Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади смт Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її мачухи [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі - право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Прогрес», розміром 5,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифікату, виданого за рішенням Прилуцької районної державної адміністрації від 30 вересня 1996 року №375. За життя [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з батьком позивача [PERSON], та проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті батька позивача, [PERSON] продовжувала проживати в даному будинку та до неї перейшло право власності на даний житловий будинок. 22 жовтня 1992 року мачуха подарувала належний їй житловий будинок позивачу та продовжувала в ньому проживати. Крім того, за свого життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла [PERSON] Проте, позивач не може реалізувати своє право на одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну частку (пай), тому позивач і просить суд встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснила, що мачуха дійсно проживала без реєстрації шлюбу з батьком в с.Шевченко. Після смерті батька, мачуха подарувала позивачу належний їй будинок та склала заповіт на користь позивача на належне їй майно. За життя спадкодавиця, не маючи своїх власних дітей, відносилась до позивача як до своєї дочки. Після дарування будинку, [PERSON] продовжувала в ньому проживати. Позивач постійно відвідувала та піклувалася про останню. Проте, з 1997 року до дати смерті спадкодавиці [INFO], позивач не мала можливості доглядати за мачухою в зв»язку із захворюванням та стаціонарним лікуванням, саме тому мачуха тимчасово перебувала в Чернігівському геріатричному пансіонаті, де і померла. Представник відповідача в судове засідання не з"вився, проте надіслав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача та її представника, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 1984 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). У відповідності до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10 серпня 1967 року, [PERSON] та [PERSON] одружилися 10 серпня 1967 року, про що 10 серпня 1967 року в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №9. Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 червня 1959 року, [PERSON] померла [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис за №18. Крім того, згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 1984 року, [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть 17 лютого 1984 року зроблено запис за №14 (а.с.16,15). Згідно копії договору дарування від 22 жовтня 1992 року, [PERSON], жителька [ADDRESS], подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] (а.с.18-19). У відповідності до копії Будинкової книги для реєстрації місця проживання громадян, які проживають в буд.[ADDRESS], було зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] з 29 серпня 1979 року (а.с.20-21). У відповідності до Заповіту, посвідченого нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Черепенко В.А. 15 березня 1984 року, [PERSON], проживаюча в с.Шевченко Прилуцького району на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що їй належить та буде належати на день її смерті і на що за законом має право, заповіла [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Української РСР [NUMBER], [PERSON], померла [INFO], про що в книзі актів громадянського стану про смерть 26 травня 1998 року зроблено відповідний запис за №1321 (а.с.11). Згідно копії довідки Управління держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області від 04 листопада 2016 року №29-28-99.3-6349/2-16, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Прогрес» Прилуцького району Чернігівської області розміром 5,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату виданого за рішенням Прилуцької районної державної адміністрації від 30 вересня 1996 року №375, сертифікат зареєтровано 20 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №785. Сертифікат на земельну частку (пай) не виданий, знаходиться в управлінні Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області (а.с.26). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28 грудня 2016 року, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відсутня інформація про спадкову справу. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]., дала показання, що проживала в с.Шевченка Прилуцького району до 1977 року. Добре знала батька позивача, який після смерті дружини, проживав як чоловік і жінка з [PERSON] та спільно з нею виховували [PERSON] з 12 років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], дала показання, що проживала в с.Шевченка Прилуцького району до 2009 року та була сусідкою односельців [PERSON] та [PERSON], які проживали як чоловік та дружина та виховували [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], чоловік позивача, в судовому засіданні дав показання, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та дружина та виховували [PERSON]. У відповідності до п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, даний ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавиці відбулась у 1998 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, відповідно до постанови Пленума Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з»ясовується, що має місце спір про право, суд на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України, залишає заяву без розгляду та роз»яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК 1963 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, прийняла спадщину після мачухи [PERSON], яка померла [INFO], від спадщини не відмовлялася, але не має можливості отримати Свідоцтво про право власності, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну частку (пай), тому позов про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права в порядку спадкування, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved