Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ВДВС Лубенського МРУЮ Полтавської області про звільнення майна з під арешту. В позові вказала, що при оформленні спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], що відкрилася після смерті її сина [PERSON], який помер [INFO], їй стало відомо, що на вказане майно накладено арешт відділом ДВС Лубенського МРУЮ у зв'язку з виконанням виконавчого листа №АЕ-9 від 29.01.1996 року виданим Лубенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Однак, згідно заяви стягувачки про відмову від стягнення аліментів, 27.05.2008 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та повернуто виконавчий документ стягувачу. Таким чином, позивачка вважає, що на теперішній час відсутні правові підстави перебування спадкового майна під арештом. При її зверненні до відповідача з вимогою звільнити з під арешту вищевказане майно, їй було відмовлено, оскільки відповідно до положень ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» майно боржника звільняється з під арешту в разі завершення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 цього Закону в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. В даному ж випадку виконавче провадження в межах якого накладено арешт завершено на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином можливість звільнення майна з під арешту у ВДВС відсутня. Враховуючи викладене позивачка прохає суд зобов'язати відповідача звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS] в частині яка належить [PERSON] померлому [INFO], накладеному постановою державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2004 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача ВДВС Лубенського МРУЮ в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Залучена до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] проти позову не заперечує, вказала, що дійсно зверталася до ВДВС Лубенського МРУЮ про відмову від стягнення аліментів з [PERSON] З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, що з»явились в судове засідання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється матір»ю [PERSON], який помер [INFO] що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.9-11). Згідно свідоцтва про право власності на житло №3792 від 03.01.1996 року виданого органом приватизації виконкому м. Лубни, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім»ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-8). Постановою державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ Біланенко Т.В. б/н від 27.10.2004 року на виконання виконавчого листа №АЕ-9 від 29.01.1996 року виданого Лубенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] з забороною його відчуження (а.с.5). Відповідно до листа ВДВС Лубенського МРУЮ у даному виконавчому провадженні, згідно заяви стягувачки про відмову від стягнення аліментів, 27.05.2008 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та повернуто виконавчий документ стягувачу. Однак, враховуючи, що згідно ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» майно боржника звільняється з під арешту в разі завершення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 цього Закону в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а оскільки виконавче провадження в межах якого накладено арешт завершено на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» позивачці було відмовлено у звільненні вищевказаного майна з під арешту (а.с.4). Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що арешт на частину квартири [ADDRESS] належну [PERSON] було накладено державним виконавцем ДВДС Лубенського МРУЮ з метою забезпечення виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з останнього. 27.05.2008 року виконавче провадження по вказаному виконавчому листі було закрито, а виконавчий документ повернуто стягувачу, таким чином необхідність у накладенні арешту на майно боржника відпала, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved