Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк), правонаступником прав та обов`язків якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір №014/0036/81/79586, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 55000,00 доларів США строком до 05.09.2027 року, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити 13,00 % річних за користування кредитними коштами, комісію та виконати інші зобов`язання в порядку та строки, визначені цим кредитним договором. 30.03.2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позивальника за кредитним договором шляхом тимчасового (на період з 30.03.2009 року до 30.03.2010 року) зменшення розміру щомісячного платежу позичальника за цим договором. Однак, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 27.01.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 138 826,17 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 52 039,84 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 73 190 доларів США; пені у розмірі 13 596,33 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 52039, 84 доларів США та судові витрати в розмірі 21 975,70 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 13.10.2021 року представник позивача Куриш В.І. надіслав до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.09.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником прав та обов`язків якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір №014/0036/81/79586, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі: 55 000,00 доларів США строком до 05.09.2027 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора та виконати інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с.15-20). 30.03.2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позивальника за вказаним договором шляхом тимчасового (на період з 30.03.2009 року до 30.03.2010 року) зменшення розміру щомісячного платежу позичальника за кредитним договором (а.с.21-27). 02.02.2021 року на адресу відповідача позивачем направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з наданням можливості добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Однак, вказані вимога залишена відповідачем без виконання (а.с.28). На підставі наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що станом на 27.01.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем дорівнює 138 826,17 доларів США та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі - 52 039,84 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі - 73 190 доларів США; пені у розмірі 13 596,33 доларів США. (а.с. 6,8). Судом також встановлено, що на час ухвалення даного рішення зазначена заборгованість за тілом кредиту (оскільки лише її стягнути просить позивач) навіть частково не погашена відповідачем. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх кредитних зобов`язань. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 21 975,70 грн., що стверджується платіжним дорученням від 27.04.2021 року (а.с. 5). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved