Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що 21 січня 2016 року між нею та Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія "Арсенал Страхування » було укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків ( захист від безробіття ) за номером 0212101201610/5636. При укладенні договору страхування між сторонами були узгоджені всі істотні умови вказаної категорії договорів, а саме страхова сума в розмірі 20000 грн. ( п.3) , страховий платіж: 400,00 грн. (п. 5); строк дії договору страхування: 12 місяців (п. 6); 21 січня 2016 року [PERSON] було сплачено на користь відповідача страховий платіж у розмірі 400 грн., який був прийнятий без будь- яких зауважень чи умов. 13 грудня 2016 року позивачка отримала попередження про наступне вивільнення, а 27 лютого 2017 року була звільнена з роботи в зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1ст.40 КЗпП. 09 березня 2017 року [PERSON] було надано до ПрАТ « СК « АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ » документи, які підтверджують настання події, що має ознаки страхової за договором страхування. Однак, 16 березня 2017 року на її адресу було надіслано відповідь про відмову у виплаті даного страхового відшкодування з посиланням на те, Страхувальником були порушені вимоги програми страхування, що виключає можливість кваліфікації зазначеного випадку як страхового. Мотивуючи своє рішення, відповідач посилався на те, що програма « Захист від безробіття» створена виключно для клієнтів ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» та такий договір страхування не діє щодо осіб, які є працівниками банківської сфери. Вважаючи відмову у виплаті страхового відшкодування такою, що суперечить договору страхування, укладеного між нею та банком, [PERSON] просить суд визнати відмову ПрАТ « СК « АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ » у виплаті страхового відшкодування протиправною, стягнути на її користь страхове відшкодування в розмірі 20 000 грн. та 10 000 грн. заподіяної моральної шкоди. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутність. Окрім того, позивачкою було надано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої, остання, користуючись своїм правом передбаченим ч.2 ст.31 ЦПК України, на підставі ст.16 ЦК України, просить суд змінити позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування та визнати подію звільнення [PERSON] з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України страховим випадком відповідно до пункту 3.1. Частини 2 Договору добровільного страхування фінансових ризиків (захист від безробіття), що укладався 21 січня 2016 року та визнати за нею право на таке відшкодування за договором добровільного страхування фінансових ризиків ( захист від безробіття ) за номером 0212101201610/5636 від 21 січня 2016 року укладеним між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ ». Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду від Страхової компанії надійшли заперечення щодо позовних вимог [PERSON] в яких вказано наступне: 30.12.2013 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було укладено Договір доручення № 301213-124//К, на підставі якого БАНК, діючи від імені та в інтересах Страхової компанії мав право і повинен був укладати Договори добровільного страхування, умови яких були затверджені Договором доручення та викладені у вигляді шаблонів, як додатки до нього. 09 лютого 2015 року вказаний договір доручення був доповнений Шаблоном Договору страхування фінансових ризиків за програмою «Захист від безробіття» відповідно до п.4.3 якого були внесені застереження, що даний не діє щодо осіб, які на момент його укладання є: не працевлаштовані, працевлаштовані неофіційно, пенсіонерами, приватними підприємцями, військовослужбовцями, фрілансерами, сумісниками, самозайнятими, заробітчанами, державними працівниками, працівниками банківської сфери, а також акціонерами, що працюють в компанії, в якій їм належить більше-10% акцій; трудовий стаж яких за діючим місцем роботи становить менше 12 (дванадцяти) місяців; працевлаштованими у роботодавця, юридична та/або фактична адреса якого відноситься до зон проведення антитерористичних операцій (АТО), зон збройних конфліктів міжнародного та неміжнародного характеру, бойових операцій, заходів чи дій. У випадку укладання Договору страхування щодо зазначених вище осіб, цей Договір страхування є недійсним і виплати за цим Договором не здійснюються. Отже, починаючи з 09 лютого 2015 року і надалі Договори добровільного страхування фінансових ризиків «ЗАХИСТ ВІД БЕЗРОБІТТЯ» (в тексті Частини 2 Договору страхування) містили в собі виключення, згідно з якими працівники банківської сфери, в тому числі працівники ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК», не могли бути застраховані за таким Договором страхування, а у разі укладення такого Договору через помилку, недбалість, або інші обставини, укладений Договір визнається таким, що не діє щодо зазначених осіб, є недійсним і виплати за цим Договором не здійснюються. Договір страхування, який укладався із позивачкою, складається з Частини 1 та Частини 2, які не діють одна без одної. Частина 2 Договору страхування розміщена на веб-сторінці відповідача в мережі Інтернет - Інтернет-www.arsenal-strahovanie.com «Страхування на випадок безробіття» - «Страхування фінансових ризиків» програма «Захист від безробіття» для клієнтів Правекс-Банку (скріншот веб-сторінці відповідача ), а тому, твердження позивачки про те, що вказане застереження начебто було відсутнє на дату укладення договору страхування, є безпідставним. Окрім того, фактично договір страхування укладали працівники ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК». При цьому у Частині 1 Договору страхування від імені Страховика підпис та печатка були не оригінальними, а відтворювались за допомогою засобів механічного копіювання. Тобто при розпечатуванні тексту Частини 1 Договору страхування засобами механічного копіювання, одразу відтворювався аналог власноручного підпису Голови правління ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», та відтворення відбитку печатки Страховика. При цьому в Частині 1 Договору страхування містилось застереження про погодження сторонами відповідно до ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу можливості використання факсимільного відтворення аналогу підпису уповноваженої особи Страховика та відтворення відбитку його печатки, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання при підписанні Договору страхування. Таким чином, Голова правління ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» особисто Договір страхування з позивачкою не підписував та не укладав. Цей Договір був укладений працівниками Повіреного - ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» в інтересах працівників Повіреного. У відповідності до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє, а згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Також, оскільки Договір страхування був укладений з позивачкою, яка на момент його укладення була працівником банківської сфери, а тому очевидно, що при укладанні Договору, Повірений ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» в особі своїх працівників, які безпосередньо укладали ці Договори, явно діяв всупереч умовам Додаткової Угоди № 7 до Договору доручення № 301213-124//К від 30.12.2013 року і з перевищенням своїх повноважень. У відповідності до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Оскільки відповідач жодним чином не надавав свого укладеного Договору страхування, будь-які цивільні права та обов'язки відповідача, що випливають з даного Договору, в тому числі обов'язок зі сплати страхового відшкодування позивачу - не виникли. Також позивачем невірно розуміється предмет Договору страхування. Як вбачається із п. 3.1. Частини 2 Договору страхування, страховим випадком за Договорами страхування є понесення збитків Страхувальниками під час дії Договорів страхування, підтверджених відповідними документами у зв'язку з будь-яким порушенням іншими особами прав та/або законних інтересів Страхувальників в частині фінансових (грошових) зобов'язань (обов'язків) перед ним, а саме: втратою Страхувальниками постійного місця роботи, яке вони мали на момент укладання цих Договорів страхування. Разом з тим, із обставин справи та з наданих позивачкою доказів не вбачається, що її права та законні інтереси були порушені при звільненні, оскільки звільнення відбулось з об'єктивних причин (скорочення чисельності та штату роботодавця), позивачці при звільненні були виплачені всі належні їй кошти, норми чинного законодавства України порушені не були. Позивач у позовній заяві не зазначає, у чому ж саме полягає порушення її прав при звільненні та хто винен у їх порушенні. Також, позивачка зазначає, що з відповідача за умовами Договору страхування підлягає стягненню страхове відшкодування у сумі 20 000 гривень, однак це не відповідає дійсності. Відповідно до п. 3 Частини 1 Договору страхування страхова сума за Договором страхування позивачки складає 20 000 гривень. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Тобто, за умовами Договору страхування розмір страхового відшкодування не може перевищувати 20 000 гривень. Разом з тим, згідно з п. 3.1. Частини 2 Договору страхування до страхових ризиків відноситься понесення збитків Страхувальниками під час дії Договорів страхування. Отже, страхове відшкодування повинне розраховуватись в межах страхової суми, але визначатись в розмірі саме понесених позивачкою збитків. Однак позивач не надала будь-яких доказів того, що нею взагалі були понесені будь- які збитки при її звільненні із займаної посади, не надала розрахунку таких збитків і підтверджуючих документів. Тобто позивач помилково вважає, що розмір страхового відшкодування дорівнює розміру страхової суми, хоч умовами Договору страхування це не передбачено. Отже позивачем не доведено факту завдання їй звільненням із займаної посади збитків та розмір цих збитків в звязку з чим, просить суд відмовити в задоволення позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України « Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року визначено, що при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 8 Закону України « Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що 21 січня 2016 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія «Арсенал Страхування » було укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків ( Захист від безробіття ) за номером 0212101201610/5636 ( а.с.11, 13-18). При укладенні договору страхування сторони визначили та узгодили такі основні умови: Частина 1 Договору страхування, яка узгоджувалася сторонами шляхом підписання: вигодонабувачем за Договором страхування є Страхувальник ( п. 2.7.); - страхова сума: 20000 грн. (п. 3); - страховий платіж: 400,00 грн. (п. 5); - строк дії договору страхування: 12 місяців (п. 6); Частина 2 Договору страхування ( чинна на час укладання Договору ), з якою позивач ознайомилася на веб-сторінці Страховика в мережі Інтернет-www.arsenal-strahovanie.com у розділі « Страхування фінансових ризиків » програма « Захист від безробіття»: - предмет договору страхування - майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані зі збитками при здійсненні Страхувальником господарської діяльності (п. 2.2.); - строки та порядок сплати страхового платежу: одноразово та в повному розмірі в момент укладання Договору страхування на рахунок Страховика - 26500799999979 в ПАТ КБ « ПРАВЕКС-БАНК », МФО 380838, ЄДРПОУ 33908322 ( п. 2.7.); - строк дії Договору страхування: договір страхування набуває чинності з 00:00 годин дня, наступного за днем сплати Страхувальником страхового платежу на рахунок Страховика, визначеного в п. 2.7. Частини 2 договору страхування, та діє до 24:00 годин дати, визначеної в п. 8 частини 1 Договору страхування, як дата завершення дії Договору страхування, (п. 2.8.); - страховим випадком за цим Договором страхування є понесення збитків Страхувальником під час дії Договору страхування, підтверджених відповідними документами, у зв'язку з будь-яким порушенням іншими особами прав та\\або законних інтересів Страхувальника в частині фінансових (грошових) зобов'язань (обов'язків) перед ним, а саме: втрати Страхувальником постійного місця роботи, яке він мав на момент укладання цього Договору страхування. Під « втратою постійного місця роботи » Сторони домовились розуміти розірвання Трудового договору Страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: ліквідації, банкрутства, скорочення чисельності або штату працівників роботодавця, (п. 3.1.); - цей Договір страхування не діє щодо осіб, що на момент його укладання є: не працевлаштовані, працевлаштовані неофіційно, пенсіонерами, приватними підприємцями, військовослужбовцями, фрілансерами, сумісниками, самозайнятими, заробітчанами, а також акціонерами, що працюють в компанії, в якій їм належить більше 10% акцій; трудовий стаж яких за діючим місцем роботи становить менше 12 (дванадцяти) місяців; працевлаштованими у роботодавця, юридична та\\або фактична адреса якого відноситься до зон проведення антитерористичних операцій (АТО), зон збройних конфліктів міжнародного та не міжнародного характеру, бойових операцій, заходів чи дій. У випадку укладання договору щодо зазначених осіб, цей Договір є недійсним та виплати за цим ним не здійснюються ( п. 4.3.); - страхувальник має право: на виплату страхового відшкодування при умові надання Страховику всіх необхідних документів для визначення причин страхового випадку і розміру страхового відшкодування (п. 5.1.2.); - страховик зобов'язаний: протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання відповідних документів, вказаних в розділі 6 частини 2 Договору страхування, що підтверджують настання страхової події, прийняти рішення про страхове відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування та скласти страховий акт. У випадку прийняття рішення Страховиком про здійснення страхового відшкодування за Договором страхування, страхове відшкодування здійснюється протягом 10 ( десяти ) робочих днів з моменту складання Страховиком страхового акту (п. 5.4.3.) На виконання п. 5 ч.1 Договору страхування, позивач 21.01.2016 року здійснила страховий платіж в розмірі 400 грн., що підтверджується копією квитанції № 212/310 ( а.с. 12 ). Дані кошти відповідачем були прийняті без будь- яких зауважень чи умов. 16.11.2016 року Страхувальником було повідомлено Страховика про подію, що має ознаки страхової, а саме закриття відділень ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» та проведення скорочення штату за Рішенням ГПБ від 15.11.2016 року № 234 « Про затвердження графіка закриття відділень ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» та проведення інвентаризації основних засобів,нематеріальних активів, малоцінних швидкозношувальних предметів, запасів ТМЦ у підзвіті матеріально відповідальних осіб ( а.с.20). 13 грудня 2016 року Страховиком було отримано від ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» попередження про наступне вивільнення від 09.12.2016 року за рішенням ГП ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» від 30.11.2016 року за № 255 ( а.с.19 ). 27 лютого 2017 року відповідно до наказу № 423-к, [PERSON] було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до Наказу № 423-к від 21.02.2017 року ( а.с.21 ). Відразу, у день звільнення, 27.02.2017 року позивач надіслала відповідачу письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхової за діючим договором страхування за номером 0212101201610/5636 від 21 січня 2016 року, а 09 березня 2017 року нею було надано до ПрАТ « СК « АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ » документи, які підтверджують настання події, що має ознаки страхової за договором страхування а.с.22-23 ). Однак, 16 березня 2017 року на адресу позивачки було надіслано відповідь про відмову їй у виплаті даного страхування з посиланням на те, Страхувальником були порушені вимоги програми страхування, що виключає можливість кваліфікації зазначеного випадку як страхового ( а.с.24) Мотивуючи своє рішення, відповідач посилався на те, що програма « Захист від безробіття» створена виключно для клієнтів ПАТ КБ « ПРАВЕКС БАНК» та такий договір страхування не діє щодо осіб, які є працівниками банківської сфери. Окрім того, при укладенні договору страхування від імені ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі договору доручення повіреного діяло ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», працівники якого в порушення ст. 238 ЦК України та умов Програми «Захист від безробіття», діючи з перевищенням повноважень, уклали договори добровільного страхування фінансових ризиків. Дані договори добровільного страхування фінансових ризиків, що укладалися, учинялися представником страховика - повіреним, а саме: ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» без наступного схвалення такої дії ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», що є порушенням ст. 241 ЦК України. Проаналізувавши причини відмови ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» у виплаті страхового відшкодування, суд вважає вказану відмову такою, що не відповідає вимогам Закону, умов договору страхування виходячи з наступного: - в ході розгляду даної справи судом встановлено, що на виконання вимог ст.638 ЦК України, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( а.с. 11, 13-18); - позивачкою [PERSON] було сплачено на користь відповідача страховий платіж у розмірі 400 грн., які відповідачем були прийняті без будь- яких зауважень чи умов ( а.с. 12 ); - відповідно до ст. 18 Закону України « Про страхування», при укладанні договору страхування, страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Таким чином, укладаючи спірний договір страхування, відповідач був наділений повноваженнями витребувати будь-які документи для оцінки страхового ризику. Однак, оскільки відповідачем не були витребувані такі дані, то суд вважає, що страховику були відомі усі дані щодо місця роботи страхувальника в з'вязку з чим, посилання відповідача про те, що працівники банківської сфери, в тому числі працівники ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК», не могли бути застраховані за таким Договором страхування, є безпідставними. Так, відповідно до пункту 4.3. Частини 2 Договору страхування (чинної на час укладання Договору), з якою позивачі ознайомилися на веб-сторінці Страховика в мережі інтернет-www.arsenal-strahovanie.com у розділі «Страхування фінансових ризиків» програма «Захист від безробіття», не вбачалося, що договори страхування фінансових ризиків не діють щодо осіб, які є працівниками банківської сфери. Отже, умова недійсності договору страхування, що укладався з працівниками банківської установи, до Частини 2 Договору страхування (чинної на час укладання Договору) внесена не була. Позивачка дізналася про внесення змін до Частини 2 Договору страхування щодо обмеження їх дії на працівників банківської сфери лише зі змісту листа про відмову страхової компанії у визнанні події звільнення позивачки з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України страховим випадком та у виплаті страхового відшкодування. З доказів, які відповідач надав в обгрунтування своїх заперечень, не вбачається доведеним факт, що на момент укладання позивачкою договору страхування, цей договір (Частина 2) містить застереження щодо непоширення його дії на працівників банківської сфери, адже, якби таке застереження дійсно мало місце на час укладання договору, то позивачці на добровільних засадах не було б сенсу на його укладання та ще й при цьому сплачувати значну суму страхового внеску. - на час укладання договору страхування позивачка була до 27.02.2017 року працівником Баришівського відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та на час укладання договору страхування була і на даний час є клієнтом ПАТ КБ «ПРАВЕКС- БАНК», що підтверджується довідкою за № 211-1435 від 27.03.2017 року ( а.с.29 ) ; - в своїх запереченнях по суті позовних вимог наводиться те, що підставою укладання позивачкою договору страхування фінансових ризиків (захист від безробіття) було те, що позивачці на час укладення договору було достовірно відомо про майбутню ліквідацію Баришівського відділення ПАТ КБ « Правекс Банк» , що потягне за собою в подальшому її звільнення. При цьому не наводяться жодних доказів, які мотивують такий висновок; - також відповідачем стверджується, що при укладенні договору страхування, Повірений ПАТ КБ «Правекс Банк» в особі своїх працівників, які безпосередньо укладав даний Договір, явно діяв всупереч умовам Додаткової Угоди № 7 до Договору доручення № 301213-124/К від 30.12.2013 року із перевищенням повноважень. При цьому не наведено, хто саме від імені відповідача укладав договір страхування (в той час, як на текстах договорів значиться підпис безпосередньо голови правління ПРАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» [PERSON], що засвідчено печаткою юридичної особи (на відтиску зазначено: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», 33908322 Україна, м. Київ), в чому полягало перевищення повноважень особи, яка від імені відповідача укладала договів страхування, які законодавчі акти було порушено та як така дія вплинула на законність та дійсність договорів. Підсумовуючи викладене суд вважає, що оскільки позивачка [PERSON] виконала зобов'язання за договором страхування здійснивши страховий внесок, а звільнення її з роботи з Баришівського відділенні ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» у зв'язку із скороченням штатів є страховим випадком, оскільки позивачка втратила постійне місце роботи, суд приходить до висновку про захист прав позивача шляхом стягнення із відповідача суми невиплаченого страхового відшкодування передбаченого п.3 частини 1 Договору страхування в розмірі 20000 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні виходячи з наступного. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК ). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Вказана правова позиція Пленуму Вищого спеціалізованого суду України стосується не тільки договорів страхування транспортних засобів (КАСКО), а і будь-яких інших договорів майнового страхування, до яких відносяться і договори страхування фінансового ризику (згідно зі ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або ч її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Оскільки відшкодування моральної шкоди не передбачено ні Законом, ні умовами договору страхування, укладеного між позивачкою та відповідачем, то підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з суми задоволених вимог з відповідача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн., на користь держави.

Outcome: partial