Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

У березні 2020 року до суду звернувся адвокат Зогаль Олександр Миколайович в інтересах [PERSON] ,\~заінтересована особа:\~Київський районний у м. Полтаві відділ ДРАЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту смерті особи в порядку ст.317 ЦПК України В обґрунтування заяви вказано, що [INFO] в м. Донецьк, помер батько заявника - [PERSON] , 1941 р.н., смерть [PERSON] підтверджується довідкою про причину смерті форми 106/о №200 виданої 03.11.2014р., свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку. До початку антитерористичної операції він постійно проживав в м. Донецьк, на даний час вимушено є внутрішньо переміщеною особою, тимчасово проживає в м. Полтава за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] заявник отримав наступні документи: довідку про причину смерті №200 форми 106\\о виданою 03.11.2014р., свідоцтво про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку. 11.03.2020 року на звернення заявника до Київського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою та документами про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] отримав відповідь Київського районного у м.Полтаві ВДРАЦС за вих. 305/16.23-05- 05-60, від 11.03.2020р. якою відмовлено у видачі свідоцтва про смерть у зв"язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". Встановлення факту смерті особи необхідно йому для подальшого оформлення документів щодо спадкування майна, отримання виплат належних померлому в органах пенсійного фонду, проведення інших правовстановлюючих дій. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, надав суду заяву в якій просив розглядати цивільну справу у їх відсутність. Заінтересована особа повідомлена про розгляд справи належним чином, до суду подала заяву в якій просила розглянути справу у відсутність свого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Викладене приводить суд до висновку про те, що справа підлягає розгляду невідкладно,на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст.315ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені\~ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно\~ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000№52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. На підтвердження факту смерті батька заявником надані копії: свідоцтва про смерть від 06.11.2014 року (а.с.6), довідка про причину смерті № 200 від 03.11.2014 року, згідно яких\~\~ [PERSON] помер [INFO] , місцем смерті вказано м. Донецьк, Донецької області (а.с.6). Докази, що містяться у справі, підтверджують факт смерті [PERSON] , незалежно від того, яким закладом видане це свідоцтво та дати його видачі. Також на підтвердження родинних відносин заявника та померлого надано копії: свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 13.05.2014 року, свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ( а.с. 3-5). Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved