Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 09 червня 2008 року з третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 68191,21 доларів США строком до 09 червня 2015 року, з виплатою кредиту щомісяця частинами зі сплатою за користування коштами 14,99% річних, забезпечений порукою відповідача [PERSON] за договором від 09 червня 2008 року, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту як до до боржника, так і до поручителя, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 11 лютого 2015 року в сумі 7063851,52 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 42921,06 доларів США, що еквівалентно 1096979,33 грн. заборгованості за відсотками в сумі 14182,98 долари США, що еквівалентно 362489,55 грн., пені в сумі 5604382,64 грн., а також покласти на відповідача судові витрати у справі в сумі 3654,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, у поданій через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа - [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, причин неявки суду не повідомив, що відповідно до ст.36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №490075942, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.5-79-17), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти в сумі 68191,21 доларів США зі сплатою за користування ними 14,99% річних строком до 09 червня 2015 року для придбання транспортного засобу - автомобілю Mersedes Benz 280E, 2008 року випуску, днз АЕ3688Сі (п.2.1-2.4 розділу 1 договору) За умовами цього договору третя особа [PERSON], одержавши від банку у власність кошти в сумі 68181,21 доларів США, що обєктивно підтверджується випискою з особового рахунку останнього (а.с.22), зобов'язався використовувати кошти за цільовим призначенням, сплативши 296954,00 грн. на рахунок ПП "Віктор та сини" за договором купівлі-продажу №752690090 від 02 червня 2008 року і, 23544,69 грн. на рахунок страховика ЗАТ "УСК "Веста" за перший рік страхування, повернути банку кредит, сплативши відсотки за користування кредитом, комісію за перерахування коштів продавцю та страховику автомобіля, здійснюючи виплати щомісячно частинами у порядку і строки, встановлені договором у п.2.8 та Графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в розмірі 1315,00 доларів США на місяць, або 6409,97 грн. (п.2.8, 3, 4 розділу 1 договору). За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 6.2 розділу 2 договору передбачено право банку достроково вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Порядок реалізації банком такого права узгоджений у п.10 розділу 2 договору та передбачає направлення на адресу позичальника рекомендованого поштового відправлення письмової вимоги з наданням 30 денного строку для повернення суми кредиту, відсотків, неустойки та інших платежів у добровільному порядку. Цим же пунктом визначено, що лист, який містить вимогу, зокрема, про дострокове повернення кредиту, відправлений поштою вважається отриманим позичальником після спливу 7-ми календарних днів з моменту відправлення банком такого повідомлення, а на позичальника покладається обов'язок щодо контролю за належним обслуговуванням поштової скриньки і своєчасним отриманням кореспонденції. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання третьою особою [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, неустойки, дострокового повернення кредиту, а також і сплати щомісячних платежів були забезпечені порукою відповідача [PERSON] за договором від 09 червня 2008 року, укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами п.п. 2.1, 3.1, 3.2, 3.3 якого, відповідач зобовязалася відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобовязань за договором погасити усю суму заборгованості (а.с. 14). Відповідно до п. 4.1 договору поруки у випадку виконання поручителем на умовах, визначених цим договором, зобов'язання, забезпеченого порукою до нього у повному обсязі переходять відповідні права банку. Досудова вимога ПАТ «Альфа-Банк» за вих. №18714-102 б/б від 25 лютого 2015 року про погашення протягом 30 календарних днів заборгованості з дати одержання останньої, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення вимоги, направлена банком за даними поштового реєстру рекомендованих поштових відправлень 13 березня 2015 року, залишена боржником [PERSON] та поручителем [PERSON] без виконання (а.с.19, 20). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.21). Звідси, оскільки третя особа [PERSON] останнього разу вніс платіж 09 червня 2014 року, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України як боржник, так і поручитель в силу п.2.1 договору поруки, відступили від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду останні прострочили виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 11 лютого 2015 року склав 42921,21 долари США, що еквіваленто 1096979,33 грн. - тіла кредиту, 14182,98 долари США, що еквівалентно 362489,55 грн. процентів, і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, а у відповідача [PERSON] згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник обовязок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 7063851,52 грн., з яких тіло кредиту - 1096979,33 грн., нараховані і несплачені відсотки 362489,55 грн. Крім того, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.3.4 розділу 2 договору відповідач, за відсутності клопотання з її боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, з урахуванням строку позовної давності визначеного п. 11.3 кредитного договору, зобовязана сплатити за час прострочення пеню в межах заявлених позовних вимог за період в один рік в сумі 5604382,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved