Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що з 11.08.2001 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . З дитинства донька має вади слуху: страждає на двостороннюсенсоневральну тугоухость ІІІ-ІУ ступеню, внаслідок чого перебуває на «Д»- обліку у ЛОР-лікаря КУ «Оріхівська ЦРЛ» та обліку обласного дитячого сурдолога Запорізької обласної дитячої клінічної лікарні. Внаслідок захворювання донька є інвалідом дитинства. Довідкою в.о. головного лікаря-сурдолога Центру слухової реабілітації «Аврора» від 10.12.2018 року №393 підтверджено, що [PERSON] , 2002 р.н., відповідно до стану її слуху для забезпечення слухомовного розвитку та соціальної адаптації показане бінауральне (на обидва вуха) протезування слуховими апаратами ОРN miniRite виробництва фірми «Отікон» (Данія). Згідно з рахунком-фактурою від 07.12.2018 року №1-12/18, видатковою накладною №2-2/18 від 07.12.2018 року та квитанції №37374246 від 07.12.2018 року Позивачем замовлено та придбано для дитини 2 слухові апарати (на обидва вуха) miniRite та всі комплектуючі до них. Загальна вартість зазначеного медичного приладдя та комплектуючих склала 115 000,00 грн. Комісія за прийняття платежу через установу банку склала 1150,00 грн. На жаль, батько станом здоров`я дитини не цікавиться, добровільно брати участь у додаткових витратах на неї, пов`язаних із хворобою, не бажає. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , на її користь разово додаткові витрати на доньку [PERSON] , [INFO] , урозмірі 58075 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сімдесят п`ять) гривень 00 коп. Судові витрати покласти на відповідача. Від відповідача до суду надійшов відзив у якому він просить відмовити позивачу в стягненні з відповідача на користь [PERSON] разово додаткові витрати на доньку [PERSON] , 2002 року народження, у розмірі 58075 грн., посилаючись на те, що позивачем не враховані всі обставини, які беруться судом до уваги при вирішенні питання про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, у відповідності до статті 185 СК України, зокрема наступні:матеріальне становище відповідача, адже Відповідач є безробітним. Відповідно до довідки з ДПІ за 2018 рік ніяких доходів Відповідачем не отримано, сімейне становище Відповідача, у складі сім`ї Відповідача знаходяться двоє неповнолітніх сина: [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, а також дружина [PERSON] , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того батько Відповідача [PERSON] потребує допомоги Відповідача, оскільки тяжко хворіє. Таким чином Відповідач вважає, що несучи додаткові витрати на дитину, Позивач зобов`язана погоджувати з Відповідачем розмір таких витрат, враховуючи його майновий та сімейний стан. Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів та дітей-інвалідів технічними та іншими засобами» дітям-інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах вироби медичного призначення, у тому числі, слухові апарати. Доказів того, що Позивач зверталась до закладів охорони здоров`я для безоплатного надання або надання на пільгових умовах їй, як законному представнику дитини-інваліда, слухових апаратів, не надано. Позивач в позовній заяві, як на доказ особливих обставин, які зумовили додаткові витрати, посилається на Довідку в.о. головного лікаря-сурдолога Центру слухової реабілітації «Аврора» від 10 грудня 2018 року за № 393, відповідно до якої [PERSON] , 2002 року народження, відповідно до стану її слуху для забезпечення слухомовного розвитку та соціальної адаптації показано бінауральне (на обидва вуха) протезування слуховими апаратами ОРN miniRite виробництво фірми «Отікон» (Данія). Оскільки довідка в.о. головного лікаря-сурдолога Центру слухової реабілітації «Аврора» від 10 грудня 2018 року за № 393 не оформлена у відповідності до вимог п.п. 5, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1301, тобто висновок (рекомендація) про призначення і необхідність придбання для дитини слухових апаратів для лікування хвороби двухстороння сенсоневральна туговухість ІІІ-ІУ ступенів" даний не лікувально-консультативною комісією, а в.о. головного лікаря, вона не може взята судом до уваги, як належний доказ. Крім того, доводи позовної заяви не підтверджуються наданими Позивачем доказами, оскільки в них містяться розбіжності. З видаткової накладної № 2-2/18 від 07 грудня 2018 року, квитанції від 07 грудня 2018 року, рахунку-фактури 1-12/18 від 07 грудня 2018 року вбачається, що слухові апарати були придбані Позивачем 07 грудня 2018 року. Між тим, довідка в.о. головного лікаря-сурдолога Центру слухової реабілітації «Аврора» № 393, на яку посилається Позивач, як на належний доказ, датована 10 грудня 2018 року, а акт виконаних робіт (послуг) взагалі 07 грудня 2017 року. Варто зазначити, що в мережі Інтернет розміщена інформація, про те що Центр слухової реабілітації «Аврора» є прямим постачальником саме таких слухових апаратів, які зазначені в їхній довідці та, відповідно, придбані Позивачем. На підтвердження викладеного надав до суду довідку Оріхівської міської ради Запорізької області №420 від 13.02.2019 року, згідно якої [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , разом з ним проживають [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дружина. Також консультативний висновок спеціаліста кардіохірурга від 07.02.2019 року щодо хвороби [PERSON] Відомості з державного реєстру фізичних осіб -платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 рік не має доходів. З наведених обставин вбачається, що Позивачем не доведено обґрунтованості пред`явлення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат. Відповідно відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідач, будучи достеменно обізнаним про норми діючого законодавства щодо забезпечення дитини слуховими апаратами безкоштовно, за все життя дитини жодного разу як батько не звернувся до відповідних компетентним органів з метою забезпечення дитини якісними медичним приладдям, враховуючи її вади здоров`я. У 1 рік та 6 місяців [PERSON] була забезпечена слуховими апаратами безкоштовно за рахунок державного бюджету. Цими апаратами вона користувалася до 4 років, проте жодної позитивної динаміки у стані її слуху не спостерігалося. Саме тому спеціалістами було рекомендовано протезування слуховими апаратами закордонного виробника. Через короткий проміжок часу після початку їх застосування відбулися позитивні зрушення у стані здоров`я доньки. Ще однією підставою звільнення від участі у додаткових витратах на доньку відповідач вказує його матеріальний стан та сімейні обставини. Так, він зазначає, що є безробітнім, не отримує доходу, а дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Проте заслуговує на увагу та обставина, що відповідач є працездатним, а відпустка дружини жодними доказами не підтверджена. У родині позивача батько [PERSON] - інвалід 2 групи, її молодший син - [PERSON] , [INFO] також інвалід з дитинства, проте вона жодним чином не посилаюся на ці обставини як на підставу звільнення від участі у додаткових витратах на старшу доньку. На підтвердження зазначеного надала свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 січня 1984 року, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.04.2009 року, посвідчення № [NUMBER] , що підтверджує, що її батько [PERSON] є інвалідом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2011 року [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно корінця медичного висновку №24 про дитину інваліда віком до 18 років від 18.01.2019 року її син є інвалідом. З метою підтвердження факту непридатності слухових апаратів, які придбавалися для доньки у 2010 році на її замовлення 07.03.2019 року складено дефектні акти. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, після ознайомлення з оригіналами документів позовні вимоги визнав, але просив суд зменшити суму додаткових витрат. Суд заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази та запереченнями проти них, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського району Запорізької області 12.02.2002 року. З дитинства [PERSON] має вади слуху: страждає на двостороннюсенсоневральну тугоухость ІІІ-ІУ ступеню, внаслідок чого перебуває на «Д»- обліку у ЛОР-лікаря КУ «Оріхівська ЦРЛ» та обліку обласного дитячого сурдолога Запорізької обласної дитячої клінічної лікарні. Внаслідок захворювання донька є інвалідом дитинства, що підтверджується медичною довідкою від 03.12.2018 року. Довідкою в.о. головного лікаря-сурдолога Центру слухової реабілітації «Аврора» від 10.12.2018 року №393 підтверджено, що [PERSON] , 2002 р.н., відповідно до стану її слуху для забезпечення слухомовного розвитку та соціальної адаптації показане бінауральне (на обидва вуха) протезування слуховими апаратами ОРN miniRite виробництва фірми «Отікон» (Данія). Згідно акту про дефектацію слухових апаратів №0030594 від 07.03.2019 року сервісним центром ТОВ «Центр слухової реабілітації «Аврора» проведена діагностика слухового апарату виробництва фірми Oticon (Данія), модель слуховий апарат Vigo ВТЕ Р ,серійний номер:16279694, за результатами діагностики було виявлено: слуховий апарат придбаний 21.08.2010 року, зношеність слухового апарату - 90%, рекомендовано змінити слуховий апарт на новий. Користувач: [PERSON] . Згідно акту про дефектацію слухових апаратів №0030595 від 07.03.2019 року сервісним центром ТОВ «Центр слухової реабілітації «Аврора» проведена діагностика слухового апарату виробництва фірми Oticon (Данія), модель слуховий апарат Vigo ВТЕ Р ,серійний номер:16201278, за результатами діагностики було виявлено: слуховий апарат придбаний 21.08.2010 року, зношеність слухового апарату - 90%, рекомендовано змінити слуховий апарт на новий. Користувач: [PERSON] . Згідно з рахунком-фактурою від 23.02.2019 року №8-2/19, видатковою накладною №6-2/19, рахунку від 23.02.2019 позивачем придбано для дитини 2 слухові апарати (на обидва вуха) miniRite та всі комплектуючі до них. Загальна вартість зазначеного медичного приладдя та комплектуючих склала 115 000,00 грн. Комісія за прийняття платежу через установу банку склала 1150 грн. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановивши, що позивач понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 115 000 грн., суд дійшов до висновку про необхідність стягнення половини цієї суми 58075,00 грн. з відповідача, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає вирішенню питання судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved