Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором , в обгрунтування заявлених вимог посилаючись на те, що 20.09.2004 року між відповідачем по справі [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого в даний час є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договір за № DNPBRK01510157 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 968, 39 грв., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат. Також, кредитним договором обумовлено, що останній діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами своїх зобов»язань, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов»язань. Позивач за вказаним договором свої обов»язки виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Натомість відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, належним чином не виконує, а тому станом на 02.07.2015 року має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 91 329, 61 грв., яка складається з : 3 521, 56 грв. - заборгованість за кредитом; 268, 19 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 24 906, 55 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 62 633, 31 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, від якої відраховано суму в розмірі 49 364, 71 грв., що була стягнута з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором , згідно з заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2012 року, а відтак в загальному розмірі 41 964, 90 грв. ( 91 329, 61 грв. - 49 364, 71 грв.). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 41 964, 90 грв.. Посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DNPBRK01510157 від 20.09.2004 року у розмірі 41 964, 90 грв. та судові витрати по справі в розмірі 419, 65 грв.. В судове засідання представник позивача Коваль Ю.В. не з»явився, при цьому надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує та не заперечує проти заочного вирішення даної справи у разі неявки відповідача в судове засідання (ас. ас. 38, 39-40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації останнього (ас. ас. 19, 35, 36, 37), однак, судова повістка повернута до суду з відміткою про не проживання відповідача за місцем реєстрації . Разом з тим, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином , при цьому про причини не явки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи , про що зазначив у наданій суду заяві (ас. 38), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного: - так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем по справі виникли правовідносини споживчого кредитування, оскільки 20.09.2004 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк » ПриватБанк» , правонаступником якого в даний час є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ас. 13), та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № DNPBRK01510157 , згідно якого Банк надав Позичальнику строковий кредит для придбання товару в сумі 4 968, 40 грв. на строк 24 місяця по 20.09.2006 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1, 00 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і комісією в розмірі 1, 35 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків в обумовлені у кредитному договорі строки. Погашення заборгованості за вказаним договором мало здійснюватися відповідачем в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «13» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 301, 34 грв. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією (ас. 7-8). Відповідно до п. 4.1 Договору при порушенні позичальником кожного із зобов»язань, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити пеню в розмірі 0, 15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу (ас.8). Відповідно до п. 5.1 кредитного договору останній діє з моменту його укладення і до повного виконання зобов'язань сторонами. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв»язку з чим станом на 02.07.2015 року має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 91 329, 61 грв., яка складається з : 3 521, 56 грв. - заборгованість за кредитом; 268, 19 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 24 906, 55 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 62 633, 31 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, від якої відраховано суму в розмірі 49 364, 71 грв., що була стягнута з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором , згідно з заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2012 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас. 4), а відтак в загальному розмірі 41 964, 90 грв. ( 91 329, 61 грв. - 49 364, 71 грв.). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 41 964, 90 грв. (ас. 5-6). Дана заборгованість відповідачем до теперішнього часу не погашена. Згідно до ст. 11, 16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користування. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 419, 65 грв.. На підставі викладеного,

Outcome: approved