Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Представник Управління МВС України в Івано-Франківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 9 430,00 грн. завданої шкоди та 94,35 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.11.2013 року, обвинуваченому [PERSON] змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Працівниками міліції МВС України в Івано-Франківській області на виконання даної ухвали до обвинуваченого застосовано електронний засіб контролю. Вартість ЕЗК становить 9 430,00 грн. та знаходиться на балансі УМВС в області, що підтверджується листом ВФЗБО УИВС в області від 07.10.2014 №5/550). В подальшому ухвалами цього ж суду від 08.01.2014 року, 07.03.2014 року обвиноваченому [PERSON] продовжувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 13.05.2014 року перебуваючи під домашнім арештом із застосуванням ЕЗК, відповідач умисно його пошкодив. Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.06.2014 року визнано винним, засуджено та призначено покарання [PERSON] у вигляді позбавлення волі строком на пять років. Представник позивача в судове засідання не зявився, 31.03.2016 року подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи(а.с. 69). Відповідач в судове засідання не з"явився, повторно хоча належним чином повідомлявся про день та час слухання справи (а.с. 65, 66). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.11.2013 року, обвинуваченому [PERSON] змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.с.7, 8). Працівниками міліції МВС України в Івано-Франківській області на виконання даної ухвали до обвинуваченого застосовано електронний засіб контролю. Відповідно до наказу МВС України від 09.08.2012 року №696, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2012р. За № 1503/21815 Про затвердження Положення про порядок застосування електронних засобів контролю та від 31.08.2013 року №845, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 р. за №1845/24377 Про затвердження Інструкції про порядок виконання органами внутрішніх справ України ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (а.с. 4-6) до обвиноваченого [PERSON] застосовано ЕЗК, модель обладнання: Two-Piece GPS, серійний номер 35433149. Вартість ЕЗК становить 9430 грн., та знаходиться на балансі УМВС в області, що підтверджується листом ВФЗБО УИВС в області від 07.10.2014 №5/550 (а.с.25, 26, 28). 13.05.2014 року перебуваючи під домашнім арештом із застосуванням ЕЗК [PERSON] умисно його пошкодив, що підтверджується висновком перевірки за фактом умисного пошкодження державного майна від 18.07.2014 року (а.с.15, 16, 27). Даний факт підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] так і поясненнями відповідача (а.с.19, 20), рапортом ДІМ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській обл. [PERSON] (а.с.18), рапортом молодшого інспетора звязку штабу Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області старшим сержантом міліції [PERSON] (а.с.23), листом начальника підполковника міліції [PERSON] (а.с.24). Як вбачається із листа від 14.05.2014 року т.в.о. начальника Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області майора міліції [PERSON] адресованого Яремчанському міському прокурору раднику юстиції [PERSON], голові Яремчанського міського суду [PERSON] про те, що виїздом до місця проживання [PERSON] встановлено що мобільний пристрій передавач, пошкоджений та не працює. В звязку з тим що [PERSON] систематично вчиняє правопорушення та в наявності в ВЗ УМВС немає електронних браслетів, просить вирішити питання щодо зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю на тримання під вартою (а.с. 21, 22). Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала(ч.1 ст.1166 ЦК України). Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги представника позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: approved