Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У березні 2018 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення і постачання гарячої води, що надаються за адресою - [ADDRESS]. Станом на 01.08.2017 у відповідача перед ПАТ «Київенерго» утворилась заборгованість в сумі 26709,35 грн., а саме: - 14361,24 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення; - 12348,11 грн. заборгованості за постачання гарячої води; На дану заборгованість позивачем нараховано 3% річних та інфляційне збільшення боргу за період з 01.11.2014 по 31.08.2017 у розмірі 4456,83 грн. Посилаючись на те, що відповідач в позасудовому порядку не погасив заборгованість з оплати центрального опалення та постачання гарячої води, чим порушує права позивача, ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача 31166,18 грн. заборгованості та 1762,00 грн. судового збору. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року здійснено заміну позивача на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» як правонаступника Публічного акціонерного товариства „Київенерго". Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представіника Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS], які надавало ПАТ «Київенерго». Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р.№ 630 (далі- Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-УІІ від 10.04.2014 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014р. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті -Хрещатик» від 06 серпня 2014 року було опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку. Ці договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2005 № 630 та є Договорами приєднання. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а особа як споживач послуг чи власник житла зобов'язаний здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абз.2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач [PERSON] як споживач послуг, що надані позивачем, зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Факт надання послуг у будинок, в якому проживає відповідач, підтверджується корінцями наряду (а.с.16-19). У період надання вказаних послуг з листопада 2014 р. по серпень 2017 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, розмір якої станом на 01.08.2017 складає 26709,35 грн., з яких 14361,24 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення; 12348,11 грн. заборгованості за постачання гарячої води. 22.06.2017 позивач надіслав відповідачу вимогу щодо сплати вищевказаної заборгованості, однак вимога залишилася без реагування (а.с. 12) Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПАТ «Київенерго», однак вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносив, чим призвів до утворення заборгованості, така заборгованість підлягає стягненню судовим рішенням. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов'язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Відповідно до ст.625 ЦК України ПАТ «Київенерго» була нарахована сума інфляції та 3% річних, які склали 3734,83 грн. інфляційних нарахувань та 722,00 грн. як 3% річних за період з листопада 2014 року по серпень 2017 року (а.с. 10). За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи відсутність даних про те, що заборгованість відповідача за спожиті послуги погашена, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а відтак, з [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Київенерго» необхідно стягнути 14361,24 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення, 12348,11 грн. заборгованості за постачання гарячої води, 4456,83 грн. інфляційних нарахувань і 3% річних, а всього стягнути 31166,18 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають також 1762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved