Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В обґрунтування позову зазначив, що на початку літа 2014 року він познайомився з [PERSON] на той час [PERSON] та стали зустрічатися. [PERSON] 2014 року [PERSON] і [INFO] народила сина [PERSON] , біологічним батьком якого є позивач. У зв`язку з тим, що [PERSON] на час народження дитини перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, при реєстрації сина в органах державної реєстрації цивільного стану, її батьком був записаний відповідач [PERSON] . Під час перебування у шлюбі [PERSON] з відповідачем припинили шлюбі відносини з 2014 року і проживали окремо. Відповідач виїздив за межі України на тривалий строк на заробітки і [PERSON] своєчасно шлюб з відповідачем не розірвала, а коли завагітніла, вона не мала юридичного права розірвати шлюб. Шлюб між [PERSON] та відповідачем був розірваний заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 липня 2018 року. 23 березня 2019 року позивач з [PERSON] вступив у шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 170. Крім того зазначив, що відповідач ніколи не висловлював бажання навіть побачити дитину, не проявляв до неї будь-якого інтересу, хоча б як до дитини, батьком якої він записаний. Відповідачу відомо, що він не є біологічним батьком дитини, але він взагалі не бажає спілкуватися з [PERSON] . У зв`язку з тим, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , з матір`ю дитини - [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, проживає з дитиною з дня її народження, виховує його, піклується про нього, матеріально утримує його, звернувся з позовом про визнання батьківства. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав відповідні пояснення. Таков зазначив, що про те що він біологічни й батько [PERSON] , він дізнався після одруження з [PERSON] та він дуже любить дитину, бо це його рідний син. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.Також, про час та місце судового засідання він був повідомлений у відповідність до ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила правильність викладених позивачем обставин та зазначив, що все викладене відповідає дійсності, просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . В зв*язку з зазначеним просила задовольнити позовні вимоги. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, просив слухати справу за їх відсутності та винести рішення згідно діючого законодавства. Представник третьої особи - Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Голубова О.С. в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, просила слухати справу за їх відсутності та винести рішення згідно діючого законодавствавраховуючи інтереси дитини. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, та з урахуванням справи «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що "розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані відповідач по справі [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова справа 645/975/18 - 24.07.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім того згідно вказаного рішення було встановлено факт не проживання сторін та припинення шлюбних відносин з вересня 2014 року. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] , на час народження дитини перебував у шлюбі [PERSON] , у період їх спільного проживання завагітніла від нього (позивача) та народила сина. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] - 23 березня 2019 року [PERSON] з [PERSON] вступив у шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 170. Згідно з частиною 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодекса, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до вимог частин 1,2,4 ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно пояснень третьої особи [PERSON] та позивача [PERSON] , вони познайомилися на початку літа 2014 року та стали зустрічатися. Восени 2014 року [PERSON] завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] , біологічним батьком якого є [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] на час народження дитини перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, при реєстрації сина в органах державної реєстрації цивільного стану, батьком був записаний відповідач [PERSON] , на теперішній час позивач виявив бажання подати заяву по визнання його батьком, оскільки про зазначений факт позивач дізнався лише після одруження в березні 2019 року. Відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження від 15.01.2020 № 25300, який виконано ТОВ «МАМА ПАПА», яке діє на підставі ліцензії Міністерства охорони здоров*я України № 1168 від 3 листопада 2016 року - біологічне батьківство учасника « [PERSON] , дата народження [INFO] » відносно учасника « [PERSON] , дата народження [INFO] », в рамках проведеного дослідження, не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,999999%. Враховуючи наявність відносин між сторонами в період зачаття дитини, а також висновок експерта, який з незаперечною вірогідністю вказує на батьківство саме позивача, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання батьківства [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Враховуючи наведене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та вважає можливим виключити відомості про батьківство [PERSON] із актового запису про народження та визнати факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача, понесених ним судових витрат, суд дане питання не вирішує. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved