Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню дитини. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, крім того надав на адресу суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки позивачка мала можливість звернутись до центру надання безкоштовної правової допомоги, в частині стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів його доходів згоден. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Як встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коропського районного суду Чернігівської області 09.10.2018 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, працює, має іншу дитину, яка є повнолітньою, доказів надання матеріальної допомоги на навчання відповідачем суду не надано суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати та на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved