Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у позовній заяві вказавши, що одружилася з ним 10.12.2009 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка не може спільно проживати із відповідачем, оскільки у них протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач не дбає про забезпечення сім»ї, не допомагає у веденні спільного господарства, вчиняє сварки та наносить їй побої. Неодноразові намагання зберегти сім»ю позитивного результату не надали. Вважає, що їх шлюб слід розірвати. Крім цього, відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання неповнолітнього сина, коштів на утримання якого зовсім не надає. Відповідач ніде не працює, хоча є абсолютно фізично здоровим. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з подальшою їх індексацією відповідно до закону, а також просила стягнути з відповідача на її користь 487,20 грн. судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою від 21.12.2015р. позовну заяву в частині вимог щодо стягнення із відповідача в користь позивачки сплаченого судового збору при пред'явленні вимоги щодо розірвання шлюбу, за заявою позивачки залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, а також стягнення аліментів на утримання дитини визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що 10 грудня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім"ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім цього, згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]. інших дітей, крім спільного з позивачкою сина [PERSON], [INFO] немає, на стан здоров"я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Що стосується доходу відповідача, суд бере до уваги те, що він офіційно не працює, проте, він не визнаний інвалідом, не подав документів, які б свідчили про протипоказання до будь-якої роботи, відповідно, має можливість працевлаштуватися, тому, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині, а враховуючи, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 700грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення аліментів із відповідача в користь позивачки на утримання їх сина та розірвання шлюбу сторін підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved