Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення відсотків за договором позики та інфляційних збитків, посилаючись на те, що 07 травня 2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона стягнуто з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 2789,25 грн.; 3% річних - 148.33 грн.; моральну шкоду - 1000,00 грн.; судові витрати - 243,60 грн. Виконавчий лист про стягнення грошових коштів за вищезазначеним рішенням перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС, жодних виплат станом на день звернення до суду не проводилось. Відповідачем не виконано рішення суду, за зазначений період невиконання рішення з 08.05.2014 року по 29.05.2017 року сума боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції становить 6542,12 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.05.2014 року задоволені позовні вимоги [PERSON], та стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 2789,25 грн.; 3% річних - 148.33 грн.; моральну шкоду - 1000,00 грн.; судові витрати - 243,60 грн. На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист. Відповідно до\~ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до вимог ст.625\~ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст.509\~ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених\~ст.11 цього Кодексу\~зокрема із рішень суду (ч.2ст.509\~ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч.1ст.598\~ЦК України). Ці підстави зазначені у статях\~599,\~600,\~601,\~604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до аналізу норм статей\~11,12,15,16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.509\~та п.5 ст.11 ЦК України\~визначена сума є грошовим зобов'язанням, яке виникло з рішення суду. За порушення зобов'язання п.4 ч.1ст. 611\~ЦК України\~передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. За правилами\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі. Враховуючи, що зазначені норми\~Цивільного кодексуУкраїни\~закріплюють принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки, завдані невиконанням рішення суду про стягнення коштів навіть у відшкодуванні шкоди підлягають стягненню з урахуваннями індексу інфляції. Так, у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що в тому разі коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержання за рішенням кошти збільшились, ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилось після збільшення цих тарифів. Таким чином, встановлено, що на момент ухвалення судом рішення є всі підстави для захисту права позивача на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625\~ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Частина 2 ст. 625\~ЦК України\~передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання. Таким чином, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved