Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь держави в особі Звенигородської районної ради Черкаської області в сумі відшкодування шкоди, завданої злочином у сумі 18 085,80 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 29.08.2018, керуючи автомобілем ВАЗ - 21063 та рухаючись по вул. Руслана Бабурова (колишня Щорса ) в с. Залізнячка Катеринопільського району Черкаської області у напрямку смт Єрки, в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, а також пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, не надавши перевагу в русі водію зустрічного напрямку, змінив напрямок руху в ліво, виїхав на смугу зустрічного руху та перед перехрестям з вулицею Залізнячка скоїв зіткнення із мопедом. У наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди: Водій мопеда марки «Alpha», без реєстраційного номеру, [PERSON] , [INFO] , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині; пасажир мопеда марки «Alpha», [PERSON] , [INFO] , отримала наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму; перелом лівої тім`яної кістки; струс головного мозку; забій м`яких тканин голови; рани голови; синці обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; закритий перелом лівої великогомілкової кістки, закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.12.2019 [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 24.01.2020. У зв`язку з тривалим розладом здоров`я [PERSON] та [PERSON] перебували на лікуванні в Звенигородській ЦРЛ з 29.08.2018 по 17.09.2018 та з 29.08.2018 по 18.09.2018, відповідно. Всього потерпілим [PERSON] було проведено у лікарні 19 ліжко - днів, [PERSON] - 20 ліжко - днів. Звенигородською ЦРЛ було витрачено на їх лікування: [PERSON] - 8807,40 грн.; [PERSON] - 9278,40, що сукупно становить 18085,8 грн. Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілим [PERSON] та [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останні лікувались в Звенигородській ЦРЛ і вина [PERSON] доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілих, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 16.03.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які він отримав, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. [PERSON] 29.08.2018, керуючи автомобілем ВАЗ - 21063 та рухаючись по вул. Руслана Бабурова (колишня Щорса ) в с. Залізнячка Катеринопільського району Черкаської області у напрямку смт Єрки, в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, а також пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, не надавши перевагу в русі водію зустрічного напрямку, змінив напрямок руху в ліво, виїхав на смугу зустрічного руху та перед перехрестям з вулицею Залізнячка скоїв зіткнення із мопедом. У наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди: Водій мопеда марки «Alpha», без реєстраційного номеру, [PERSON] , [INFO] , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині; пасажир мопеда марки «Alpha», [PERSON] , [INFO] , отримала наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму; перелом лівої тім`яної кістки; струс головного мозку; забій м`яких тканин голови; рани голови; синці обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; закритий перелом лівої великогомілкової кістки, закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.12.2019 [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 24.01.2020. У зв`язку з тривалим розладом здоров`я [PERSON] та [PERSON] перебували на лікуванні в Звенигородській ЦРЛ з 29.08.2018 по 17.09.2018 та з 29.08.2018 по 18.09.2018, відповідно. Всього потерпілим [PERSON] було проведено у лікарні 19 ліжко - днів, [PERSON] - 20 ліжко - днів. Звенигородською ЦРЛ було витрачено на їх лікування: [PERSON] - 8807,40 грн.; [PERSON] - 9278,40, що сукупно становить 18085,8 грн. Зазначене підтверджується розрахунками викладеними в листах Звенигородської ЦРЛ № 4388 від 04.02.2020 та № 4387 від 04.02.2020. Відповідно до статуту Комунального некомерційного підприємства «Звенигородська центральна районна лікарня» Звенигородської районної ради, затвердженого рішенням Звенигородської районної ради від 16.11.2018 № 25-7 Комунальне некомерційне підприємство «Звенигородська центральна районна лікарня» Звенигородської районної ради: є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством (п. 1.1. Статуту); підприємство створено на базі майна Звенигородської районної ради (п. 1.3. Статуту); засновником, власником майна є Звенигородська районна рада (надалі - Засновник) (п. 1.4. Статуту); Разом із цим, Звенигородською районною радою заходи щодо стягнення вказаноїсуми шкоди не вжито (лист Звенигородської районної ради Черкаської області № 01-22/89 від 18.02.2020). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.119 1ЦК України держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною ч. 4 ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров"я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , КНП «Звенигородська ЦРЛ» Звенигородської районної ради понесла витрати на лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON] , які підтверджені належними доказами та з цими витратами є прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, позовні вимоги заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Звенигородської районної ради до [PERSON] , третя особа КНП «Звенигородська ЦРЛ» Звенигородської районної ради про відшкодування шкоди завданої злочином підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є інвалідом ІІ групи, відтак від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved