Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 21 лютого 1998 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей - сина - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO] . Відповідно до Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2010 року, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів ) починаючи з 02.08. 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з 02.08..2010 року [PERSON] регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина та доньки. Заборгованості по аліментах не має. Син [PERSON] вже набув повноліття, в 2019 році закінчив «Немирівський коледж будівництва, економіки та дизайну» та, влаштувався на роботу з 22 липня 2019 року до AT «Вінниця газ» та вже може утримувати себе. Відповідно [PERSON] звернувся з даним позовом в суд до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надіслав в суд заяву, в якій позов підтримав, просить його задовільнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання, і можливості їх змін в разі виникнення істотних юридичних обставин. Відповідач являється батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19.08.2010 року з позивача на користь відповідачки на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.08.2010 року i до досягнення дітьми повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. [PERSON] вже набув повноліття т а влаштувався на роботу з 22 липня 2019 року до AT «Вінниця газ» та вже може утримувати себе. Враховуючи зміст ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану та погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів з 1/2 частини на 1/4 частину підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved