Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 15.04.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Кулі ніч О.М. був укладений кредитний договір № DNH4KP11432444 за яким позичальник отримав кредит у сумі 1817 гривень 40 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.04.2007 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 1817 гривень 40 копійок, шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач систематично належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 26.12.2013 року виникла заборгованість відповідача перед банком у розмірі 33 238 гривень 68 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1817 гривень 40 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9745 гривень 21 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19 617 гривень 09 копійок, а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 1558 гривень 98 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KP11432444 від 15.04.2006 року у розмірі 33 238 гривень 68 копійок, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами у відповідності до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2006 року [PERSON] підписав заяву про надання строкового кредиту та отримав кредит у розмірі 1817 гривень 40 копійок строком 12 місяців з 15.04.2006р. по 15.04.2007 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За змістом заяви позичальника, підписуючи її, [PERSON] підтверджував, що ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, а також згоден з тим, що вказана заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Саме умовами надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, оплачувати комісії, встановлений порядок розрахунків та відповідальність сторін. За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.5 Умов, як складової письмового договору від 15.04.2006 року, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором станом на 1519.02.2013 року у сумі 26.12.2013 року виникла заборгованість відповідача перед банком у розмірі 33 238 гривень 68 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1817 гривень 40 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9745 гривень 21 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19 617 гривень 09 копійок, а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 1558 гривень 98 копійок, позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого відповідачем [PERSON] не спростована. Враховуючи, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором від 15.04.2006 року підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з [PERSON] на користь банка підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 1817 гривень 40 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9745 гривень 21 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 19 617 гривень 09 копійок, а всього 31179 гривень 70 копійок. Відповідно до п. 5.1 умов кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. А згідно п. 5.3 умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Отже, виходячи з умов договору, заявлені позивачем вимоги про стягнення з [PERSON] 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1558 гривень 98 копійок штрафу (процентна складова) фактично є застосуванням подвійної відповідальності боржника за одне й те саме порушення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України, а тому задоволенню вказані вимоги не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з [PERSON] судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 311 гривень 79 копійок.

Outcome: partial