Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

у липні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266415000 з додатковими угодами № 1 від 11.12.2007 р. та № 1 від 23.02.2009 р., відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 119 250 доларів США, а позичальник зобов'язувався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит а проценти у повному обсязі не пізніше 11.12.2017 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п. 1.2.2 кредитного договору). В подальшому додатковою угодою № 1 від 23.02.2009 р. графік погашення кредиту був змінений. Згідно п. 1 додаткової угоди № 1 сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і № 11266415001. За користування кредитним коштами позичальник повинен з 01 по 11 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі та порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору та п. 5.2 кредитного договору, п. 1.5 додаткової угоди №1 від 11.12.2007 р. Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений (п. 1.3.1, п. 1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику, і які ще не провернуті останнім у власність банку (п. 1.3.3 кредитного договору). За порушення термінів сплати процентів та повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожний день прострочення, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення терміну виконання грошового зобов'язання. (п. 4.1 кредитного договору) В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника відповідно до договору іпотеки № 88923 від 11.12.2007 р. відповідачі передали в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитним договором. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2012 р. та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2013 р. задоволено позов АТ «УкрСиббанк». Постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість, що існувала станом на 17.06.2010 року, в сумі 132 386,50 доларів США. Однак рішення суду не виконано, заборгованість не сплачена. Станом на 01 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 11266415000 від 11.12.2007 р. складає 256 555,86 доларів США та 2 326 382,72 грн., з яких: 107 325 доларів США заборгованість за кредитом, 149 230,86 доларів США заборгованість за процентами, 803 955,41 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р., 1 522 427,31 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р. За таких підстав, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою, з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 11266415000 від 11.12.2007 р., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача пітримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала заяву про судовий розгляд без її участі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіанні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на їх необгрунтованість. Вислухавши пояснення учсників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11266415000 з додатковими угодами № 1 від 11.12.2007 р. та № 1 від 23.02.2009 р., відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 119 250 доларів США, з терміном повернення до 11.12.2017 р. (а.с. 17, 26 та 27) Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредит, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед банком. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11.12.2007 р. між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки № 88923, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 41,7 кв..метрів, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 2001 року державною адміністрацією Московського району м. Києва, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 листопада 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 32, 44, 46) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2012 р. та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2013 р. задоволено позов АТ «УкрСиббанк». Постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість, що існувала станом на 17.06.2010 року, в сумі 132 386,50 доларів США. (а.с. 36, 39) У липні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив постановити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачам квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів. Так, з матеріалів справи вбачається,що внаслідок неналежного виконання останніми зобов'язань за кредитним договором № 11266415000 від 11 грудня 20107 року виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 01 липня 2016 року становить 256 555,86 доларів США та 2 326 382,72 грн., з яких: -107 325 доларів США заборгованість за кредитом, -149 230,86 доларів США заборгованість за процентами, -803 955,41 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р., -1 522 427,31 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р. (а.с. 65) Звертаючись у суд з даним позовом, ПАТ "УкрСиббанк зазначає про наявність заборгованості та необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки. Також просив встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпоеку" та встановити початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб"єктом оціночної діяльності / неалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Проте суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Так само частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлює, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З огляду на вищенаведене, нормою частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачений перелік компонентів, які є обов'язковими для вказівки судом у рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації, в тому числі й реалізації на прилюдних торгах. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі №6-2839цс16. Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Укрсиббанк» просив встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною згідно оцінки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що заявивши позов, позивач не визначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах. Клопотання про призначення експертизи для визначення початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації в суді першої інстанції не заявлялося, оскільки позивач вважає, що предмети іпотеки мають бути реалізовані шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною згідно оцінки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності. Отже, враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність визначеної незалежним оцінювачем ціни предмету іпотеки, правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі №6-2839цс16, суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed