Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в розмірі 2/3 частини та 1/3 частини відповідно. Зазначена спірна квартира складається з чотирьох окремих кімнат жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2, 14,1 м2 та 17,8 м2. На даний час в квартирі є зареєстрованими позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та 3-тя особа [PERSON] На даний час позивач зі своїм сином [PERSON] проживає в кімнатах жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2 та 14,1 м2 і планує перевезти свою маму, а відповідач займає іншу кімнату жилою площею 17,8 м2. [PERSON] бажає для уникнення всіляких непорозумінь та оплати своєї частки за користування житлово-комунальними послугами визначити конкретний порядок користування вказаними приміщеннями в судовому порядку, а саме: виділити їй та [PERSON] три окремі кімнати жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2 та 14,1 м2, а відповідачу - іншу окрему кімнату жилою площею 17,8 м2, місця загального користування залишити у загальному користуванні. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав, пояснивши, що позивач взагалі проживає в будинку за межами м. Києва, а в спірній квартирі мешкають квартиранти. Крім того, він не бажає вселення осіб, які не зареєстровані в квартирі. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Представник 3-ї особи Дарницької районної м. Києві державної адміністрації в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи юридична особа була повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Позивачка [PERSON] має двох повнолітніх синів: відповідача [PERSON] та 3-тю особу [PERSON] За правилами ч.2, ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Як наголошує ч.1, ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 24.12.1999 року згідно договору купівлі-продажу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] придбали спірну квартиру квартири [ADDRESS] в розмірі 2/3 частини та 1/3 частини відповідно кожному (а.с.9). Даний договір був зареєстрований в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 11.01.2000 року за №3074 (а.с.8), тобто [PERSON] стала власницею 2/3 частини квартири, а [PERSON] - власником 1/3 частини цієї ж квартири. У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Спірна квартира [ADDRESS] є чотирьохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 55,5 м2, загальною площею 102,4 м2, розташованою на 1 поверсі 14-типоверхового будинку, і має чотири окремі ізольовані кімнати жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2, 14,1 м2 та 17,8 м2, про що свідчить копія технічного паспорту на дану квартиру (а.с.11-12). Як вбачається із витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва зареєстрованими в квартирі є позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та 3-тя особа [PERSON] Вказані вище обставини не заперечувались у судовому засіданні сторонами по справі. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом позову та виходячи з пояснень сторін, протягом тривалого часу сторони не змогли добровільно дійти згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою та між ними існують непорозуміння щодо сплати житлово-комунальних послуг, позивачка бажає окремо сплачувати за користування своїм житлом. На даний час позивачка з 3-ю особою проживає в трьох кімнатах жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2 та 14,1 м2 і планує перевезти свою маму, а відповідач займає іншу кімнату жилою площею 17,8 м2. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, та виходячи із часток власності кожного із співвласників: позивачці [PERSON] належить на праві власності 2/3 частини спірної квартири, а відповідачу [PERSON] належить на праві власності інша 1/3 частина від усієї спірної квартири, тому, враховуючи загальну жилу площу спірної квартири, що складає 55,5 м2, співвласниці [PERSON] припадає для окремого користування 37 м2 (55,5 м2 : 2/3 частини) жилої площі, а співвласнику [PERSON] 18,5 м2 (55,5 м2 : 1/3 частини). За таких обставин визначення та встановлення порядку користування в спірній чотирьохкімнатній квартирі окремих трьох кімнат жилою площею 11,7 м2, 11,9 м2 та 14,1 м2 позивачу, що складає сумарно 37,7 м2, хоч і виходить за межі 2/3 частки власності, однак 0,7 м2 (37,7 м2 - 37 м2) є незначним розміром і не порушить житлових прав відповідача. При цьому останньому, необхідно виділити іншу кімнату жилою площею 17,8 м2. Приміщення загального користування квартири [ADDRESS] необхідно залишити у загальному користуванні. У відповідності до ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначає ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а житлові права позивача підлягають судовому захисту. Згідно ст.88 ЦПК України при задоволенні позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. судового збору, що відповідає задоволеним вимогам немайнового характеру.

Outcome: approved