Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. З урахуванням поданої 06.08.2021 року позовної заяви просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за послуги з газопостачання на загальну суму 18 834,10 грн., з яких 14 492,96 грн. - основний борг, 3072,51 грн. інфляційні втрати, 1268,63 грн. 3% річних. А також стягнути 2270,00 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідачі є споживачами природного газу за місцем проживання та використовують такий для власних побутових потреб. Позивач свої зобов`язання виконав та надав споживачам послуги, однак, відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не оплачували повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.06.2021 року становить 18 834,10 грн., з яких 14 492,96 грн. - основний борг, 3072,51 грн. - інфляційні втрати, 1268,63 грн. - 3% річних. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на умовах договору, а й на вимогах закону, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг свого обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг не виконали та відповідно порушили вимоги ст. 526 ЦК України, то виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, до відповідачів слід застосувати також спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, передбачений ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: стягнення інфляційних втрат та 3% річних. У зв`язку із небажанням відповідачів погасити заборгованість, що утворилась в добровільному порядку, а також з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, передбачених в позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені. Про причини неявки суд не повідомилим. У зв`язку із неявкою відповідачів, які були належним чином повідомленні про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу 12.11.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, суд вважає за можливе постановити рішення відповідно до ст.ст.265, 280-282 ЦПК України, яким позов задоволити виходячи з наступних підстав. Ухвалою судді від 28.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно довідки про склад сім`ї № 311 від 13.07.2021 року, виданої ТОВ "Львівгаз збут», встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 р. № 476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за № 1382/27827 (надалі Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз.2 п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТзОВ «Львівгаз збут» є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187. Факт сплати споживача за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Згідно з п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно представленого стороною позивача та долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 01 червня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість в розмірі 14 492,96 грн. (основний борг). Оцінюючи представлений розрахунок заборгованості на предмет його належності та достатності, а також відповідності обставинам справи суд виходить з наступного, що позивачем не допущено пропуску позовної давності. У зв`язку з наведеним, зважаючи на передбачений ч.3 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживачів щодо оплати житлово-комунальних послуг суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача основну суму боргу в розмірі 14 492,96 грн. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Оскільки відповідачі не зверталися із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають, а тому наявні підстави для застосування до відповідачів спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Відповідно суд вважає за необхідне солідарне стягнення з відповідачів стягнення інфляційних витрат та 3% річних. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено то з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення в рівних частках судовий збір на загальну суму 2270,0 грн., тобто 1135,00 грн. із кожного із відповідачів.

Outcome: approved