Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсиббанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11225985000 від 28 вересня 2007 року по процентах та кредиту в розмірі 20\~417,75 доларів США та по пені у розмірі 9\~551 грн. 55 коп.; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11225985000 . Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 29\~000 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобовязався повертати щомісячно кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2037 року. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався щомісячно сплачувати проценти в розмірі 12,9 % річних; у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобовязань відповідач зобовязався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Як зазначає позивач, всупереч умовам кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Таким чином, станом на 19 вересня 2016 рік заборгованість за зазначеним кредитним договором складає: по процентах та кредиту в розмірі 20\~417,75 дол. США та по пені в розмірі 9\~551 грн. 55 коп. Представник позивача, ПАТ «Укрсиббанк» - [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні наявність заборгованості по процентах та кредиту визнав, однак заперечував проти позову в частині стягнення пені, оскільки, як він вважає, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даною вимогою. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 28 вересня 2007 року між АКІБ « «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11225985000. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 29\~000 дол. США, а останній зобовязався повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Згідно пункту 1.2.2 зазначеного договору, [PERSON] зобовязався повертати щомісячно кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2037 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Згідно пункту 1.3 кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів , рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 12,90 % річних; строк сплати процентів з 1 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що банк надав кредит позичальнику шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника. Факт отримання позивачем, [PERSON], коштів в розмірі 29\~000 дол.США, що еквівалентно 146\~450 грн., згідно кредитного договору, підтверджується випискою по рахунку 26208147455900 від 28 вересня 2007 року, відкритого на його імя. Відповідно до пункту 3.4 зазначеного кредитного договору [PERSON] зобовязався повернути суму кредиту, сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок позивача в порядку та на умовах, передбачених цим договором; достроково повернути позивачу в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку визначеному розділом 6 Договору. Розділом 4 зазначеного договору передбачено право позивача вимагати від відповідача додатково сплатити пеню у разі порушення останнім термінів погашення будь-яких своїх зобовязань , передбачених цим договором. Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» у звязку із приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк», що вбачається зі статуту ПАТ «Укрсиббанк» від 21 квітня 2015 року. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, відповідач, [PERSON], порушив взяті на себе договірні зобовязання з повернення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, у звязку із чим станом на 19 вересня 2016 рік він має заборгованість перед ПАТ «Укрсиббанк» по кредиту в розмірі 17\~991, 76 дол. США, по процентам за користування кредитом в розмірі 2\~425,99 дол. США. Окрім того, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає 9\~551 грн. 55 коп. Стосовно заперечень відповідача проти позову в частині стягнення пені у звязку із пропущенням позивачем строку звернення до суду із такою вимогою суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, відповідачем припинено виплату кредиту та відсотків з 30 червня 2015 року. З цього часу позивачу, ПАТ «Укрсиббанк» стало відомо про наявність заборгованості. Відтак, з цього часу у позивача виникло право на нарахування пені згідно умов Розділу 4 договору про надання споживчого кредиту №11225985000 від 28 вересня 2007 року, а саме пеня нараховувалась з 26 вересня 2015 року. Статтею 258 Цивільного кодексу України встановлений строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені. Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивача, [PERSON], щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з вимогою про стягнення пені, оскільки позивач звернувся до суду із даною вимогою 27 вересня 2016 року, тобто в установлений законом строк. 13 червня 2016 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, у розмірі 1\~674 , 00 дол. США, та із попередженням про дострокове повернення кредиту у разі не усунення зазначених порушень, яку [PERSON] отримав 17 червня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що на даний час борг, що витікає із кредитного договору № 11225985000 від 28 вересня 2007 року перед ПАТ «Укрсиббанк» відповідачем, [PERSON], не сплачено. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, підтверджений останнім в судовому засіданні, у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентах та кредиту, а також пені, є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У пункті 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року дано розяснення, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 192, частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Враховуючи викладене, оскільки кредитний договір між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON] було укладено в іноземній валюті, приймаючи до уваги факт наявності в банку ліцензії №75 на здійснення операцій з валютними цінностями, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача заборгованості по процентах та кредиту в іноземній валюті. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму судового збору в розмірі 8\~075 грн. 90 коп.

Outcome: approved