Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним позовом до відповідача обґрунтувавши його тим, що 29.09.2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, у період якого вона народила двох дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON]. Сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршилися, позивач вважає, що примирення з відповідачем не можливе. Крім того, позивач вказала, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, проте відповідач аліменти на утримання дітей їй не надає. З урахування вказаних обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розгляд справи здійснити без її участі. Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 400-425 грн. на кожну дитину щомісячно, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував, просив справу розглянути без його участі. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.09.2001 року, виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 29.09.2001 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис № 586. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 березня 2007 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, [INFO] року народився [PERSON], актовий запис № 544, батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 лютого 2010 року, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області, [INFO] року народився [PERSON], актовий запис № 329, батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, проти чого не заперечував відповідач. Матеріальної підтримки на утримання дітей відповідач не надає. Сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, почуття любові та поваги один до одного сторони втратили. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим, зазначаючи в позові розмір аліментів, а саме: 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, позивачка не довела, що відповідач працює, отримує самостійний дохід та спроможний сплачувати на її користь 1/4 частину свого заробітку на утримання кожної дитини. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено з'ясуванням фактичних даних, відповідач в даний час не працює, самостійного заробітку не має, звільнений з останнього місця роботи 12.04.2011 року, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з поданими заявою та запереченнями, позов в частині розірвання шлюбу відповідач визнав повністю, а в частині стягнення аліментів - частково, а саме не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 400-425 грн. на кожну дитину щомісячно. Тобто, обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач вважає, що він повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, з подальшою індексацією суми аліментів, що на його думку відповідає ст. 184Сімейного Кодексу України. За вказаних обставин, суд, з урахуванням ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та принципу розумності і справедливості дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, а саме: вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, у розмірі 440,00 грн. щомісячно на кожну дитину. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial