Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області, визнати незаконним та скасувати рішення Радковецької сільської ради від 02 листопада 2001 року за № 23/107 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га. та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ №026353. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що10 липня 2013 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина в склад якої входить Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області та земельна ділянка, необхідна для його обслуговування. Позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку та частково оформила своє спадкове право. Спадкове право на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області в Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі позивачка оформити не має змоги через невідповідність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений будинок. Зокрема, у відповідності до рішення Радковецької сільської ради від 02 листопада 2001 року за № 23/107 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. необхідну для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою с.Радківці, вул. Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області [PERSON]. На підставі вказаного рішення 05 лютого 1992 року, [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ №026353. Позивачка зазначає, що її батько [PERSON] набув права власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 квітня 1992 року за № 1294. Іншим співвласником житлового будинку з цього часу є [PERSON]. З моменту набуття батьком позивачки [PERSON] права власності на Ѕ частку вказаного житлового будинку (16 квітня 1992 року), він набув права користування Ѕ частки земельної ділянки площею 0,25 га., на якій він розташований і яка необхідна для його обслуговування. Враховуючи викладене вище, позивачка вважає, що має право на спадкове майно після смерті свого батька, в тому числі на Ѕ частини як житлового будинку так і Ѕ частину спірної земельної ділянки. Оскільки з моменту набуття права власності на Ѕ частку житлового будинку до батька позивачки перейшло право користування Ѕ частки земельної ділянки площею 0,25 га, на якій цей будинок розташований, тому передача цієї земельної ділянки у приватну власність [PERSON] вважає незаконною. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не зявилась, подала до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явились, подала до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнає, просить задоволити. Відповідач - Радковецька сільська рада, Старокостянтинівського району, Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] (батьку позивачки) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 квітня 1992 року за № 1294 належала Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області. На підставі рішення Радковецької сільської ради від 02 листопада 2001 року за № 23/107 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. необхідну для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області [PERSON]. На підставі вказаного рішення 05 лютого 2002 року, [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ №026353. 10 липня 2013 року [PERSON] помер. Його донька [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та частково оформила свої спадкові права на земельну ділянку (пай), отримавши у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Право власності на належну померлому Ѕ частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області [PERSON] не оформила, оскільки Ѕ частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку передано в приватну власність [PERSON]. Отже, вбачається, що станом на 05 лютого 2002 року власником будинковолодіння по вул.Квітнева 12, с.Радківці, Старокостянтинівського району, Хмельницької області був та залишається на даний час [PERSON], а земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, було передано у приватну власність іншому співвласнику житлового будинку [PERSON] Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України від 01 січня 2002 року, в редакції, що діяла на час передачі спірної земельної ділянки у власність громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це означає, що особа може набути безоплатно право власності лише на земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, і аж ніяк на земельну ділянку, яка перебуває у власності чи користуванні іншої особи, без припинення права цієї особи на земельну ділянку у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.120 Земельного кодексу України від 01 січня 2002 року в редакції на час виникнення спірних правовідносин при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ч.2 ст.158 чинного Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до п. г) ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Досліджені судом докази вказують на те, що Радковецька сільська рада Старокостянтинівського району належним чином не перевірила хто саме є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою с. Радківці, вул. Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області на момент передачі земельної ділянки у власність [PERSON], що призвело до прийняття незаконного рішення № 23/107 від 02 листопада 2001 року про передачу у приватну власність відповідачу земельної ділянки площею 0,25 га. по вул.Квітнева 12 в с.Радківці, Старокостянтинівського району, Хмельницької області та видачі останній на підставі цього рішення Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХМ №026353, у той час, коли власниками будинковолодіння по вул.Квітнева 12, с. Радківці, Старокостянтинівського району, Хмельницької області були [PERSON] та [PERSON]. Оскільки при видачі [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №026353 були порушені вимоги ст.116,120 Земельного Кодексу України від 01.01.2002 року, який діяв на той час, тому рішення Радковецької сільської ради № 23/107 від 02 листопада 2001 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га по вул.Квітнева 12, с. Радківці, Старокостянтинівського району, Хмельницької області слід визнати незаконним та скасувати, а також слід визнати незаконним Державний акт, виданий на підставі цього рішення. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленогост.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно ч1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року помер [PERSON], який для позивачки був рідним батьком. При житті [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], посвідчений 08 липня 2013 року секретарем Радковецької сільської ради, яким усе своє майно заповів позивачці по справі. До складу спадкового майна після його смерті увійшла Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області та належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 квітня 1992 року за № 1294. 01 листопада 2013 року за заявою [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №781/2013 до майна померлого 10 липня 2013 року [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON]; заповітом від 08 липня 2013 року; копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 квітня 1992 року за № 1294; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2016 року; матеріалами спадкової справи №781/2013, заведеної 01 листопада 2013 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 10 липня 2013 року [PERSON]. Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому до неї перейшло право на належну померлому Ѕ частку житлового будинку, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області. Відповідно до роз"ясень, даних в п.23постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При зверненні позивачки до нотаріуса їй вказали на неможливість оформлення частини житлового будинку, оскільки є невідповідність в правовстановлюючих документах на будинок та земельну ділянку, що підтверджується відповіддю на звернення завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26 жовтня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки позивач надала суду копію Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 квітня 1992 року за № 1294, що підтверджує належність вказаної частки будинку померлому [PERSON], тому за позивачкою слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою с.Радківці, вул.Квітнева 12, Старокостянтинівського району, Хмельницької області. Судові витрати роз приділяються відповідно до ст. 141 ЦПК України, та оскільки одним з відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе судові витрати стягнути з іншого відповідача.

Outcome: approved