Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняв її чоловік [PERSON] . [INFO] він також помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої ввійшли земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , яку прийняв його син, [PERSON] , батько позивачки. Проте він отримав лише свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що розташовані на території Марковецької сільської ради Бобровицького району. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка, як спадкоємець за законом після смерті батька, у визначений законом строк прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. 28.12.2010 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру та 19.02.2020 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали [PERSON] . Проте, оформити право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на будинок. Тому позивачка вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та [INFO] року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть, були батьками [PERSON] , який помер [INFO] , що також підтверджено відповідними свідоцтвами (а.с.5,6). [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки від 03.08.1994 року № 598 виданої Марковецькою сільською радою Бобровицького району, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , що помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв син спадкодавця [PERSON] , що виразилося в організації похорон, управлінні спадковим майном, сплаті всіх платежів, обробітку земельної ділянки (а.с.7). З інформації, що міститься у довідці від 18.12.2019 року № 677 виданій Марковецьким старостинським округом Бобровицької міської ради Бобровицького району видно, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , належав до селянського двору. Зареєстровані в ньому були [PERSON] - голова двору, її чоловік [PERSON] (а.с.24). Довідкою № 878 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 28.12.2019 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.23). Згідно постанови державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори № 311/02-31 від 19.02.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , оскільки за життя спадкодавець не провів реєстрацію права власності на будинок (а.с.39). Як вбачається із копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 034747 та серії ЯЗ № 034748 [PERSON] належали земельні ділянки площею 0, 0559 га та 0,2500 га, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.02.2020 року та 28.12.2010 року, спадкоємцем майна, померлого [INFO] [PERSON] , а саме: земельних ділянок площею 0, 0559 га та 0,2500 га, що розташовані в [ADDRESS] та квартири в [ADDRESS] , є його дочка [PERSON] (а.с.11,12,14,15, 20,21). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцем не отримувався, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивачки на спадщину неможливо, а набуття позивачкою права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved