Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначила, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2019 року [PERSON] продав їй двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язувався звільнити квартиру від речей і передати її позивачці разом з комплектом ключів в день укладення та нотаріального посвідчення договору, тобто 24.10.2019 року. [PERSON] також зобов`язувався до 30.10.2019 року знятись з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] повідомив, що крім нього за вказаною адресою зареєстрований його брат [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає понад 7 років, місце проживання [PERSON] йому невідоме, контакту з ним не підтримує. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] не є членами її сім`ї, не перебувають в родинних відносинах з нею, ніколи разом не проживали та не вели спільного господарства. Всі обов"язки, що виникають по утриманню та обслуговуванню квартири, оплаті житлово-комунальних послуг, виконує позивачка. Відповідачі втратили інтерес до даного житлового приміщення як до місця свого постійного проживання, оскільки давно там не проживають. В той же час їх реєстрація у даній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які оплачує позивач. Окрім цього, реєстрація відповідачів у даному приміщенні, створює для позивача перешкоди на отримання пільг по оплаті комунальних послуг, а тому звернулась до суду із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимків Ю.С. та зареєстрований в реєстрі за №655 [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру номер [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2019 року двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Заявою від 24.10.2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимків Ю.С. та зареєстрована в реєстрі за №658 [PERSON] зобов`язувався знятись з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] до 30.10.2019 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] . Із заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] . Померла в 2014 році, з того періоду часу в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав. [PERSON] постійно проживав на території Республіки Польща, іншого онука [PERSON] він ніколи не бачив. Приблизно з листопада місяця 2019 року він дізнався, що [PERSON] продав квартиру, яку він успадкував від бабусі [PERSON] . Від того часу даним майном постійно користується [PERSON] . Згідно із ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із п.4 ч.1. ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Тобто, житлові права членів сім`ї власника житлового будинку є похідними від прав власника цього будинку, а тому припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування житлом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5 )примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач [PERSON] відмовився від використання житла та не використовує дане житлове приміщенням для постійного проживання, що є правовою підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку із його відчуженням, а право користування житловим приміщенням відповідача [PERSON] припинилось із припиненням права власності попереднього власника. Проте, відповідачі перешкоджають позивачу у реалізації його права власності на квартиру, оскільки зареєстровані у даному житловому приміщенні.

Outcome: approved