Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у вересні2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1285,10 грн. за період з 01.01.2002 року по 30.06.2012 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.11, 526 ЦК України та п.33, 36 „Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення", затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року та постановою №630 від 21.07.2002 року, відповідач повинний щомісяця вносити плату за надані послуги, проте за період з 01.01.2002 року по 30.06.2012 рік відповідачем порушуються строки виплати за надані послуги. У зв'язку з чим, за його особовим рахунком [NUMBER] станом на 30.06.2012 рік склалась заборгованість в сумі 1285,10 грн. Крім того, 10.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №78 від 10.11.2010 року, згідно якої останньому надано строк на погашення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 4614,28 грн., на строк до 10.11.2012 року. Однак, відповідачем не виконані умови угоди, добровільно не сплачено суму боргу, у зв'язку з чим і було звернуто до суду. Представник позивача до зали судового засідання з'явився, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання з'явився, просив суд застосувати строк позовної давності, передбачений ст.. 257 ЦК України, позовні вимоги в межах строку позовної давності визнав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та мешкає за адресою: 86189 [ADDRESS] з 1982 року, що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області від 16.09.2013 року. Відповідно ст. 67, 68 Житлового кодексу України відповідач зобов'язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання. Згідно з п. 5 ч 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином та вони не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком, наданого представником позивача, борг відповідача перед позивачем складає 1285,10 грн., за період з 01.01.2002 року по 30.06.2012 року. Згідно з положеннями статей 256 та 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що між сторонами наявне саме зобов'язання з чітко визначеним строком виконання, оскільки відповідно до угоди №78 про погашення заборгованості з водопостачання за особовим рахунком [NUMBER] підписаного між позивачем та відповідачем, відповідачу надається строк на погашення заборгованості у сумі 4614,28 грн. до 10.11.2012 року. Строк дії цього договору до 10.11.2012 року. Тобто перебіг позовної давності починається саме з 10.11.2012 року. Та саме з цього часу у позивача виникло право на захист свого порушеного право, але позивач вперше звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення за надані послуги з водопостачання та водовідведення з [PERSON] лише у березні 2013 року, про що 28.03.2013 суддею Совєтського районного суду м. Макіївки було постановлено ухвалу про відмову у прийнятті заяви. Враховуючи те, що відповідачем заявлено вимогу про застосування судом строку позовної давності, передбаченого ст.. 257 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в межах позовної давності, а саме за період з 11.11.2010 по 30.06.2012 рік у сумі 1285,10 грн. В задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2002 року по 10.11.2010 року необхідно відмовити. Крім цього, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення сума судового збору на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial