Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, предметом якого є визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 28 квітня 2000 року через Первомайську філію Південної Товарної Біржі між нею і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Всі умови вказаного договору виконано, 28 квітня 2000 року угода зареєстрована в Первомайському МБТІ за № 5109. На даний час позивач обмежена у реалізації прав власника, оскільки угода не посвідчена нотаріально, а [PERSON] помер, спадкоємці відсутні, а тому просить визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Ухвалою судді Первомайського міськайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просить не стягувати з відповідача судові витрати. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Південна Товарна Біржа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно Договору Первомайської філії Південної Товарної біржі № 5109 28.04.2000 року між [PERSON] (продавець) і [PERSON] (покупець) на Південній Товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість домоволодіння складає 14163 гривень, на підставі якого, 06 червня 2000 року за реєстровим № 12559 Первомайським МБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. Як вбачається з висновку оцінювача Конуп О.І. про оцінку майна оціночна (ринкова) вартість будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.07.2021 року становить 75 400 гривень. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Суд встановив, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України (в редакції 1963 року), а тому, суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки, згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакціїї 2003 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Позивач ствердила, що зі свого боку повністю виконала умови договору купівлі-продажу, але так як угода нотаріально не посвідчена, то це позбавляє її права розпорядитися фактично належним їй будинком. Продавець будинку [PERSON] помер [INFO] , спадкова справа після його смерті не заводилася. Перевірку здійснено Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Ухилення будь-якої із сторін договору від його нотаріального оформлення на час його укладення є умовним в силу п.9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 р. за N 399/2839, яка діяла на час укладення договору, відповідно до якого біржовий договір купівлі-продажу визнано правовстановлюючим документом, а згідно ст.15 Закону "Про товарну біржу" реєстрація договору на біржі прирівнювалась до нотаріального оформлення (підтвердженням цьому є реєстрація спірного договору в БТІ). При цьому продавець будинку не оспорював після спливу значного часу виконання угоди сторонами. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, враховуючи викладене, вважає, що позивачка позбавлена можливості в майбутньому відчужити належну їй домобудівлю по наступним причинам: відповідно до статті 277 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК України); відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; відповідно до статті 55 Закону України "Про нотаріат" (яка діяла на момент укладення договору) цей правочин має бути вчинений за місцем знаходження нерухомого майна. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , але нотаріально зазначений договір купівлі-продажу не оформили. Крім того, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] виконали істотні умови договору, у зв`язку з чим, вважає, що позивачка до суду звернулася на законних підставах з обґрунтованими вимогами до Первомайської міської ради Миколаївської області, оскільки [PERSON] помер, а після його смерті із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, а тому, вважає можливим визнати за позивачкою право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Судові витрати позивачка просила з відповідача не стягувати. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved