Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя, а саме: частину житлового будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , а також розділити між ними майно, а саме: частину житлового будинку [ADDRESS] що складає квартиру [ADDRESS] , залишити їй, а частину житлового будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , залишити відповідачу, мотивуючи тим, що вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1993, який на даний час розірвано. Під час шлюбу ними було придбано майно, а саме: частину житлового будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , які оформлені на відповідача. Вона не може нормально користуватися своєю власністю на даний час, а тому їй необхідно виділити свою частину в будинку. Добровільно оформити на її одну із квартир відповідач не бажає, хоча вона йому пропонувала. Загальна вартість майна складає 225700 грн. із них: квартири [ADDRESS] - 147400 грн. та квартири [ADDRESS] - 78300 грн.. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, з підстав наведених у позові, зазначивши, що відповідач обізнаний про наявність даного позову і повідомив, що в судове засідання з`являтися не буде. Щодо задоволення позову покладається на погляд суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Відзив на позов до суду відповідачем не подано. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частинами 1, 2 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В п.п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст. 65 СК України). Відповідно до частин 2,3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду справи встановлено, що сторони з 04.09.1993 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08.05.2018, про що свідчать копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.09.1993 та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.05.2018. Копії: договору купівлі-продажу частини жилого будинку, що складає квартиру від 13.04.2006, який зареєстровано в реєстрі за №1864, рішень Овруцького районного суду від 02.06.1999 по справі №2-640/99 та від 16.05.2002 по справі №2-72/2002, технічних паспортів на квартиру [ADDRESS] , витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СБХ №988141 від 14.04.2006, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого від 27.08.2019 (а.с. 8-21), підтверджують факт придбання відповідачем, за згодою з позивачем, спірних квартир під час шлюбу. Таким чином, оскільки вказані квартири: [ADDRESS] та [ADDRESS] що складають частини житлового будинку [ADDRESS] , придбані сторонами під час перебування у шлюбі, то вони є спільною сумісною власністю подружжя, тобто сторін по справі, і їх частки у власності є рівними, а тому позивач має право на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя, а саме: частину житлового будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] . Відповідно до висновків оцінювача про вартість майна від 03.09.2019 (а.с. 22, 23) вартість квартири [ADDRESS] становить 78300 грн., а квартири [ADDRESS] - 147400 грн. 00 коп.. Вирішуючи спір в частині розподілу майна, суд враховує відповідно до положень ч.1 ст. 71 СК України, інтереси сторін, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема і згоду позивача на сплату відповідачу різниці у вартості квартир в якості компенсації за збільшену частку у власності, та в зв"язку з неможливістю розділити майно у співвідношенні 50% на 50%, приходить до висновку про виділення позивачу частини житлового будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , - відповідачу, та про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя в сумі 34550 грн. 00 коп.( 78300 грн. 00 коп.+147000 грн. 00 коп.): 2 - 78300 грн. 00 коп. = 34550 грн. 00 коп. (різниця в вартості виділеного сторонам майна). Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1474 грн. 00 коп. в доход держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 737 грн. 00 коп.. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на оплату оцінки вартості майна не підлягають задоволенню, оскільки нею не надано доказів щодо розміру таких витрат.

Outcome: partial