Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачка, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні, посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 13 грудня 2007 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець та зареєстрованого в реєстрі за № 3998. Окрім неї в квартирі зареєстровані її діти : [PERSON] і [PERSON], онука - [PERSON] та колишній чоловік - [PERSON], відповідач по справі, який з 2010 року фактично в квартирі не проживає і не несе жодних витрат по утриманню та оплаті комунальних послуг житла, у якому рахується зареєстрованим. У зв"язку з виниклими обставинами, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Відповідач будучи належно повідомленим судом про час і місце розгляду справи по останньому відомому місцю проживання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 13 грудня 2007 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець та зареєстрованого в реєстрі за № 3998 (а.с.7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17376292 від 15 січня 2008 року право власності на спірну квартиру за позивачкою зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 5666 (а.с.9). Із довідки сектору видачі довідок управління надання адміністративних послуг № 3737 від 08 серпня 2018 року вбачається, що у даній квартирі зареєстровано ряд осіб, у тому числі відповідач [PERSON], [INFO] (а.с10). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08 травня 2015 року (а.с.12). Із пояснень позивачки вбачається, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу в спірному житлі не проживає та не несе жодних витрат по утриманню та оплаті комунальних послуг, його речі в квартирі відсутні. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] які зазначили, що відповідач квартиру позивачки покинув добровільно і з того часу минуло ряд років. Знають, що даним житлом він не цікавиться, в його утриманні участі не бере, а виїхав на постійне проживання у Росію, де має родичів. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що відповідач втратив право користування житлом у будинку позивача. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 191, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved