Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з січня 2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутність між ними спільних інтересів, поглядів на життя та взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб між ними лише існує формально, продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, натомість донька постійно потребує нормального харчування, одягу, медичного догляду, усе це вимагає значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши думки позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2010 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1466 /а.с.11/. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.12/. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Судом встановлено, що з січня 2016 року між сторонами припинені подружні стосунки, їх сім'я фактично розпалася, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved