Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 філії «Південне регіональне управління» 26.01.2015 року було укладено договір № 326933/8411/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті, за умовами якого позивач вніс відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 56504,59 гривень, з умовою, що вказаний договір укладається на період з 26.01.2015 року по 26.04.2015 року з можливістю його закінчення через кожних сім днів. За умовами договору після спливу строку дії договору відповідач зобов'язався повернути позивачу суму внеску та нараховані проценти за користування грошовими коштами позивача. Після спливу строку дії вказаного договору 08.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів, однак, відповідачем було повернуто грошові кошти 09.02.2015 року в сумі 2900 грн. та 10.02.2015 року - в сумі 2068 грн. Решту суми належних позивачу грошових коштів та процентів, які відповідач мав нарахувати за користування грошовими коштами позивача, відповідачем сплачено не було. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про банківський вклад № 326933/8411/07-15 від 26.01.2015 року в сумі 52781 грн., яка складається із: 51536 грн. - кошти з депозитного рахунку, 1245 грн. - проценти за період з 09.02.2015 року по 25.03.2015 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач не забезпечив явку до суду свого представника, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином (рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням). До суду до початку судового розгляду не надійшло заперечень проти позову та будь-яких інших заяв. З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (договір № 326933/8411/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті від 26.01.2015 року; копію заяви від 12.03.2015 року; виписку по особовому рахунку за період з 26.01.2015 року по 13.03.2015 року; лист філії «Південне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 10.04.2015 року №8-031-06/692), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2015 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 326933/8411/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті, за умовами якого позивач вніс відповідачу на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 56504,59 гривень. Згідно з пп. 1.1, 1.2 Договору № 326933/8411/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 26.01.2015 року строк дії вкладу становить: з 26.01.2015 року по 01.02.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20 %; з 02.02.2015 року по 08.02.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,1 %; з 09.02.2015 року по 15.02.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,2 %; з 16.02.2015 року по 22.02.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,3 %; з 23.02.2015 року по 01.03.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,4 %; з 02.03.2015 року по 08.03.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,5 %; з 09.03.2015 року по 15.03.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,6 %; з 16.03.2015 року по 22.03.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,7 %; з 23.03.2015 року по 29.03.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,8 %; з 30.03.2015 року по 05.04.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 20,9 %; з 06.04.2015 року по 12.04.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 21 %; з 13.04.2015 року по 19.04.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 21,1 %; з 20.04.2015 року по 26.04.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 21,2 %. 09.02.2015 року відповідач сплатив позивачу грошові кошти в сумі 2900 грн. та 10.02.2015 року - в сумі 2068 грн. 12.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення суми банківського вкладу, однак, суму вкладу та нараховані проценти позивачу не було сплачено. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1058 ч.1, 1060 ч. 1-2 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1-2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, після отримання відповідної вимоги вкладника банк був зобов'язаний видати йому суми вкладів. Зі змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України слідує, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без ненадання вкладнику можливості використання цих коштів - зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідно до виписки по особовому рахунку неповернута сума вкладу позивача становить 51536,59 грн. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за договором, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача 51536,59 грн. Посилання відповідача на відповідні положення Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року №160 щодо обмеження у видачі готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах 150000 грн. на добу на одного клієнта, - не змінюють висновків суду, оскільки, по-перше, вказані положення не відповідають нормам ч. 1-2 ст.1060 ЦК України щодо обов'язку банку видати вклад на першу вимогу клієнта та не можуть бути законними підставами для обмеження прав фізичних осіб - вкладників та власників банківських рахунків щодо повернення належних їм коштів за першою вимогою, по-друге, суми, про стягнення яких просить позивач, не перевищують визначених в даній постанові лімітів. Крім того, позивач просив про стягнення з відповідача процентів за користування вкладом за період з 09.02.2015 року по 25.03.2015 року в сумі 1245 грн. Проте в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не навів доказів щодо розрахунку вказаної суми процентів за даний період. Натомість, відповідно до п. 2.1. договору нарахування процентів за вкладом за ставками, визначеними в п.1.2 договору, проводяться від дня надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році). Проценти нараховуються на суму вкладу. Згідно з п. 2.6 договору сторони домовились, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи клієнта протягом будь-якого зі строків, визначених в п. 1.1. банк здійснює перерахунок процентів, нарахованих за фактичний термін розміщення вкладу у тому строці, в якому клієнту достроково повертається сума вкладу, до дня, який передує його поверненню, за ставкою 1% річних. Відповідно до виписки по рахунку сума вкладу позивача з 09.02.2015 року становила 53896,99 грн., а з 12.03.2015 року - 51536,59 грн. За період 09.02.2015 року по 15.02.2015 року договором встановлено процент у розмірі 20,2 % річних, що становить 1,68% на місяць та з врахуванням того, що в лютому 2015 року 28 днів - 0,06% на день. Виходячи з суми вкладу у вказаний період (53896,99 грн.), позивачу щодня мали нараховувати 32,34 грн. процентів (53896,99 х 0,06%), а за сім днів даного періоду - 226,38 грн. (32,34 х 7). За аналогічним принципом розраховуються проценти за наступні періоди: з 16.02.2015 року по 22.02.2015 року 20,3 % річних, 1,69% на місяць, 0,06% на день - 32,34 грн. в день та 226,38 грн. за весь період; з 23.02.2015 року по 01.03.2015 року, 20,4 % річних, 1,7% на місяць, 0,061% на день - 32,87 грн. в день та 230,09 грн. за весь період; з 02.03.2015 року по 08.03.2015 року, 20,5 % річних, 1,71% на місяць, та з врахуванням того, що в березні 2015 року 31 день - 0,055% на день - 29,64 грн. в день та 207,48 грн. за весь період; з 09.03.2015 року по 15.03.2015 року, процентна ставка за п. 1.2 мала становити 20,6 %, проте оскільки 12.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про дострокове повернення вкладу, то відповідно до п. 2.6 договору з 09.03.2015 року процента ставка становить 1% річних, а в місяць - 0,083%, та з врахуванням того, що в березні 2015 року 31 день - 0,0027% на день. При цьому, з 12 березня 2015 року залишок вкладу позивача становив 51536,59 грн., тому за період з 09.03.2015 року по 25.03.2015 року (в межах заявленого в позові кінцевого періоду розрахунку процентів) позивачу щодня мали нараховувати 1,39 грн. процентів (51536,59 х 0,0027%), а за шістнадцять днів даного періоду - 22,24 грн. (1,39 х 16). Таким чином, загалом за період з 09.02.2015 року по 25.03.2015 року за умовами укладеного договору позивачу мало бути нараховано 912,57 грн. процентів (226,38 + 226,38 + 230,09 + 207,48 + 22,24), які і мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. В частині вимог позивача про стягнення процентів за вказаний період у більшому розмірі належить відмовити. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 326933/8411/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті від 26.01.2015 року в сумі 52449,16 грн., з яких: 51536,59 грн. - сума вкладу, 912,57 грн. проценти за період з 09.02.2015 року по 25.03.2015 року включно. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору та ціна позову становить 52449,16 грн. - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 524,49 грн. судового збору відповідно до ставок, визначених п.п.1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1058 ч.1, 1060 ч. 1-2 ЦК України та

Outcome: partial