Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.07.2013 року був укладений попередній договір у формі розписки між [PERSON] та відповідачем про придбання квартири, що розташована в [ADDRESS], та було передано відповідачу завдаток в сумі 5000 гр. В подальшому [PERSON] в зв'язку з відсутністю у нього коштів право на придбання квартири передав їй, за що нею були повернуті кошти в сумі 5000 гр. [PERSON] З вини відповідача домовленість щодо продажу квартири була розірвана, відповідач повернула їй 5000 гр., тому просить стягнути з відповідача завдаток в сумі 5000 гр. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач написала розписку від 05.07.2013 року, в якій зазначено, що вона в зв'язку з продажем належної їй квартири в [ADDRESS], отримала гроші в сумі 5 000 гр. у якості завдатку від [PERSON] Згідно розписки від 15.07.2013 року [PERSON] отримав від позивача 5000 гр., сплачених ним [PERSON] за придбання належної відповідачці квартири, та передав право на придбання квартири позивачу. Суд не може взяти до уваги як доказ на підтвердження позовних вимог про стягнення завдатку розписку відповідачки від 05.07.2013 року, виходячи з наступного. Ч.1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь зі сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. В судовому засіданні встановлено, що договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, тому сплачені [PERSON] в рахунок виконання договору 5 000 гр. є авансом і відповідач не може бути зобов'язана до повернення авансу позивачу в подвійному розмірі. Наявну в матеріалах справи розписку відповідача про отримання в якості завдатку грошей в розмірі 5 000 гр. не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу квартири. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed