Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 16 по вул. Тичини в с. Ценява Коломийського району відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її чоловік, [PERSON], про що йому 13 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Крім чоловіка, членами колгоспного двору були вона та відповідачі. 21 листопада 2009 року її чоловік помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаного будиковолодіння, яку вона фактично прийняла, однак, спадкових прав не оформила. З метою оформлення спадщини звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак державний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з"явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують, від часток в майні колгоспного двору відмовляються в користь позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 21 листопада 2009 року в с. Ценява Коломийського району помер [PERSON], про що в Книзі\~\~реєстрації смертей 23 листопада 2009 року складено відповідний актовий запис за № 20, що підтверджується\~свідоцтвом про смерть серії І - НМ № 101447 (а.с.30), після смерті якого відкрилася спадщина по закону. За життя спадкодавцю належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Ценява по вул. Тичини, 16, Коломийського району, який відносився до типу колгоспного двору, головою якого був, [PERSON], чоловік позивачки, про що йому 13 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ з реєстровим № 205 (а.с.7). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] Сепат голова двору, [PERSON] дружина та діти : [PERSON] і [PERSON], що підтверджується довідкою Ценявської сільської ради Коломийського району № 978 від 06 жовтня 2017 рок. (а.с.29). Згідно п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20\~із змінами\~"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", -\~передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/4 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. Прийнявши як спадщину 1/4 частину спірного будинковолодіння, позивач, звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23596276 від 05 травня 2010 року, спадкова справа № 180/2010 (а.с.33). Постановою державного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв"язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено до дня смерті [PERSON] (а.с.40). У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідачі спадщину після смерті батька не прийняли, про що подали відповідні заяви в суд. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Коломийським МБТІ 10 листопада 2017 року житловий будинок в с. Ценява, вул. Тичини, 16, Коломийського району, Івано-Франківської області має загальну площу 76,8 кв.м., житлову 52,4 кв.м .(а.с.8-10). Відповідно до звіту про оцінку майна від 04 липня 2018 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 230462,00 грн. (а.с. 11-28). Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою в цілому, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови вдору, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст.\~15,\~16,\~328,\~392,\~1217,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved