overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із останнім. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 07 травня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 6. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні стосунки припинені з кінця листопада 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про майно відсутній. Подальше збереження родини неможливе, на примирення категорично не згодна, тому вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду 16.02.2016 року надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] просить провести розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі (а.с. 23). Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлений, кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернута до суду з відміткою «зі спливом строку зберігання», клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило (а.с. 16-17,21-22). У зв'язку з цим суд згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-226 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 07 травня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Шлюбно-сімейні стосунки припинені з кінця листопада 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про майно відсутній. Позивач вважає, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи те, що сторони спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї не можливо, шлюб між ними має бути розірваний. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивача [PERSON] після розірвання шлюбу залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У грудні 2016 позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 100 тис. грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 4 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким останній отримав у позивача кошти в сумі 100 тис. грн до 4 серпня 2016 року. Посилаючись на те, що станом на 22 грудня 2016 року відповідач борг не повернув, позивач просив стягнути наявний борг у судовому порядку. Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні поданий позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував, відповідно до ст. 174 ЦПК попереджений судом про наслідки визнання позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 4 лютого 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 100 тис. грн, які зобовязався повернути в строк до 4 серпня 2016 року, про що [PERSON] написав відповідну розписку (а.с. 2). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на викладене, враховуючи невиконання [PERSON] свого зобов"язання щодо повернення [PERSON] позичених у нього грошових коштів, що відповідач у судовому засіданні не заперечував, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 тис. грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У грудні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 08.04.2008 р., однак продовжували проживати разом. Від спільних відносин в них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Сторони до суду не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутністю, позивачка на позовних вимогах наполягає, відповідач з вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходилися в цивільному шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.2). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.9). У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обов'язку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоров'я і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник вказує на те, що 27 серпня 1981 року він був прийнятий учнем токаря Ізюмського опитного виробництва науково-виробничого об`єднання «Мелобладнання». 28 серпня 1981 року при оформленні трудової книжки працівник кадрової служби оформлював трудову книжку працівнику на прізвище «[PERSON]», потім коли почав оформляти книжку заявнику з неуважності почав писати в бланку книжки прізвище попереднього працівника, встиг написати «[PERSON]». Кадровик пояснив заявнику у справі, що нічого страшного не трапилося, закреслив слово «[PERSON]» і далі оформив трудову книжку на його ім`я. У листопаді 2016 року заявник [PERSON] звернувся до пенсійного фонду для оформлення пенсії. Працівники пенсійного фонду пояснили, що виправлення у трудовій книжці, а саме: закреслення слова «[PERSON]» без зазначення причин виправлення є порушенням порядку ведення трудових книжок в наслідок чого виникають сумніви, щодо належності йому зазначеної трудової книжки. Просив суд встановити факт належності його трудової книжки [NUMBER] виданої 28 серпня 1981 року. [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити(а.с.21). Представник зацікавленої особи в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без представника управління, проти заяви не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, судом було встановлено, що у трудовій книжці [NUMBER], виданої 28 серпня 1981 року, у графі прізвище написано слово «[PERSON]» , а потім закреслено без зазначення причин виправлення.(а.с.8) Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що при оформленні трудової книжки працівник кадрової служби з неуважності почав писати в бланку книжки прізвище попереднього працівника, написавши слово «[PERSON]». Ця помилка порушує права заявника та має юридичне значення для здійснення його прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовувала тим, що 21.11.2015 року між нею та [PERSON] було зарєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2737. Вказувала, що почуття кохання та взаєморозуміння у сторін відсутні, з червня 2016 року вони проживають окремо та шлюбні відносини не підтримують, відповідач не спілкується з нею, за час перебування у шлюбі у сторін дітей немає, у зв"язку з чим позивач просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутерсті, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідност до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21.11.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2737 (а.с. 4). Згідно положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, шлюб існує формально. За викладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки в порушення ч.1 ст.24 СК України не відповідає його волі, а існування сім'ї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, спір про виховання та утримання спільного сина у сторін відсутній, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

у грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). У судовому засіданні сторони зазначили, що їх сім"я розпалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінювала своє прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 18 лютого 1995 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис №46.) Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], який вже є повнолітнім, та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони виявилися людьми з різними характерами та поглядами на життя, чоловік грає в азартні ігри гральні автомати, на її постійні зауваження припинити таку поведінку не реагує, ставиться байдуже до їхньої сімї. Вони проживають в одній квартирі, однак більше року подружніх стосунків не підтримують, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове зсідання не з"явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 1995 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Гогольчук) О.В. було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим 18 лютого 1995 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис №46). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], який вже є повнолітнім, та син [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх стосунків не підтримують. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 26 березня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №32.) Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони виявилися людьми з різними характерами та поглядами на життя, протягом довгого періоду між ними часто виникали сварки та непорозуміння. З травня 2016 року вони припинили подружні відносини та проживають окремо, тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове зсідання не з"явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Момот) Н.В. було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим 26 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №32). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їхніх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заява, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 25 червня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 25 червня 2005 року, актовий запис № 920 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved