Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про скасування запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про обтяження №11481614 від 06.10.2015 року який був вчинений об 11:46:52 годин, державним реєстратором Євко Володимиром Володимировичем, управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Київській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, серія та номер: 48378980, виданий 02.10.2015 року [PERSON], відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області та скасування запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, тип обтяження арешт нерухомого майна - реєстраційний номер [NUMBER] від 25.05.2010 року, який був вчинений об 11:38:19 годин, реєстратором - Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови, 13206100 від 25.05.2010 року, ВДВС Васильківського МРУЮ. Свій позов обґрунтував тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] після якої відкрилася спадщина на ? частину квартири під номером [ADDRESS]. На його звернення до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, йому було відмовлено оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні відомості про накладення арешту на вказану квартиру. Оскільки він позбавлений права належним чином прийняти спадщину, він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви, про підтримання та визнання вимог позову, розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, що 19 червня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2004 року посвідченого [PERSON] в.о. державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 28.10.2004 року [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Відповідно до витягу з виконавчого провадження №48378980 від 21.07.2017 року на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт до належного виконання рішення суду, а саме виплаті суми боргу [PERSON] перед ПАТ «Київобленерго» в розмірі 2 831,68 грн. (а.с. 7-8). Також згідно витягу з виконавчого провадження № 13206100 від 21.07.2017 року за борг у сумі 4 018,26 грн. [PERSON] перед КП «Васильківтепломережа» також накладено арешт на майно боржника (а.с. 9-10). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта 86480989 від 05.05.2017 року1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] знаходиться під арештом (а.с. 11). Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження майна після смерті її власника не має, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved