Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Крім неї, спадкоємцями за законом є їх спільні діти - [PERSON], [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на її користь. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, через те, що реєстрація права власності на квартиру за померлим не проводилась. Вказана квартира була виділена померлому на підставі списків ЖБК №370, затверджених виконкомом міської ради народних депутатів 21.02.1984 року, померлий був членом кооперативу та повністю виплатив пай. Посилаючись на норми ЦК України, Постанову Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року звернулась до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи також надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, відповідно якої не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно із ст. 13 Основного Закону Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. У відповідності до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 25 грудня 1985 року видано ордер №1157 на ім'я [PERSON] на вселення у квартиру [ADDRESS], на підставі списків ЖБК №370, затверджених виконкомом 21.02.1984 року за №113. Ордер видано на склад сім'ї в чотири особи, серед них: [PERSON] (член кооперативу), [PERSON] (дружина), [PERSON] та [PERSON] (діти). [INFO] року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Відповідно паспортних даних позивача та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], позивач з 20.02.1965 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого згідно копії спадкової справи має двох дітей - [PERSON] та [PERSON] У встановлений Законом строк спадкоємці померлого [INFO] року [PERSON] - діти [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач 15 травня 2013 року подала до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], а отже вважається такою, що її прийняла. Згідно довідки ЖБК №370 від 07.10.2013 року пай за квартиру [ADDRESS] сплачено в повному обсязі. За даними КП «ДМБТІ» ДОР станом на 27.09.2013 року право власності на зазначену квартиру не зареєстровано. У зв'язку з цим, 04.12.2013 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори прийнято рішення про відмову у посвідченні нотаріальної дії. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого станом на 08.05.2013 року, квартира складається з: поз.1 - коридору, площею 7,2 кв.м., поз.2 - кладової, площею 1,4 кв.м., поз.3 - кухні, площею 8,6 кв.м., поз.4 - житлової, площею 17,2 кв.м., поз.5 - житлової, площею 11,8 кв.м., поз.6 - житлової, площею 10,1 кв.м., поз.7 - коридору, площею 3,5 кв.м., поз.8 - коридору, площею 3,3 кв.м., поз.9 - ванної, площею 2,6 кв.м., поз.10-туалетної, площею 1,0 кв.м., поз.11 - житлової, площею 11,3 кв.м., поз.12 - кладової, площею 5,9 кв.м., поз.І - лоджії, площею 2,7 кв.м., поз. ІІ - балкону, площею 1,3 кв.м., та має загальну площу 87,9 кв.м. та житлову площу 50,4 кв.м. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які власник здійснює на власний розсуд. При цьому нормою ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його користуванні. Аналогічне положення щодо змісту права власності та його непорушності викладене в ст.41 Конституції України. Згідно ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є в тому числі фізичні особи, а склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних осіб, не є обмеженим. Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Нормою ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. У відповідності до абз. 2 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно-будівельних кооперативу,члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належить померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Позивач згідно паспортних даних та поданої заяви до нотаріальної контори прийняла спадщину, є спадкоємцем першої черги, при цьому решта спадкоємців першої черги відмовились від спадщини на її користь, з урахуванням чого суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на квартири [ADDRESS], оскільки право власності на квартиру за померлим не було зареєстровано, що унеможливлює прийняття спадщини в інший спосіб, та з огляду на виплати паю померлим. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно зі ст.2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір по справі, сплачений позивачем при подачі позову до суду - не відшкодовувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved