Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири, що за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову послалася на те, що з вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2019 р. було розірвано. Вказує, що відповідач протягом тривалого часу у спірній квартирі не проживає, жоодним чином в утриманні, ремонті та оплаті послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків по утриманню майна. 16.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, останній подав заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставінаявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) та [PERSON] (третя особа) являються співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями наступних документів: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3235209 від 01.04.2004 р.; договір дарування від 16.10.2006 р.; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15027822 від 25.06.2007 р.; технічний паспорт на квартиру від 25.05.2007 р.. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2011 р., який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2019 р. було розірвано. У вказаній вище квартирі відповідач зареєстрований як чоловік позивачки (копія довідки про склад сім`ї Відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 20.03.2019 р. та копія будинкової книги), однак в квартирі не проживає, що стверджується актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 12.07.2019 року. В добровільному порядку знятися з реєстрації у вказаній вище квартирі відповідач не бажає. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач проживав у спірному житловому приміщенні в якості члена сім`ї власника і набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач припинив бути членом сім"ї позивача, у спірному житлі не проживає, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц і Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 526/3206/17. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого останньою судового збору. Таким чином, позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved