Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом до вищевказаного відповідача, вказуючи на те, що відповідно до договору № б/н від 09.12.2010 року [PERSON] (далі відповідач) отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку.Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 110674,93 грн., складається з наступного: - 3075,80 грн. заборгованість за кредитом; - 107599,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашеного залишку кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з»явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності, слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являються цивільними і регулюються вимогами ст.ст.\~554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 09.12.2010 року (далі відповідач) отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.Однак, відповідач неналежно виконує зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить - 110674,93 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Висновку №11/2008/ Ради Європи суддів щодо якості судових рішень п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Европейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується, що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. Врахувуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved