Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що батько дитини - відповідач протягом 12 років не виконує своїх обов»язків з виховання та догляду за дитиною, оскільки дитина проживає з нею та її чоловіком [PERSON], який любить дитину. Шлюб з відповідачем розірваний в березні 2003 року, а в липні 2005 року вона одружилася з [PERSON] і їй присвоєно прізвище «[INFO]». Батько не з»являється до дитини не цікавиться її навчанням та здоров»ям. Залишив сім»ю ще до народження дитини і після цього жодного разу не навідувався до дитини. Внаслідок фактичного невиконання своїх обов»язків по відношенню до створились умови, які шкодять інтересам дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об»ємі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що батьком дитини є [PERSON], матір»ю - [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 6.03.2003 року. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 31.07.2005 року зареєстрували шлюб відділом РАЦСу Горохівського районного управління юстиції Волинської області і після реєстації шлюбу прізвище дружини «[INFO]». З висновку комісії з питань захисту прав дитини Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 3.09.2014 року за №02-35/1648-1 встановлено 29.08.2014 року комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON], [INFO]. З заяви, посвідченої приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] 14.08.2014 року встановлено, що [PERSON] відмовляється від батьківських прав на сина [PERSON], [INFO]. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Роз'яснюючи положення зазначеної статті закону Пленум Верховного Суду, в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач на протязі більш ніж шість місяців не виявляє до дітей батьківського піклування, ухиляється умисно від виконання своїх батьківських обов»язків. Отже, суд приходить до переконання в необхідності позбавити відповідача батьківських прав щодо його дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: approved