Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],14.01.2008р.н.. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14.09.2015 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітніх дітей залишено проживати з нею, позивачкою. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26.05.2017 року стягується з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей. Відповідач взагалі не цікавиться життям дітей, добровільно допомоги на утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають, оскільки діти часто хворіють, а вона намагається забезпечувати повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток дітям; потреби дітей суттєво зростають, крім того збільшились витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності. Відповідач є працездатним, отже спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дітей являється обовязком не тільки матері, але і батька. З урахуванням викладеного, позивачка вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав документ, який підтверджує,що він має постійне місце роботи та отримує постійну місячну заробітну плату. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторін у них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей записаний [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-НМ № 017278 актовий запис № 397 та серії 1-НМ № 087761. Актовий запис № 47 (а.с.8,9). Шлюб між сторонами було розірвано 14 вересня 2015 року, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю [PERSON], що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду (а.с. 10). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 травня 2017 року з відповідача [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 168849 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого прізвище дружини змінено на «Калин» (а.с.12). Як встановлено в судовому засіданні на даний час діти потребують більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку, одяг, продукти, оплату за підготовку до вступу, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати дітей, які потребують покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дитини. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідач подав до суду довідку про доходи, яка свідчить про те,що у нього є постійне місце роботи ПП «Прикарпатський експрес», працює водієм автотранспортних засобів і має постійний заробіток, відповідно з відповідача слід стягувати аліменти в частці від заробітку. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України. Тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 183,184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial