Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/22/2042, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 доларів США строком до 10.08.2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних, а останній прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України 29.05.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 в якій сторони погодили надати позичальнику кредитні канікули, у зв"язку з чим було змінено графік погашення кредиту та сплати інших платежів. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконує і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку, в зв"язку з чим позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.09.2015 року просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/22/2042 від 10.08.2007 р. у розмірі 558,31 дол. США (еквівалентно 12348,46 гривень) у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 392,81 дол. США (еквівалентно 8688,00 гривень); заборгованість за відсотками у сумі - 53,16 дол. США (еквівалентно 1175,77 гривень); пеню за порушення строків повернення кредиту та відсоткам у сумі - 112,34 дол. США (еквівалентно - 2484,69 гривень). Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав просив зменшити розмір пені. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/22/2042, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 дол. США строком по 10.08.2015 року, а останній прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти у розмірі 13,5 % річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку з кінцевим строком погашення кредиту - 10.08.2015 року. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи також вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченій договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов"язку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує внаслідок чого згідно розрахунків наданих суду, станом на 10.08.2015 року борг за кредитним договором становить 149781,39 гривень з яких: заборгованість по кредиту 392,81 дол. США (в еквівалентні за курсом НБУ на дату розрахунку 8609,01 грн.), 41,81 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 916,33 грн.), 181,87 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 3985,95 грн.) - пеня за прострочення кредиту. При цьому, нарахувавши позичальнику заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 08 вересня 2015 року, позивач помилково виходив з того, що він має право на стягнення відсотків за користування кредитом та пені, які передбачені кредитним договором, протягом усього часу невиконання договору, проте не врахував, що строк дії договору фактично закінчився 10 серпня 2015 року (відповідно до п. 1.2 договору). Умови кредитного договору щодо його дії протягом невизначеного строку до повного погашення кредитної заборгованості не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать нормам цивільного законодавства щодо того, що строки (терміни) дії договору та виконання зобов'язання повинні бути чітко визначені та обчислюються роками, місяцями, тижнями, днями, годинами (строк), календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначається різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки. Закінчення строку дії договору припиняє виникнення у сторін зобов'язань, що передбачалися ним, проте не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зіст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Тобто, після закінчення строку дії договору між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, тому нарахування кредитором позичальнику процентів за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. В той же час передбачено право кредитора заявляти вимоги про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто право на стягнення з боржника інфляційних втрат та 3 % річних за весь період порушення зобов'язання. Зазначення ж строку дії договору в п. 9.1. є некоректним, суперечливим, заплутаним і таким, що порушує права відповідача як споживача послуг. Також, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином враховуючи, невідповідність розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником зобов'язань щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором до 10 доларів США, що еквівалентно 219,10 гривень. З урахуванням наведеного з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" підлягає стягненню 450,20 дол. США (еквівалентно 9866,80 гривень) у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 392,81 дол. США (еквівалентно 8688,00 гривень); заборгованість за відсотками у сумі - 47,39 дол. США (еквівалентно 1038,31 гривень); пеню за порушення строків повернення кредиту та відсоткам у сумі - 10,00 дол. США (еквівалентно - 219,10 гривень). Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 194,64 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial