Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 30 січня 2010 року у виконкомі Кам»яногірської сільської ради Жовківського району Львівської області. Від подружнього та сімейного життя у них народилася донька, [PERSON], [INFO]. В листопаді 2011 року шлюб між сторонами за рішенням суду було розірвано. 03 серпня 2012 року позивач вдруге зареєструвала шлюб з [PERSON] і тому змінила своє прізвище на "[PERSON]". Протягом останніх трьох років відповідач не спілкується з дитиною. Відповідач залишив сім»ю і коштів на утримання дитини не надає, а тому дитини знаходиться виключно на її утриманні та проживає із позивачкою. Позивачці важко самій утримувати дитину, тому вона звернулась в суд та просить постановити рішення, яким стягувати щомісячно в її користь аліменти з відповідача на утримання дитини, щомісячно в розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності . На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом вирішено проводити заочний розгляд справи за відсутності сторін на підстав поданих доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтв про народження дитини серії [NUMBER] вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров'я та матеріальне становище її матері - позивачки по справі, яка не хворіє, не працює; - стан здоров'я та матеріальне становище її батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працює, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182, 183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст. 184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO] аліменти пропорційно понесеними позивачкою витратами на утримання дитини та в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved