Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі території України на територію Автономної Республіки Крим, в період з 01.06.2016 р. по 31.08.2016 року включно, неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у супроводі позивача або інших осіб, уповноважених нею за нотаріальною посвідченою згодою та без нотаріально посвідченої згоди батька, надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька. Позов мотивовано тим, що позивач перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, з 2001 року. 26 травня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, відповідач проживає окремо, постійного місця проживання не має, відносин з позивачем та донькою не підтримує , не бере участі в її вихованні, у зв'язку із чим є труднощі із отриманням його згоди на виїзд позивача з дитиною за межі території України для відпочинку та спілкування з рідними. Позивач народилась та значну частину свого життя прожила в Автономній Республіці Крим, там залишилась її мати - [PERSON], 1957 року народження, та бабуся - [PERSON], 1930 року народження. Сторони у судове засідання не з'явились, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, відповідач повідомлявся через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно п.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Крім цього, ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (дата ратифікації 27.02.91 р.) передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Відповідно до п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 367, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3 - 6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що задоволення позовних вимог відповідатиме інтересам дитини, сприятиме можливості матері забезпечувати її спілкування з рідними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved