Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт» за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округ Івано - Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилається в позові на те, що 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округ Івано - Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис №5821 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 229 799,64 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. від 12 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65402251. За виконавчим написом стягується заборгованість із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт» за кредитним договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року укладеного між позивачем та ВАТ «КБ Надра» правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра». Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26.08.2020 року по 19.10.2020 року. Сума заборгованості складається з: 65 582, 12 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 65 656,18 грн. - сума заборгованості за відсотками; 31 922, 77 грн. - сума заборгованості за комісією. Виконавчий напис №5821 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у дійсній наявності, розмірі та безспірності вимог стягувача, порушив встановлений порядок вчинення виконавчих написів. Зокрема, позивач не отримував жодних повідомлень про зміну кредитора за зобов`язаннями, які він має. Позивач не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, відсутні докази її існування, саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, його про заборгованість ніхто не інформував, стягувач умисно завищив суму заборгованості, розрахунків заборгованості позивачеві ніхто не надавав. За таких обставин нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог відповідача, укладений кредитний договір нотаріально не посвідчений. Просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5821, який був вчинений 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 229 799, 64 грн., стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача Хейніс О.Г. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, 06.04.2021 року на адресу суд надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого 16.10.2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір № 16/10/2006/840-АВ/247. 26.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги,згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Станом на дату написання відзиву заборгованість позивача перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконанні та не виконуються. Крім того, зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Разом з заявою на вчинення виконавчого напису, яку було направлено відповідачем приватному нотаріусу Личуку Т.В., ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було надано приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність згідно переліку, а саме: оригінал договору № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року, копію договору відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги за договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року, розрахунок заборгованості за договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року засвідчений стягувачем. Таким чином, приватним нотаріусом Личуком Т.В., при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не було порушено вимог чинного законодавства. Також, вказано, що відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові це є належним виконанням. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979 ц15. Жодне з перелічених положень не містить обов`язку для нового кредитора письмово повідомляти боржника про відступлення прав вимоги, а також не містить строку такого повідомлення. Також зазначено, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на відсутність розумної необхідності витрат для цієї справи зважаючи на незначну складність справи. Просили суд, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округ Івано - Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис №5821 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 229 799,64 грн. (а.с.13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. від 12 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65402251 (а.с.11-12). За виконавчим написом стягується заборгованість із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт» за кредитним договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року укладеного між позивачем та ВАТ «КБ Надра» правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра». Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26.08.2020 року по 19.10.2020 року. Сума заборгованості складається з: 65 582, 12 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 65 656,18 грн. - сума заборгованості за відсотками; 31 922, 77 грн. - сума заборгованості за комісією (а.с.13-16). Відповідно до наказу МЮУ, анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮУ 13.08.2012 року за № 8832 на ім`я [PERSON] (а.с.17). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 04.12.2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Укладений 16.10.2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] договір № 16/10/2006/840-АВ/247, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально (а.с.14-16). Крім того, представником відповідача не надано рішення суду про заміну сторони стягувача за кредитним договором № 16/10/2006/840-АВ/247 від 16.10.2006 року. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості. Вказане є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Хейнісом О.Г. надано: ордер на надання правничої допомоги від 19.05.2021 року (а.с.18); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.19); договір про надання правової допомоги від 14.05.2021 року за підписом позивача [PERSON] та адвоката Хейніса О.Г. (а.с.38-42); додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.05.2021 року (а.с.43-44); квитанцією від 14.05.2021 року на суму 10 000, 00 грн. (а.с.45), квитанцією від 01.06.2021 року на суму 10 000, 00 грн. (а.с.46); квитанцією від 15.06.2021 року на суму 8000, 00грн. (а.с.47); розрахунком понесених судових витрат (а.с.36). Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Хейніса О.Г. у розмірі 28 000,00 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 28 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial