Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві посилалась на те, що 01 березня 1999 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді змельної ділянки (паю), площею 2,83 га, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Спадкоємцем за заповітом є її нині покійний чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину. Але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку (пай) було втрачено, він не встиг за життя оформити документально своє право на спадщину. [PERSON] помер 01.02.2015 року. Тому позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку (пай) площею 2,83 га, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району. В судове засідання позивачка не зявилася. Н адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. З заявленими позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що 01 березня 1999 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка (пай) площею 2,83 га, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку IV-ПЛ №029232. виданого на підставі рішення Луговиківської сільської ради, від 22.02.2000 року та зареєстрованого 11.01.2004 року за №566. 03 липня 1989 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і, що вона за законом матиме право заповіла у власність своєму синові [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Право власності на вказане спадкове майно у встановленому законом порядку за [PERSON] зареєстровано не було, поскільки було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку і він був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно позасудовим порядком. 01 лютого 2015 року [PERSON] помер. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом є його дружина (позивачка) [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка на час смерті спадкодавця. і чоловіка проживала в м. Кременчук разом з ними, від прийняття спадщини не відмовлялась, тому є такою, що фактично прийняла спадщину, але у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину не одержала через втрату оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Інші спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, відсутні. Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки позивач позбавлена можливості іншим чином одержати свідоцтво про право на спадщину, що зумовило її звернення до суду, тому за нею необхідно визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved