Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти згідно укладеного між ними договору позики та понесені судові витрати по справі. Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що 05.05.2012 року позичила відповідачу 40000 грн. Між сторонами про це було складено відповідний договір позики з зазначенням граничного терміну повернення грошей на протязі 12 місяців. На даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з [PERSON] разом з розміром процентів, який визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України, трьома процентами річних та з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочення грошового зобов"язання і понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлений позов повністю підтримала та поросила суд стягнути з відповідача 40000 грн. позичених коштів, 6200 грн. процентів, які визначаються на рівні облікової ставки Національного Банку України, 2040 грн., що становить три процента річних та з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочення грошового зобов"язання і понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином по зареєстрованому місцю проживання. Причини неявки до суду не відомі. Своїх заперечень до суду не надіслав. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів(суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів в розмірі 40000 грн. підтверджується договором займу №1 від 05.05.2012 року, який як зазначив позивач в судовому засіданні був підписаний [PERSON] і останній по ньому отримав вказані грошові кошти. Вказаний договір є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики (ч.1 ст.207, ч.2 ст.1047 ЦК України). Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги недоведеність факту повернення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у сумі 40000 гривень. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком процентів від суми позики, які визначаються на рівні облікової ставки Національного Банку України в розмірі 6200 грн. Також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов"язання 3% річних та встановленого індексу інфляції, що становить 2040 грн. Отже загальна сума боргу яка підлягає стягненню з відповідача складає 48240 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір по справі в розмірі 482 грн. 40 коп. (а.с.1, 12) та витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. (а.с.5).

Outcome: approved