Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» (надалі за текстом - відповідач), про визнання недійсним кредитного договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що договір №7474719 від 09.04.2019 року про надання фінансового кредиту не був підписаний позивачем, сторони не домовилися про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими та погіршують становище споживача. Наводить доводи, що підписання спірного договору не відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідь у вигляді заяви-приєднання не містить підпису позивача, а тому договір не є укладеним і за умовами договору та заяви-приєднання клієнт та товариство не набували прав та обов`язків визначених договором, а відтак, не несуть відповідальність за їх невиконання. Разом зі тим, вважає, що спірний договір позики не містить усіх істотних умов кредитного договору, зокрема у спірному договорі: відсутні підписи сторін; не зазначено строк дії договору; не зазначено строк на який надається кредит; не визначено види забезпечення наданого кредиту; не визначена процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана); не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; не визначена відповідальність сторін. Крім того, положення п.3.1.1 та додатку №1 до оскаржуваного договору є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є недійсними у відповідності до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 06.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.03.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача у якому зазначено, що заборгованість за договором №7474719 від 09.04.2019 року продана за договором факторингу №24/07/2019-фк ТОВ «ФК «Модена», тому просив замінити відповідача по справі. Ухвалою суду від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, крім того, визнано явку позивача для надання особистих пояснень обов`язковою. Сторони у судове засідання не з`явились та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.04.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №7474719 (а.с. 10 - 18). Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн, а клієнт зобов`язується повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком до 30.04.2019 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 350,57% річних від суми кредиту, розрахунок процентів за користування кредитом наведено у п.3.1. цього договору. Сума нарахованих процентів становить у розмірі 1008,50 грн, що підтверджено графіком розрахунків, який міститься у п. 3.1.1. договору та додатку № 1 до спірного договору, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 19 - 20). 24.07.2019 року між відповідачем та ТОВ «Модена» укладено договір факторингу №24/07/2019-фк, відповідно до умов якого заборгованість за договором №7474719 від 09.04.2019 року продана ТОВ «Модена». Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Враховуючи те, що 24.07.2019 року ТОВ «СОС КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним договором №7474719 відносно позивача ТОВ «Модена» за договором про відступлення прав вимог №24/07/2019, усі права та обов`язки за кредитним договором, що оспорюється позивачем, перейшли до ТОВ «Модена». Згідно з ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Як вбачається із змісту та предмету позовної заяви позивачем пред`явлено позов про визнання кредитного договору недійсним до ТОВ «СОС КРЕДИТ», яке відступило право вимоги за договором факторингу ТОВ «Модена». За таких підстав ТОВ «СОС КРЕДИТ» не є неналежним відповідачем у справі. Згідно із заявою, яка міститься у матеріалах справи, позивач підтримав позовні вимоги, що були заявлені саме до ТОВ «СОС КРЕДИТ". Будь-яких клопотань зі сторони позивача про заміну відповідача суду не подано, більше того, за заявою позивача останній просив розглядати справу із вимогами до ТОВ «СОС КРЕДИТ» за його відсутності на підставі наявних матеріалів, вимоги Ухвали суду про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання проігноровано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed