Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 6 жовтня 2006р. вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу у нас народилися діти, після створення сім'ї вони почали проживати разом за адресою [ADDRESS]. Через деякий час їй стало відомо із листів виконавчої служби, що її чоловік [PERSON] - 17.08.2007 року уклав кредитний договір на суму 221 000,00 дол. США. У 2007 р. [PERSON] розповідав їй, що хоче отримати кредит, зробити гарний ремонт у будинку та придбати побутову техніку, автомобіль та вкласти кошти в бізнес, тобто, використати кредитні кошти в інтересах сім'ї. Вважає, що при укладені кредитного договору на суму 221 000,00 дол. США відповідачем не вимагалася згода дружини, тобто її згода, а також відповідачем не було перевірено матеріальне становище, наявність житла та інше у її чоловіка. В позовній заяві позивачка покликається на порушення ст. 61 ч. 3, 65 ч. 2, 4 СК України та вказує, що відповідач надавши кредит на суму 221 000,00 дол. США свідомо залишив їхню сім'ю без засобів до існування, житла. Через фінансову кризу 2008р. - 2009р. погашення кредиту стало неможливим. Незаконне укладення кредитного договору призвело до скрутного матеріального становища їхньої сім'ї, тому просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити та відмовити в клопотанні представника відповідача щодо застосування позовної давності, оскільки про укладення кредитного договору 17.08.2007 року дізналась нещодавно від виконавчої служби. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у запереченні (а.с. 41-56). Крім того просить суд застосувати до позовної вимоги строки позовної давності, оскільки з моменту укладення оспорюваного правочину минуло більше 3 роки. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 6 жовтня 2006р. позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] ( а.с. 4). 17.08.2007 року між [PERSON] та відповідачем укладено кредитний договір № 010\\08-3\\3113\\в, згідно даного договору позичальник отримав кредит в сумі 221 000,00 дол. США. ( а. с. 43-48) З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, 20.08.2007 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки. ( а. с. 49-53) Позивач в позовній заяві зазначає, що про оспорюваний договір дізналась нещодавно, конкретної дати не вказує, однак згідно представлених суду документів представником відповідача вбачається, що позивачка [PERSON] 31.07.2007 року на передодні укладення кредитного договору між відповідачем та її чоловіком [PERSON], дала письмову згоду та не заперечувала проти надання в заставу її чоловіком [PERSON] житлового та нежитлового приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] для отримання кредиту в сумі 221 000 дол. США. ( а. с. 54), тобто про укладений кредитний договір 17.08.2007 року позивачка знала. Однак, лише 06.05.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В ході розгляду справи, представник відповідача заявив клопотання в якому просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки строк звернення до суду закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачем не представлено жодних належних доказів пропуску строку звернення до суду, які були б підставою для поновлення судом строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, а саме щодо звернення позивача до суду з вимогою про визнання недійсним кредитного договору від 17.08.2007 року. За вказаних обставин, в позові [PERSON] до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed