Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь банку 18553,43 грн. боргу за кредитним договором, в тому числі прострочену заборгованість за кредитом у сумі 10014,38 грн., заборгованість за процентами в сумі 6441,24 грн., комісії в сумі 976,22 грн., заборгованість по штрафам в загальній сумі 1121,59 грн. та 243,60 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Не заперечував щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Як видно із заяви відповідача від 27 січня 2015 року, відповідач фактично визнав позов і просив надати йому строк для мирного врегулювання спору, однак в насутпне судове засідання на 04 лютого 2015 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить його особистий підпис на довідковому листі по справі та на повідомленні про вручення судової повістки. В судове засідання на 13 лютого 2015 року також не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отритмання ним судової повістки про вкилик до суду. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та згідно з ст.169 ЦПК України винести заочне рішення, про що постановив відповідну ухвалу Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Як видно з матеріалів справи, 07 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним договором станом на 31 жовтня 2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у сумі 10014,38 грн., заборгованість за процентами в сумі 6441,24 грн., комісії в сумі 976,22 грн. та заборгованість по штрафам в сумі 1121,59 грн., а всього 18553,43 грн. (а.с.4-6). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 243,60 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved