Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її чоловіка (шлюб розірвали у 1993 році, однак продовжують спільно проживати) [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки він через психічне захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,призначивши її опікуном. В обгрунтування заяви зазначає, що її чоловік хворіє на психічну хворобу, у зв"язку з чим не може усвідомлювати значення своїх дій. Однак на обліку в психоневрологічному диспансері Новоград-Волинського ТМО не перебуває. [PERSON] за висновком Житомирської МСЕК від 02.02.2018р. являється інвалідом першої групи загального захворювання, інвалідність настала в результаті ампутації нижньої кінцівки. За висновками МСЕК він потребує постійного стороннього догляду та турботи. У судове засідання учасники не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах просили справу розглянути без їх присутності. Заявник наполягала на задоволенні заяви, представник органу опіки та піклування надав подання про призначення [PERSON] опікуном нам [PERSON] [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки згідно висновку експерта за своїм психічним станом його участь у судовому засіданні недоцільна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], шлюб між ними було розірвано в 1993 році, однак згідно довідок КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» продовжують проживати разом. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та довідками КП «Новоград-Волинський житло сервіс» від 20.02.2018р. та 05.03.2018р. (а.с.3,7,8). Відповідно до ст. 39 ЦК України - фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч.1 ст.300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Як встановлено судом та слідує з судово-психіатричного висновку № 159-2018 від 15.05.2018 року [PERSON] виявляє ознаки вираженої деменції змішаного ґенезу (інтоксикаційного, судинного). Даний діагноз відповідає критеріям шифту F 02.8 міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду. Ступінь наявного у [PERSON] слабоумства, настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними(а.с.27-28). Враховуючи психічний стан [PERSON] участь його у судовому засіданні є недоцільна. Виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, як орган опіки і піклування, подав суду подання, в якому визнає кандидатуру заявника прийнятною для виконання обов'язків опікуна над [PERSON], при цьому обстеживши матеріально-побутові умови її проживання та перевіривши факт близької спорідненості вказаних осіб, стан здоров'я заявника. Оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому встановлені підстави для визнання його недієздатним. Також суд приходить до висновку, що над ним необхідно встановити опіку, а заявника доцільно призначити його опікуном. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved