Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS], визнання права власності на автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa FE», номер шасі: [NUMBER], 2008 р. випуску, визнання права власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 0, 093 га, яка розташована в садовому товаристві «Електротранспортник», Сухоліської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 17.11.1995 р. перебувала у шлюбі з [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 31.07.2012 р. шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу майно, набуте за час спільного сімейного життя не було розділене. Позивач посилається на те, що за час шлюбу ними з [PERSON] за рахунок кредитних коштів, наданих Фондом сприяння молодіжному житловому будівництву, була побудована квартира [ADDRESS]. 11.05.2000 р. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації було видано Свідоцтво пра право власності на зазначену квартиру, яке зареєстровано Київським бюро технічної інвентаризації права власності на об»єкти нерухомого майна 15.05.2000 р. Крім того, у відповідності з договором купівлі-продажу від 10.07.2008 р. [PERSON] був придбаний в ТОВ «Авто-Хіт» транспортний засіб «Hyundai», модель «Santa FE», номер шасі: [NUMBER], 2008 р. випуску, право власності на який зареєстровано за останнім. Також під час перебування у шлюбі на підставі розпорядження Білоцерківської РДА № 670 від 26.10.2009 р. [PERSON] для ведення садівництва отримав земельну ділянку [NUMBER] в садовому товаристві «Електротранспортник» Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 0, 0930 га, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Оскільки вищезазначене майно було набуто подружжям за час шлюбу, то воно відповідно є спільним майном подружжя, незважаючи на те, що квартира та транспортний засіб придбані за рахунок кредитних коштів, однак вони були використані в інтересах сім»ї, на придбання майна, що знаходилось в користуванні подружжя. Позивач посилається на те, що [INFO] [PERSON] помер і Другою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Оскільки на момент смерті [PERSON] вони не перебували у шлюбі, позивач не є спадкоємицею майна після його смерті, в зв»язку з чим в ході оформлення спадкових прав виникла необхідність у визначенні її частки у спільному майні подружжя. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що майно, на 1\\2 якого позивач просить визнати право власності було придбано за час шлюбу з [PERSON] і є спільним майном подружжя. Після розірвання шлюбу питання щодо поділу майна подружжя не вирішувалось, однак в зв»язку зі смертю [PERSON] і оформленням спадкоємцями спадкових прав, виникла необхідність у визначенні частки [PERSON] у майні, яке було придбано за час шлюбу, однак право власності оформлено за [PERSON] Відповідач в ході судового розгляду не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в ході судового розгляду не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Другої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори. Вислухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.1995 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1741 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [INFO]. За час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2012 у цивільній справі № 2601/12840/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], яке набуло чинності 14.08.2012 р., шлюб між сторонами був розірваний. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, в установленому законом порядку розділене не було. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті м.Києва за [NUMBER]. Після смерті [PERSON] Другою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 93/2013. Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті [PERSON] є: діти - [PERSON] та [PERSON], в інтересах яких діє їх мати, [PERSON], батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Після відкриття спадщини [PERSON] померла [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.1999 Генеральний директор НВЦ «Ордана» Антонченко В.Я., де позивачка на той час працювала, листом за №18 звернувся до Генерального директора Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву з клопотанням про надання пільгового довготермінового державного кредиту на будівництво житла для молодої сім'ї [PERSON]. 20.07.1999 р. між виконавчою дирекцією Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при Державному комітеті України у справах сім'ї молоді та спорту та [PERSON], за письмовою на те згодою Позивачки, було укладено кредитну угоду № 42/3, у відповідності до якої та на умовах Положення про порядок надання пільгового довготермінового державного кредиту молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1999 №825, Розпорядник, який діє від імені Держави надає Позичальнику, тобто [PERSON], прямий зворотний адресний (цільовий) Кредит на будівництво житла загальною площею 73,8 кв. м за адресою: [ADDRESS] у сумі 41 350 (сорок одна тисяча триста п'ятдесят) грн. терміном повернення 30 років з часу отримання документів на право володіння та користування житлом. 20.07.1999у відповідності з п.2.3. цієї Угоди [PERSON] було внесено на особистий рахунок Банку кошти попереднього внеску у сумі 32 007 грн. 11.05.2000Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 411-С/КІ від 29.03.2000 видано Свідоцтво про право власності на квартиру № 42 серії [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 73,8 кв. м на ім»я [PERSON] 15.05.2000 Київським міським бюро технічної інвентаризації проведена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] та до відповідного реєстру внесено запис за № 41475, про що свідчить інформаційна довідка КВ-2013 № 20334 від 16.07.2013 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. На виконання умов кредитної угоди № 42/3 від 20.07.1999 за час перебування позивачки у шлюбі з [PERSON] було сплачено грошові кошти на загальну суму 16 300 грн, а після його розірвання позивачкою особисто сплачено 2500 грн. Заборгованість по сплаті щоквартальних внесків відсутня, наявною є переплата по кредиту. Крім того, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу Х0710-1 від 10.07.2008 [PERSON] придбав у TOB «Авто-Хіт» транспортний засіб марки «Hyundai Santa FE 2,7 V6» № кузова (рами) [NUMBER]. 19.07.2008 право власності на транспортний засіб марки «Hyundai Santa FE 2,7 V6» типу легковий універсал № кузова (рами) [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] та присвоєно реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки грошових коштів, достатніх для придбання автомобіля марки «Hyundai Santa FE 2,7 V6» типу легковий універсал № кузова (рами) [NUMBER] не вистачало, 22.07.2008 між [PERSON] та Акціонерним банком «ІКАР-БАНК» був укладений кредитний договір за № КА-71/2/08, на підставі якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 31392 (тридцять одна тисяча триста дев'яносто два) долари США зі сплатою 11,8% річних за користування кредитом строком на 7 років з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 22.07.2015 р. Цього ж дня, тобто 22.07.2008 позивачка своєю нотаріально посвідченою заявою дала згоду [PERSON] на укладання кредитного договору № КА-71/2/08. Окрім цього, 22.07.2008 між Акціонерним банком «ІКАР-БАНК» та позивачем, [PERSON], було укладено договір поруки № КА-71/2/08, у відповідності з яким остання поручилася перед Кредитором, тобто Банком за виконання Позичальником виконання зобов'язань та брала на себе зобов'язання відповідати перед банком як солідарний боржник у разі невиконання [PERSON] умов договору. 22.07.2008 у відповідності з договором застави № КА-71/2/08, укладеним між Акціонерним банком «ІКАР-БАНЮ> та [PERSON], автомобіль марки «Hyundai Santa FE 2,7 V6» типу легковий універсал № кузова (рами) [NUMBER] передано в заставу банку в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором. Також під час перебування у шлюбі на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації №670 від 26.10.2009, [PERSON] для ведення садівництва отримав земельну ділянку [NUMBER] в садовому товаристві «Електротранспортник» Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області площею 0,0930 га, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. В силу положень ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. При вирішенні питання щодо поділу спільного майна подружжя суд виходить з наступних міркувань. При визначенні часток у спільній власності подружжя, а саме при поділі квартири [ADDRESS], автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa FE», номер шасі: [NUMBER], 2008 р. випуску, земельної ділянки [NUMBER], площею 0, 093 га, яка розташована в садовому товаристві «Електротранспортник», Сухоліської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, суд виходить із засад рівності часток подружжя. З врахуванням викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved