overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У грудні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі до 21.05.2009 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із заробітку відповідача щомісяця на утримання сина, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували шлюбі до 21травня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до копії свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Терешовецької сільської ради Хмельницького району за №419 від 01.12.2014 року. Відповідач не матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку не надавав. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини відповідно до вимог закону в розмірі однієї четвертої частини із заробітку (доходу) відповідача. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У грудні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають та утримуються матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 640 грн. на утримання сина [PERSON] та 515 грн. на утримання [PERSON] із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги зменшила та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 500 грн. щомісяця на утримання кожної дитини, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні заявленого позову не визнав, оскільки в даний час не працює та заробітку не має. У центрі зайнятості як безробітний на обліку не перебуває. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач відповідно до копій свідоцтв про народження дітей. Діти проживають і утримуються матір'ю, що підтверджується довідкою Гвардійської сільської ради Хмельницького району за №1251 від 28.11.2014 року. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей відповідно до вимог закону в розмірі 500 грн. на кожну дитину, позаяк є працездатним на обліку у центрі зайнятості не перебуває. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей, їх вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджують ся за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У грудні місяці 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 21.03.2002 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають та утримуються матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі по 800 грн. заробітку відповідача на кожну дитину щомісяця. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги уточнила та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини із заробітку відповідача щомісяця на утримання дітей, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявленого позову не визнав, просить стягнути аліменти відповідно до вимог закону. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають шлюбі з 21 березня 2002 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач відповідно до копій свідоцтв про народження дітей. Діти проживають і утримуються матір'ю, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори №2 за №4473 від 17.11.2014 року. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей відповідно до вимог закону в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) з врахуванням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей, їх вік, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У грудні місяці 2015 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 24 квітня 2004 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та утримується нею, відповідач останнім часом не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 800 грн. заробітку відповідача щомісяця. В судовому засідання позивач та її представник заявлені вимоги підтримали просять їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнали частково, не заперечує про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісяця, оскільки в даний час постійної роботи не має. Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 квітня 2004 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Хмельницької міської ради за № 04-25-7875 від 15.12.2015 року та не заперечується відповідачем. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, чого сторони у судовому засіданні не заперечують, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 600 грн. його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Суд, не вбачає підстав для задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 800 грн., оскільки відповідач хоча є працездатним, однак постійної роботи не має, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Суд вважає, що він має змогу та зобов»язаний утримувати неповнолітню дитину. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У грудні місяці 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 1,66 га, що знаходиться на території Поставмуківської сільської ради Чорнухинського району на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого відповідно до рішення Чорнухинської районної державної адміністрації 29.11.1996 року, який на даний час втрачений. Позивачка є спадкоємицею [PERSON] за заповітом і має право на спадкування майна померлої, земельної ділянки. Просила суд визнати право власності на земельну ділянку за нею. Сторони в судове засідання не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 1,66 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Чорнухинською районною державною адміністрацією 29 листопада 1996 року. За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Поставмуківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області 11 травня 1992 року, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку онуці [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Факт родинних відносин спадкодавця та спадкоємиці підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], в якому в графі мати записана [PERSON]. В матеріалах цивільної справи мається архівна довідка видана Державним архівом Полтавської області від 16 грудня 2015 року, в якій зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Поставмуки Чорнухинського району Полтавської області, її мати записана [PERSON], спадкодавець по справі. Державний нотаріус Чорнухинської державної нотаріальної контори Карбан Л.М. 25 листопада 2015 року винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться на території Поставмуківської сільської ради Чорнухинського району. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При ухваленні рішення суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності на земельну ділянку у позивачки немає, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 26.02.2005 року і спільно проживали до 01.10.2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дитина, донька [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач з"явилася, подану позовну заяву підтримала і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідмлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У жовтні 2013 року заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про народження, та у грудні 2012 2013 року уточнив позовні вимоги, та просив суд встановити факт родинних відносин. У позові посилався на те, що після смерті [INFO] його матері [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй майно. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину була виявлена помилка у свідоцтві про народження заявника, а саме в зазначенні його прізвища та у прізвищі та імені матері. У з»язку із чим він не має можливості належним чином прийняти спадщину. Просив суд встановити, що померла [PERSON] була матір»ю [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити. Представник Великокручанської сільської ради в судове засідання нез»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, із вимогами вказаними в заяві згоден. Суд, заслухавши заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER], видане 27 липня 1953 року Повстинською селищною Радою Депутатів, його прізвище заявника зазначено як «[PERSON]» та в графі батьки матір зазначена як «[PERSON]». У паспорті громадянина України [NUMBER] виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 25.04.2001 року, зазначено заявника як [PERSON], [INFO], уродженець с. Повстин Пирятинського р-ну Полтавської обл. У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера заявник прізвище заявника зазначено «[PERSON]». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], що видано повторно 07.04.2004 року у Пирятинській сільській раді Пирятинського району Полтавської області 12 травня 1946 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після його укладення отримала прізвище чоловіка «[PERSON]», про що зроблено актовий запис № 7. У паспорті громадянина України [NUMBER] виданого Пирятинським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 02.11.1995 року, зазначено як [PERSON], [INFO], уродженка с. Повстин Пирятинського р-ну Полтавської обл. У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера зазначена як «[PERSON]». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.03.2013 року, у зв"язку з чим відкрилась спадщина. Оскільки в правовстановлюючих документах маються відмінності щодо написання прізвища заявника та прізвищі і імені його матері, заявник позбавлений можливості прийняти спадщину після померлої матері. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 16.07.2008 року в розмірі 22 766 грн. 12 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 16.07.2008 року відповідач звернувся до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 7 000,00 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 7 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Правил користування платіжною картою відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що призвело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 22 766 грн. 12 коп. з якої: заборгованість за кредитом - 5 865 грн. 10 коп., заборгованість по процентам - 15 340 грн. 73 коп., штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована складова) та 1 060 грн. 29 коп. (процентна складова). На час розгляду справи заборгованість в розмірі 22 766 грн. 12 коп. відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором б/н від 16.07.2008 року, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 16.07.2008 року в розмірі 22 766 грн. 12 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 17.10.2007 року в розмірі 25 483 грн. 22 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 16.07.2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 20 000,00 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Правил користування платіжною картою відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 25 483 грн. 22 коп. з якої: заборгованість за кредитом - 7 028 грн. 13 коп., заборгованість по процентам - 13 018 грн. 89 коп., заборгованість по комісії - 3 746 грн. 52 коп., штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована складова) та 1 189 грн. 68 коп. (процентна складова). На час розгляду справи заборгованість в розмірі 25 483 грн. 22 коп. відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором б/н від 17.10.2007 року, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 17.10.2007 року в розмірі 25 483 грн. 22 коп.. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 254 грн. 83 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 27.07.2007 року в розмірі 29 015 грн. 42 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27.07.2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 15 000,00 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Правил користування платіжною картою відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 29 015 грн. 42 коп. з якої: заборгованість за кредитом - 8 693 грн. 56 коп., заборгованість по процентам - 16 963 грн. 98 коп., заборгованість по комісії - 1 500 грн. 00 коп., штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована складова) та 1 357 грн. 88 коп. (процентна складова). На час розгляду справи заборгованість в розмірі 29 015 грн. 42 коп. відповідачем не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором б/н від 27.10.2007 року, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 27.10.2007 року в розмірі 29 015 грн. 42 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 290 грн. 15 коп.

Outcome: approved