Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», в особі представника за довіреністю Рожкової Л.О., звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок [NUMBER], вона неодноразово здійснювала перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, отже між позивачем та [PERSON] існують зобов'язання. Станом на день подання позву у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у зв'язку з несплатою послуг позивача, у розмірі 3328 гривень, яку позивач, посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з [PERSON], а також судові витрати в сумі 243,60 гривень. 10 квітня 2015 року до суду надійшла заява позивача в особі представника за довіреністю Рожкової Л.О. про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути відшукувану у позовній заяві суму з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у дольовому порядку, та судовий збір. Представник позивача Рожкова Л.О., що діє на підставі довіреності, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в останнє судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою їх проживання, але конверти відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] були повернуті поштовим відділенням за закінченням строку зберігання; відповідач [PERSON] судові повістки отримав (на 06 травня 2015 року та 18 травня 2015 року), про що свідчать поштові повідомлення, але до суду також не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (ч. 1 ст. 714 ЦК України) одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що між відповідачами, як споживачами електричної енергії, з одного боку, та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», з іншого, договір про постачання енергетичних ресурсів не укладався. Проте, як вбачається з копії особового рахунку [NUMBER] комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Східна», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 27 грудня 1985 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS], отже користуються послугами позивача; особовий рахунок у ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] Крім того, за даними Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (інформаційна довідка № 35217560 від 20 березня 2015 року), та за даними Маріупольського бюро технічної інвентаризації, довідка № 51 від 23 березня 2015 року, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по ? частці кожному на підставі свідоцтва про право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, що випливають з постачання і користування електроенергією за вказаною адресою. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник та наймач (орендатор) квартири зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенегрію та здійснювати платежі відповідно до умов договору та Правил користування електричною енергією, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Відповідно до п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно діючим тарифам для населення на основі фактичних показників приладу обліку. Розрахунковим періодом за спожиту електричну енергію є календарний місяць. Сплата за використану протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як вбачається з доданої до позову довідки (розрахунку заборгованості), заборгованість відповідачів за період з 15 квітня 2013 року по 16 листопада 2014 року становить 3328 гривень. За наведених обставин, приймаючи до уваги, що відповідачам квартира належить на праві спільної часткової власності, по ? частці кожному, суд вважає, що заборгованість за спожиту електричну енергію підлягає стягненню з відповідачів у дольовому порядку, в межах їх часток у власності. Відповідачі за весь час розгляду справи жодного разу до суду не прибули, не побажавши тим самим приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними своїх зобов'язань за договором постачання і споживання електроенергією, тим самим не оспорюють наявних підстав для стягнення з них відшукуваної позивачем суми та її розміру. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у дольовому порядку понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 243,60 гривень. На підставі ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ст. 714 ЦК України,

Outcome: approved