Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказав, що відповідач є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, зловживає спритними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, навчанням дітей та станом їх здоров'я не цікавиться. При обстеженні 07.08.2017 року умов проживання відповідача встановлено, що не створено належних умов для проживання дітей, відсутнє електропостачання в будинку, відсутня їжа та запаси продуктів харчування, санітарні умови жахливі. Оскільки такі умови проживання становили небезпеку життю та здоров'ю дітей, вони 07.08.2017 року були вилучені із сім'ї та поміщенні до лікувального закладу, а в подальшому до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради», де перебувають до теперішнього часу та відповідач дітьми не цікавилась та їх не відвідувала. Сім'я відповідача перебувала під соціальним супроводом, але відповідач з відповідною установою не співпрацювала та не змінила своєї поведінки. На підставі викладеного, в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, позивач просив винести рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. Представник позивача - Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області (органу опіки та піклування) позов підтримав . Представник третьої особи - Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, підтвердила, що неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки, дітей почала відвідувати лише в 2018 році, одного разу в січні і одного разу в березні 2018 року, оскільки до цього систематично вживала алкогольні напої («була в запої»), запевняє, що припинила зловживання алкоголем, кілька разів змінювала місце проживання, має бажання та змогу відремонтувати житло для проживання дітей, просила не позбавляти її батьківських прав, надавши шанс на виправлення. Старшому сину відповідача [PERSON] було запропоновано через установу, де він утримується, з'явитись до суду та висловити свою позицію щодо заявленого в його інтересах позову, проте він до суду не з'явився. Вислухавши учасників розгляду, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження [PERSON], витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження [PERSON], копію постанови Новобузького районного суду від 01.09.2015 року за ст. 184 ч.1 КУпАП, копію постанови Новобузького районного суду від 04.11.2015 року за ст. 184 ч.2 КУпАП, копію постанови Новобузького районного суду від 10.10.2016 року за ст. 184 ч.2 КУпАП, копію постанови Новобузького районного суду від 13.03.2017 року за ст. 184 ч.2 КУпАП, акт повідомлення про учня та ученицю, які понад 10 днів не відвідують навчальний заклад від 13.02.2017 року №8, характеристику [PERSON], психолого-педагогічну характеристику [PERSON], психолого-педагогічну характеристику [PERSON], психолого-педагогічну характеристику [PERSON], довідку УСЗН Новобузької РДА від 29.09.2017 року №3099/04-10, довідку УСЗН Новобузької РДА від 29.09.2017 року №3099, акт обстеження умов проживання від 07.08.2017 року, повідомлення комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради» від 09.11.2017 року №08-1131, повідомлення Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобузької РДА від 30.08.2017 року №278/01-07, висновок органу опіки та піклування від 17.11.2017 року №3801/01-44, довідку Новобузької ЦРЛ від 15.09.2017 року №334-01-11, фото зображення обстановки в будинку, копію свідоцтва про народження [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON]), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Відповідач систематично зловживає спиртними напоями, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, веде антигромадський спосіб життя, не створила належних умов в будинку, в якому проживали діти, що становило небезпеку здоров'ю дітей. Діти перебувають в комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради» з 28.09.2017 року по час розгляду справи в суді, проте відповідач не цікавиться дітьми, їх життям та лише одного разу за весь цей час відвідала дітей. Обставин, які б об'єктивно перешкоджали відповідачу здійснювати свої батьківські обов'язки судом не встановлено. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. З роз'яснень п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. В судовому засіданні позивачем всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не доведено достатніх підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, оскільки протягом останнього року до відповідача лише одного разу були вжиті передбачені законом заходи впливу (притягнення до адміністративної відповідальності, інші факти притягнення поза межами річного терміну), інших дієвих заходів щодо здійснення відповідачем батьківських обов'язків відносно її неповнолітніх дітей не вживалось. Проте, підтверджені в суді факти неналежної поведінки відповідача, яка зловживає алкогольними напоями та не забезпечує дітей в достатній мірі продуктами харчування й не займається їхнім вихованням, умови, в яких проживали діти є небезпечними для їх здоров'я, є свідченням ухилення відповідача від обов'язків, передбачених ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, тому в задоволенні позову про позбавлення відповідача її батьківських прав по відношенню до її дітей слід відмовити, проте відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та піклування про них і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків, а дітей відібрати у відповідача без позбавлення батьківських прав, передавши їх органу опіки та піклування (оскільки ніхто інший з родичів не заявив про своє бажання забрати дітей), що відповідатиме найвищим інтересам дітей та мінімізує наявні ризики для здоров'я дітей, їхнього розвитку та нормального морального виховання. Згідно з ч.4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 170 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved