Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Прокурор Бахмацького району звернувся до суду в інтересах Бахмацької ЦРЛ з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 1090.50 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.12.2013 року відповідача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 3 місяці позбавлення волі; вироком апеляційного суду Чернігівської області від 04.03.2014 року вищевказаний вирок у відношенні [PERSON] було скасовано в частині призначення покарання, а в решті - залишено без змін і [PERSON] вважається засудженим за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі і штрафу в розмірі 850 грн. Даним вироком апеляційного суду встановлено, що 25 вересня 2013 року близько 13 години, [PERSON], перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства, розташованого в [ADDRESS], яке належало [PERSON], після вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив сварку, яка потім переросла в бійку, під час якої [PERSON] навмисно завдав потерпілому [PERSON] удари кулаками рук в область обличчя та голови, від чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з забійною раною на голові, забою головного мозку з набряком його, масивного крововиливу в м'які покрови голови з внутрішньої її поверхні, травматичного вивиху першого зуба на нижній щелепі справа, масивних синців на обличчі, від яких він помер 30 вересня 2013 року в реанімаційному відділенні лікарні. Вирок апеляційного суду Чернігівської області від 04.03.2014 року у відношенні [PERSON] набрав законної сили. У зв»язку з отриманими внаслідок злочину тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ з 25.09.2013 року по 30.09.2013 року ( 5 ліжкоднів) і вартість такого перебування в вищевказаному закладі охорони здоров»я становить 1090.50 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Бахмацької ЦРЛ, оскільки, добровільно вказані витрати [PERSON] не відшкодовані. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Представник Бахмацької ЦРЛ в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлений прокурором позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про визнання позову. Ухвалою Бахмацького районного суду від 30.04.2014 року було прийнято рішення про участь відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки останній перебуває в Холодногірській виправній колонії, проте, внаслідок повторного виникнення технічних проблем в Холодногірській ВК, що унеможливлюють участь відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, з урахуванням заяви [PERSON] про визнання позову, заявленого прокурором Бахмацького району, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. Заслухавши прокурора, встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року близько 13 години, [PERSON], перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства, розташованого в [ADDRESS], яке належало [PERSON], після вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив сварку, яка потім переросла в бійку, під час якої [PERSON] навмисно завдав потерпілому [PERSON] удари кулаками рук в область обличчя та голови, від чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з забійною раною на голові, забою головного мозку з набряком його, масивного крововиливу в м'які покрови голови з внутрішньої її поверхні, травматичного вивиху першого зуба на нижній щелепі справа, масивних синців на обличчі, від яких помер 30 вересня 2013 року в реанімаційному відділенні лікарні. Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.12.2013 року відповідача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 3 місяці позбавлення волі; вироком апеляційного суду Чернігівської області від 04.03.2014 року вищевказаний вирок у відношенні [PERSON] було скасовано в частині призначення покарання, а в решті - залишено без змін і [PERSON] вважається засудженим за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі і штрафу в розмірі 850 грн. Згідно довідки № 02-44/375 від 14.03.2014 року, виданої Бахмацькою ЦРЛ вбачається, що вартість витрат на лікування [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні вказаного закладу з 25.09.2013 року по 30.09.2013 року (5 ліжкоднів) складає 1090.50 грн. Відповідно до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжкодня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров»я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Розрахунок витрат наданий суду відповідає вартості 1 ліжко-дня у неврологічному відділенні Бахмацької ЦРЛ. Таким чином, суд вважає позов прокурора обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню, оскільки, відповідач дійсно вчинив злочин внаслідок якого потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. З огляду на досліджені докази і документи в їх сукупності, враховуючи, що Бахмацька ЦРЛ є лікувальним закладом, що фінансуються за рахунок відповідного бюджету Бахмацького району, суд дійшов висновку, що стягнуті із відповідача кошти підлягають зарахуванню до бюджету Бахмацького району на рахунок відкритий державним казначейством. Суд встановив, також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Крім того у відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved