Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка, що діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про вселення в будинок, що розташований в [ADDRESS], посилаючись на те, що 17 травня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і вони стали проживати в м.Умань. За 4689 гривень вони придбали однокімнатну квартиру м.Умань розташовану за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.04.1999 року, посвідченим нотаріусом Уманського нотаріального округу [PERSON] згідно з записом у реєстрі за №805. Покупцем квартири за цим договором виступав [PERSON]. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. 23 травня 2003 року вони придбали будинок в [ADDRESS], за 30210 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.05.2003 року. Покупцем будинку за цим договором став відповідач. На підставі ст.60 Сімейного кодексу України квартира та будинок за вказаними адресами стали її та [PERSON] спільною сумісною власністю. Спільне життя подружжя стало неможливим і вона подала на розлучення, але відповідач умовив її забрати заяву. Розуміючи, що після розлучення вона може претендувати на майно - сестра відповідача, яка знаходиться на заробітках в Італії, звернулася до них з позовом, що нібито будинок придбаний для неї, а від неї все утаювалось, бо ще в 2003 році відповідач їй не довіряв. Вона знову подала на розлучення і відповідач її сильно побив, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності. Судова справа за позовом [PERSON] розглядалась різними судами більше 4 років і 14 жовтня 2011 року апеляційний суд Черкаської області постановив рішення про відмову в задоволенні даного позову. Весь цей час відповідач та його брат [PERSON] змушували її з дочкою приживати в однокімнатній квартирі, зайнявши весь будинок. І до цього часу відповідач зберігає у себе технічний паспорт та домову книгу, не даючи їй змоги поновити свою реєстрацію в будинку по [ADDRESS], і взагалі чинить їй всілякі перепони в здійсненні права власності на будинок. На її звернення мирно вирішити питання про розподіл майна ніяк не реагує, чинить всілякі перепони. Вона неодноразово зверталася з заявами о Уманського МВ УМВС України в Черкаській області, але отримувала відмови. В лютому 2012 року вона зверталась з позовною заявою до Уманського міськрайонного суду. Під час попереднього судового засідання відповідач звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі, в зв'язку з подачею касаційної скарги на рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2011 року. Після залишення цього рішення без змін і відновлення слухання справи [PERSON] звернувся до неї з пропозицією владнати їхні спірні питання самостійно. В зв'язку з цим вона подала заяву про залишення її позовної заяви без розгляду. Однак в подальшому виявилось, що [PERSON] в черговий раз обдурив її і жодних конкретних дій по розв'язанню протиріч не вчинив. Таким чином відповідач обмежує її та її доньку в праві користування будинком, зробив неможливим її з дочкою проживання в ньому, де є спеціально обладнана дитяча кімната, погрожує застосувати до неї фізичне насильство, змінює замки на вхідних дверях будинку, хвіртки, воріт. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задоволити та пояснила, що будинок по [ADDRESS] є сумісною власністю подружжя, але відповідач постійно перешкоджає їй та їхній дочці проживати в даному будинку. Вони проживають в однокімнатній квартирі, яка за умовами гірша ніж будинок. Просить суд вселити їх з дочкою в будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що вимоги позивачки є надуманими та безпідставними. Він є безумовним власником квартири [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] і має право на власний розсуд здійснювати своє право володіння, розпорядження та користування майном. Позивачкою не визначено яке її право ним порушено, ос порене чи невизнане, конкретно не вказано спосіб захисту, який вона застосовує у даній справі, не сформовано предмет та підстави позову, а тому він не підлягає до задоволення. Він неодноразово пропонував позивачці варіанти мирного та взаємовигідного вирішення спорів щодо будинку та квартири, однак жодного разу на етапі реалізації цих домовленостей позивачка поступово відходила від їх умов, а врешті взагалі відмовлялась від погодженого раніше. Він вважає, що вирішити цивілізовано врешті решт цей спір позивачка насправді не бажає, а лише „принципово" судиться для того, щоб судитись. Не заперечує щоб їх донька проживала та користувалася будинком по [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засідання встановлено, що спірне майно - будинок по [ADDRESS] є сумісною власністю подружжя, тому що придбаний сторонами під час шлюбу і позивачка та їх малолітня донька мають право проживати та користуватися будинком по [ADDRESS].

Outcome: approved