Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстровану шлюбі, починаючи з 09 серпня 2003 року. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. У травні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки та непорозуміння що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин і з 01 травня 2013 року вони сумісно не проживають. За таких обставин просить розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, але надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити в повному обсязі позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з«явився, з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлеий своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України „У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Враховуючи, що представник позивача не заперечував у своїй заяві проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 09 серпня 2003 року. Мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України «При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу». Враховуючи, що відповідач, являючись батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], ухиляється від належного добровільного їх утримання, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки їх сім'я розпалася, зберегти її неможливо, збереження сім'ї і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Згідно статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивачки, останній слід залишити прізвище «[PERSON]». Одночасно з відповідача необхідно стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору на користь держави та 243 гривні 60 копійок (а.с.1) на користь позивачки в рахунок повернення коштів по сплаті судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved