Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що на обслуговуванні ЛКП «Південне» знаходиться квартира [ADDRESS], яка належить Львівській міській раді. Дана квартира складається із однієї житлової кімнати площею 17,00 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., має комунальні вигоди, загальна площа становить 31,00 кв.м. Основний квартиронаймач даної квартири - [PERSON] [INFO] померла [INFO] і знята з реєстраційного обліку. Комісією ЛКП «Південне» було встановлено факт, що вищезгадану квартиру без законних підстав займає [PERSON], звільнити незаконно зайняте житло у добровільному порядку відповідач відмовляється, на попередження ЛКП «Південне» не реагує. Просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у позові. Просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання позов визнав частково та у задоволенні такого просив відмовити, оскільки він має право на проживання у [ADDRESS]. Представник третьої особи Львівської міської ради у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідач без законних підстав вселився у спірну квартиру [ADDRESS], а тому підлягає виселенню. Представник третьої особи ЛКП «Південне» у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого і не заперечили інші учасники судового процесу. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по всі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на обслуговуванні ЛКП «Південне» знаходиться квартира [ADDRESS], яка належить Львівській міській раді. Дана квартира складається із однієї житлової кімнати площею 17,00 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., має комунальні вигоди, загальна площа становить 31,00 кв.м. Основний квартиронаймач даної квартири - [PERSON] [INFO],. яка померла [INFO] і знята з реєстраційного обліку. Комісією ЛКП «Південне» було встановлено факт, що вищезгадану квартиру без законних підстав займає [PERSON]. Жодних документів, що дають право на проживання у вищезгаданій квартирі у відповідача не виявилось. Звільнити незаконно зайняте житло у добровільному порядку відповідач відмовляється, на попередження ЛКП «Південне» не реагує. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії договору №45 від 29.03.2001р. про здачу житлового приміщення в під найм вбачається, що [PERSON], як домовласник здає в користування піднаймачеві [PERSON] житлову площу, яка складається з однієї кімнати, площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Отже, даний договір підтверджує факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] лише в якості піднаймача, а не як члена сім'ї. Таким чином, проживання [PERSON] з [PERSON] в статусі піднаймача, не підтверджує факт їхнього спільного проживання як членів сім'ї, які пов'язані спільним побутом та наявністю взаємних прав та обов'язків. 10 грудня 2013 року Апеляційним судом Львівської області прийнято рішення, яким рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року про визнання права користування квартирою [ADDRESS] за [PERSON] скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові [PERSON] по даній справі відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановленні рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Згідно ст. 58 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення у вільне жиле приміщення є ордер, виданий на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів; Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмові формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У відповідності до ч. 3 статті 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї, або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття, роблячи неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності у задоволенні позовних вимог Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради підлягає судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved