Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачі звернулись в жовтні 2017 р. до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що позивачу [PERSON] на родину з трьох осіб видано ордер на квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивачів зареєстрований [PERSON] - син позивача [PERSON] У 2006 р. шлюб між позивачем [PERSON] та дружиною [PERSON] було розірвано, місце проживання за місцем реєстрації дитини припинилось, їх особисті речі в житловому приміщенні відсутні. У 2013 р. колишня дружина разом з сином виїхали на постійне місце проживання за межі України. Факт реєстрації у квартирі [PERSON] завдає позивачам додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, а тому позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 27.10.2017 р. відкрито провадження по справі (а.с. 26). Ухвалою суду від 27.03.2018 р. вирішено проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні, розпочато та відкладено підготовче судове засідання (а.с. 37-38). Підготовче провадження завершено, суд вирішив перейти до розгляду справи по суті. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 65-66). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 30, 43 \\), причини неявки суду відомі, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась, надіслала лист про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що 01.07.1994 р. [PERSON] на сім'ю з трьох чоловік видано ордер на право заняття кваритири [ADDRESS] (а.с. 5). У вказаній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] (а.с. 6-7, 9, 24-25). 12.10.2006 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до акту від 15.9.2017 р. встановлено, що при обстеженні квартири [ADDRESS], виявлено, що [PERSON] за даною адресою не знаходився (а.с. 13). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановленіст.71 ЖК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачі були вселені у квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення 01.07.1994 р., в подальшому здійснено реєстрацію відповідача за вказаною адресою. Актами зафіксовано факт не проживання відповідача за місцем реєстрації з 2013 року Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин і тому втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], протилежних доказів суду надано не було, а тому позовні вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved