Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на та, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Разом з тим, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 14 квітня 2014 року у справі про розірвання шлюбу був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] Як зазначається позивачем при зверненні до суду, загальний розмір аліментів, який стягується з нього, на користь [PERSON] аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини перевищують половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. На даний час позивач працює на посаді господарчого майстра в Комунальному закладі освіти « Дошкільний навчальний заклад ( ясла - садочок №401) з окладом 1218 грн. Оскільки в останній час він хворіє на цукровий діабет та потребує постійного лікування, загальна сума на лікування на сьогоднішній день становить 1 115,14 грн. на місяць. Утримувані аліменти становлять 65,68 % заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Посилаючись у позові на те, що позивач має незначний дохід та не може здійснювати виплати аліментів у розмірі, встановленому судовим рішенням від 17 березня 2014 р., зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Амур -Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року, з 800,00 грн. до 350,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дочки [PERSON] [INFO] до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до заперечень відповідача рішення суду від 17.03.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не було оскаржено відповідачем, таким чином, [PERSON] із ним погодився. На переконання представника відповідача, зазначені позивачем підстави зменшення розміру аліментів, наведені у позові, слід оцінювати критично. Так, позивачем не надано медичних документів щодо заборони йому займатися тим чи іншим видом трудової діяльності, так само як і будь-яких обмежень. Наведена у позові сума витрат на лікування [PERSON] на місяць у розмірі 1 115,14 грн. є необґрунтованою, перелік лікарських препаратів, на які посилається позивач, виходячи із виписки амбулаторної карти, долученої до матеріалів справи, показані до вживання одноразово в період проходження лікування у стаціонарі, рекомендації лікаря щодо вживання лікарських препаратів постійно відсутні. Разом з тим, як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], виходячи з анамнезу хворого, на момент госпіталізації він вважав себе хворим протягом півтора місяці, тобто в період розгляду судом справи про стягнення аліментів позивач вже був хворим, знав про стан свого здоров'я, і погодився на визначений судом розмір аліментних платежів. [PERSON] на теперішній час призначені судом аліменти на утримання дитини в добровільному порядку не сплачує, навіть у розмірі, гарантованому ч. 2 ст. 182 СК України, а саме не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має заборгованість. Як встановлено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду у справі №2/199/122/14 позивач виконує будівельні роботи, працевлаштування на посаду господарчого майстра до КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 401» слід розцінювати як намагання приховати позивачем реальний розмір доходу і уникнути виконання судового рішення. Разом з тим, представник відповідача просив врахувати, що відповідач [PERSON] є інвалідом 1 групи, їй важко самостійно утримувати дитину, яка виявляє здібності до української та іноземних мов, математики та читання, відрізняється від дітей особливими спортивними здібностями ( з вересня 2011 року відвідує секцію кіокушинкан карате) та здобула перемогу на всеукраїнських змаганнях, став чемпіонкою України у своїй віковій категорії. Розмір додаткових витрат на дитину щоразу зростає. Так, за відвідування дитиною дитячого закладу відпочинку табору з денним перебуванням «Дивосвіт», який проводився на базі НВК № 131, відповідачка сплатила 350,00 грн. Відповідно до довідки від 17.09.2014 р. №7, виданої Об'єднанням громадян "Дитяча місія», [PERSON] за відпочинок дитини [PERSON] у дитячому таборі «Найкращі друзі», який проводився на базі ДОЦ «Азовець» на березі Азовського моря, сплачено грошові кошти у сумі 1720,00 грн. У витратах, пов'язаних з літнім відпочинком дитини, батько [PERSON] участі не приймав. До того ж вартість відвідування [PERSON] занять з карате зросла до 250,00 грн. на місяць, а додаткові витрати, які не включаються у щомісячну плату, на сьогоднішній день складають від 500 грн. до 1000 грн., враховуючи вартість поїздок на змагання та спортивні табори. Додатково також [PERSON] сплачує грошові кошти за організацію харчування дитини у школі у 2014-2015 навчальному році, як доплата у розмірі 5,00 грн. на день. Відповідачем було придбано три пари взуття для дитини на загальну суму 600,00 грн., учбовий рюкзак на суму 270,00 грн., пальто зимове на суму 750,00 грн., зимові рукавички на суму 50,00 грн., за відвідування дитиною лікаря - стоматолога [PERSON] сплатила 200,00 грн. Представник відповідача також просила суд врахувати, що стан здоров'я [PERSON] погіршився, про що свідчать виписки з амбулаторної карти про огляд відповідача вдома. [PERSON], як інвалід має низький реабілітаційний потенціал, потребує діагностичних обстежень та терапії різноманітними лікарськими засобами за рекомендацією лікарів. Позивач хоча і проживає від [PERSON] та доньки окремо, він досі залишається зареєстрованим за її з дитиною місцем проживання, тягар утримання квартири, в тому числі оплати комунальних послуг, покладається також на [PERSON]; в середньому витрати у літній період складають 400,00 грн. на місяць, а в опалювальний сезон - до 800,00 грн. на місяць, реєстрація місця проживання позивача в квартирі також стає на заваді в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та платником аліментів на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2014 р., відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 (вісімсот) грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, стягнення проводиться, починаючи з 24.01.2014 р. та до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили 28.03.2014 р. Судом при ухваленні рішення у справі про стягнення аліментів було встановлено (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, через що суд визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця. Інших неповнолітніх дітей позивач не має, суду не було надано доказів на підтвердження перебування на утриманні позивача інших осіб. Разом з тим, відповідно до довідки про заробітну плату позивача з місця роботи позивач працює у Комунальному закладі освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №401» Дніпроптеровської міської ради на посаді РКОРЗС з 01.09.2014 р. та отримує заробіток: у вересні 2014 р. - 1 107,28 грн., жовтень - 1 243,00 грн., листопад - 1 243,00 грн. Погіршення стану здоров'я платника аліментів, про що позивач надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України, враховується судом в цій справі, як підстава для зміни розміру аліментів: позивач є хворим на цукровий діабет (а.с. 4) та згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 30.04.2014 р. по 16.05.2014 р., при виписці надані рекомендації щодо продовження лікування та харчування. Разом з тим, частково задовольняючи позов (в розмірі частки доходу позивача, оскільки позивач працює та має стабільний заробіток), за внутрішнім переконанням суду визначення частки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи проводити стягнення з дати набрання законної сили рішенням суду, сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. При зменшенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров'я відповідача, яка є інвалідом 1 групи, отримує пенсію по інвалідності, іншого заробітку не має, мешкає разом із матір'ю та малолітньою дитиною. Водночас, щодо наданих позивачем доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України про оплату спортивних занять дитини та участі у спортивних змаганнях, то за своєї природою вони є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (здібності дитини у навчанні та спортивні досягнення), та обов'язок участі батьків у додаткових витратах на дитину передбачений ст. 185 СК України, тоді як обов'язок батьків утримувати дитину передбачений ст. 180 СК України та правовідносини між сторонами виникли з приводу невиконання батьком цього обов'язку. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial