Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй, як власнику 1/2 частини квартири житлові кімнати площею 17,1 кв.м. та 12,6 кв.м., в користування [PERSON] та [PERSON], як власникам по 1/4 частині квартири виділити у користування житлову кімнату площею 12,5 кв.м. Інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні співвласників. Обгрунтовано позов тим, що відповідачі участі в утриманні квартири не приймають, комунальні платежі не сплачують, що тягне за собою виникнення заборгованості, а тому необхідно встановити порядок користування квартирою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися завчасно і належним чином. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], а співвідповідачі є власниками по 1/4 частині вказаної квартири кожна. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, хоча при визначенні порядку користування майном у праві спільної часткової власності і не припиняється право спільної часткової власності, але при цьому не повинно порушуватися чи обмежуватися право власника на користування майном, що входить до змісту права власності. Як встановлено судом, житлова площа в спірній квартирі становить 42,2 кв. м, тобто позивач має право на користування житловою площею 21,1 кв. м., а відповідачі мають право на користування житловою площею по 10,55 кв.м. кожна. Проте, хоча квартира і складається із трьох кімнат площею 17,1, 12,5 та 12,6 кв.м., але при запропонованому позивачем порядку користування квартирою порушується право на користування майном всіх учасників спільної часткової власності відповідно до їх частки у спільній частковій власності, а при виділенні обом відповідачам у користування однієї кімнати площею 12,5 кв.м. на кожну з них буде припадати всього по 6,25 кв.м., що суттєво порушує їх права та призведе до погіршення житлових умов, а позивачу буде надано в користування житлову площу більшого розміру, ніж яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності. За таких обставин, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed