Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.3-4, ) і свої вимоги обґрунтовує тим, що після її матері, [PERSON], яка померла [INFO], вона стала власником належного їй майна. Так на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, вона є власником приватизованої земельної ділянки, загальною площею 0,04 га., наданої для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Міжозерний», ділянка під номером [NUMBER], про що оформлений відповідний державний акт. В травні 2011 року при складанні її чоловіком плану земельної ділянки і вчиненні замірів стало зрозуміло, що межа фактичного землекористування із сусідньою земельною ділянкою, яка належить відповідачці, прокладена на місцевості невірно, через що відповідач [PERSON] безпідставно використовує частину належної їй земельної ділянки. Задля встановлення твердих меж між їхніми земельними ділянками вона звернулася до землевпорядної організації, але для встановлення твердих меж необхідне сприяння і співпраця відповідача, як співвласника суміжної земельної ділянки. В травні 2013 року вона через свого чоловіка знову звернулася до відповідача з наполегливим проханням вирішити вказане питання, яке стосується змісту добросусідства і відновлення її порушеного права на володіння всією земельною ділянкою, але відповіді не отримала. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача співпрацювати з нею і сприяти при вчиненні дій залученою нею земельною ділянкою та належною відповідачу суміжною земельною ділянкою, садівниче товариство «Міжозерний», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позов в якому зазначив, що з самого початку користування земельною ділянкою і до цього часу відповідно до реєстраційних документів Держземагентства у Сумському районі Сумської області власником сусідньої земельної ділянки [NUMBER] була [PERSON] Після її смерті право власності на ділянку до інших осіб не переходило, право користування її земельною ділянкою у визначений законом спосіб не реєструвалося. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала ділянку № [NUMBER] у СТ «Міжозерний». [PERSON] є власником ділянки [NUMBER] і не має права співпрацювати з позивачкою оскільки відповідно до землевпорядної документації їх земельні ділянки не межують. В матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що ділянка [NUMBER] межує з ділянкою [NUMBER], а навпаки докази надані третьою особою свідчать про зворотне. Це свідчить про те, що [PERSON] або дійсно успадкувала ділянку № [NUMBER], яка не межує з ділянкою відповідача, або у свідоцтві про право на спадщину за законом внесені безпідставні помилкові дані, що має призвести до переробки всієї документації. Крім того у 2013 році [PERSON] почала розробляти технічну документацію на свою земельну ділянку для отримання правовстановлюючого документа. У акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання, погодження та закріплення в натурі меж земельної ділянки власником сусідньої земельної ділянки [NUMBER] досі зареєстрована [PERSON] Відділ Держземагентства у Сумському районі Сумської області чітко надав відповідь, що наданий позивачкою кадастровий номер не присвоєний, державної реєстрації земельної ділянки не проводилося. Просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання до співпраці з позивачем та сприяння при вчиненні дій відмовити за необгрунтованністю. Третя особа з самостійними вимогами - Сумська міська громадська організація «Садівницьке об'єднання «Озерне» звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що до складу СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» входять садові товариства, серед яких є і СТ «Міжозерний». Садові товариства об'єдналися у об'єднання для задоволення потреб його членів, вирішення всіх питань життєдіяльності товариств, представництва інтересів в різноманітних організаціях різних форм власності. Також функцією об'єднання є нагляд за дотриманням законодавства його членами та іншими особами при користуванні земельними ділянками. Відповідно до додатку №5 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 613 від 22.10.1993 року про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для ведення садівництва [PERSON] надавалася земельна ділянка [NUMBER]. Земельна ділянка [NUMBER] (фактично № [NUMBER]) надавалася [PERSON], брату [PERSON] На сьогоднішній день земельну ділянку № [NUMBER] обробляють спадкоємці [PERSON], але чи оформили вони право в спадщину не відомо. Таким чином [PERSON] у 1993 році надавалася для ведення садівництва земельна ділянка [NUMBER]. Відповідач [PERSON] успадкувала від своєї матері земельну ділянку, яка не знаходилася у власності останньої. Земельна ділянка № [NUMBER] є власністю іншої особи. Нотаріус при оформленні свідоцтва про право на спадщину спирався на Державний акт на право власності на земельну ділянку та технічну документацію, розроблену землевпорядною організацією, яка в свою чергу керувалася первісними документами та роз'ясненнями власника ділянки. Хто допустив цю значну помилку у нумерації ділянок невідомо. Відповідно внаслідок допущених помилок при оформленні ділянки право власності на ділянку № [NUMBER] визнано за [PERSON], хоча вона мала успадкувати ділянку [NUMBER]. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.08.2009 року, видане державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Єременко В.М. про спадкування [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] у садовому товаристві «Міжозерний», кадастровий номер 5910136600:10:021:0525 після померлої [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-71. Свідок [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] пояснив, що суміжним землекористувачем з земельною ділянкою [PERSON] була [PERSON], зараз цю земельну ділянку обробляють [PERSON] з чоловіком. [PERSON] 30 років користується своєю земельною ділянкою, між земельними ділянками є межа. До нього та [PERSON] підходили [PERSON] та зазначали про те, що у них ([PERSON]) земельна ділянка меншого розміру, просили передати їм 2 метри земельної ділянки Суд, заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи з самостійними вимогами, показання свідка, перевіривши матеріали справи, вважає позов [PERSON] обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а позов третьої особи з самостійними вимогами таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 0,04 га в садівницькому товаристві «Міжозерний», яка була передана їй у приватну власність згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 22.10.1993 року №613, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія СМ №02524, виданого Сумською міською радою 03.03.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2394 (а.с.6). Після смерті [PERSON] зазначену земельну ділянку успадкувала її донька - позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.5). Відповідний реєстраційний напис державним нотаріусом зроблений в державному акті на право приватної власності на землю (а.с.6). З державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №02524 (а.с.6) вбачається, що власником суміжної земельної ділянки з ділянкою, яка належить позивачці, є відповідач [PERSON] З державного акту на право приватної власності на землю, який виданий [PERSON], вбачається, що згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради [PERSON] передано у приватну власність 0,05 га земельної ділянки для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Міжозерний» (а.с.34). Управління Держземагентства у Сумському районі повідомило, що право власності на земельну ділянку, площею 0,05 га за адресою м.Суми, садівниче товариства «Міжозерний» діл.[NUMBER] зареєстровано за [PERSON] (а.с.104). З додатку №5 до рішення міськвиконкому від 22.10.1993 року №613 (а.с.65) вбачається, що [PERSON], а також [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки, площею по 0,04 га. Але в державному акті на право власності на землю [PERSON] зазначена площа земельної ділянки - 0,05га. Позивач [PERSON] вважає, що межа між земельною ділянкою, яка належить їй, та земельною ділянкою [PERSON], прокладена на місцевості невірно, тому звернулася до землевпорядної організації для здійснення, в тому числі і правильних вимірів земельної ділянки. Позивач [PERSON] уклала договір із землевпорядною організацією - ПП «Кадастр-С» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), державної реєстрації земельної ділянки. Одним з обов'язків замовника [PERSON] за цим договором (а.с.19-20) є обов'язок повідомити власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж. Відповідач [PERSON] відмовляється брати участь у проведенні робіт по закріпленню межовими знаками меж земельної ділянки, що підтвердив в судовому засіданні допитаний як свідок колишній чоловік [PERSON] - її представник за довіреністю [PERSON], зазначивши, що і так існує межа між їх земельними ділянками. Дійсно в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видане [PERSON] щодо спадкування земельної ділянки, зазначено, що приватизована земельна ділянка, загальною площею 0,04 га, надана для садівництва, знаходиться за адресою м.Суми, садівниче товариство «Міжозерний», ділянка під номером [NUMBER], кадастровий номер 5910136600:10:021:0525, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія СМ №02524, виданого Сумською міською радою 03.03.1995 року (а.с.5). Під час розгляду справи було встановлено, що інформація відносно кадастрового номеру та номеру земельної ділянки була внесена нотаріусом в свідоцтво про право на спадщину з довідки про правовий статус земельної ділянки, яка була видана [PERSON] Сумською регіональною філією Сумського міжрайонного реєстраційного відділення Центру державного земельного кадастру для подання в нотаріальну контору. Викладене підтверджується довідкою про правовий статус земельної ділянки, яка міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.137-147). Сумська міська громадська організація «Садівницьке об'єднання «Озерне» доводить, що свідоцтво про право на спадщину за законом щодо спадкування земельної ділянки має бути визнано недійсним, оскільки земельна ділянка під номером [NUMBER] ніколи не належала на праві власності спадкодавцю, тому оформлення на неї права власності вважає незаконним. Вимоги третьої особи з самостійними вимогами не підлягають задоволенню. Згідно з Статутом СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» (а.с.124-134) до складу Сумської міської громадської організації «Садівницьке об'єднання «Озерне» входить садівниче товариство «Міжозерне» в районі Баранівки. Основними завданнями СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» є надання допомоги членам організації у вирішенні питань ведення садівництва і городництва, розробка і надання пропозицій щодо вирощування садово-городньої продукції за новими технологіями, реалізація рішень зборів організації. З письмових пояснень представника третьої особи вбачається, що у власності чи користуванні СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» землі не має. Підставою для звернення до суду може бути порушення прав, свобод чи інтересів позивача. Спадкування [PERSON] після [PERSON] земельної ділянки в садівничому товаристві «Міжозерний» не зачіпає прав та інтересів третьої особи, оскільки третя особа не є спадкоємцем після [PERSON], [PERSON] не є членом СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне», а успадкована позивачем земельна ділянка не межує із землею третьої особи. Згідно з ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» іншими підставами для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину можуть бути визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв"язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Видачею [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,04 га в садівничому товаристві «Міжозерне» не порушені права та інтереси третьої особи з самостійними вимогами, тому вимоги СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» задоволенню не підлягають. На письмові запити суду Управлінням Держземагенства у Сумському районі надавалася різна інформація щодо нумерації земельної ділянки, якою володіє та користується [PERSON] Так, у відповіді Управління Держземагенства у Сумському районі від 20.11.2013 року (а.с.151) зазначено, що право власності на земельну ділянку, площею 0,04 га в садівничому товаристві «Міжозерний» діл.[NUMBER] згідно рішення виконкому Сумської міської ради №613 від 22.10.1993 року зареєстровано за [PERSON], а у відповіді від 15.11.2013 року (а.с.160) зазначено, що право власності на земельну ділянку, площею 0,04 га в садівничому товаристві «Міжозерний» діл.[NUMBER] зареєстровано за [PERSON] Можлива помилка в нумерації земельної ділянки, якою володіє та користується [PERSON], не є підставою для відмови в задоволенні її позову. [PERSON] і [PERSON] є власниками і користувачами сусідніх земельних ділянок, із державних актів на право власності на землю вбачається, що у сторін є спільна межа земельних ділянок. З наданого плану земельних ділянок садівницького об'єднання «Озерне» також вбачається, що ділянка, власником якої є [PERSON], яку вона успадкувала після смерті [PERSON], межує з земельною ділянкою, яка належить на праві власності [PERSON] З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] співпрацювати з [PERSON] і сприяти при вчиненні дій залученою [PERSON] землевпорядною організацією по встановленню твердих меж між належною [PERSON] земельною ділянкою та належною [PERSON] суміжною земельною ділянкою, садівниче товариство «Міжозерний», що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114грн.70коп. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу. [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] 07.10.2013 року за позовом СМГО «Садівницьке об'єднання «Озерне» (а.с.110-114) і сплачені витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. Згідно з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій. Безпосередньо в суді представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях після укладення договору 30.10.2013 року - 60 хвилин, 10.01.2014 року - 30хвилин, 06.02.2014 року - 30 хвилин, а також 18.02.2014 року - 40 хвилин. Тільки за участь в трьох судових засіданнях 30.10.2013 року, 10.01.2014 року та 06.02.2014 року, всього 120 хвилин, розмір витрат становить 946грн. Враховуючи участь представника [PERSON] в судовому засіданні 18.02.2014 року 40хвилин, ознайомлення з матеріалами справи в суді, підготовка заперечень на позовну заяву третьої особи, є обґрунтованим стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000грн.

Outcome: approved