Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 28.11.2013 року було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток, за якою позивач надав відповідачу кредит у розмірі 21095,75 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 18 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 13.08.2014 року становить 28716,81 гривень, із яких: 20006,29 гривень - заборгованість за кредитом, 2587,89 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 6122,63 грн. - заборгованість по сплаті штрафів. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (заяву позичальника на отримання кредиту; розрахунок заборгованості, генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 28.11.2013 року, Умови і правила надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2013 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток, за якою позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту по платіжній картці в розмірі 21095,75 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць від суми залишку заборгованості. Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати позивачу 1055,63 грн. Остаточний строк погашення кредиту - 30.11.2015 року. Відповідно до п. 2.2 генеральної угоди в разі порушення позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 6122,63 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача, які відповідачем не оспорюються, становить 28716,81 гривень, із яких: 20006,29 гривень - заборгованість за кредитом, 2587,89 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 6122,63 грн. - заборгованість по сплаті штрафів. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved