Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належить їй та її чоловіку [PERSON] , третій особі по справі. Відповідач у спірній квартирі зареєстрований з 2007 року. Починаючі з вересня 2014 року відповідач за спірною адресою не проживає, а проживає за іншою адресою. Посилаючись на норми ст..405 ЦК України просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням https://sh.cn.court.gov.ua/sud2524/pres-centr/ogoloshennya/vukluk_749_702_19. До суду надійшла заява за підписом відповідача, про визнання позову, однак суд не може взяти до уваги зазначену заяву, оскільки остання нотаріально не посвідчена. Свідок [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача та третьої особи. Відповідач по справі є онуком позивача. Свідкам відомо, що відповідач приблизно п"ять років не проживає за спірною адресою, оскільки часто знаходиться в місцях позбавлення волі. Суд, вислухавши позивачку, свідків дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що позивачці [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві приватної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11,12, 10). Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.15, 14). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог\~ст. 405\~\~ч. 2 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження не проживання відповідача у спірному будинку понад рік. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 02.05.2019 року судом встановлено, що відповідач станом на 02.05.2019 року дійсно не проживав у квартирі [ADDRESS] (а.с.16). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 30.07.2019 року відповідач проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.34). Отже, матеріали справи підтверджують лише те, що відповідач з 02.05.2019 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , тоді як вимоги\~ст. 405\~\~ч. 2 ЦК України\~вимагають не проживати понад рік. Щодо заяви за підписом відповідача, про визнання позову суд зазначає, що не може взяти її до уваги, оскільки заява написана 15.08.2019 року та здана на пошту в м. Сновськ в цей же день, тоді як згідно ухвали Щорського районного суду Чернігівської області від 31.07.2019 року, справа №749/748/19 [PERSON] обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 31.07.2019 року, а тому останній не міг писати заяву про визнання позову 15.08.2019 року та здавати у вказаний день на пошту, оскільки в цей час знаходився під вартою, що також свідчить про поважність причин не проживання відповідача за спірною адресою після 31.07.2019 року. Крім того, факт не проживання відповідача за спірною адресою не може підтверджуватись лише показами свідків, а тому суд не знаходить підстав вважати доведеним факт відсутності відповідача без поважних причин понад рік в квартирі [ADDRESS] , внаслідок чого у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed