Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Позивач до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позові підтримує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час слухання справи сповіщений, надав нотаріально посвідчену заяву про визнання позову і просив слухати справу за його відсутності. Представник Київської райадміністрації, як органу опіки та піклування до суду не з`явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності і зазначив, що висновок Київської рай адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] ,2013 року народження підтримує. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 07.08.2014 року розірвано шлюб, зареєстрований 07.09.2012 року між [PERSON] і [PERSON] Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] - актовий запис про народження № 5880 вчинений 05.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Позивач стверджує у заяві, що з моменту народження дитини відповідач не піклувався про неї, не приймає участі у вихованні і в утриманні дитини, рішення Малиновського райсуду м.Одеси від 14.04.2014 року про стягнення аліментів на утримання дитини і дружини на період до досягнення дитиною трирічного віку не виконує, внаслідок чого відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на суму 75637 грн. [PERSON] доводить, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні дочки: батько не приймає участі у вихованні і утриманні дитини, не цікавиться долею дочки, дівчинка повністю перебуває на утриманні та вихованні матері. Київська рай адміністрація, як орган опіки та піклування 02.04.2019 року склала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , 2013 року народження. На підтвердження позову позивачева сторона посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження [PERSON] ,рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , рішення суду про стягнення аліментів, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, виконаний державним виконавцем Другого Київського ВДВС міста Одеси від 13.03.2019 року, висновок Київської рай адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав,повідомлення з мед закладу і дошкільного навчального закладу, що дитиною [PERSON] опікується тільки мати. Дослідивши надані письмові докази і наведені у позові доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько (мати) не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" надав такі роз`яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки [PERSON] , 2013 року народження, оскільки більше 6 років [PERSON] не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан здоров`я та розвитку, хоча зобов`язаний це робити . Право позивача звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України. Ч.2 ст.166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved