Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Представник позивача - ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] згідно укладеної кредитної угоди за № 1724-МК від 23.04.2008 року отримав кредит у розмірі 49000 дол. США на термін до 23.04.2013 p., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштам в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач своїх обов'язків за вищезазначеною кредитною угодою не виконує належним чином, станом на 05.12.2016 року має заборгованість - 65735,57 дол. США, яка складається з наступного: 21955,54 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 21720,98 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 22059,05 Дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 1724/1-МК між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки. Вимога, що була пред'явлена до поручителя для виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість (тіло кредиту) у розмірі 21955,54 доларів США. 07.09.2017 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява (а.с. 107-11 т.1) до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: [PERSON] про визнання договору недійсним в порядку ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», в якій не заперечує, що банком було надано кредит 23.04.2008 в сумі 49 000, 00 дол. США, а також те, що поручителем є [PERSON], однак умови кредитного договору в частині визначення валюти кредиту в доларі США є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача - споживача кредитних послуг. Банком перед укладенням договору окремий письмовий документ з вищезазначеною інформацією не надавався, що не відповідає ч.2 ст.ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». З договору споживчого кредиту вбачається, що у ньому немає детального розпису загальної вартості кредиту, що не відповідає ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому додаток №1 «Графік погашення кредиту та сплати відсотків» від 23 квітня 2008 p., який є невід'ємною частиною договору містить лише колонки в яких зазначена загальна сума погашення кредиту щомісячно, розбивка цієї суми на суму кредиту та відсотків, які погашаються та залишок заборгованості. 3гідно п.3.2. розділу 3 цих Правил вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також: має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Крім цього, надав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 29-30 т.2), враховуючи, що позовну заяву було подано 13.02.2017 року, до всіх несплачених платежів, термін яких закінчився до 13.02.2017 року, що складає 15 080, 95 доларів США, має бути застосовано позовну давність. Просить визнати недійсним кредитний договір № 1724-мк від 23.04.2017 р., укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Також 28.02.2019 року від представника [PERSON] -[PERSON] надійшов відзив на первісний позов, в якому зазначено, що на підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 1724-мк від 23.04.2008 (далі - Розрахунок), відповідно до якого заборгованість Відповідача по тілу кредиту складає 21955,54 доларів США. При цьому, Додатком 1 до Договору про видачу траншу від 23.08.2008 №1724/1-мк (далі - Графік погашення заборгованості) (а.с. 118) загальна сума кредиту і відсотків за користування кредитів дорівнює 73373,95 доларів США. При цьому, згідно виписок з рахунка [PERSON], загальна сума сплачених Відповідачем коштів складає 64285,12 доларів США. Різниця між зазначеними сумами коштів складає 9088,83 доларів США, що не відповідає заборгованості, зазначеній у розрахунку. Також вказує, що сторони кредитного договору відповідно до п. 6.7 домовилися, що тривалість позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів по складає 5 років. Враховуючи, що позовну заяву подано 13.02.2017 року, до всіх несплачених платежів, термін сплати яких закінчився до 13.02.2012 року має бути застосовано позовну давність. Зважаючи на вищевикладене, просить суд задовольнити позовну заяву частково, стягнувши з відповідача заборгованість у сумі 6874,59 доларів США, яка дорівнює різниці заборгованості по тілу кредиту за інформацією позивача (21955,54 доларів США) та сумі заборгованості, до якої має бути застосовано позовну давність. (а.с. 26-28 т.2) Представник позивача [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Також надав відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 186-188 т.1), з якого убачається, що у кредитній угоді визначено предмет договору, загальні умови та порядок надання кредиту, розмір та порядок сплати процентів, погашення грошових зобов'язань, права та обов'язки сторін та інші необхідні умови. Крім того, правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних та насамперед регулюються відповідними нормами ЦК України та умовами укладеного ними договору. Договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. А тому, відсутні правові підстави для визнання кредитної угоди недійсною. Також від нього надійшла заява (а.с.191-192 т.2) , в якій зазначає, що позивачем за зустрічною заявою було підписано кредитну угоду 23 квітня 2008 року, останній не заявляв додаткових вимог щодо умов договору та виконував його умови, то строк загальної позовної давності сплив 23 квітня 2011 року, що є самостійною підставою для відмови у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав, а зустрічний позов просить задовольнити. Третя особа [PERSON] надав письмові пояснення, де зазначив, що не був поручителем у [PERSON] під час отримання ним кредиту у банку та не підписував ніяких документів по цьому кредиту. (а.с.17-18 т.2) Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, за первісним на зустрічним позовами, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов підлягає відмові, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 23.04.2008 року було укладено кредитний договір 1724-МК, згідно якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 49000,00 Дол. США на термін до 23.04.2013 p., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштам в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 17-20). Згідно заявки на отримання кредиту від 11.04.2008 року [PERSON] просив йому надати кредит саме в іноземній валюті, а також підписав 23.04.2008 року умови кредитування (а.с.189-190) Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошт (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі 49000,00 Дол. США (а.с. 92-94), про що і сам представник [PERSON] не заперечував. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 1724/1-МК між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 21 т.1), згідно якого у випадку невиконання боржником обов?язків за кредитною угодою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.4). Згідно додаткової угоди № 1 від 27.08.2009 року до кредитного договору № 1724-МК від 23.04.2008р. термін повернення кредиту та окремих частин встановлено до 26.08.2016 р. (а.с. 95-96 т.1). Також між сторонами було укладено додаткова угода № 1 27.08.2009 року до договору про видачу траншу № 1724/1 -МК від 23.04.2008р.з відповідними умовами (а.с.97-98 т.1) Крім цього, 27.08.2009 року було укладена додаткова угода № 1 до договору поруки 1724-МК між [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк" щодо строку повернення кредиту до 26.08.2016 р. тощо (а.с. 99 т.1) До цього, 23.04.2008 року [PERSON], яка була дружиною поручителя [PERSON], надала згоду на укладення [PERSON] договору поручительства по кредитному договору між [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк". (а.с.100) Натомість на адресу суд від [PERSON] надійшла заява про те, що вона не давала згоду та не підписувала згоди на договір поруки [PERSON] (а.с.20-23 т.2) Станом на 05.12.2016 року за договором рахується заборгованість - 65735,57 дол. США, яка складається з наступного: 21955,54 Дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 21720,98 Дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 22059,05 Дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань договором (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 526 ЦКУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч.1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як слідує із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 257 та 258 цього кодексу визначено поняття загальної та спеціальної позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ст. 261) Беручи до уваги вищевказані докази, а також норми чинного законодавства, суд вважає. що первісний позов є обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні знайшли своє підтвердженні фактичні обставини щодо отримання [PERSON] кредиту саме в іноземній валюті за його заявкою в сумі 49000,00 дол. США, потім було укладено договір поруки із [PERSON], пізніше між банком та боржником з поручителем були укладені додаткові угоди із зазначенням строку позовної давності та кінцевим терміном повернення кредиту. Тому доводи [PERSON] та третьої особи суд не може взяти до уваги, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема не надано жодних належних доказів у розумінні ст. 77-78 ЦПУ України і про те, що [PERSON] не підписував договір поруки, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи на адресу суду не надходило. Також, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, так як убачається із розрахунку заборгованості [PERSON] . періодично сплачував кошти за кредитом, останній платіж був 05.02.2016 року, позов поданий 13.02.2017 року, умовами договору-п.6.7 погоджено строк позовної давності строком 5 років. (а.с. 6-9 т.1) На підставі викладеногго, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1724/1-МК від 23.04.2008 року в розмірі 21 955, 54 доларів США., тобто саме в іноземній валюті, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18) Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) Що ж стосується зустрічних позовних вимог, то суд вважає їх необгрунтованими, судом не встановлено, що кредитний договір 1724-МК від 23.04.2008 року не відповідає п.2 ч.1 , ч.4 , ч.5 ст. 11, п.5 ч.1 ст. 21 Закону України « Про захист прав споживачів», відповідачем були підписані всі необхідні документи, що підтверджується матеріалами справи. До звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, у відповідача з 2008 року по 2017 рік не виникало ніяких питань з приводу змісту договору, умов та строку погашення заборгованості тощо. Відсутні підстави, з яких би суд, з урахуванням ст.ст. 215, ст. 203 ЦК України, визнав кредитний договір недійним. Тому у задоволенні зустрічних вимог необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] в дольовому порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк» 8 526 грн. 43 коп. судового збору.

Outcome: approved