Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 28.09.2008 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. З жовтня 2017 сторони проживають окремо та з того ж часу відповідач припинив забезпечувати сім'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 3500 грн. щомісяця починаючи з 26.03.2018 року і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином за останнім відомим місцем його проживання шляхом направлення рекомендованого листа зі зворотнім повідомлення (а.с. 19-20), а також направлення та отримання ним SMS-повідомлення (а.с. 22) на його мобільний номер телефону (а.с.1), із заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, у відповідності з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, з 28.09.2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітіх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7-8), які проживають разом з матір'ю. З жовтня 2017 сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, про місце його офіційного працевлаштування позивачу невідомо та позивач бажає отримувати аліменти у у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" - установити у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, тому суд не мав можливості отримати інформацію про його місце роботи, але приймаючи до уваги пояснення позивача, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати своїх малолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, у урахуванням пояснень позивача, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дітей, задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3500 грн. щомісяця на користь позивачки для утримання спільних дітей з 26.03.2018 року - дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" для дітей такого віку (для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved