Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому просили стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 2262 грн. 00 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9052093. Забезпечений транспортний засіб за договором ВАЗ д.н.з. [NUMBER]. 19 вересня 2014 року по вул. Леніна, 1 в с. Потоки сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON] Із заявою про страхове відшкодування до позивача звернувся власник пошкодженого легкового автомобіля [NUMBER] [PERSON] Позивач, на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 4524 грн. 52 коп., що підтверджується страховим актом №4613 від 10.08.2015 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в \~судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити \~заочне рішення на підставі \~наявних \~у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 14.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9052093. Забезпечений транспортний засіб за договором ВАЗ д.н.з. [NUMBER]. 19 вересня 2014 року по вул. Леніна, 1 в с. Потоки сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON] Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124, 1224 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, в результаті якого сталася вищевказана ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 29.07.2015 року із заявою про страхове відшкодування до позивача звернулась довірена особа власника пошкодженого легкового автомобіля [NUMBER], [PERSON] - [PERSON]. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №11/123/14 від 27.11.2014 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] становить 4524,52 грн. Позивач, на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 4524 грн. 52 коп., що підтверджується страховим актом №4613 від 10.08.2015 року та платіжним дорученням №610 від 11.08.2015 року. Відповідно до вимог\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування\~\~ має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з\~ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування\~\~ в межах фактичних витрат\~\~ переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У письмових запереченнях відповідач посилався, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: підпункт 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33 та пункт 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачають права страховика на звернення до суду з регресним позовом до особи, яка не повідомила страхову компанію про настання ДТП, а лише зобов'язують осіб, причетних до неї, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення розміру подальшої шкоди. Суд не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного. 01 липня 2004 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника. Відповідно до підпункту 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) у разі настання ДТП учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» було внесено зміни у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33 Закону України №1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, відповідні зміни до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. При цьому, виходячи з аналізу ст. ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", положення про обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страхувальника про її настання, у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами були збережені, отже неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст. 33 та підпунктів пункту 38.1 ст. 38 Закону, що виникла після внесених до нього змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ" не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову (постанова Верховного Суду України від 12 лютого2014 року). З огляду на наведене, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Згідно з вимогами\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1\~ст.1191 Цивільного кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший\~\~розмір не встановлений законом. Враховуючи те, що ДТП сталась з вини [PERSON] який керуючи транспортним засобом порушив п.10.2 Правил дорожнього руху, не повідомив страхувальника про настання страхового випадку, ПрАТ\~«Страхова компанія «Український страховий стандарт» набуло право регресної вимоги до останнього. На підставі встановлених обставини, суд вважає, що позовні вимоги\~\~ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1218 грн.

Outcome: approved