Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що з 24.07.2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Збереження сім`ї неможливо, кожен живе своїм життям, спільного побуту не ведуть, проживають разом. У зв`язку з наведеним позивач просила позов задовольнити. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2027 гривень щомісяця протягом трьох років з моменту розірвання шлюбу, так як вона перебуваючи в шлюбі займалася домашнім господарством, а відповідач утримував її, після припинення відносин відповідач не надає їй фінансову допомогу, а вона не має змоги на даний час працевлаштуватися, не має досвіду роботи, не має засобів для існування. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву із проханням слухати справу без неї, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 липня 2017 року Окружним судом міського округу Вільямсбург-Джеймс, актовий запис № 170000325 (а.с. 9-11 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач [PERSON] згідно витягу Державного реєстру фізичних осіб палатників податків від 05.05.2020 року доходів не отримує. Подавала резюме на інтернет сайтах для працевлаштування редактором та перекладачем. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу Українивизначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернувся з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимогст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача протягом трьох років з моменту розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ч.1 ст. 76 СК, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. У відповідності до ч. 6 ст. 76 СК, якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. В задоволенні позову слід відмовити, оскільки не підтверджено обставин, що мають істотне значення, які перешкодили позивачу одержати освіту, працювати, зайняту відповідну посаду і так далі. Крім того не надано доказів, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Тобто вимога не обгрунтована та не доведена позивачем.

Outcome: approved