Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 06 травня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а [PERSON] зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит. Відповідачка свої зобов'язання не виконала. Станом на 02 грудня 2018 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором в розмірі 16871,63 грн., яка складається з наступного: 1109,15 грн. - заборгованість за кредитом, 1734,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12748,26грн-заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов кредитного договору: 500, 00 грн.- штраф - фіксована частина, 779,60 грн. - штраф - процентна складова. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача - Смирнова Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що загалом складає 2843,77 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 травня 2015 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі якого встановлено ьарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає спису з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Посилаючись на порушення зобов'язань позичальником, банк нарахував штрафні санкції, які просив стягнути з відповідача. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 02 грудня 2018 року відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором 16871,63 грн., яка складається з наступного 1109,15 грн. - заборгованість за кредитом, 1734,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12748,23 грн- заборгованість за пенею, штрафні санкції- 500,00 грн. фіксована частина та 779,60 грн.- процентна складова. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачкою умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Однак, при вирішенні питання щодо стягнення пені у розмірі - 12748,26 грн., а також штрафів: фіксованої частини - 500,00 грн. та процентної складової - 779,60 грн., суд приходить до наступних висновків. За розрахунком позивача сума пені та штрафів була нарахована внаслідок невиплати щомісячної суми кредитного платежу. Згідно ст.2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно даного Переліку м.Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Відносно строків дії вказаного розпорядження та проведення антитерористичної операції суд відзначає, що за пунктом 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Також у десятиденний строк після закінчення антитерористичної операції Кабінету Міністрів наказано прийняти остаточний перелік таких населених пунктів. З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України №1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року відносно заборони нарахування пені та/або штрафів за кредитними договорами, зокрема, на території м. Маріуполя. Отже, нарахування штрафних санкцій за період з 14 квітня 2014 року по сьогоднішній день для боржників, які зареєстровані на території м.Маріуполя, не відповідає вимогам закону. З матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації та проживання відповідачки є адреса: [ADDRESS]. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачці пені у розмірі 12748,26 грн., а також штрафів: фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 119,60 грн. за кредитним договором у період дії заборони з огляду на місце проживання відповідачки та періоду нарахування пені та штрафів, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі та в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням переліченого, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2843,77 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн., то у порядку передбаченому ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 296,90 грн. (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 2843,77 грн. *100% : 16871,63 грн. ціни позову = 16,85), тобто 16,85 % від ціни позову 16,85 % *1762 грн. :100%).

Outcome: partial