Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що їй на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28.08.2013 року належить 58/100 часток житлового будинку №29 по вулиці Воровського у м.Мерефа Харківського району Харківської області з відповідною часткою надвірних будівель. Цим же рішенням суду за [PERSON] було визнано право власності на 42/100 часток цього домоволодіння. У травні 2014 року [PERSON] продала свою частку будинку [PERSON] Рішенням Мереф"янської міської ради від 30 квітня 2015 року їй та відповідачу була виділена земельна ділянка за зазначеною адресою, площею 0,1000 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 09.11.2015 року вона звернулась до Департаменту державної будівельно-архітектурної інспекції в Харківській області з заявою про прийняття в експлуатацію своєї частки житлового будинку, але отримала відмову через ненадання документу, що підтверджує право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Воровського, 29. Тому просила визначити порядок користування зазначеною земельною ділянкою. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надавала. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на добудований нею житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 52,00 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м., з прибудовою літ. «Б1-1», ганком літ. «б» розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа вул.Воровського б.29 та який складає 58/100 частин від усього домоволодіння №29 по вул.Воровського в м.Мерефа Харківського району Харківської області. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 52,00 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м., з прибудовою літ. «Б1-1», ганком літ. «б» розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа вул.Воровського б.29, укладеного 20 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 52,00кв.м., житловою площею 28,30кв.м., з прибудовою літ. «Б1-1», ганком літ. «б» розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа вул.Воровського б.29 та який складає 58/100 частин від усього домоволодіння №29 по вул.Воровського в м.Мерефа Харківського району Харківської області, згідно договору купівлі-продажу від 20 травня 2013 року (а.с.12-14). Згідно з даними технічного паспорту на домоволодіння №29 по вулиці Воровського у місті Мерефа Харківського району Харківської області, 42/100 частин цього домоволодіння належить [PERSON] (а.с.62-67). Рішенням LXІІ сесії Мереф"янської міської ради VI скликання від 27 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Воровського, 29. Рішенням LXIV сесії Мереф"янської міської ради VI скликання від 30 квітня 2015 року до зазначеного рішення були внесені зміни, а саме - дозволено [PERSON] та [PERSON] на розроблення проекту землеустрію щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Воровського, 29 (а.с.7). У відповідності до правил ст.120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За правилами ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. На сьогоднішній день, позивач не може зареєструвати у встановленому законом порядку належне їй право власності на житловий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці і цей факт сторонами не оспорювався. Як роз»яснено у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають). Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За клопотанням позивача було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком якої №5570 від 11.01.2017 року на 58/100 часток, належних позивачеві у житловому будинку, покладається 792 кв.м. (1366 х 58/100) площі земельної ділянки, на 42/100 частки, належних відповідачеві у житловому будинку, покладається 574 кв.м. (1366 х 42/100) площі земельної ділянки. Експертам надати варіант користування спірною земельною ділянкою за фактичним користуванням не виявилось можливим, оскільки при проведенні обстеження домоволодіння №29 по вулиці Воровського у місті Мерефа Харківського району Харківської області встановлено наявність твердих межових знаків - парканів, що визначають фактичне складене між співвласниками користування, лише у дворовій частині земельної ділянки домоволодіння (а.с.82-96). Оскільки сторони не оспорювали зазначений висновок експертів, суд погоджується з ним. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - витрати по оплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4620 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved