Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 11 серпня 2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, дитина знаходиться на утриманні позивача, яка ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому потребує коштів на своє утримання, а батько дитини матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з"явився. Згідно поштового повідомлення вбачається, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомив. Відзив до суду не надав. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Як було встановлено в судовому засіданні, з 11 серпня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У вказаному свідоцтві про народження батьком дитини записаний відповідач по справі [PERSON] . Згідно довідки Люботинської міської ради Харківської області від 19.02.2020 року за №644 позивач зареєстрована та проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Крім того, частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4,6 статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Тобто, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, для призначення судом аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Суд враховує, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти в розмірі 2000 грн. щомісяця на утримання доньки, згідно рішення Люботинського міського суду Харківської області від 31 березня 2020 року. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач проживаючи разом із своєю малолітньою донькою [PERSON] , 2019 року народження, має право на утримання від відповідача, до досягнення донькою трьох років. Відповідач до суду жодного разу не з`явився, не скористався своїм правом надати відзив на позов, докази неспроможності надання матеріальної допомоги на утримання дружини. Оскільки суду не відомо про розмір доходу відповідача, то суд бере до увагу дані управління статистики, відповідно до яких, за 1 квартал 2020 року середня заробітна по Харківській області склала 7366 грн. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення з відповідача на користь дружини, з урахуванням майнового стану відповідача та того, що він є платником аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісяця до повноліття дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1800 грн. до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 06.02.2020 року. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial