Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати договори оренди земельних ділянок недійсним, та зобовязати повернути зайняті земельні ділянки. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що вони являються власниками земельних ділянок загальною площею 3,83 га, та 3,77 га що знаходиться на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області. Свої земельні ділянки передали в оренду ТОВ Агрофірмі «Прогрес-Плюс» з 2008 року строком на 7 років, тобто до 2015 року до кінця збору урожаю на зазначених ділянках.В червні місяці 2015 року вони звернулися до підприємства з заявами про повернення земельних ділянок, так як не мають наміру продовжувати договір оренди землі.24.07.2015 року вони отримали відповідь що їх ділянки знаходяться в оренді з 2012 року у товариства, а не з 2008 року, як вважали до цього часу.З зазначеного листа вони довідалися, що у них договір оренди земельної ділянки укладено до травня місяця 2019 року, хоча вони його не підписували, а мали намір з 2015 року самостійно обробляти свої земельні ділянки. Вказані договори зареєстровані у відділі Держкомземі (нині Держгеокадастр) у Ширяївському районі від 15.05.2012 року за номерами № 512545514000990 та № 5125545514000989, про що їм стало відомо при отримані копії даного договору у відповідача. Даний договорі оренди земельної ділянки вони не підписували і це видно навіть не фахівцю. В даті реєстрації договору існують виправлення, та вони написані різними почерками.Вони зверталися до керівництва господарства про розірвання договору оренди щоб не звертатися до суду з позовною заявою та знайти порозуміння шляхом переговорів, але керівництво господарства їм відмовило у поверненні зайнятих земельних ділянок. Також, зазначили, що орендар розраховувалася з ним за користування землею не завжди вчасно, посилаючись на відсутність коштів. На підставі викладеного просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги не визнав та пояснив, що, на його думку, вказані договори є чинними, так як зареєстровані у встановленому законом порядку. Умови договору завжди виконувалися орендарем вчасно. Договори оренди з позивачами укладались одночасно, що підтверджується наданими суду копіями договорів оренди, оригінали яких зберігаються в орендаря, де зазначена дата укладення договорів 1 грудня 2011 року, а не 2008 рік, як стверджують позивачі. Те, що на договорах різні печатки, пояснюються тим, що вони ставились на бланках договорів заздалегідь і фактично бланки заповнювались пізніше і це не має суттєвого значення. З питання користування землею без укладення договорів оренди, тобто в порушення чинного законодавства, в період з 2008 року по 1 грудня 2011 року (як вказано в примірнику відповідача), представник відповідача надати пояснення не зміг. Заслухана в судовому засіданні представник Держгекадастру пояснила, що договір зареєстровано у встановленому законом порядку, порушень не має. Зазначила те, що дати реєстрації написані різними почерками, то в той час реєструвалося дуже багато договорів. Над їх реєстрацією працювало багато людей і цим можливо пояснити, те що на бланках договорів при їх реєстрації були виправлення та різні почерки. З досліджених в судовому засіданні копій договорів оренди наданих позивачами та які вони отримали від відповідача, вбачається, що в них не зазначена дата їх укладання, що має суттєве значення, в розділі проведення державної реєстрації допущені виправлення та записи проведені різними почерками і чорнилами. Договори оренди засвідчені різними печатками відповідача, одна з яких не є дійсною, оскільки ще 19 січня 2011 року здана належним чином на знищення (а.с.10-13, 60) В п.43 договорів оренди землі зазначено дослівно «Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу», але в договорах, які залишились в орендаря зазначено дата їх укладання, а в договорах які надані позивачам дата їх укладання не зазначена і на думку суду, вони ніякої юридичної сили не мають, чим суттєво порушені права орендодавців, як власників землі. Окрім цього, суд вважає, що не зазначаючи дату укладення договору оренди в примірниках позивачів, відповідач таким чином ввів їх в оману, залишивши собі можливість проставити у своїх примірниках договорів оренди, дату їх укладання, на свій розсуд без погодження з позивачами. З досліджених в судовому засіданні копій перших сторінок договорів оренди наданих відповідачем (інші сторінки договорів відповідачем не надані) вбачається, що договори оренди з позивачами укладені в один день 1 грудня 2011 року (а.с.70,71). З досліджених в судовому засіданні копій актів прийому-передачі земельних ділянок вбачається, що акти складені 1 грудня 2011 року та засвідчені різними печатками відповідача, одна з яких не є дійсною, оскільки ще 19 січня 2011 року здана належним чином на знищення (а.с. 60, 72,73). З копії договору оренди земельної частки (паю) укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем вбачається, що у ньому відсутня дата його укладення та зазначено, що строк дії договору закінчується 1.08.2008 року, що підтверджує пояснення позивачів про те, що земельні ділянки в подальшому передали в оренду відповідачеві саме у 2008 році, а не у 2012 році, як стверджує відповідач (а.с. 68,69). Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 203 ЦК України «волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі». Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу Відповідно до ст. 215 ЦК України «підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України». Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, з врахуванням вище наведеного, підлягає задоволенню. Витрати по справі залишити за сторонами.

Outcome: approved