Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON].? Позовні вимоги мотивує тим, щоперебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішення Бориславського міського суду від 02 жовтня 2013 року був розірваний. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбних відносин батько дитини самоусунувся від взяття участі у вихованні дитини. Весь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, не вживає жодних заходів які б готували його до самостійного життя та праці. Окрім цього Відповідач добровільно погоджується, щоб його позбавили батьківських прав, про, що надав нотаріально посвідчену заяву. Доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON] також підтверджена висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 12 квітня 2018 року № 84. В судовому засіданні позивач не з'явились, до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання представник третьої особи Подставек Г.І., яка діє на підставі довіреності від 27 червня 2018 року, у судовому засіданні не з'явилася, подала суду заяву, про розгляд справи у її вдсутності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2013 року було розірвано. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не займається його вихованням, навчанням, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. На цей час малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON], яка займається його вихованням та несе усі витрати на утримання сина. Згіно Висновку, затвердженого рішенням виконкому Бориславської міської ради №84 від 12 квітня 2018 року, після розлучення батьків малолітній [PERSON], проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Мати належним чином піклується про дитину, дбає про його фізичний та духовний розвиток, усі витрати по забезпеченню повноцінного життя та розвитку дитини мати несе самостійно. Дитина відвідує дошкільний заклад №1 в м.Бориславі. Батько, [PERSON], фактично самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його життям, не відвідує, не спілкується з ним, не піклується про його стан здоров'я, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Окрім цього, батько подав нотаріально завірену заяву про те, що він погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки в майбутьньому не буде займатися його вихованням чи матеріальним забезпеченням. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до заяви від 08 лютого 2018 року, у якій справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Гавдяк Л.Б. про те, що відповідач [PERSON] дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] у зв"язку з неспроможністю приймати участь у її вихованні та утриманні. Засвідчив, що дана заява вчинена ним свідомо, без примусу, є безумовною, її зміст відповідає дійсній волі відповідача як батька дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що його слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду (14 червня 2018 року) і до повноліття дитини. Зобов'язати позивачку [PERSON], відкрити особистий рахунок на дитину, [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, призначений для перерахунку аліментів, у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved