Донецької області, [PERSON] в особі органу опіки та піклування виконавчого комітету Єнакіївської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що ним на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21 грудня 1994 року належить кожному по 1/3 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані, однак не мешкають без поважних причин відповідачі: [PERSON] - колишня співмешканка їх сина [PERSON]., [PERSON] - колишня співмешканка [PERSON]. та діти [PERSON]: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Вказані особи не проживають у вказаній квартирі більше 6 місяців без поважних причин та не здійснюють оплату комунальних послуг. Просять суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Єнакіївський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області зняти цих осіб з реєстрації за вказаною адресою. Позивачі у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали на підставах викладених у позовній заяві. Відповідачі до суду не з"явилися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/3 будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 21 грудня 1994 року. У будинку [ADDRESS] станом на 06 лютого 2014 року зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується даними з домової книги. Із довідки Служби у справах дітей Єнакіївської міської ради від 02.12.2013 № 02-09/63 вбачається, що малолітня [PERSON] [INFO] усиновлена рішенням Єнакіївського міського суду від 06.09.2012, [PERSON] [INFO] усиновлений рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2012. Діти проживають за місцем реєстрації батьків-усиновителів. Актом - підтвердженням від 16.12.2013, складеним депутатом Карло-Марксовскої сільської ради від 28 виборчої дільниці Гаврільченко Романом Сергійовичем у присутності 2 свідків було встановлено, що [PERSON], 1983 року народження, з 2003 року за місцем реєстрації не мешкає. Місце знаходження невідоме. Діти [PERSON] [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2011 року народження. Згідно довідки Служби у справах дітей № 02-09/63 від 02.12.2013 мешкають за місцем реєстрації батьків-усиновителів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом було встановлено, що [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] відсутні понад шість місяців в місці реєстрації за адресою: [ADDRESS], а тому, в силу ст. 71 ЖК України, вказані особи втратили право користування вказаним житловим приміщенням та позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно [PERSON], 1987 року народження, суд зазначає, що вона 28 грудня 2013 року була знята з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], через що позов в частині визнання [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням є безпідставним. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11. З урахуванням наведеного, вимоги позивачів щодо зобов'язання Єнакіївського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є передчасними та не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, та

Outcome: partial