Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] 06 березня 2017 рокузвернувся до суду із позовом і просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині за кожним на: житловий будинок (загальною площею - 78,60 кв.м., житловою площею - 49,40 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]; земельну ділянку, загальною площею 0,46 га, яка складається з ділянки, площею 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки, площею 0,12 га (для ведення особистого підсобного господарства), що розташовані за вказаною вище адресою; земельну ділянку [NUMBER], площею 2,7801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 04.02.2004 в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок та земельні ділянки. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги. Вони прийняла спадщину, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, а на земельні ділянки - в зв`язку з відсутністю кадастрових номерів. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджується витягом з погосподарської книги №09 Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2011-2015 роки від 27.02.2017 за № 160; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS]; висновком ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації» про технічний стан приватного житлового будинку № 21 від 22 липня 2015 року; довідкою ТОВ «Лендвізор» про вартість будинковолодіння № 1429 від 20 грудня 2016 року. Факт володіння померлою [PERSON] земельною ділянкою [NUMBER], площею 2,7801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім"я [PERSON] 04 лютого 2004 року Переяслав-Хмельницькою райдержадміністрацією Київської області; копією листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі № 34-1014-99.2-3969/2-16 від 12 жовтня 2016 року; висновком про вартість майна від 25.02.2017. Земельну ділянку, загальною площею 0,46 га, яка складається з ділянки, площею 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки, площею 0,12 га (для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за вказаною вище адресою, померла [PERSON] успадкувала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2009 (реєстр №2-2313) після смерті свого чоловіка - [PERSON], яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності, серії [NUMBER], виданого Жовтневою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 20.01.1997. Даний факт підтверджується вищезазначеними Свідоцтвом про право на спадщину за законом та Державним актом на право приватної власності на землю; копією листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі № 34-1014-99.2-3968/2-16 від 12 жовтня 2016 року; довідкою Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №159 від 27.02.2017; висновком про вартість майна від 25.02.2017. Право позивачів на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 березня 1983 року між [PERSON] та [PERSON]; довідкою Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 1243 від 14 грудня 2016 року; копіями своїх паспортів; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] До суду позивачі та їх представник [PERSON] не з»явилися, представник позивачів направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача, Жовтневої сільської ради, в засідання не з"явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок та невиготовлення за життя кадастрових номерів на земельні ділянки не позбавляє її спадкоємців [PERSON] та [PERSON] права на них, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved