Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що Виноградівським ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено досудове розслідування укримінальному провадженні №12016070080000406 від 25.04.2016, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 квітня 2016 року на відрізку автодороги «Мукачево - Рогатин - Львів» між с. В.Копаня та с. Широке, Виноградівського району. Встановлено, що 5 квітня 2016 року, близько 08 год. 40 хв., [PERSON], в порушення вимог п.12.1 - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.11.3. «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п.10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 1.10 - «швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах» та вимог дорожньої розмітки «1.1» (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по смузі руху проїжджої частини на 51 км автодороги « Мукачево - Рогатин - Львів » між с.В.Копаня та с.Широке, Виноградівського району в напрямку м. Хуст, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля [NUMBER], з лівою кутовою частиною автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку своєю смугою руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 151 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів лівого плеча в верхньо-середній третині по зовнішній поверхні, садна шкірних покровів верхньої губи зліва, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я; ушкодження у вигляді закритого перелому лобкової та сідничної кісток зліва без зміщення кісткових уламків, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 153 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів лівої клубової кістки, правого коліна та правої гомілки в середній третині по передній поверхні, садна шкірних покровів чола справа, правої кисті в ділянці основної фаланги, забою м'яких тканин, що супроводжувався садном шкірних покровів лівого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні та набряком м'яких тканин, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я; ушкодження у вигляді струсу головного мозку, згідно п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров'я; ушкодження у вигляді закритого перелому VI-VII ребер по середньо-підпахвинній лінії справа, закритого компресійного перелому тіла IV-VII грудних хребців, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 152 від 17.05.2016, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів в ділянці правого колінного суглобу по внутрішній поверхні, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 154 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді саден шкірних покровів правої кисті по долонній поверхні, лівої кисті в ділянці основної фаланги IV пальця та правої клубової кістки, забою м'яких тканин обличчя, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я. Згідно висновку експерта № 263 від 26.05.2016, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля [NUMBER], [PERSON], який виїхав на смугу зустрічного руху на такій відстані від автомобіля [NUMBER], на якій його водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Тобто невідповідність дій водія [PERSON] вимогам пункту 12.2; 11.3.; 10.1; 1.10 та вимог дорожньої розмітки «1.1.» Правил дорожнього руху України стали причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 16.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 02.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON], становить 3171 грн. 77 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Потерпілий [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 16.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 16.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON], становить 2690 грн. 78 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Потерпілий [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 29.04.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 16.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON]., становить 483 грн. 28 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Оскільки [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON]. [INFO], перебували на стаціонарному лiкуваннiвнаслiдок злочинних дій [PERSON], останній, відповідно до вимог ст.128 КПК України, повинен відшкодувати понесені [PERSON], яку фінансує відділ охорони здоровя [PERSON] районної державної адміністрації, витрати на лікування потерпілих в розмiрi6345,83 грн. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] коштів на лікування потерпілихКустрьо І.І. [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], стверджено матеріалами кримінального провадження №12016070080000406 по обвинуваченню [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та згаданими довідками з [PERSON] Також, вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.10.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України тапризначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.. Таким чином, [PERSON], внаслідок вчинення кримінального правопорушення, завдано шкоди державі в розмірі 6345,83 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просив суд їх повністю задоволити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином- судовою повісткою, заяв та клопотань про причини своєї неявки або про перенесення слухання справи суду не надала, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України з винесенням заочного рішення. Між тим, судом відповідно до вимог ст.122 ч.3 ЦПК України на стадії відкриття провадження у даній цивільній справі було зроблено запит до Крайниківської сільської ради Хустського району щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, і відповідно до листа якого за 116 від 21.04.2017 року \\а.с.18\\ встановлено, що відповідач [PERSON], є зареєстрованим саме за адресою с.Крайниково, вул. Шевченка 30, Хустського району (ця-ж адреса зазначена в позові та судовій повістці). Нормою ст.74 ч.5 абзац 4 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, якому суд роз»яснив порядок і умови заочного розгляду справи, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Представник третьої особи-Виноградівської районної лікарні, в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує. За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під час судового слідства встановлено, що дійсно Виноградівським ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено досудове розслідування укримінальному провадженні №12016070080000406 від 25.04.2016, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 квітня 2016 року на відрізку автодороги «Мукачево - Рогатин - Львів» між с. В.Копаня та с. Широке, Виноградівського району. Встановлено, що 5 квітня 2016 року, близько 08 год. 40 хв., [PERSON], в порушення вимог п.12.1 - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.11.3. «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п.10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 1.10 - «швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах» та вимог дорожньої розмітки «1.1» (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по смузі руху проїжджої частини на 51 км автодороги « Мукачево - Рогатин - Львів » між с.В.Копаня та с.Широке, Виноградівського району в напрямку м. Хуст, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля [NUMBER], з лівою кутовою частиною автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку своєю смугою руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 151 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів лівого плеча в верхньо-середній третині по зовнішній поверхні, садна шкірних покровів верхньої губи зліва, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я; ушкодження у вигляді закритого перелому лобкової та сідничної кісток зліва без зміщення кісткових уламків, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 153 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів лівої клубової кістки, правого коліна та правої гомілки в середній третині по передній поверхні, садна шкірних покровів чола справа, правої кисті в ділянці основної фаланги, забою м'яких тканин, що супроводжувався садном шкірних покровів лівого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні та набряком м'яких тканин, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я; ушкодження у вигляді струсу головного мозку, згідно п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров'я; ушкодження у вигляді закритого перелому VI-VII ребер по середньо-підпахвинній лінії справа, закритого компресійного перелому тіла IV-VII грудних хребців, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 152 від 17.05.2016, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів в ділянці правого колінного суглобу по внутрішній поверхні, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я. Пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно висновку експерта № 154 від 17.05.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді саден шкірних покровів правої кисті по долонній поверхні, лівої кисті в ділянці основної фаланги IV пальця та правої клубової кістки, забою м'яких тканин обличчя, згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я. Згідно висновку експерта № 263 від 26.05.2016, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля [NUMBER], [PERSON], який виїхав на смугу зустрічного руху на такій відстані від автомобіля [NUMBER], на якій його водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Тобто невідповідність дій водія [PERSON] вимогам пункту 12.2; 11.3.; 10.1; 1.10 та вимог дорожньої розмітки «1.1.» Правил дорожнього руху України стали причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 16.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 02.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON], становить 3171 грн. 77 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Потерпілий [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 16.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 16.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON], становить 2690 грн. 78 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Потерпілий [PERSON] [INFO], унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 25.04.2016 по 29.04.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні [PERSON] районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки [PERSON] районної лікарні від 16.03.2017 за №200, вартість лікування [PERSON]., становить 483 грн. 28 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Оскільки [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], перебували на стаціонарному лiкуваннiвнаслiдок злочинних дій [PERSON], останній, відповідно до вимог ст.128 КПК України, повинен відшкодувати понесені [PERSON], яку фінансує відділ охорони здоровя [PERSON] районної державної адміністрації, витрати на лікування потерпілих в розмiрi6345,83 грн. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] коштів на лікування потерпілихКустрьо І.І. [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], стверджено матеріалами кримінального провадження №12016070080000406 по обвинуваченню [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та згаданими довідками з [PERSON] Також, вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.10.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України тапризначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.. Таким чином, [PERSON], внаслідок вчинення кримінального правопорушення, завдано шкоди державі в розмірі 6345,83 грн. У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Також, ч.3 ст.1206 ЦК України передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст.131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В результаті вчинення злочину [PERSON],[PERSON] районною лікарнею затрачено 6345,83 грн. на лікування потерпілих [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], чим спричинено шкоду державним інтересам на вказану суму, що є відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі відділу охорони здоровя [PERSON] РДА в суді. Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади. Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Враховуючи, що відділом охорони здоровя [PERSON] РДА тривалий час не вживалися жодні заходи щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину та виходячи з наданих органам прокуратури повноважень у сфері представництва в суді законних інтересів держави та необхідності поновлення порушених прав відділу охорони здоровя [PERSON] РДА і щодо права розпоряджатись коштами, виникла необхідність у зверненні Берегівської місцевої прокуратури до Виноградівського районного суду з позовом в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя [PERSON] районної державної адміністрації. Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.525, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved