Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 14.02.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на її користь. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] З 10.05.2017 р. дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що проживає в сім'ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, 20.03.2017 р. до Служби надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає сім'я з дитиною, де мати не приділяє належної уваги доньці, амбулаторію відвідує не регулярно, на профілактичні огляди та щеплення не з'являється. Крім того, в квартирі, де проживає родина, антисанітарія, брудно. З метою перевірки вказаної у листі інформації, спеціаліст Служби спільно із залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), фахівцем із соціальної роботи Солом'янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (Солом'янський РЦСССДМ), а також інспектором сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, відвідавши родину за місцем проживання, встановили, що квартира потребує прибирання та косметичного ремонту. Стіна біля вікна чорна від сирості. З [PERSON] проведено відповідну профілактичну бесіду та наголошено на необхідності вжиття термінових заходів для приведення помешкання в належний для проживання дитини стан. За результатами обстеження та отриманої від Солом'янського УП ГУНП у м. Києві інформації щодо характеристики [PERSON] за місцем проживання, 10.05.2017 р. малолітню [PERSON] взято на облік служби у справах дітей як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідну інформацію щодо дитини та її родини направлено до Солом'янського РЦСССДМ для здійснення соціального супроводу сім'ї та надання її членам необхідних соціальних послуг. У подальшому під час неодноразових інспектувань сім'ї [PERSON] за місцем проживання встановлено, що помешкання, де проживає дитина, перебуває у незадовільному стані, брудно, в квартирі відчувається запах тютюнового диму. Матір'ю не вжито жодних заходів для приведення помешкання, зокрема кімнати, яку вона займає з дитиною, в належний стан. Крім того, на неодноразові поради та рекомендації членів комісії під час інспектування родини, [PERSON] реагувала агресивно, допускала вживання ненормативної лексики під час спідкування. Протягом усього періоду перебування малолітньої на профілактичному обліку, відповідна робота з матір'ю дитини ускладнювалася тим, що [PERSON] не йшла на контакт з працівниками Служби, на запрошення з'явитися до служби у справах дітей вона не реагувала. Крім того, в період з червня по жовтень 2017 р. взагалі не вдавалося потрапити до квартири, де проживає дитина. У зв'язку з цим, до Солом'янського УП ГУНП у м. Києві неодноразово направлялися листи щодо примусового приводу [PERSON] до служби у справах дітей. Відповідно до інформації ЖЕД № 906 квартира, де проживає родина [PERSON], знаходиться в незадовільному санітарному стані, захаращена, при візуальному обстеженні квартири - опоряджувальні роботи не проводилися більше десяти років. Письмових скарг від мешканців будинку на [PERSON] не надходило, однак при спілкуванні із сусідами встановлено, що мешканці квартири 166 постійно спричиняють незручності для проживання сусідів і поводяться зухвало. Згідно з інформацією, яка неодноразово надходила на адресу Служби з Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, [PERSON] за місцем мешкання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. 06.07.2017 р. до Служби звернувся громадянин [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], та є рідним дядьком [PERSON] та повідомив, що [PERSON] вживає наркотичні речовини та не здійснює належного догляду за дитиною. За інформацією сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, 06.11.2017 р. відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП. 07.12.2017 р. до служби у справах дітей надійшов лист з Солом'янського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо вирішення питання про вилучення малолітньої дитини [PERSON] з родини, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] батьківських сбов'язків відносно доньки. Також в листі зазначено, що фахівці Центру неодноразово відвідували родину [PERSON] за місцем проживання та встановили, що умови для проживання малолітньої дитини в квартирі не створені. Загрозливим фактором подальшого перебування дитини в біологічній родині є те, що у матері є ознаки вживання наркотичних речовин. Проводячи профілактичну роботу з [PERSON], остання щоразу зобов'язувалася привести кімнату, яку вона займає з дитиною в належний стан, проте жодних заходів до сьогоднішнього дня з її боку не вжито. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно доньки винесено службою у справах дітей на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 04.01.2018 р. Однак, [PERSON], отримавши власноруч запрошення на Комісію та будучи повідомленою про дату та час, на засідання Комісії не з'явилась. У зв'язку з цим, [PERSON] повторно запрошено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини на 18.01.2018 р., однак вона вдруге на запрошення не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов'язків відносно доньки. За результатами розгляду матеріалів, які містяться в справі щодо родини [PERSON], Комісія з питань захисту прав дитини рекомендувала Службі вжити заходів щодо відібрання малолітньої [PERSON] від матері та звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки. На підставі зазначеного вище, було видано розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2018 р. № 82 «Про відібрання малолітньої дитини» від матері [PERSON]. Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з тим, що [PERSON] не здатна забезпечити дитині належних умов проживання, недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, виходячи з інтересів дитини, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. 14.11.2018 р. до суду надано заяву від 07.11.2018 р., засвідчену державним нотаріусом 9-ої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстровану в реєстрі за № 1-258, відповідно до якої [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Питання про позбавлення її батьківських прав просить розглядати в органах опіки та в суді у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, проти чого не заперечувала в судовому засіданні представник позивача. Представник третьої особи - Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до листа від 30.05.2017 р. № 4881/16.11-09, Солом'янський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомляє про наявність актового запису про народження гр. [PERSON], [INFO] за № 967 від 27.03.2014 р., складений Солом'янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Встановлено, що з 10.05.2017 р. малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що проживає в сім'ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується наказом Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.05.2017 р. № 19-с та даними обліково-статистичної картки дитини №0316387. Так, з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2017 р. до Служби надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає сім'я з дитиною, де мати не приділяє належної уваги доньці, амбулаторію відвідує не регулярно, на профілактичні огляди та щеплення не з'являється. Крім того, в квартирі, де проживає родина, антисанітарія, брудно. З метою перевірки вказаної у листі інформації, спеціаліст Служби спільно із залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), фахівцем із соціальної роботи Солом'янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (Солом'янський РЦСССДМ), а також інспектором сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, відвідавши родину за місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS], встановили, що квартира потребує прибирання та косметичного ремонту. Стіна біля вікна чорна від сирості. Кімната, яку займає дитина з матір'ю, перебуває у незадовільному стані, розкидані речі. Дівчинка немає окремого спального місця, спить разом з матір'ю на розкладному дивані. Умови для проживання дитини в квартирі матір'ю не створені. З [PERSON] проведено відповідну профілактичну бесіду та наголошено на необхідності вжиття термінових заходів для приведення помешкання в належний для проживання дитини стан, що підтверджується даними актів обстеження умов проживання дитини від 22.03.2017 р., від 06.06.2017 р., від 20.06.2017 р. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва від 02.06.2017 р., Адміністрація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1№ Солом'янського району м. Києва щодо дітей [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], яку обслуговує дільничний лікар-педіатр [PERSON], повідомляє: діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO], 25, 30 травня 2017 р. та 01.06.2017 р. батьки з дітьми запрошувались для проходження медичного огляду дітей. Батьки вдома, проте на прийом до лікарів не з'являються, тому надати висновки про стан здоров'я дітей не має можливості. Згідно доповідної КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1№ Солом'янського району м. Києва від 10.10.2017 р., вбачається, що за адресою: [ADDRESS], яку обслуговує дільничний лікар-педіатр [PERSON], амбулаторія № 10, проживає 2 сім'ї [PERSON] (брат і сестра з дітьми) соціального ризику. При патронажі у квартирі брудно, неохайно. Батьки не здійснюють догляд за дітьми. 19 вересня сестра медична дільнична відвідала дітей з метою запросити на медогляд і профщеплення. Діти бігають по квартирі брудні, роздягнені. Зі слів сусідів, дитина [PERSON], [INFO], самостійно гуляє у дворі цілий день без нагляду батьків. У квартирі мешкають підозрілі сторонні люди. Батьки наркозалежні, не працюють. Матеріалами справи підтверджується, що в подальшому під час неодноразових інспектувань сім'ї [PERSON] за місцем проживання встановлено, що помешкання, де проживає дитина, перебуває у незадовільному стані, брудно, в квартирі відчувається запах тютюнового диму. Матір'ю не вжито жодних заходів для приведення помешкання, зокрема кімнати, яку вона займає з дитиною, в належний стан. Крім того, на неодноразові поради та рекомендації членів комісії під час інспектування родини, [PERSON] реагувала агресивно, допускала вживання ненормативної лексики під час спілкування, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 11.10.2017 р., 21.12.2017 р., 04.01.2018 р., 19.01.2018 р. Згідно актів обстеження умов проживання дитини від 19.07.2017 р., 02.08.2017 р., 16.08.2017 р., 13.09.2017 р., 27.09.2017 р., 26.10.2017 р., 07.12.2017 р., обстежити умови проживання дитини не виявилось можливим, оскільки взагалі не вдавалося потрапити до квартири, де проживає дитина. Згідно інформації Солом'янського УП ГУНП України в м. Києві, в ході перевірки за місцем проживання гр. [PERSON] [ADDRESS], встановлено, що остання за місцем мешкання характеризується незадовільно, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Як вбачається з листа Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо вирішення питання про вилучення малолітньої дитини [PERSON] з родини, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов'язків відносно доньки від 05.12.2017 р., фахівці Центру неодноразово відвідували родину [PERSON] за місцем проживання та встановили, що умови для проживання малолітньої дитини в квартирі не створені. Загрозливим фактором подальшого перебування дитини в біологічній родині є те, що у матері є ознаки вживання наркотичних речовин. Проводячи профілактичну роботу з [PERSON], остання щоразу зобов'язувалася привести кімнату, яку вона займає з дитиною в належний стан, проте жодних заходів до сьогоднішнього дня з її боку не вжито. Відповідно до інформації Солом'янського УП ГУНП в м. Києві від 07.02.2018 р., 04.01.2018 р. в Солом'янському УП ГУНП у м. Києві у відношенні мешканців [ADDRESS], внесено відомості до ЄРДР за №12018100090000107 за ст. 317 КК України (організація або утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів). Згідно характеристики, виданої ЖЕД № 906 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» 21.06.2017 р., [PERSON], зареєстрована 30.07.1996 р. за адресою: [ADDRESS]. До ЖЕД № 906 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» письмових скарг від мешканців житлового будинку [ADDRESS], на дану особу не надходило, але при спілкуванні із сусідами було встановлено, що мешканці кв. [NUMBER] проблемні, постійно спричиняють незручності для проживання і поводяться зухвало. Квартира знаходиться в незадовільному санітарному стані, захаращена, при візуальному обстеженні квартири - опоряджувальні роботи не проводилися більше десяти років. Станом на 21.06.2017 р. борг за спожиті житлово-комунальні послуги за кв. [NUMBER], житлового [ADDRESS] становить 5106,90 грн. Згідно матеріалів справи, питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно доньки винесено службою у справах дітей на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації. 09.02.2018 р. Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 82 про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.02.2018 р. № 108-2238 про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Як вбачається з листа Солом'янського УП ГУНП у м. Києві від 28.03.2018 р. № 2081/125/55/05-2018, 26.03.2018 р. на підставі розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2018 р. № 82, малолітню [PERSON] було відібрано від матері та поміщено до Дитячої клінічної лікарні № 3. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року «Про деякі питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за місцем проживання сім'ї для надання соціальних послуг сім'ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до листів від 08.08.2018 р. № 455, від 25.09.2018 р. № 576, від 12.11.2018 р. № 744 Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького повідомляє про те, що гр. [PERSON] свою доньку [PERSON], [INFO], відвідувала один раз 24.04.2018 р. Згідно листа від 04.09.2018 р. № 528, Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького повідомляє про те, що в їхній установі з 29.03.2018 р. по теперішній час перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на диспансерному обліку у зв'язку з затримкою фізичного розвитку та, як часто хворіюча дитина. За 4 місяці 7 разів хворіла гострими захворюваннями дихальних шляхів, з них 4 рази лікувалась в стаціонарі, що підтверджується висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини. З акту обстеження умов проживання дитини від 25.09.2018 р. вбачається, що матір [PERSON] займає одну із кімнат, в якій умови для проживання дитини створені частково, так як немає окремого спального місця в дитини, дівчинка спала з мамою на дивані. Кімната, в якій мешкає сім'я потребує ремонту та прибирання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідача [PERSON] вона знає приблизно 4,5 роки. Свідок підтвердила ту обставину, що сім'я [PERSON] вживає наркотичні засоби. При відвідуванні квартири вона бачила, що в квартирі був безлад, квартира захаращена старими речами, не прибрана. [PERSON] просила їсти, була голодна. При цьому, сама [PERSON] розповідала, що вживає наркотичні засоби. У [PERSON] немає коштів на їжу та ліки, вона не працює. Також свідок зазначила, що [PERSON] не бажає відвідувати свою малолітню доньку [PERSON] та виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню та вихованню дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він неодноразово бував в помешканні сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. При відвідуванні в квартирі було брудно, деякий час не було світла. Підтвердив ту обставину, що [PERSON] зловживає наркотичними засобами. Вона не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню та вихованню своєї малолітньої доньки [PERSON]. Дитина завжди голодна, він особисто приносив продукти харчування для дитини. Відповідач [PERSON] не працює, веде аморальний спосіб життя. Також сама [PERSON] йому розповідала, що вживає наркотичні засоби. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, веде аморальний спосіб життя. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], її утриманням, після відібрання дитини, долею дитини не цікавилась, не створила умов для проживання дитини. Відповідачем не надано доказів про неможливість виконання батьківських обов"язків з не залежних від неї причин. Крім того, згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до заяви від 07.11.2018 р., засвідченої державним нотаріусом 9-ої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстрованої в реєстрі за № 1-258, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд вбачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього доньки, [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved