Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат, посилаючись на те, що 24.01.2018 року, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було скасовано судовий наказ, виданий 21.12.2017 року за заявою АК «Харківобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат. Скориставшись правом на звернення до суду із тими самими вимогами, АК «Харківобленерго» подав до суду позовну заяву в якій зазначив, що на підставі договору про користування електричною енергією, відкрито особовий рахунок [NUMBER] за адресою: Харківська обл., [ADDRESS] на ім'я побутового абонента [PERSON], де вона використовувала електроенергію для власних побутових потреб. Станом на 17.11.2017 року, заборгованість по сплаті за використану електроенергію склала 1042,04 грн., яка виникла за період часу з 31.01.2017 року по 31.07.2017 року. На даний час за вищевказаною адресою договір про користування електричною енергією є чинним і нерозірваним з боку відповідача. Відповідач мала можливість та мусила повідомити енергопостачальника про припинення постачання електроенергії на об'єкт за вищевказаною адресою та розрахуватись за спожиту електроенергію. На підставі вищевикладеного [PERSON] повинна нести відповідальність по відшкодуванню заборгованості на користь АК «Харківобленерго» за використану електричну енергію, а сума 1042,04 грн. підлягає стягненню в примусовому порядку. Також просили стягнути 800 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зарахувати до суми судового збору, встановленої за цим позовом та стягнути з відповідача на користь АК «Харківобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.. У відзиві на позов, [PERSON] заперечувала проти позову у обсязі заявлених вимог, посилаючись на те, що 24.03.2009 року між відповідачем на АК «Харківобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією №596044, у п. 28 якого зазначено, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Вважає, що з урахуванням вказаного пункту дія договору закінчилась 24.03.2013 року, тобто через чотири роки після його укладення. Окрім неї на час укладення договору про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та користувались вказаною квартирою ще повнолітні дієздатні особи, члени родини квартиронаймача, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В копії договору відмітка про наявність письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) на укладання договору відсутня. 09.09.2011 року у зв'язку зі зміною місця проживання, відповідачка була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєструвалась за адресою: [ADDRESS], потім зареєструвалась за адресою: [ADDRESS]. В даний час вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. У 2011 році між відповідачем та АК «Харкіобленерго» було укладено договір користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] двічі ( у 2011 році та 2013 році) надавалися позивачу відомості про реєстрацію нового місця проживання та укладалися нові угоди про постачання електроенергії, відповідачка вважає, що належним чином повідомила постачальника послуг про зміну місця проживання, у відповідності до п.29 договору. За адресою: [ADDRESS] залишились зареєстрованими та користувались послугами з електропостачання інші члени родини квартиронаймача, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказала, що ігнорування позивачем даних, своєчасно наданих відповідачем двічі про зняття з реєстрації та реєстрацію в іншій квартирі, а в подальшому її реєстрації за іншою адресою за якими укладалися АК «Харківобленерго» нові угоди, сприяли безпідставному зверненню позивача про стягнення з неї заборгованості за спожиту електричну енергію, якої вона не споживала. З наданої довідки позивачем історії приладу обліку випливає, що 25.04.2017 року проводилося опломбування приладу обліку, а 31.08.2017 року та 25.10.2017 року проводилося відключення приладу обліку. Ніхто зі споживачів, які зареєстровані за вказаною адресою та є фактичними споживачами послуг АК «Харківобленерго» не приймали 25.04.2017 року участі у опломбуванні приладу обліку та у його відключенні 31.08.2017 року та 25.10.2017 року, не отримували примірника акту, отже позивачем було порушено порядок контролю за споживанням електроенергії споживачами за адресою: [ADDRESS], і вважає отриманні з вказаного приладу обліку дані про споживання електроенергії за період з 31.01.2017 року по 31.07.2017 року недостовірними. Також вказала, що у позові вказана заборгованість по сплаті за використану електроенергію станом на 17.11.2017 року у сумі 1042,04 грн., яка виникла за період часу з 31.07.2017 року по 31.07.2017 року, однак у наданій до позову історії показань приладу обліку та довідці розрахунки за спожиту електроенергію зазначено 24.01.2017 року 117 кВт, за період з 24.09.2013 року по 24.01.2017 року та за період з 24.01.2017 року по 31.07.2017 року. Тобто у розрахунок спожитої електроенергії та заборгованості за неї внесені показники використаної електроенергії за період з 24.09.2013 року по 31.07.2017 року, у розмірі 118 кВт, щодо якої сплив строк позовної давності, і вказаний борг за використання 118 кВт електроенергії не підлягає стягненню. В наданій відповіді на відзив, представник позивача Бобрицький С.П. посилався на те, що взаємовідносини енергопостачальника і споживача електричної енергії на момент виникнення заборгованості регулювалися «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 з змінами, (далі - ПКЕЕН) та іншими нормативними документами. Даний нормативний акт, в якому визначені права, обов'язки та відповідальність сторін, обов'язковий як для енергопостачальника так і для споживача електроенергії. У відповідності з пунктом 1 ПКЕЕН ці Правила регулюють відносини між громадянами (для - споживачі електричної енергії") та енергопостачальниками. У відповідності з пунктом 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Враховуючи зазначене, договір про користування електричною енергією вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про розірвання або внесення до нього змін, що також у відповідності з листом роз'яснення Національної комісії регулювання електроенергетики України за № 797/11/17-09 від 10. 02. 2009 р. Отже з вищевказаного стає зрозумілим те, що цей правочин є договором приєднання, а також те, що договір про користування електричною енергією, що укладений з відповідачем, є чинним бо не розривався з боку споживача. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, що згідно з другим абзацом частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. І договір про користування електричною енергією № [NUMBER], який уклала відповідач також є не виключенням з цього. В пункті 11 договору, передбачено зобов'язання споживача про письмове повідомлення енергопостачальника стосовно розірвання договору, що узгоджується з пунктом 42 ПКЕЕН. Відповідач на момент укладання договору про користування електричною енергією надала заяву про укладання його, то й повинна була надати заяву про розірвання, після або під час виїзду з вказаної адреси. У відповідності з пунктом 6 ПКЕЕН у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору. Енергопостачальник припиняє подачу електричної енергії на об'єкт споживача та вживає заходів для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без обліку. Після відключення електроенергії з вказаних підстав, енергопостачальник контролює відключений стан об'єкта і запобігає самовільні підключення з боку інших осіб, а інакше складає акт про порушення ПКЕЕН і розраховує суму збитків, тим самим притягує до відповідальності винних осіб в цьому. Договір про користування електричною енергією, як правочин може бути змінений або розірваний лише на вимогу споживача - [PERSON], але відповідач не зверталася з подібною заявою до електропостачальника. Відповідач мала можливість і мусила повідомити енергопостачальника про припинення постачання електроенергії на об'єкт за вищевказаною адресою: [ADDRESS] та розрахуватись за спожиту електроенергію, що згідно з пунктом 6 ПКЕЕН, і що також у відповідності з абзацом 12 пункту 11 Договору. Крім того, в незалежності від того де мешкає власник він має право на укладання договору, якщо має документи, якими підтверджується належність майна йому. І це зайвий раз підтверджує той факт, що відповідач укладала договори за адресою: [ADDRESS] бо мала на то правові підстави й документи хоча й мешкала за іншою адресою. Згідно з пунктом 5 ПКЕЕН, у разі розташування об'єктів побутового споживача за різними адресами побутовий споживач повинен укласти окремий договір щодо кожного об'єкта. Укладання чи розірвання окремого одного договору не тягне наслідків розривання чи укладання іншого, бо це також не передбачено умовами договору про користування електричною енергією. Що стосується нібито порушення з боку позивача вимог пункту 3 ПКЕЕН про те, що у разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі, то ця норма виникла в 2016 році в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 р. № 591, а договір з відповідачем укладався в 2009 році, то ж даної вимоги в ПКЕЕН на той час просто не існувало. Заборгованість по сплаті за використану електроенергію в сумі 1042 грн. 04 коп., виникла за період часу з 24. 01. 2017 р. (коли споживачем були повідомлені покази ПО - 10133) по 25. 08. 2017 р. (коли в останнє змінилися покази електролічильника). 25. 04. 2017 р. відбувалося перенесення ПО із середини квартири до сходової клітки, про що було складено акт технічного огляду № 2/[NUMBER]/576. Після перенесення ПО на сходову клітину до загального квартирного щита, обидва суб'єкта правовідносин: електропостачальник і споживач мають однакове право контролювати знімання показів електролічильника. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] повинна нести відповідальність по відшкодуванню заборгованості на користь АТ «Харківобленерго» за використану електричну енергію, а сума 1042 грн. 04 коп. підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідач у судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що квартира за адресою [ADDRESS] є неприватизованою. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 24.09.2009 року між АК «Харківобленерго» та [PERSON] був укладений договір № [NUMBER] про користування електричною енергією /а.с.8-9/. На підставі договору про користування електричною енергією, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на ім'я побутового абонента [PERSON]. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року № 1357. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Таким чином судом встановлено, що у сторін виникли договірні відносини. Згідно зі ст. 714 ЦК України та пункту 1 договору, за цим договором Енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,5 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно з пунктом 11 Договору [NUMBER] про користування електричною енергією, споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку; не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або в іншому об'єкті письмово повідомити енергопостачальника про розірвання договору та розрахуватися за спожиту електричну енергію, включаючи день виїзду, що згідно з пунктом 42 ПКЕЕН. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію за адресою [ADDRESS] станом на 17.11.2017 року виникла заборгованість по сплаті за використану електроенергію, яка склала 1042,04 грн. Як убачається з матеріалів справи, особовий рахунок був переоформлений на [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 471 від 30.06.2005 року. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем у відповідності до зазначених вимог закону не надано доказів, що квартира, за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності. Відповідач зазначала, що квартира є неприватизованою, що позивачем не спростовано. Відомості, які містяться в паспорті відповідача, свідчать про те, що з 13.07.1989 року по 09.09.2011 року відповідач мала реєстрацію за адресою: [ADDRESS], з 29.09.2011 року по 24.07.2015 року за адресою: [ADDRESS], з 24.07.2015 року по 12.05.2017 року за адресою: [ADDRESS], з 12.05.2017 року по 11.08.2017 року за адресою: [ADDRESS], з 11.08.2017 року за адресою: [ADDRESS]. Крім того, після зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] відповідач зверталася до позивача з приводу укладення договору про надання послуг електропостачання за новою адресою: [ADDRESS], яка збігається з адресою реєстрації відповідачки в цей період часу. Даних, що [PERSON] після зняття з реєстрації продовжувала користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS] та споживати надані АК «Харківобленерго» послуги з електропостачання, в справі немає і не доведено позивачем у судовому засіданні. З наданою відповідачем довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 05.12.2018 року убачається, що в квартирі, за адресою: [ADDRESS], є зареєстрованими три особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.41/. Суд бере до уваги аргументи позивача про порушення відповідачкою умов п. 11 договору, однак, враховуючи, що відповідач була наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], а не власником цієї квартири, квартира належить державному житловому фонду, згідно довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» на час спірних правовідносин в ній є зареєстрованими: [PERSON], [PERSON], [PERSON], з огляду на те, що в справі відсутні докази про споживання саме відповідачем з 09.09.2011 року послуг з електроенергії, які надавалися АК «Харківобленерго», суд доходить висновку про відсутність правових підстав для покладення на [PERSON] обов'язку по сплаті за електроенергію у період з 31.01.2017 року по 31.07.2017 року та відмовляє позивачу у задоволенні позову. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed