Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] року померла рідна сестра позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 415 частин домоволодіння [ADDRESS]. До теперішнього часу ніхто зі спадкоємців не заявляв про свої права на спадщину, не звертався до нотаріальної контори. Позивач зазначає, що фактично прийняла спадщину, оскільки користувалась належною сестрі частиною домоволодіння, обробляла землю, садила город, слідкувала за садом, сплачувала комунальні послуги. У квітні 2014 року Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для оформлення прав на спадщину та пропуском 6-місячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з цим позивач звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на зазначене майно у порядку спадкування за законом після смерті сестри. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має. Представник Відповідача Запорізької міської ради у судовому засіданні проти позову заперечує на підставах, викладених у письмових запереченнях на позов, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 12 березня 1986 року; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON], серія [NUMBER] від 13.08.1953 року, після укладення якого [PERSON] отримала прізвище [PERSON]»; копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER], виданого [INFO] р.н.; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серія [NUMBER], виданого 17.10.1969 року, після укладення якого [PERSON]. отримала прізвище [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивачем вказано на те, що [PERSON], з 1953 року постійно мешкала у Республіці Молдова. Згідно з абз. 6 п. 1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України „Про міжнародне приватне право". Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Отже, питання щодо спадкування нерухомого майна, а саме частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] регулюється ЦК України. Позивач зазначає, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак, посилання позивача на те, що вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сестри є необґрунтованими, з наступних підстав. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Однак, факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем спростовується самим Позивачем у позові, поданому до суду. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк. Проте, позивач у встановлений законом 6-місячний строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, що підтверджується копією спадкової справи № 73/2014, заведеної після [PERSON] Так, з матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини вперше Позивач звернулась до нотаріальної контори 13.03.2014 року, тобто з пропуском 6-місячного строку, встановленого Законом для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, судом встановлено, що Позивач у встановлений законом спосіб, у встановлений законом строк не прийняла спадщину після смерті сестри. Питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини Позивачем не ставиться, тому судом не вирішується. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed