Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором 24102017 від 24.10.2017р. з 24 жовтня 2017 року по 03 травня 2018 року у розмірі 43000 грн (сорок три тисячі грн), яка складається з тіла кредиту у розмірі 10000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 2000 грн та пені у розмірі 31000 грн , а також судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 24 жовтня 2017 року між ним - фізичною особою [PERSON] і фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір 24102017 від 24.10.2018 року, відповідно до якого він надав відповідачу кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на строк користування до 24 листопада 2017 року зі сплатою відсотків в розмірі 20 %. Договір скріплений особистим підписом [PERSON], що свідчить про її згоду з умовами отримання та повернення коштів. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку відповідача стосовно нього виникло зобов'язання, згідно якого відповідач зобов'язаний повернути одержані кошти в повному обсязі та сплачувати відсотки за користування коштами в терміни встановлені договором. Він належним чином виконав зобовязання передбачені умовами Договору, що підтверджено підписом відновідача в договорі про отримання позики (коштів). Повернення коштів згідно Договору повинно відбутися 24.11.2017 року . Проте, повернення коштів згідно Графіку платежів не відбулося. Він неодноразово звертався до відповідача, але звернення залишено без відповіді та кошти не поверталися. У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з і урахуванням встановлених Договором відсотків та пеню. 03 травня 2018 року він направив відповідачу лист вимогу про повернення коштів, проте боржник відмовляється повернути кошти. Крім того згідно договору відповідачу нарахована пеня: починаючи з 2 календарного дня від дати його неналежної сплати, за кожний такий випадок прострочення повинен додатково до простроченого платежу виплатити пеню в розмірі 100 гривень за кожен календарний день прострочення, що становить 31000 грн з 26.11.2017р по 30.09.2018р. Таким чином, згідно чинного законодавства України та умов Договору він має право на повернення відповідачем суми боргу, яка складеться з тіла кредиту яке було надане у користування згідно договору, відсотків за користування коштами згідно договору та пені нарахованій за невчасне повернення коштів згідно договору на загальну суму 43000 грн. (сорок три тисячі гри). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність не надавала. Також відповідач не надала у запропонований судом строк відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено договір позики № 24102017, відповідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на строк користування до 24 листопада 2017 року зі сплатою 20% річних (а.с.4-5). Даний договір був найменований як кредитний договір. Проте згідно зі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки вказаний договір було укладено між фізичними особами, то він не може бути кредитним договором, тому суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. За умовами даного договору позичальник зобов"язався повернути суму позики та проценти нараховані за користування коштами частинами у сумі та строки визначені графіком платежів, до 27.11.2017 року (а.с.5). Загальна сума усіх платежів з урахуваням процентів становить 12000 грн., 1з яких 10000грн сума позики, 2000грн відсотки за користування позикою. Факт отримання відповідачем - [PERSON] коштів, підтверджується її підписом в договорі (а.с.4 зворотня сторона) Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вищезгаданого договору позики відповідач зобов'язався повернути борг до 24.11.2017 року. Проте відповідач у вказаний строк борг не повернув, у зв"язку з чим позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за даним договором (а.с.9) Вказана вимога відповідачем виконана не була . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовя"зання. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України). Ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі, якщо сторони спеціально не передбачили умову щодо певної періодичності виплати процентів за договором позики, то проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки при укладанні договору між сторонами було убумовлено відсоткова ставка в розмірі 20%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення пені у розмірі 31000грн, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 100 грн за кожний день просрочки не може стягуватись у фіксованому розмірі , що суперечить вимогам ст. 549 ЦК України . Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити. Враховуючи викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договром позики з урахуванням відсотків від суми позикики у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. Судові витрати по справі відповідно дост.141 ЦПКслід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial