Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності робітничого двору його батькові - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина за законом на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли в рівних частках дружина померлого, а його мати [PERSON] та він, [PERSON] постійно проживаючи з померлим на час відкриття спадщини. [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Він прийняв спадщину за законом постійно проживаючи із померлою на час відкриття спадщини. Однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки право власності за померлою [PERSON] не зареєстровано. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку і господарських будівель, за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Ілюк О.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо позову не заперечує. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що як вбачається з копії довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ від 25 червня 2020 року №960 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] належав житловий будинок що знаходиться в [ADDRESS] . Господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до робітничого двору. На момент смерті [PERSON] у спадковому будинку були зареєстровані: дружина- [PERSON] , син, невістка- [PERSON] , внуки- [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у спадковому будинку були зареєстровані: син, невістка- [PERSON] , внуки- [PERSON] та [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] та [PERSON] виконкомом Печеніжинської селищної ради не посвідчувався. (а.с.39 ) Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів №66701 від 30.06.2020 року виданої Коломийським МБТІ право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.40). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 серпня 2018 року ( а.с.41). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що право власності на вищевказане нерухоме майно не зареєстровано (а.с.47). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності даним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218, 1241, 1268 ЦК України та

Outcome: approved