Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 15.10.2014 року та в їх обґрунтування вказував на те, що 31.03.2007 року між сторонами був укладений договір № KRXRRX11250258, що складається із Заяви Позичальника та [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 894,00 грн., на строк 12 місяців, в обмін на зобовязання відповідача погашати кредит в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (шомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно [PERSON], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Фактично вказаний Договір є договором приєднання, згоду на укладення якого шляхом приєднання до умов встановлених банком відповідач підтвердив своїм підписом у Заяві. В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач належним чином не виконала покладених на неї зобовязань по погашенню кредиту, у звязку з чим, станом на 01.09.2014 року утворилася кредитна заборгованість у загальному розмірі 10 162,99 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 343,91 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 3 630,43 грн.; - заборгованості по комісії за користуванням кредитом 219,00 грн., - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 5 009,51 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн.; - штрафу (відсоткова складова) 460,14 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, згідно письмового клопотання просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 33,34). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 26,32), в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у відповідності зі ст. 1048 цього ж Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Судом встановлено, що 31.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] „ПРИВАТБАНК (а.с. 14) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № KRXRRX11250258 (далі, - Договір), що складається із Заяви Позичальника, [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі, - [PERSON]) та Тарифів (а.с.5,6-9), згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов вищевказаного кредитно-заставного договору позивач надав відповідачу кредит у загальному розмірі 894,00 грн., на строк 12 місяців з 09.03.2007 року по 08.03.2008 року включно, в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди відповідно до Заяви та [PERSON]. У Заяві позичальника вказано, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 101,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п 4.2 [PERSON] та Заяви , при порушенні позичальником зобовязань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Крім того, при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 3.2.2, 3.2.3 [PERSON] має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (п.5.1. [PERSON]). А при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.5.3. [PERSON]). Усупереч умовам спірного кредитно-заставного Договору відповідач свого обовязку по поверненню кредитних коштів зі сплатою відсотків та інших передбачених договором платежів, належним чином не виконала, у звязку з чим, виникла кредитна заборгованість. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с.4), станом на 01.09.2014 року позивачем нараховано заборгованість у загальному розмірі 10 162,99 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 343,91 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 3 630,43 грн.; - заборгованості по комісії за користуванням кредитом 219,00 грн., - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 5 009,51 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн.; - штрафу (відсоткова складова) 460,14 грн., Однак, проаналізувавши наявні у справі докази, умови спірного кредитного договору, суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості такого платежу як заборгованість по «комісії» у сумі 219,00 грн. не ґрунтується на умовах спірного кредитного договору та вимогах Закону, у звязку з чим, вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Системний аналіз наведених вище норм Закону, приводить суд до переконання, що при здійсненні будь-яких кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі і в частині формулювання назв таких нарахувань, що забезпечило б прозорість і однозначність вимог банку. Але матеріали справи свідчать про існування неузгодженості між умовами спірного кредитного договору та предявленими позивачем вимогами. Так, умовами спірного кредитного договору передбачений такий платіж як «комісія», однак за змістом Заяви Позичальника та [PERSON], її розмір не визначений, тобто фактично комісія відсутня, що спростовує правомірність вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості саме за комісією у сумі 219,00 грн. Судом взято до уваги те, що окремим щомісячним платежем, обовязок по сплаті якого покладений на відповідача за договором, виступає «винагорода за надання фінансового інструменту» у розмірі 21,90 грн. Але дану винагороду позивач не просить стягнути з відповідача на користь позивача, будь-яких застережень стосовно тотожності даного платежу з «комісією», про яку представник позивача зазначає у своєму позові та розрахунку заборгованості та в своїй заяві (а.с.5-9, 20) - не надає, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, зважаючи на положення ч.1 ст.11 ЦПК України та п. 3 постанови Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, в силу чого можливість задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача винагороди за надання фінансового інструменту - виключається. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов кредитно-заставного договору № KRXRRX11250258 від 31.03.2007 року, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним кредитно-заставним Договором, станом на 01.09.2014 року в загальному розмірі 9 943,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 343,91 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 3 630,43 грн.; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 5 009,51 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн.; - штрафу (відсоткова складова) 460,14 грн., Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісіями у сумі 219,00 грн. задоволенню не підлягають з мотивів їх безпідставності. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 9943,99 грн. замість 10162,99 грн., що становить 97,85 % заявлених вимог (9943,99 грн. х 100% / 10162,99 грн. = 97,85 %), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 238,35 грн. (243,60 грн. х 97,85 % / 100% = 238,35 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial