Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, яким просили визнати за ними право власності по ? частині земельної ділянки розміром 0,15 га з цільовим призначенням під будівництво та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала [PERSON] в розмірі ? частини. В обґрунтування позову посилалися на те, що [PERSON], яка є бабусею позивачів, належала земельна ділянка розміром 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла та її чоловік [PERSON] прийняв спадщину у вигляді вищевказаної земельної ділянки. [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] прийняв спадщину його син [PERSON] та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом у тому числі на ? частину приватизованої земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], та позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. В квітні 2012 року вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого було заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Що стосується земельної ділянки, то державним нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи той факт, що позивачі є спадкоємцями першої черги, та інших спадкоємців не має, просили визнати за ними право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши про обставини викладені вище та просили задовольнити позов. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та місце судового засідання своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є складовою правової системи України відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визначення й захисту рівними чином усіх форм власності (ст.ст. 13,14,41). Способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним, визначений ст. 16 ЦК України. Перелічені в даній статті способи захисту можуть застосовуватися окремо або в сукупності з іншими способами захисту при судовому захисті як права власності, так і речових прав на чуже майно, в тому числі осіб, які не є власниками. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР-25-67-13824 [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кулиничівської Ради народних депутатів від 10.02.1999 року за № 65 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,15 га, яка розташована на території Кулиничівської селищної Ради народних депутатів по вул. Хліборобська. Відповідно до акту, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 74, вищевказану земельну ділянку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи, після смерті якого відкрилася спадщина. 02.07.2002 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON]. При цьому спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається, у тому числі з приватизованої земельної ділянки розміром 0,15 га цільовим призначенням під будівництво та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та яка належала [PERSON], спадщину після якої її чоловік [PERSON] прийняв, але помер, не оформивши своїх спадкових прав, на підставі державного акту про право приватної власності на землю. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. З відповіді Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області вбачається, що після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. 19.10.2012 року на ім'я дітей спадкодавця [PERSON] в рівних частинах кожному було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину трикімнатної квартири [ADDRESS]. Листом від 19.10.2012 року Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області роз'яснила [PERSON], [PERSON] про необхідність звернення до суду з питання оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, так як відсутній правовстановлювальний документ на вказане майно - державний акт на земельну ділянку. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Заповіту [PERSON] не залишив, а тому право на його спадщину одержують спадкоємці за законом. Саме позивачі є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в матеріалах цивільної справи. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З огляду на те, що за життя у [PERSON] виникло відповідне право на спірну земельну ділянку, [PERSON], [PERSON] як спадкоємці першої черги спадщину після смерті батька прийняли, суд вважає, що останні мають право на спадкування земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням під будівництво та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved