Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Жидачівського районного суду із позовною заявою до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області із вимогою про усунення перешкод у користуванні належною йому частиною житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований у [ADDRESS] зобов"язавши відповідача не чинити жодних дій, які б перешкоджали йому вільно та відкрито користуватись вищевказаним нерухомим майном. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником 4/6 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими спорудами та, як співласник, за власні кошти утримував його, зокрема проводив будівництво та облаштування незавершеного будівництвом житлового будинку, який входить до складу будинковолодіння. Після смерті бабусі [PERSON] у травні 2013 року відповідач постійно вчиняє йому перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, які полягають у фізичній протидії його проходженню до належного йому майна, образ та погроз. З даного приводу він звертався до Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області та наслідками проведеної перевірки йому було рекомендовано для вирішення вказаного спору звернутись до суду. Із посиланням на вимоги на ст.ст.319,391 ЦК України, просив задовольнити його позовні вимоги. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] та [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали із підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та вважають, що у їх задоволенні слід відмовити у зв"язку із безпідставністю, оскільки їхньою довірителькою позивачу не чиняться будь-які першкоди у користуванні житловим будинком. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, якими сторони обгрунтовують свої доводи, суд приходить до висновку про те, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.355 ч.1,358 ч.1-3, 377 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що домоволодіння в цілому складається з двох окремо збудованих житлових будинків, а саме житлового будинку, 1953 року побудови та незавершеного будівництвом житлового будинку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2014 року [PERSON] успадкувала житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] загальною площею - 81,1 кв.м., житловою площею - 45,2 кв. м.. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.06.2010 року позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий удинок у порядку спадкування за законом задоволені та за [PERSON] визнано право власності на 2/6 частини будинковолодіння у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області у порядку спадування за законом після смерті батька [PERSON] та брата [PERSON](а.с.13). Рішенням виконкому Монастирецької сільської ради від 21.10.2010 року №44 за [PERSON] оформлено право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] та рішенням виконкому Монастирецької сільської ради від 22.03.2011 року №13 за [PERSON] оформлено право власності на 2/6 частину житлового будинку [ADDRESS] З рішення Жидачівського районного Львівської області від 27.09.2013 року, вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] розглядався спір про реальний розподіл будинковолодіння на [ADDRESS] у задволенні якого відмовлено у зв"язку із тим, що згідно висновку проведеної будівельно-технічної експертизи провести реальний розподіл житлового будинку технічно неможливо(а.с.18). Із матеріалів справи також вбачається, що постановою нотаріуса від 28.03.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заоповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами на [ADDRESS] На даний час у Жидачівському районному судді розглядається цивільна справа №2/443/510/15 за позовом [PERSON] до державного нотаріуса Жидачівської нотаріальної контори Матусека В.В. про визнаня права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та цивільна справа №443/435/15 за позовом [PERSON] до виконкому Монастирецької сільської дади, [PERSON] про визнання незаконними рішень виконкому Монастирцької сільської ради. Згідно вимог ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Із долучених до матеріалів справи висновку Жидачівського РВ ГМВСУ у Львівській області від 23.09.2013 року вбачається, що у вересні 2013 року позивач [PERSON] звертався до райвідділу міліції з приводу того, що його сусіди у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не дозволяють йому зайти до житлового будинку, який перейшов йому у спадок від його бабусі. Із пояснень [PERSON], які долучені до цього висновку вбачається, що із її сторони [PERSON] не чиняться будь-які перешкоди щодо житлового будинку, ключі від будинку має [PERSON], який знаходиться у Росії. Із висновку Жидачівського РВ ГМВСУ у Львівській області від 23.12.2013 року вбачається, що у грудні 2013 року позивач [PERSON] звертався до райвідділу міліції з приводу того, що його сусіди у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області [PERSON] розібрали одну із господарських прибудов, забрали дрова, зняли навісні замки. Із пояснень [PERSON], які долучені до цього висновку вбачається, що на даний час вона оформляє спадкові документи на будинковолодіння відповідно до заповіту, а дозвіл розібрати дерев"яну прибудову їй дав [PERSON], який знаходиться на роботі у Росії. Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а, відтак, і не підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема позивачу [PERSON] слід відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись належною частиною житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими у [ADDRESS], шляхом заборони відповідачу [PERSON] не вчиняти жодних дій, які перешкоджали б йому вільно та відкрито користуватися вищевказаним нерухомим майном. До того ж, спосіб захисту права користування та розпорядження майном, яке позивач [PERSON] вважає порушеним, а саме шляхом заборони відповідачу [PERSON] не вчиняти жодних дій, які перешкоджали б йому вільно та відкрито користуватися вищевказаним нерухомим майном, не відноситься до способів захисту, які передбачені ч.2 ст 16 ЦК України, не встановлені договором чи законом. У зв"язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з відповідача у користь позивача не підлягають стягненню і судові витрати у справі.

Outcome: dismissed