Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на такі обставини. Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 липня 2005 року. На підставі рішення Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2009 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За рішенням суду місце проживання сина після розлучення визначено разом з нею. В даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більше того, відповідач безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Водночас, її син перебуває на „Д" обліку у зв'язку з захворюванням сезонного полінозу, хронічними аденоїдами, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, її колишній чоловік [PERSON] надає згоду на виїзд дитини за межі України тільки у телефонному режимі та обіцяє на протязі декількох років надати нотаріальну згоду. При цьому уникає зустрічі з нею та їх сином. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували ненадання згоди на виїзд дитини за межі України на протязі декількох років, він не наводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітнього [PERSON] шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. За таких обставин звернулась до суду і просить надати дозвіл дитині [PERSON], [INFO], уродженцю м.Нікополь Дніпропетровської області, на виїзд за межі України разом з матір"ю [PERSON] в її супроводі на оздоровлення та відпочинок, з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною 18-ти років, тобто до [INFO] року, без згоди та супроводу батька [PERSON] та допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні представник позивача, яка є мамою позивачки та бабусею дитини, позов підтримала і просила його задовольнити, посилаючись на те, що з моменту розлучення з відповідачем не спілкуються, він не надає ні матеріальної, ні будь-якої іншої допомоги на свою дитину, не спілкується з сином, не дзвонить. І взагалі самоусунувся від виховання та будь-якої участі в долі свого сина. Батьки колишнього зятя проживають в Луганську і теж не спілкуються з ними. Фактично сином займається лише її донька та вона. Однак, без згоди батька вони не мають права вивезти дитину на море в Крим, бо це вже інша держава. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримав особисто. Про причини неявки до суду суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у відсутність відповідача, згідно зі ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи - Служба в справах дітей Нікопольської міської ради - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що вважає за доцільне задовольнити позов, оскільки дитина має право на лікування та оздоровлення і за межами України теж. Представник третьої особи - Нікопольський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України - в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду суд не повідомив., заперечень не надав. Справа слухалась у відсутність третьої особи. Заслухавши думку представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2005 року (а.с.4) по 28.04.2009 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає з матір"ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більше того, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні матір"ю заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. Водночас, малолітній [PERSON] перебуває на „Д" обліку у зв'язку з захворюванням сезонного полінозу, хронічними аденоїдами, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі (а.с.9). Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Суд вважає, що відмова відповідача надати дозвіл своїй малолітній дитині на тимчасові поїздки до моря для оздоровлення та лікування нічим не обґрунтована і суперечить інтересам дитини. Крім того, суд вважає неявку відповідача в судове засідання після того, як він власноручно отримав виклик до суду, і знає про причину виклику до суду як ще один доказ небажання відповідача рахуватись з інтересами дитини і порушення прав дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що тимчасовий виїзд [PERSON] з матір'ю за межі України не суперечить інтересам дитини і не порушує прав відповідача як батька дитини. Однак, суд вважає вимогу позивача про негайне виконання рішення суду таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial