Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що 18 липня 1997 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] від шлюбу народилася донька [PERSON]. 12.12.2006 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом з позивачкою, позивачка самостійно несе усі виграти по утриманню доньки. Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок донці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Крім того, донька [PERSON] навчання в закладі де учні даного закладу проходять практику за кордоном та досить часто виїжджають за кордон для обміну знаннями. Для таких поїздок потрібен дозвіл чоловіка [PERSON], в зв'язку з чим вона ще в 2015 році почала його розшук, так як їй зовсім не відомо де він проживає, працює та ніяких засобів зв'язку їй не відомі.Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. З наведеного необхідно зробити висновок, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду. Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення нею 16 років, тобто до [INFO]. Позивач у судове засідання не з»явилась,подала заяву,відповідно до якої позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур»єр»,поскільки за місцем реєстрації не проживає,перебуває у розшуці,у зв»язку з чим суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено,що 18 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] від шлюбу сторонни мають доньку [PERSON]. 12.12.2006 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дитини не приймає. Дитина проживає разом з позивачкою, позивачка самостійно несе усі виграти по утриманню доньки. Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок донці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. ВІдповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За приписами ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказані вимоги повністю кореспондуються із умовами п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за №231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суд. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Станом на сьогоднішній день, батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей. Враховуючи,що для поїздок за кордон [PERSON] потрібен дозвіл її батька [PERSON],який на даний час перебуває у розшуці,з метою захисту прав дитини,суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення нею 16 років, тобто до [INFO]. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 141,157 Сімейного Кодексу України,,

Outcome: approved