Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13 грудня 2012 року в Ленінському районні міста Луганськ, на прехресті вулиць Гастелло - Об'їздная дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] і автомобіля Daewoo Lanos державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Позивач повідомив, що згідно довідки про ДТП № 9124415 від 09.01.2013р., відділу ДАІ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія [PERSON]. Позивач, також, зазначив, що вина [PERSON] у скоєні вказанного ДТП також підтверджується довідкою Слідчого СВ Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області, згідно якої кримінальне провадження стосовно [PERSON] припинено, матеріали направлені у ВДАІ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області для складання адміністративних матеріалів. Позивач у своєму позові, також, повідомив, що у Відповідача є поліс цивільної відповідальності власників транспортних засобів № АВ/7369965 від 14.06.2012р. виданий ПрАТ «Страхова група «ТАС», та, що про вказану ДТП повідомлено повноважного представника цієї страхової компанії та на адресу вказаної страхової компанії надано заяву про виплату страхового відшкодування та додані необхідні документи згідно вимог страхової компанії та діючого законодавства. Крім того, Позивач зазначив, що з метою визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] він звернувся до суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], який має сертифікат аварійного комісара АК-АЗ № 131 від 25.12.2008р., сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 13710/12 від 13.08.2012р. та свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 4401 від 02.02.2006р. Згідно звіту про оцінку майна № 1086 від 29 грудня 2012р. Вартість відновлюваного ремонту після ДТП автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] складає 18 596,75 гривень. При цьому, позивач зазначив, що вказана вартість не включає витрати власника пов'язані з транспортуванням, зберіганням транспортного засобу, сплатою за оцінку шкоди та інші пов'язані втрати. Позивач повідомив, що витрати на транспортування пошкодженного автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] до місця проведення оцінки та до місця зберігання становлять 500 гривень, що підтверджується квитанціями № 883251 від 21.02.2013р. та № 883252 від 28.02.2013р. Витрати проведення оцінки шкоди складають 600 гривень, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 93 від 24.12.2012р. Крім того, Позивач, вказав у позові, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» фактично здійснило йому виплату страхового відшкодування в сумі 10 560,43 гривень і, що при цьому невідшкодованою залишається суму в розмірі 9 136,32 гривень. Також зазначив, що автомобілем ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] він володіє на підставі довіреності від 2 серпня 2012 року, посвідченою державним нотаріусом Слов'яносербської державної нотаріальної контори Луганської області Черепахіним Д.М. Крім того, Позивач, вважає, що у зв'язку з пошкодженням в результаті вказаної ДТП його автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER], він зазнав душевних страждань, через неможливість використання його за призначенням тривалий час, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля з вини Відповідача порушені його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя. Оскільки він є приватним підприємцем, та працюю у сфері будівництва, наявність автомобіля сприяє можливості отримання заробітку. Крім того, як зазначає Позивач, його дружина тепер вимушена кожного дня їздити на роботу до Луганська не як раніше на власному автомобілі, а транспортом загального користування, при цьому вимушена раніше виїжджати з дому та пізніше повертатися з роботи, оскільки тепер час на дорогу до роботи та назад значно збільшився. На підставі вищезазначеного вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Позивач, також, повідомив, що 1 лютого 2013 року він направляв на адресу відповідача - [PERSON] листа з проханням добровільно відшкодувати різницю між сумою необхідною для відновлюваного ремонту його автомобіля та страховою виплатою, бажаючи вирішити суперечку миром. Однак, Відповідач, зі слів позивача, жодних дій по врегулюванню суперечки не виконав. Враховуючи вищевикладене, Позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та суму заподіяної моральної шкоди, а, також, суму судового збору. Відповідач в судовому засіданні надав до суду заперечення, у яких зазначив, що з викладеними обставинами повністю не згодний, вважає їх не обґрунтованими. Відповідач зазначає, що Позивачем до позовної заяви додані квитанції про сплату на транспортування пошкодженого автомобіля до місця проведення оцінки, на загальну суму 500 гривень, де у квитанції № 883251 виданої ПП [PERSON] дата транспортування вказана 21.02.2013 р., та зворотна дата транспортування відповідно до квитанції № 883252 вказана 28.02.2013 року. При цьому, Відповідач зазначає, що відповідно до звіту про оцінку пошкодженого транспорту № 1086, дата проведення оцінки є з 24.12.2012 року по 29.12.2012 року. Відповідач, також, вказує, що у попередньому листі від 30.01.2013 р. щодо сплати спричиненої шкоди, який направив йому позивач, суму витрат на транспортування автомобілю вказує у розмірі 450 гривень. Відповідач зазначає, що вважає факт витрат позивача на транспортування автомобілю фіктивним. Крім того, Відповідач зазначає, що відповідно до Звіту № 28/12/12 від 20.12.2012 року про оцінку пошкодженого майна проведеного ФОП «[PERSON]», аварійного комісара ПАТ «Страхова група ТАС», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з відрахуванням франшизи складає 10560,43 гривень. При цьому відповідач вважає, що при проведенні оцінки пошкодженого майна представником страхової компанії у позивача сума оцінки заперечень не викликала. Відповідач, також, вважає, що позивачем не надано ніяких доказів того, що він зазнав моральної шкоди. На підставі вищенаведеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з нього заподіяної матеріальної та моральної шкоди за необґрунтованістю позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року в Ленінському районні міста Луганськ, на прехресті вулиць Гастелло - Об'їздная дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] під керуванням Позивача [PERSON] і Daewoo Lanos державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки про ДТП № 9124415 від 09.01.2013р., відділу ДАІ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія [PERSON]. /а.с.10/. Судом встановлено, що з метою визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] позивач звертався до суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], який має сертифікат аварійного комісара АК-АЗ № 131 від 25.12.2008р., сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 13710/12 від 13.08.2012р. та свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 4401 від 02.02.2006р. Згідно звіту про оцінку майна № 1086 від 29 грудня 2012 року вартість відновлюваного ремонту після ДТП автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] складає 18 596,75 гривень./а.с. 12-26/. З матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом АВ/7369965 від 14.06.2012 року. Потерпілий в наслідок ДТП, що сталося 13 грудня 2012 року, [PERSON] 07.06.2012 року звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою потерпілої особи щодо події (ОСЦПВ) , за наслідками якої отримав відповідь від 05.02.2013 року вих № 1306 /а.с. 34/. Після чого, як зазначив Позивач, він отримав від АТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 10560, 43 гривні. Крім того, судом встановлено, що, позивач поніс витрати пов'язані з транспортуванням пошкодженного автомобіля ВАЗ 21093 державний номер [NUMBER] до місця проведення оцінки та до місця зберігання у розмірі 500 гривень, що підтверджується квитанцією № 883251 від 21.02.2013 року /а.с.32/ та квитанцією № 883252 від 28.02.2013 року /а.с.33/, сплатою за оцінку шкоди, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 93 від 24.12.2012 року /а.с. 31/. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, то суд керується наступним. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Оскільки суду не було надано доказів в обгрунтування доводів про наявність у позивача моральних страждань на підтвердження підстав для відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів витрат по оплаті судовому збору у розмірі 229,40 гривень, згідно вимог ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню в повному об'ємі. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, ст.ст.23, 1166, 1187, 1194 Цивільного Кодексу України та

Outcome: partial