Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 27.12.2008 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, у звязку з чим вони припинили спільне проживання, тривалий час проживають окремо. Відповідач інтересами сімї не цікавиться. Шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Одночасно просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з позивачем та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився,\~будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, будь яких\~клопотань або заперечень з приводу предявлених вимог суду не подав. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї отримав 30.10.2017 року.\~ За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.\~ Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.12.2008 року, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 558. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає підтримувати з відповідачем подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін \~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз"ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.\~ Позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 640 гривень. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved