Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 21.02.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ, актовий запис № 140. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільного гоподарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше спільне проживання та збереження сім"ї є неможливим. Сторони намагалися налагодити сімейні відносини, в грудні 2016 та січні 2017 року пробували проживати разом, але ніяких результатів це не дало. Вони не можуть проживати разом, вирішувати поточні проблеми та сімейні обов`язки, постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності дочки. Відповідач веде себе агресивно, чим лякає позивача та дитину. Оскільки дитина є ще маленькою такі сімейні відносини можуть негативно вплинути на формуванння її світогляду щодо відносин в родині між подружжям. Вказані обставини привели до висновку, що розлучення єдиний вихід для них побудувати нове життя. Вважає, що за таких обставин збереження їхнього шлюбу та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Разом з позивачем проживає дочка та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Він працює та отримує високу заробітну плату, також має інші доходи, а саме: працює таксистом в службі таксі , він досить добре забезпечений матеріально, залишився проживати у квартирі, де вони спільно проживали. Інших утриманців відповідач не має, тому вважає, що він може надавати аліменти на утримання дочки в сумі 2000, 00 грн. щомісячно. Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на дочку в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав та просила позов задовольнити, зазначивши, що строк на примирення надавати не потрібно, оскільки це неможливо, будь-які спроби відновити сімейні відносини результатів не дали. З лютого 2017 року вони проживають окремо та відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, він працює, також має додатковий заробіток від таксування, інших утриманців не має, тому просила стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі 2000, 00 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: щодо розірвання шлюбу не заперечував, так як позивач заперечує, то строк на примирення не потрібний; щодо аліментів позовні вимоги визнав частково (а.с.20-21), зазначивши, що не має можливості сплачувати аліменти в сумі 2000,00 грн, так як отримує лише заробітну плату за місцем роботи, інших доходів не має, в таксі не працює, також допомагає батькам, не заперечував щодо стягнення аліментів в сумі 1000, 00 грн. або в частині від доходів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Факти укладення шлюбу та народження дитини підтверджуються свідоцтвами про одруження та народження дитини (а.с.5, 6, 32). Згідно довідки виконкому Андрушівської міської ради з позивачем [PERSON] за адресою: м.Андрушівка, вул. Веселкова, 2/18, проживає дочка - [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки Андрушівської міської ради, виданої [PERSON] до складу її сім`ї входять: батько- Воєвода В.Ф., мати -[PERSON], дочка -[PERSON] (а.с. 8). Позивач працює та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою КУ Центральна міська лікарня № 1 м.Житомира (а.с. 9). Відповідач працює у відділі УФЗ Держспецзв`язку в м.Житомирі та отримує заробітну плату, що підтверджується довідками з місця роботи (а.с.33-34). Пояснення сторін дають підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а тому їхній шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 57,60 ЦПК України. Щодо стягнення аліментів, оскільки позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем інших доходів , окрім місця роботи, суд враховуючи вимоги ст. 180 СК України щодо обов`язку обох батьків утримувати дитину, приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1200 грн. з врахуванням матеріального стану сторін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640, 00 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 640, 00 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: partial