Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивує тим, що його батьки, батько [PERSON] та мати [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.07.1996р. по 28.09.2010р. Позивач зазначив, що є студентом 1 курсу денної форми навчання освітнього ступеня магістра факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету з терміном навчання - 15.09.2020 по 31.12.2021р, дохід якого складає 1300 грн. на місяць. Позивач вказав, що не може повноцінно працювати, тому потребує матеріальної допомоги для нормального гідного існування та навчання. Позивач додав, що відповідач здоровий та працездатний, працює в Бердянському державному педагогічному університеті, має постійний дохід, 6000-7000 грн. щомісячно, а тому має можливість надавати допомогу йому. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, додавши, що відповідач також має додатковий заробіток від заняття репетиторством. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, додавши, що позивач не обґрунтував на які саме потреби йому необхідні додаткові кошти. Також треба врахувати, що позивач навчається на бюджетній основі, отримує стипендію за свій кошт, мав можливість пройти стажування у Німеччині. До того ж, позивач не вказує, яку саме матеріальну участь в його утриманні приймає його мати. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . З"ясовано, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання освітнього ступеня магістра факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету з терміном навчання - 15.09.2020 по 31.12.2021р, що підтверджено копією довідки № 20/240 від 27.10.2020 року. Встановлено, що [PERSON] не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, отримує стипендію в розмірі 1300 гривень. Відповідач працює асистентом комп`ютерних технологій в управлінні та навчанні Бердянського Державного педагогічного університету, отримує заробітну плату, яка за період з червня 2020 року по листопад 2020 року склала 58073,04 грн. 12 липня 2013 року відповідач уклав шлюбу з [PERSON] . Батько відповідача [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи згідно довідки МСЕК №189564 від05.07.2012року. Згідно до платіжних доручень від 27.06.2020 року, 20.07.2020 року, 03.08.2020 року відповідач добровільно надавав позивачеві матеріальну допомогу у розмірі 2412,06 гривень, 2010,05 гривень, 1206,03 гривень. В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) позивачем не наданий розрахунок його витрат та витрат його матері на місяць, а також дані про стан здоров`я. Відповідно до абзацу 2 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, так як [PERSON] продовжує навчання і, будучи студентом 1 курсу денної форми навчання факультету фізико-математичної, комп`ютерної та технологічної освіти Бердянського Державного педагогічного університету, отримує стипендію, проживає з матір`ю в м.Бердянську. Батько дитини - [PERSON] , є асистентом комп`ютерних технологій в управлінні та навчанні Бердянського Державного педагогічного університету, його заробітна плата за період з червня 2020 року по листопад 2020 року склала 58073,04 грн., добровільно надавав матеріальну допомогу в розмірі 2412,06 гривень, 2010,05 гривень, 1206,03 гривень. Разом з цим, суд при визначенні розміру аліментів на навчання, які потрібно стягнути, позбавлений можливості врахувати всі обставини, а саме матеріальне становище - матері дитини, не має даних про стан здоров`я дитини та його батьків, внаслідок ненадання позивачем належних доказів. Також, позивач не вказав на які саме потреби йому необхідні аліменти. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial