Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили суд зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоду у спілкуванні з онуком - [PERSON], визначивши місце спілкування з онуком - [ADDRESS], встановити час, коли вони можуть зустрічатися з онуком, в інтересах дитини, його фізичного і психічного здоров'я, а саме: забирають зі школи в 13 год. 10 хв., прогулянка на свіжому повітрі 13 год. 20 хв. - 14 год. 10 хв., обід 14 год. 15 хв. - 14 год. 45 хв., відпочинок (сон) 14 год. 45 хв. - 16 год., виконання домашніх завдань - 16 год. 10 хв. - 18 год.00 хв., відвідування секції: понеділок, середа, п'ятниця (визначає відповідач) хто везе на секцію 16 год. 30 хв. - 18 год. 30 хв., вихідні дні визначає донька. В обґрунтування позову позивачі зазначали, що [INFO] у них народився онук - [PERSON], з першого дня народження вони допомагали доньці по догляду за дитиною, оскільки його батько [PERSON], злякавшись труднощів, не приймав участі у догляді та вихованні, у 2008 році відповідач розірвала шлюб, у зв'язку з тим, що колишній чоловік не надавав допомоги, відповідач з серпня 2007 року змушена була вийти на роботу, доглядом за дитиною та її вихованням займались позивачі, з серпня 2007 року по січень 2010 року позивач [PERSON] знаходилася у декретній відпустці, а з січня 2010 року по січень 2010 року у відпустці по догляду за дитиною. До жовтня 2014 року дитина фактично мешкала з позивачами, які водили онука в школу і забирали, гуляли після школи, годували, робили домашні завдання, возили в секцію на плавання, щорічно возили відпочивати на море. З жовтня 2014 року, під впливом батьків колишнього зятя, його сестри, відповідач забороняє позивачам бачитися та спілкуватися з онуком. На сьогоднішній день, в дитини відсутній нормальний режим дня, він знаходиться в постійному психологічному стресі, після школи не гуляє на свіжому повітрі, не спить, лягає спати в 23-24 год. . У ході судового розгляду позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з онуком. [PERSON] також пояснила, що протягом 6 років вона знаходилися в декретній відпустці і відпустці по догляду за онуком [PERSON], з 2007 року по листопад 2014 року вона займалась вихованням онука, дбала про нього і піклувалась про здоров'я. Довідка зі школи раннього розвитку підтверджує, що вона займалась підготовкою онука до школи, сьогодні єдина можливість зустрінутися з онуком - прийти до школи і поговорити з ним на перерві, позивачі два рази на тиждень ходять до школи до онука. На сьогоднішній день вихованням дитини ніхто не займається, у нього відсутній нормальний режим дня, він живе у постійному психологічному стресі, нерегулярно харчується, не гуляє, у нього відсутні друзі. У судовому засіданні відповідач [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили у їх задоволенні відмовити, також [PERSON] зазначила, що вона дійсно перебувала в шлюбі з [PERSON], від якого мають сина [PERSON], у 2008 році за спільною згодою вони розлучились, після чого батько дитини - [PERSON], надавав та надає по теперішній час як матеріальну, так і моральну допомогу у вихованні дитини. Дійсно з серпня 2007 вона вийшла на роботу, але це було пов'язано не з відсутністю коштів на виховання дитини, а насамперед з тим, що позивач [PERSON] виключно з власної ініціативи та з власної згоди знаходилась у відпустці по догляду за дитиною протягом 2007 по 2013 рік та доглядала за онуком. На сьогоднішній час [PERSON] навчається у другому класі, регулярно відвідує спортивні секції та додаткові заняття, на які сина супроводжує вона або її колишній чоловік. Всі витрати, пов'язані з утриманням сина, вони сплачують разом, декілька разів на рік вони з колишнім чоловіком відвозять дитину на відпочинок до моря, про все це відомо позивачам. Починаючи з квітня 2014 року, коли позивач [PERSON] покинув родину та мешкав в іншому місці до жовтня 2014 року, відношення [PERSON] до неї, онука та до родини її брата різко змінилось. З квітня 2014 року [PERSON] знаходиться в постійному нервовому стані, її все дратує, вона перестала прислухатися до їх побажань та рекомендацій як батьків під час перебування з онуком, а також почала вчиняти дії, які виходять за рамки здорового глузду та викликають сумніви в її адекватності та наявності психічних розладів, зокрема, почала вчиняти сварки та з'ясовувати стосунки на очах у дитини, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Для подальшого уникнення проблем вони неодноразово намагались поговорити зі [PERSON] та пояснити, що відповідальні за дитину батьки, а не тільки бабуся та дідусь. Домовились, що мати буде бачитись з онуком щочетверга з 18.00 до 19.30 і стільки ж часу в один із вихідних днів, домовленостей вона не виконувала, дитину повертала на годину пізніше, на телефонні дзвінки мати не відповідала і вони, як батьки, дуже хвилювались, оскільки не мали можливості дізнатись, що з їх сином. В жовтні 2014 року батько повернувся до родини, до цього часу у неї з батьком були гарні відносини, для уникнення конфліктів вони ще раз спробували домовитись про час зустрічей з дитиною, однак, безуспішно. Починаючи з листопада 2014 року та по сьогоднішній час позивачі не поцікавилися справами онука, а навпаки дзвонять та вимагають переоформити на них її власне майно. Зі слів сина, [PERSON] 10.11.2014 року прийшла до нього до школи та на перерві сказала, що його тата скоро посадять, а мати позбавлять батьківських прав, дитина після школи прийшла до дому вся у сльозах. Одного разу бабуся навіть впала на підлогу в квартирі та притворилася мертвою що б подивитися на реакцію внука коли він її не слухав, такі обставини розповів [PERSON] коли повернувся від бабусі. З того часу позивачі не припиняють навідувати онука у школі та розповідати йому, що її позбавлять батьківських прав, його батька посадять у в'язницю, а його заберуть до дитячого будинку. На думку відповідача, поведінка бабусі і дідуся створює загрозу моральному здоров'ю сина, оскільки їх конфлікти один з одним проявляються під час спілкування з онуком. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд прийняти рішення з врахуванням встановленого графіку відповідно до висновку департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В судовому засіданні встановлено та не оспорюєтсья сторонами у справі, що позивачі [PERSON], [PERSON] є рідною бабусею та дідусем малолітнього [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Мати малолітнього - [PERSON] є рідною донькою позивачів, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки наданої Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, [PERSON] перебувала на обліку і отримувала допомогу по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], до 3-х років з 01.09.2007 року по [INFO]. Як вбачається з довідки, виданої Начальником відділу особового складу та стройового - заступником начальника штабу Харківського університету Повітряних Сил ім.Ів.Кожедуба, [PERSON] працювала в Харківському університеті Повітряних Сил ім.Ів.Кожедуба на посаді техніка навчальної лабораторії кафедри управління повсякденною діяльністю підрозділів та знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку. Згідно вимог ст. 257 Сімейного Кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми онуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення Позивачі вказують на те, що з боку матері існують перешкоди у спілкуванні з внуком що підтверджує також довідка комісійної перевірки фактів викладених у зверненні [PERSON] За результатами розгляду звернення позивачів до Управління у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявою, надано висновок №164 від 26.03.2005 року про визначення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що питання щодо визначення участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] попередньо розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Мати дитини [PERSON] про засідання Комісії була повідомлена належним чином, але не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи рекомендації комісії враховуючи обставини справи, в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та справах дітей Департаменту праці та соціальної політики, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього онука - [PERSON], [INFO], визначивши час: кожний вівторок та четвер з 13 год. 10 хв. до 18 год. 00 хв., та субота з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Враховуючи те,що згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд критично ставиться до наданої довідки позивачем [PERSON] про комісійну перевірку фактів так як дана довідка як доказ не може бути допустимим в зв'язку із відсутність в довідці будь-якої нормативно правової бази на підставі якої вона була складена. Однак враховуючи сукупність доказів наданих суду вбачається порушення прав бабусі та дідуся у побаченні з внуком. Батьки малолітнього [PERSON] 2007 року народження [PERSON] та [PERSON] хоча і не перебувають у шлюбі однак постійно здійснюють належний догляд за дитиною Дитина проживає з матір'ю однак не позбавлена батьківської уваги на належне виховання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив,що стосунки між ним та його колишніми тестем та тещею тобто позивачами, неприязні а тому він забирає сина зі школи та вчить з ним уроки. Стосовно побачень та спілкування сина з бабусею та дідусем заперечує. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради за № 789 від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При розгляді питання про визнанні порядку участі [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії не були запрошені батьки малолітнього [PERSON] тому суд не бере до уваги даний висновок як такий що складений без врахування думки батьків стосовно періодичності зустрічей. Згідно ч. 6. ст. 19 СК Кодексу, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], [PERSON] підтвердили факт неприязних стосунків між [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON] Суд враховуючи те, що позивачі в судовому засіданні та вказаних в письмових поясненнях зазначили, що двічі на тиждень приходить до школи де навчається внук [PERSON] та спілкуються з ним вважає за необхідне встановити час побачення на вихідний день в присутності матері. Свідок [PERSON] яка є класним керівником класу де навчається [PERSON] в судовому засіданні пояснила що дійсно бабуся та дідусь постійно приходили та приходять до школи цікавляться внуком про перешкоди у спілкуванні вона не знає. Досліджені письмові докази по справі заява [PERSON] від 12.02.2015 року до Київського РВ ГУМВС України про неправомірні дії [PERSON] також психологічний висновок центру дитячої та підліткової нейропсихології м.Харкова відносно [PERSON] [INFO] де зазначається що результатами тестів у дитини спостерігаються емоційна напруженість, тенденція до підвищенню рівня тривоги, труднощі у саморозкритті ,почуття скутості яку спричиняє контакт з бабусею з боку матері підтверджують неприязні стосунки між [PERSON], та її матірю [PERSON] та негативний вплив цих відносин на [PERSON].Тому суд приходить до висновку про необхідність встановлення побачень бабусі та дідуся з внуком в присутності матері. Враховуючи, що позивачі не мають нормальний психологічний контакт з дитиною, однак за їх місцем проживання створені належні умови для перебування та сну при якому дитина буде мати можливість знаходитися деякий час з бабусею та дідусем, буде сприяти позитивному розвитку дитини, встановлюючи побачення у вихідний день та наявні дні під час навчання буде повністю відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: partial