Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача коштів за договором № SAMDN1000711169348 у валюті вкладу в розмірі 45588,03 доларів США, а саме: 45245,90 доларів США - суми не нарахованих відсотків та 342,13 - суми 3 % річних; стягнення з відповідача коштів за договором № SAMDN1000717735387 у валюті вкладу в розмірі 55718,71 доларів США, а саме: 55300,55 доларів США - суми не нарахованих відсотків, 418,16 доларів США - суми 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у даному спорі були укладені наступні договори: 12.07.2010 р. договір № SAMDN1000711169348, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу депозитний вклад в розмірі 900 000 доларів США під 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк - 366 днів; 01.07.2011 р. договір № SAMDN1000717735387, відповідно до умов якого позивач передала депозитний вклад в розмірі 1140000 доларів США під 8% річних, а з 12.10.2012 р. відповідно до Додаткової угоди № 2 до договору під 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк 366 днів. Згідно з умовами зазначених Договорів Клієнт банку мав право протягом строку вкладу здійснювати його доповнення. Також умови Договорів передбачали автоматичну пролонгацію їх дії на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів. Позивач посилається на те, що протягом строку дії Договору SAMDN1000711169348 на депозитний рахунок нею були внесені кошти в загальному розмірі 1800000 доларів США, а за договором №SAMDN1000717735387 сума коштів в розмірі 2200000 доларів США. Відповідно до умов укладених Договорів нарахування відсотків повинно було здійснюватись починаючи з наступного дня після зарахування коштів і зараховуватись на депозитний рахунок. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона 29.04.2014 р. звернулась до банку з заявою про нарахування та виплату відсотків за березень та квітень 2014 р. за депозитними договорами № SAMDN1000717735387, № SAMDN1000711169348, однак будь-якої відповіді не отримала і жодних дій щодо виплати відсотків Банком не здійснено. Позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку відсотки за депозитними договорами за період з березня по травень 2014 р. та на підставі положень ст.625 ЦК України 3% річних від суми заборгованості в зв»язку з неналежним виконанням грошового зобов»язання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що ПАТ «ПриватБанк», з яким позивач уклала депозитні договори, не виконав своїх зобов»язань щодо нарахування і виплати відсотків за депозитними договорами, в зв»язку з чим сума зазначених відсотків та 3% річних від суми боргу підлягають стягненню в судовому порядку. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивач уклала депозитні договори з Кримською філією ПАТ КБ «ПриватБанк» і в зв»язку з окупацією території АР Крим та відповідно до постанови НБУ № 260 ПАТ КБ «ПриватБанк» був зобов»яазний припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на окупованій території. З врахуванням зазначеної постанови НБУ та рішення Центрального банку РФ від 21.04.2014 р., яким було припинено з 21.04.2014 р. діяльність відокремлених структурних підрозділів на території АР Крим, ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації Криму. В травні 2014 р. була здійснена конфіскація частин майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач не мав доступу до свого майна, у т.ч. договорів, укладених з клієнтами банку. Також представник відповідача, посилаючись на положення Федерального закону від 02.04.2014 р. «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та діючих на території Республіки Крим та на території міста Федерального значення Севатсополя», зазначила, що для захисту прав вкладників була створена некомерційна організація Фонд захисту вкладників, яка взяла зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому, на її думку Фонд є належним відповідачем за даним позовом. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2010 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» укладено Договір № SAMDN1000711169348 (вклад «Депозит VIP»), відповідно до умов якого позивач передала відповідачу депозитний вклад в розмірі 900 000 доларів США під 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк - 366 днів. Відповідно до п.2 зазначеного Договору нарахування відсотків за вкладом починаються з дня, наступного за днем надходження грошових коштів в Банк, та нараховуються за кожен календарний день, виходячи із фактичної кількості днів в році за процентною ставкою, визначеною в Договорі. Виплата суми нарахованих процентів проводиться Банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15.00 год першого банківського робочого дня наступного за датою укладення Договору за повну кількість періодів нарахування, які минули з моменту укладення Договору. Протягом строку вкладу на суму нарахованих процентів за вкладом проценти не нараховуються, крім випадків зарахування їх на депозитний рахунок, зазначений в Договорі. Виплата процентів по вкладу повинна була здійснюватись шляхом зарахування на рахунок для зарахування процентів за вкладом, зазначеним в Договорі, відкритому в Банку, або шляхом видачі готівки в касі Банку. Згідно з положеннями п.3 Договору клієнт має право протягом строку вкладу здійснювати довнесення по вкладу, при цьому сума внесень в кожному наступному місяці першого строку депозиту не повинна перевищувати суму вкладу, зазначену в договорі. При продовженні договору на новий строк сума довкладень в кожному наступному місяці після кожної нової пролонгації не повинна перевищувати суму вкладу на дату цієї пролонгації. Відповідно до поданих позивачем доказів, [PERSON] за договором № SAMDN1000711169348 внесла не допитний рахунок, відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк», кошти на загальну суму 1 800 000 доларів США. Крім того, судом встановлено, що 01.07.2011 р. між сторонами у даному спорі був укладений Договір № SAMDN1000717735387, відповідно до умов якого позивач передала депозитний вклад в розмірі 1 140 000 доларів США під 8% річних, а з 12.10.2012 р. відповідно до Додаткової угоди № 2 до договору під 10% річних, з періодом нарахування - 1 місяць, на строк 366 днів. Згідно з умовами зазначеного Договору Клієнт банку мала право протягом строку вкладу здійснювати його доповнення. У відповідно до п.7 Договору, у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу Клієнт не заявив Банку про повернення вкладу, даний Договір продовжується ще на один строк, Договір може бути продовжений неодноразова без явки Клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довнесених коштів. Позивач за договором №SAMDN1000717735387 протягом строку його дії внесла суму коштів в розмірі 2 200000 доларів США, що підтверджується відповідними платіжними документами. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст.1061 ЦК України). Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ході судового розгляду встановлено, що Банк не виконав належним чином свої зобов»язання і з березня 2014 припинив нарахування процентів за депозитними договорами №№ SAMDN1000711169348, SAMDN1000717735387. За період березень -травень 2014 р. розмір нарахованих відсотків за Договором № SAMDN1000717735387 відповідно до поданого позивачем розрахунку становить 55300,55 доларів США, а за Договором № SAMDN1000711169348 становить 45245,90 доларів США. Порядок нарахування і виплати процентів за вкладами в іноземній валюті регламентується постановою Національного банку України «Про затвердження порядку здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», відповідно до якої банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обов»язку щодо нарахування і виплати нарахованих відсотків, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих відсотків за укладеними депозитними договорами є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 3% річних від суми боргу, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на положення Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», відповідно до якого був створений Фонд захисту вкладників, що отримав право (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат в порядку, передбаченому Федеральним Законом, та положення рішення Центрального Банку Російської Федерації про припинення з 21.04.2014 р. діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим, виходячи з наступного. Дійсно, позивач у справі проживає на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень зазначеного Закону держава взяла на себе зобов»язання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Сторонами укладених Договорів №№ SAMDN1000711169348, SAMDN1000717735387 є [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, зобов»язання за укладеними Договорами виникають саме у ПАТ КБ «ПриватБанк», а не у його Кримської філії, на що посилалась представник відповідача. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє Банк від обов»язку щодо виконання укладених договорів. Посилання представника відповідача на нормативні акти Російської Федерації суперечать положенням ст.ст.5, 10 ЦК України, відповідно до яких цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є Цивільний кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Міжнародні договори застосовуються на території України лише у разі надання згоди на їх обов»язковість Верховною Радою України. З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред»явленого позову, в зв»язку з чим він підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved