Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Після постановки рішення та отримання його тексту представником позивача, до суду надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах та за довіреністю [PERSON] про компенсацію судових витрат, які понесені відповідачем при розгляді справи за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та складаються з витрат понесених на оплату експертизи та витрат на правничу допомогу. Просила суд стягнути з позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь [PERSON] понесені судові витрати в загальному розмірі 9750 грн., з яких витрати на оплату експертизи 2250 грн. 24 коп. та витрати на правничу допомогу 7500 грн. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився, що відповідно до п.4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд, дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, вважає, що заява представника позивача адвоката Доготер О.Г. підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п.3 ч.1ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, відповідно до положень якої, зокрема, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1); за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2); для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VIвід 05.07.2012року (із змінами і доповненнями),згідно частини 1 статті 26 якого,адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, Доготер О.Г. з 2012 року є адвокатом та має свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №4974/10. На підставі довіреності, посвідченої 18.09.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В. здійснювала представництво інтересів [PERSON] в Чаплинському районному суді Херсонської області за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи і є доведеними, та враховуючи, що рішенням суду від 02.04.2019 року в задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вартості вказаних витрат з позивача на користь відповідача. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було заявлено клопотань щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги. З опису виконаних робіт від 07.06.2019 року вбачається, що адвокатом Доготер О.Г. при здійсненні представництва [PERSON] було виконано наступний перелік роботи по здійсненню захисту прав довірителя на загальну суму 7500 грн., а відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 07.06.2019 року, відповідачем було сплачено вказану суму у повному обсязі. Наданий розрахунок на думку суду є належним доказом понесених витрат, є співмірним з виконаним адвокатом обсягом робіт та складністю справи, а тому відсутні підстави для зменшення цих витрат. Слід також зазначити, що норма пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України відносить до судових витрат, серед іншого, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення експертизи. Як вбачається з матеріалів справи на виконання ухвали суду про призначення експертизи, представником відповідача [PERSON] було сплачено вартість експертного дослідження у розмірі 2250 грн., які в порядку ст.. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Враховуючи те, що в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати, понесені нею на оплату правничої допомоги у розмірі 7500 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 2250 грн. грн., тому подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved