Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг з газопостачання за період з 01 серпня 1996р. по 01 жовтня 2013р. в сумі 3088,35 грн., а також стягнути з відповідачки судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надає платну послугу по постачанню природного газу в житло відповідачки, яка споживала газ, але за надані послуги позивачу сплачує не регулярно та не в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволені позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день слухання справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом ухвалено справу слухати заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходив з наступного: Судом встановлено, що позивач звернувся з вищевказаним позовом у порядку позовного провадження, оскільки ухвалою Артемівського районного суду м. Луганська від 27 вересня 2013р. позивачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачки, оскільки із заяви встановлено наявність спору про право (а.с.17). Судом встановлено, що відповідно до довідки АДП УДМСУ у Луганській області від 26.10.2013 року відповідачка, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). та на її ім'я відкрито особистий рахунок № [NUMBER]. Відповідачка з метою задоволення житлово-комунальних потреб споживає природний газ, для чого нею використовувалися газові прилади: плита газова. Постачання газу відповідачу здійснюється позивачем, але відповідачка оплату за спожитий газ здійснює не регулярно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у неї перед позивачем за період з 1 серпня 1996 року по 01 жовтня 2013р. утворилася заборгованість в сумі 3088,35 грн. Послуги з газопостачання за вищевказаною адресою надавалися на підставі договору №210189 про надання населенню послуг з газопостачання від 21.08.2012 року (а.с.15-16). Згідно розрахунку заборгованості за особливим рахунком №[NUMBER] відповідачка отримувала послуги підприємства позивача, з 1996 року частково сплачувала за послуги позивача, заяву про відмову у отриманні послуг позивача не надала, що свідчить про фактичне прийняття відповідачкою, яка є споживачем послуг, відповідних зобов'язань з 1996 року. Відповідачка є споживачем платних комунальних послуг по споживанню природного газу, що надається їй позивачем. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, тарифів на природний газ. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, а саме: водопостачання, газ, теплова та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч.2 ст. 20 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги " обов'язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач послуги відповідачу надав, і має право вимагати від відповідачів оплати наданих послуг. Відповідно до ЦК УРСР (1963 р.) для звернення до суду з позовом було встановлено трирічний строк позовної давності, який повинен був застосовуватись судом незалежно від волі і думки сторін. Пропуск строку позовної давності був підставою для відмови у позові, за виключенням тих випадків, коли суд за клопотанням позивача визнає поважною причину пропуску строку позовної давності і знайде причини для його поновлення. Відповідно до ст. 257 ЦК України введеного в дію з 01.01.2004 р. загальна позовна давність встановлюється також тривалістю у три роки, але не є беззаперечною підставою для відмови у позові і застосовується судом лише у випадках, коли про це заявила одна з сторін. Такого клопотання у визначені судом строки і в порядку, встановленому законом, учасники процесу не заявили. Підстав для стягнення боргу за період до 01.01.2004 р. нема, з причини пропуску позивачем строку позовної давності і відсутності підстав для поновлення строку. Тому в даній частині позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Згідно наданого суду особистого рахунку №[NUMBER] заборгованість відповідача у період часу з 01.01.04р. по 01.10.2013 р. складає 2313,05 грн. , які підлягають стягненню за рішенням суду. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за період з 01.01.04р. по 01.10.2013 р. в сумі 2313,05 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial