Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, однак у ній не проживає з лютого 2007 року, особистих речей відповідач у квартирі не має, витрат по утриманню квартири не несе, тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просила винести рішення згідно вимог чинного законодавства.. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3 від 04.10.2014 року, яку видано КП «Господар Дарницького району міста Києва» /а.с.4/. Відповідно до вказаної довідки Форми №3 від 04.10.2014 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO], син), [PERSON] ([INFO], племінник), [PERSON] ([INFO], племінник), [PERSON] ([INFO], мати, власник особового рахунку), [PERSON] ([INFO], сестра) /а.с.4/. Відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актами від 23.09.2009 року, від 29.10.2014 року та від 25.11.2007 року, які складено мешканцями будинку [ADDRESS] та завірено службовими особами ЖЕД №223 та ЖЕД №224 /а.с.5,6, 10/. Речей особистого користування у квартирі немає, витрати по утриманню квартири відповідач [PERSON] не несе. Статтями 71, 72 ЖК УКраїни передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону частково, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в частині вимог про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Стосовно вимог про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, а отже покладення такого обов'язку додатково законом не вимагається. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial