Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ « Приват Банк" звернувся із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та гр. [PERSON] 06 березня 2008 року було укладено кредитний договір № LVH9GK0000000253 на суму 35 000,00 доларів США 00 центів із сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,00 % річних і з терміном погашення до 06.03.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 06.03.2008 р. було укладено іпотечний договір, за яким відповідач надав в іпотеку квартиру загальною площею 77,20 кв.м., житловою площею 51,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 252500 грн. 00 коп. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином своїх зобов'язань за договором кредиту, систематично порушував його умови, то станом на 15.04.2013 року утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 76 797,87 дол. США., що в гривневому еквіваленті становить 613614,99 грн. [PERSON] направлялись повідомлення про стан заборгованості по кредиту та вимоги про погашення заборгованості, однак такі залишені без належного реагування, тому позивач просить звернути стягнення на квартиру загальною площею 77,20 кв.м., житловою площею 51,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LVH9GK0000000253 від 06.03.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача Рибак А.М., в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні не погодилися з доводами позивача викладеними в позовній заяві та з підстав зазначених у запереченні просили в позові відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Між ПАТ КБ «Приват Банк» та гр. [PERSON] 06 березня 2008 року було укладено кредитний договір № LVH9GK0000000253 на суму 35 000,00 доларів США 00 центів з терміном погашення до 06.03.2028 року. Відповідно до умов даного кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період споати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) длоя погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з [PERSON] було також укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] надав Банку в іпотеку належну йому квартиру загальною площею 77,20 кв.м., житловою площею 51,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 252500 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з умовами п. 16.7. договору іпотеки іпотекодержатель має право доки він залишається власником заставної квартири, з метою задоволення своїх вимог і в порядку, передбаченому договором звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні. Відповідно до п.16.9 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно п. 16.7. цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Відповідно до п.18.7. договору іпотеки іпотекодавець зобов'язується не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, а також не здійснювати до видачі заставної його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя. Згідно п. 18.12. не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предмет іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до переконання про те, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Згідно з п.22 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе на підставі рішення суду. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LVH9GK0000000253 від 06.03.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення закону не суперечить та відповідає умовам укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] Оскільки проживання відповідача у квартирі, на яку звертається стягнення, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідача з спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved