Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом- будинком [ADDRESS] в місті Миколаєві. В заяві посилався на те, що він є власником зазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Корабельного району Миколаївської міської ради № 54 від 16.04.1993р. та зареєстрованого в Миколаївському БТІ 18.08.2000 року у реєстровій книзі № 124 за реєстровим № 20803. Відповідач по справі є колишнім чоловіком його доньки [PERSON], шлюб з яким вони розірвали у липні 2014 року. Як член сім'ї наймача відповідач був зареєстрований в спірному будинку з 30.08.2005 року. Через те, що сімейні стосунки у його доньки та відповідача не склалися, останній у листопаді 2012 року, зібравши всі свої особисті речі, покинув спірне житлове приміщення і його місцезнаходження на теперішній час невідомо. Комунальні послуги відповідач не сплачує, не займається поточним та технічним доглядом житлового будинку. Перешкод в користуванні житлом він та члени його родини відповідачу не чинили, замків не міняли, будинок відповідач залишив добровільно. У зв'язку з тим, що відповідач не користується жилим будинком понад 2 роки, він змушений звернутися до суду з вказаним позов. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач в спірному будинку не проживає з листопада 2012 року; після того, як відповідач зібрав свої речі та пішов, вони його більше на бачили, його особистих речей в будинку немає, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Корабельного району Миколаївської міської ради № 54 від 16.04.1993р. та зареєстрованого в Миколаївському БТІ 18.08.2000 року у реєстровій книзі № 124 за реєстровим № 20803, позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] Згідно з довідкою ф.3, виданою КП ДЕЗ „Океан" № 4182 від 13.11.2014р., та даними будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку з 30.08.2005 року. Актом про непроживання від 12.11.2014р., складеного сусідами позивача та затвердженого директором КП ДЕЗ "Океан", і показаннями свідків підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку з листопада 2012 року, його особистих речей в будинку немає. До теперішнього часу відповідач із спірного будинку не знявся з реєстрації, як встановлено судом, його особистих речей в будинку немає, перешкод у проживанні йому не чинилося, участі в оплаті комунальних платежів він не бере та не здійснює догляду за будинком. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідач більше року не проживає в спірному будинку без поважних причин, а тому втратив право на користування ним. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved