Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати недійсним договір поруки № 240 МР від 14.05.2008 р. та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. При цьому посилається на те, що з 18.05.2006 р. вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. 17.10.2014 р. їй стало відомо, що 14.05.2008 року був укладений Договір поруки № 240 МР у відповідності до якого [PERSON] поручився перед Центром розвитку бізнесу №1 Южного ГРУ ПриватБанку в особі керівника Оніщенко М.Є за [PERSON] по кредитному договору № 240 М від 14.05.2008 р. На підставі виконавчого листа по цивільні справі № 2-1618/2011, за рішенням Малиновського райсуду м. Одеси 29.11.2011 року за те, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання перед ПриватБанком за Кредитним договором № 240М від 14.05.2008 р., з її чоловіка - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. виконавча служба у примусовому порядку повинна стягнути солідарно кошти у розмірі 524904,16 грн., 1700 грн., 30 грн., при виконанні якого, складено акт опису та арешту їхнього майна, яке вони з ним нажили у шлюбі. Вказаним Договором поруки їй фактично завдано шкоди. У момент підписання договору поруки відповідачами, їй не був наданий узгодження сам договір поруки, а тому вона не могла знати про існування цього договору поруки. Відповідно до п. 3 Договору поруки з умовами Кредитного договору [PERSON] ознайомлений. Це не відповідає дійсності. По - перше, її чоловік- [PERSON]. сам ознайомитись з ним не міг, тому що він взагалі не володіє українською мовою, по - друге, Договір поруки не було перекладено на мову, якою він володіє, або не був присутній перекладач, про це немає жодних свідчень у договорах, по-третє її чоловік - [PERSON]. пояснив, що [PERSON] та її чоловік [PERSON]. йому роз'яснили, що він підписує цей документ як свідок, що він посвідчує їх особистість, тобто він поставив свою підпис у Договорі поруки, аби засвідчити, що він їх знає, вони є його знайомими. Вони йому також роз'яснили, що він не несе відповідальність за погашення кредиту, тому що вони оформили з ПриватБанком Договір іпотеки на свою квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з цим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню. Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.05.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Вякості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 240М від 14.05.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі керівника Центру розвитку бізнесу № 1 Южного ГРУ „ПриватБанк" Оніщенко Михайла Євгеновича було укладено договір поруки № 240 МР від 14.05.2008 р. Предметом договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] нею своїх обов'язків за кредитною угодою №240 М від 14.05.2008 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 40000 доларів США, а боржник зобов'язаний повернути кредит в сумі 14.05.2018р., сплачувати за його користування 18% річних в дату сплати процентів, якою є дата згідно п. 4.4 Договору видачі траншу, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплачувати 32% річних в дату сплати процентів, зазначену вище, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності та у порядку зазначені у Кредитному договорі. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже підписавши договір поруки № 240 МР від 14.05.2008 року [PERSON] погодився з його умовами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2011 р. по справі №2- 1618/2011 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] солідарно грошові кошти за кредитним договором у розмірі 524 904,16 гривень. Посилання позивачки на те, що [PERSON] підписуючи договір поруки не розумів, що саме він підписує є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи. Суд вважає, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору поруки № 240 МР від 14.05.2008 р., без порушення норм законодавства. Також укладаючи договір поруки [PERSON] не розпоряджався спільним майном, набутим під час шлюбу, а отже права позивачки порушені не були. Будь-яких доказів того, що договір поруки № 240 МР від 14.05.2008 року укладений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України суду не надано, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання його недійсним, таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed