Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у власних інтересах та інтересах неповнолітньої племінниці [PERSON], в якому просить усунути відповідача від спадкування за заповітом спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], який помер 17 березня 2014 року та визнати за нею та неповнолітньою [PERSON] право спільної часткової власності (по 1/2 частці кожній) на житловий будинок, розташований в м. Костопіль по провулку Новосадовому, 6. В обґрунтування позову покликається на те, що її покійний батько [PERSON] був особою похилого віку, часто хворів, потребував постійної сторонньої допомоги, а відповідач не займалася доглядом, утриманням та піклуванням за покійним і ухилялася від надання йому допомоги. Позивач та її покійна сестра були спадкоємцями першої черги після смерті їх батьків і мають право на спадкування після їх смерті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та з аналогічних підстав. Просять позов задоволити. Відповідач та її представник позов не визнали, та пояснили, що відповідач доглядала за покійним [PERSON] і останній заповів їй своє майно. Просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з"явилася про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, зясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 17 березня 2014 року помер батько позивача [PERSON]. Згідно заповіту від 30.04.2013 року покійний заповів належний йому будинок та земельну ділянку відповідачу. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Як встановлено судом, відповідач та покійний [PERSON] не були родичами, а тому у відповідача не було обовязку здійснювати за ним догляд. Той факт, що покійним було складено заповіт на користь відповідача, також не породжує обовязку здійснювати за ним догляд. Крім того, ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на яку покликалася позивач у позовній заяві, передбачає усунення від спадкування лише за законом, а не за заповітом. Відповідач же є спадкоємцем саме за заповітом. На підставі наведеного суд вважає, шо в задоволенні позову в частині усунення відповідача від спадкування необхідно відмовити. Судом також встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 14.05.1976 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей позивач [PERSON] (до одруження [PERSON]) А.В., [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбі батьки позивача збудували будинок в м. Костопіль по провулку Новосадовому, 6. Право власності на даний будинок було оформлено на покійного батька позивача [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2000 року. Мати позивача [PERSON] померла 28.11.1986 р. Спірний будинок був побудований в період подружнього життя батьків позивача на спільні кошти і спільною працею, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частинах відповідно до ст. 22 КпШС України. Після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину будинку. Спадкоємцями після її смерті відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.) в рівних частинах були чоловік [PERSON] та діти [PERSON] (після одруження [PERSON]) А.В., [INFO], та [PERSON], [INFO]. На момент смерті матері [PERSON] позивач та її сестра були неповнолітніми і проживали в спірному будинку та користувалися ним, а тому в силу ст. 549 ЦК України (1963 р.) є такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі наведеного суд вважає, що позивачу та її сестрі належить після смерті матері [PERSON] по 1/3 належної їх матері частини будинку (по 1/6 будинку). Судом також встановлено, що сестра позивача [PERSON] померла 27.02.2010 року. Спадкоємцем після її смерті є її дочка [PERSON], опікуном якої є позивач. Неповнолітня [PERSON] має право на спадкування тієї частини спадщини, яка належала б її матері. На підставі викладеного,

Outcome: partial