Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 06 листопада 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №330. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, які з часом погіршилися з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що сім"я розпалася, шлюб носить формальний характер тому просить суд шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №330 (а.с.4). У сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу та згоду відповідача у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім`я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, позивачці залишити шлюбне прізвище, неповнолітніх дітей слід залишити з матір`ю. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved