Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що вона має у приватній власності житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. 30 серпня 2013 року, з дозволу позивача, в належному їй на приватній власності будинку було зареєстровано її колишню невістку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між її сином [PERSON] та [PERSON] розірвано. За спірною адресою відповідачка не проживає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Тому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], втратившою право користування жилим приміщенням, розташованим по вул. Кооперативна, буд.22, с. Преображенка, Оріхівського району Запорізької області. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, прохає суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у судовому порядку, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій прохає справу розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 березня 2008 року (а.с.11). Також судом встановлено, що у належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрована [PERSON], [INFO], підтвердженням чого є довідка адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 17.03.2015 року (а.с.15), копія будинкової книги (а.с.9). Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням стверджувала, що відповідач, її колишня невістка, [PERSON], [INFO] у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності не проживає . На теперішній час шлюб між її сином та невісткою, [PERSON] та [PERSON], розірвано, що також підтверджується заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року. Добровільно відповідач з реєстрації у спірному будинку не бажає знятися. На підставі ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Підтвердженням того, що [PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [ADDRESS], є акт соціально- - побутового обстеження родини [PERSON], де вказано, що [PERSON] зареєстрована за спірною адресою з 2013 року, за місцем реєстрації жодного разу не проживала (а.с.8). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved