overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулося до суду із вищевказаним позовом, просить суд стягнути із відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1345,67 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, у позовній заяві просив справу слухати за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення. 07 вересня 2007 року Публічний акціонерний банк «ДельтаБанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 001-17008-070907. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 1380,00 грн. на придбання певного майна/послуг (далі - «Майно»), на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування Кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.95 % % в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1380,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 31937547 від 07.09.2007 року. Станом на 27 березня 2014 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 27 березня 2014 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 001-17008-070907 від 07.09.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 1345,67 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 1074,82 грн.; заборгованість за відсотками: 43,05 грн.; заборгованість за комісіями: 227,80 грн., яка повністю підлягає до стягнення із відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала в смт. Червоне, Андрушівського району. Вона склала заповіт на користь позивача. Однак позивач не може реалізувати свої спадкові права, оскільки в нотаріальну контору в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся, так як хворів та перебував на лікуванні в період з 04.04.2007 року по 13.05.2007 року. Вважає, що пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Червоненської селищної ради не з"явився, направив заяву про розгляд справи у відсутність представника зазначивши, що позов визнають повністю. Представник співвідповідача [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 1217, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Позивач спадкоємець за заповітом від 10.11.2006 року, який не змінено та не скасовано (а.с. 7). Із довідки Червоненської селищної ради видно, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] та зареєстрованих разом з нею осіб на день смерті не було (а.с. 9). Згідно довідки Андрушівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадщину прийняла за заповітом її дочка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS], 2006 (а.с. 13-15). Як видно із копії заповіту, позивачу спадкодавець заповіла земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.7). Згідно довідки Червоненської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини позивач хворів з 04.04.2007 року по 13.05.2007 року (а.с. 8). Виходячи із матеріалів справи та визнання позову представниками відповідачів, суд вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин та встановлює йому додатковий строк для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 27 липня 1984 року вони зареєстрували шлюб з відповідачкою по справі в відділі РАЦС м. Кіровоград. Від подружнього життя мають повнолітніх дітей. Причиною звернення до суду стало те, що відповідачка по справі в добровільному порядку через орган РАЦС шлюбні відносини розривати не згодна, спільне подружнє життя далі неможливе, так як не мають взаєморозуміння на якому ґрунтується будь-який шлюб і є різними людьми, тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з»явився надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з»явилася по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні встановлено слідуюче. 27 липня 1984 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану м. Кіровоград (а.с.8). Між подружжям часто виникали конфлікти по різних побутових питаннях, зумовлені несхожістю характерів. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою існують формально. На даний час сторони проживають окремо та мають інші сім"ї. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя не можливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернуся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 13.05.2006 року він перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований у Новобиківській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] 07.04. [INFO].. Причиною розлучення є те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства.. Шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і надалі існувати не може, а тому і просить шлюб розірвати, на примирення не згоден. . Позивач в судове засідання не з"явився , надіслав письмову заяву в якій свої вимоги підтримав повністю , просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з"явилася , про час і місце розгляду повідомлена належним чином , про що свідчить розписка , а тому за згоди позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13.05.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1- ЕЛ № 011904 ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON] Андрійовича [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народженнядітей ( а. с. 4,5 ). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним з подружжя . Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. В судовому засіданні встановлено , що на даний час подружжя спільно не проживають , спільного господарства не ведуть , позивач категорично налаштований проти примирення . Враховуючи все вищезазначене , суд вважає , що з боку позивача відсутня "вільна" згода на продовження шлюбних відносин , а тому вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню , шлюб розірванню, час для примирення буде в такому випадку не ефективним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звертається до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. [PERSON] , є власником будинку [ADDRESS] . З 03.03.2000 р. згідно будинкової книги прописаних громадян відповідач був лише зареєстрований в будинку, однак він жодного дня не мешкав. Сусідами в присутності квартальної був складений акт про те, що відповідач не проживає в будинку. Крім того, в 1992 році позивач з відповідачем розлучилися. Станом на сьогоднішній день відповідач не проживає та не користується житловим приміщенням понад 19 років. У зв`язку з реєстрацією відповідача у будинку позивач не може оформити субсидію, та змушена нести зайві витрати по сплаті за комунальні послуги. На сьогоднішній день відповідач мешкає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу, як власнику будинку (позивачу), у здійсненні права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. У зв`язку з чим звертається до суду. Позивач наполягала на задоволенні позовної заяви з підстав викладених у ній та надав заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач до судового засідання не з?явилася, надав заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутністю. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. [PERSON] , є власником будинку [ADDRESS] . З 03.03.2000 р. згідно будинкової книги прописаних громадян відповідач був лише зареєстрований в будинку, однак він жодного дня не мешкав. Сусідами в присутності квартальної був складений акт про те, що відповідач не проживає в будинку. Крім того, в 1992 році позивач з відповідачем розлучилися. Станом на сьогоднішній день відповідач не проживає та не користується житловим приміщенням понад 19 років. На сьогоднішній день відповідач мешкає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник частини нерухомого майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, після уточнення позовних вимог, просить визнати відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням, розташованим [ADDRESS] та області, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з сім»єю вселився в спірне житло на підставі ордеру, виданого 10.02.1986 року. Всі члени сім»ї відповідача знялися з реєстрації і виїхали до іншого місця проживання. Відповідач з 01.11.2008 року в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги за місцем реєстрації не сплачує, добровільно знятися з реєстрації не бажає, а тому відповідно до ст.ст.71,72 ЖК Української РСР втратив право на користування даним житло. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач, про день та час розгляду справи відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засбу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Виходячи з положень ст.71 ЖК України та роз"яснень, даних, у п.10 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року „Про деяки питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців, в разі відсутності цих осіб понад встановлені строки без поважних причин. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] з 18 грудня 2007 року перебуває на балансі КП «Гончарівське». Відповідач в даній квартирі зареєстрований з 05 липня 1989 року, проте декілька останніх років в спірній квартирі не проживає без поважних причин, комунальні послуги з 01 листопада 2008 року взагалі не сплачує, отже згідно ст. 71 ЖК України він має бути визнаним таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Також судом встановлено, що відповідач з 03 жовтня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де йому УВС м. Стерлітамак видано паспорт (а.с.6). Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актом обстеження, від 20.10.2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач з відповідачем з 12 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що причиною розпаду їх сім`ї є відсутність взаєморозуміння і спільних поглядів на життя, з травня 2020 року вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Тому їх подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але у наданій суду заяві просить суд справу розглянути за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, за час наданого судом строку для можливого примирення - не примирилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Русько-Лозівської сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 16. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2020 року, примирення між сторонами неможливе, наданий судом строк для можливого примирення позитивних результатів не дав, сторони не помирилися. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружжя стало неможливе і юридичне збереження сім"ї недоцільне, так як це б суперечило інтересам кожного із подружжя, інтересам їхньої дитини. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачі 10.05.2016 року звернулись до суду з позовною заявою до Водотиївської сільської ради про визнання права власності. В позовній заяві позивачі вказали, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі по [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності на вказаний будинок та надвірні будівлі проведено не було. Вони є спадкоємцями за законом після смерті батька. Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] вони в установлений законом шестимісячний термін звернулись з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та отримали свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку біля будинку [ADDRESS]. В видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено через відсутність правовстановчих документів на будинок. Просили визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати просили покласти на них. В суді представник позивачів [PERSON], діюча за дорученнями, позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача- Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області до суду не з"явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ( а.с.14). Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк звернулись з заявою до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області про прийняття спадщини та отримали свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку біля будинку [ADDRESS]. В видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено через відсутність правовстановчих документів на будинок( а .с. 17-18,25). Інших спадкоємців немає. Свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) підтверджується, що їх батьком є [PERSON].( а.с.11-13). Довідкою Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області № 149 від 22.04.1016 року підтверджено, що згідно з записом в погосподарській книзі за померлим [PERSON] значиться житловий будинок [ADDRESS], який побудований в 1963 році ( а.с. 19). Відповідно до висновку оцінювача від 25.04.2016 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] складає 102607 грн.(а.с. 26-27). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачі після смерті батька [PERSON] прийняли спадщину в порядку, визначеному ст.ст. 1269,1270 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивачі 14.08.2017 р. звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначають, що [PERSON] є власником 3-х кімнатної квартири [ADDRESS]. В квартирі, окрім [PERSON] зареєстровані її діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач по справі, колишній чоловік [PERSON], зареєстрований в квартирі, але фактично в ній не проживає з листопада 2010 р. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за рішенням суду від 05.11.2012 р. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між [PERSON] та [PERSON] припинені з листопада 2010 р. Відповідач покинув сім»ю, забрав його особисті речі, мешкає за іншою адресою, але з реєстраційного обліку в квартирі не знімається. За позовом [PERSON] та [PERSON], посилаючись на ст.ст.16, 319, 391, 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивачів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2002 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). Право власності позивача [PERSON] зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» (а.с.16). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.9,10,19). Відповідач з листопада 2010 р. у квартирі не мешкає, що підтверджено поясненнями позивача, викладеними в позові, актом № 92 (а.с.13). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки останній не є власником квартири [ADDRESS], а відтак його право не підлягає захисту у обраний ним спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial