Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на будинок підтверджується договором дарування від 08 червня 2001 року АЕА № 674160 посвідченим державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1240, та реєстраційним посвідченням виданим бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська № 73 стр 286 в реєстровій книзі № 2 від 26.06.2001 року. Співвідповідач 1 по справі - дружина позивача, [PERSON] , [INFO] , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] . Факт того, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 20 серпня 2014 року по теперішній час підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк. Факт родинних відносин зі своєю дружиною позивач документально підтвердити не може, оскільки відповідач, коли покидала місце своєї реєстрації, забрала усі належні їй документи. Співвідповідач 2 по справі син позивача, [PERSON] , [INFO] , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] . Факт того, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 20 серпня 2014 року по теперішній час підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк. Факт родинних відносин зі своїм сином позивач документально підтвердити не може, оскільки відповідач, коли покидав місце своєї реєстрації, забрав усі належні йому документи. Позивач ніколи не зверталася до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно знялися з реєстрації з належної йому квартири, оскільки позивачеві не відоме місце проживання даних осіб. Родинних відносин з дружиною та сином позивач не підтримує. У 2014 році відповідачі разом виїхали на постійне проживання за кордон, проте точного місця їх знаходження, номеру телефону, тощо позивач не має. У зв`язку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду з метою визнання [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, про причини неявки суд не інформували. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України,\~Житловим кодексом\~України та іншими нормативно - правовими актами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 08 червня 2001 року АЕА № 674160 посвідченим державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Немиш Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1240 (а.с.8), та реєстраційним посвідченням виданим бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська № 73 стр 286 в реєстровій книзі № 2 від 26.06.2001 року (а.с.9). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача зареєстровані: дружина позивача [PERSON] , [INFO] , а також син позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №273/89 від 12.07.2021 (а.с.11) Співвідповідач 1 по справі - [PERSON] , [INFO] , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк (а.с.10) Співвідповідач 2 по справі - [PERSON] , [INFO] , з 20 серпня 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом вуличного комітету від 09 липня 2021 року, завіреним печаткою Військво-цивільної адміністрації міста Торецьк (а.с.10) Відповідно до вимог ч.1\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.\~16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.\~379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннямист.391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Судом було встановлено, що відповідачі не мешкають в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі, чим порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.319,321,391,405 ЦК України,

Outcome: approved