Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був укладений між нею та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Фіщук С.О., зареєстрований за № 1376. Вказана квартира належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси від 12.11.2001 року. Позивачка є інвалідом з дитинства 2 групи по зору, що підтверджується безстроковим посвідченням інвалідності [NUMBER]. Починаючи з 1996 року вона почала хворіти на шизофренію. Відповідно до довідки № 2554/01-37/1 від 19.11.2015 року КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» вона перебуває під наглядом лікаря - психіатра з приводу шизофренії. Тобто на час укладення даного правочину вона мала психічне захворювання (шизофренія), яке позбавляло можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 146 від 01.04.2016р. при укладанні договору купівлі-продажу квартири у момент його укладення - 28 квітня 2015 року, позивачка виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної з прогресуючим типом перебігу на пізньому етапі розвитку процесу, з вираженим декомпенсованим змішаним дефектом особистості, з маячними та психопатоподібними включеннями, що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу (28 квітня 2015 року) її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи, те що позивачка при укладенні правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому суд виніс рішення про визнання даного договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації за [PERSON]. Дане рішення вступило в законну силу 31.05.2016 року та в апеляційному порядку не оскаржувалось. 24.06.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Фіщука С.О. (нотаріус знаходився з 06.06.2016 по 24.06.2016 у відпустці) щодо скасування державної реєстрації за [PERSON] на підставі рішення суду. Однак, нотаріус надав відмову в зв'язку з тим, що квартира вже належить іншій особі. 15 лютого 2016 року було винесено ухвалу про забезпечення позову та накладення арешту на дану квартиру.Оскільки дана ухвала потрапила тільки через місяць до Черкаського міського управління юстиції, тому за класичною схемою квартира двічі була перепродана аферистами. 01.06.2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н В, посвідчено Договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер №575 між [PERSON] та [PERSON]. 10.06.2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. посвідчено Договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер №3951 між [PERSON] та [PERSON] за якою і було зареєстровано право власності на квартиру. Отже, якщо майно було набуте певною особою поза волею власника і це порушує права та законні інтереси власника, він може звернутися за судовим захистом своїх порушених права - пред'явити до добросовісного набувача позов про витребування майна. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який нотаріально посвідчений 10 червня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною за реєстровим № 3951, який укладений між [PERSON] та [PERSON]. Витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] ([INFO]) вказану квартиру, яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на власність на житло, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 12.11.2001 року. Також просить скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на зазначену квартиру, та здійснити реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості за [PERSON]. В ході проведення підготовчого засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги. В останній заяві про уточнення позовних вимог просила витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] ([INFO]) квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на власність на житло, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 12.11.2001 року. Визнати право власності [PERSON] ([INFO]) на вказану квартиру. Також просить скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на зазначену квартиру, та здійснити реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості за [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка є законним представником відповідача [PERSON], та її адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що [PERSON] була добросовісним набувачем спірної квартири, вона сплатила за неї кошти та зареєструвала на себе право власності на квартиру, а отже з юридичної точки зору мала повне право на її відчуження будь - якій третій особі, що вона в подальшому і зробила подарувавши дану квартиру своїй доньці . Вважають позов необгрунтованим. Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Просив в позові позивачу відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради [PERSON] просила в позові позивачу відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши сторони, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного Соснівським райвиконкомом м. Черкаси від 12.11.2001 року. 28 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1379. Позивач є інвалідом 2 групи по зору, що підтверджується медичною довідкою серії ВТЄ -13 № 062234. Відповідно до КЗ ЧОПД від 19.11.2015р. № 2554/01-37/1 позивачка [PERSON] перебуває під наглядом лікаря психіатра з приводу шизофренії. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 146 від 01.04.2016р. за висновками експертів [PERSON] станом на 28.04.2015р. не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Зазначене також встановлене рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2016 року, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи приватний нотаріус Фіщук Сергія Олексійовича, Комунальний заклад «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири задоволено. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] укладений 28 квітня 2015року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Фіщук Сергієм Олексійовичем та зареєстрований за № 1376. Скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Дане рішення вступило в законну силу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також в судовому засіданні встановлено, що 24.06.2016 року [PERSON] зверталася із заявою до приватного нотаріуса Фіщука С.О. щодо скасування державної реєстрації за [PERSON] на підставі вказаного рішення суду. На вказану заяву нотаріус надав роз'яснення щодо державної реєстрації права власності від 01.07.2016 № 300/01-16, в якій зазначено, що державна реєстрація обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим набувачем, тобто відмовлено в зв'язку з тим, що квартира вже належить іншій особі. В рішенні державного реєстратора А.В. Канюки про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17 березня 2016 року зазначено, що 29.02.2016 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі іпотечного договору. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н. В.та зареєстрований в реєстрі за номером №575. 10 червня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. посвідчено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], реєстровий номер №3951 між [PERSON] та [PERSON] за якою і було зареєстровано право власності на зазначену квартиру. Факт того, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 61142740 від 10.06.2016 року. В той же час з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта не рухомого майна № 104095191 від 16.11.2017 року вбачається, що на даний час вищевказана квартира на підставі договору дарування від 10.08.2017 року , зареєстрованого за № 6518, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. належить [PERSON]. Таким чином спірна квартира за адресою: [ADDRESS] неодноразово була перепродана іншим особам, а саме відповідачам по справі. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як зазначалося вище рішенням суду від 19.05.2016 року визнано недійсним договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] укладений 28 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Фіщук Сергієм Олексійовичем та зареестрований за № 1376, та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, добросовісне придбання, згідно зі ст. 388 ЦК України, можливо тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала право відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). В п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9 роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Як встановлено в судовому засіданні, майно, а саме квартира вибули з володіння власника, не з її волі, а іншим шляхом. Позивач дізналась про здійснення реєстрації права власності на дану квартиру з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на те, що [PERSON] було відомо про судове рішення від 19.05.2016 року, однак, це їй не завадило відчужити спірну квартиру в подальшому, що призвело до порушення права власності позивача на квартиру за адресою [ADDRESS]. Таким чином рішення суду від 19.05.2016 року залишилось не виконаним, що в подальшому призвело до неодноразового відчуження квартири за адресою [ADDRESS], іншим особам, а саме відповідачам по справі. Добросовісним набувачем є особа яка не знала і не могла знати за обставин які склалися, знати про те, що вона придбала річ у особи, яка не мала права її відчужувати, тобто не знала, що вона не стала власником речі. Добросовісний набувач зобов»язаний повернути набуте ним майно лише в передбачених законом випадках, а саме ч.1 ст. 388 ЦК України. Постановою ПВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 30.03.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретнее майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 26 даної постанови зазначено, що відповідно до положень ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. При цьому суд повинен мати на увазі, що власник майна має право витребувати у добросовісного набувача, лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій ст. 388 ЦК України. Згідно п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Виходячи з викладено, варто зазначити, що майно, яке вибуло з володіння власника вибуло поза його волею, а тому підлягає захисту відповідно до ст. 388 ч.1 ЦК України та підлягає витребуванню від відповідача [PERSON] Стттею 41 Конституції України наголошено, що кожен має право володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребувананя майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України пов»язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі, іншим шляхом. Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постанові № 6-1203цс15. В даному випадку позивач має право витребувананя майна з чужого назаконного володіння у відповідача [PERSON] Підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на квартиру в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що відповідачі оспорюють право власності [PERSON] на квартиру, а тому суд вважає визнати за позивачем право власності на дану квартиру. Посилання адвоката [PERSON] на те, що [PERSON] та всі колишні власники квартири, відповідачі по справі, набули право власності на квартиру з дотриманням вимог законодавства, а тому є добросовісними набувачами і квартира не може бути витребувана, суд оцінює критично. Як зазначалось вище, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2016 року визнано недійсним договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] укладений 28 квітня 2015року між [PERSON] та [PERSON]. Тобто квартира у позивача вибула не з її волі, а тому нею і пред»явлено вимогу до відповідачів саме про витребування майна з чужого незаконного володіння та потребує застосування ч. 3 ст.388 ЦК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що відповідачкою [PERSON] було здійснено відчуження квартири після прийняття судом рішення про визнання догововру купівлі-продажу недійсним, що потягло за собою офофрмлення інших договорів, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню саме з неї на користь держави в сумі 2114,40 гривень ( за кожну вимогу позивача ).

Outcome: approved