Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що у позивача з відповідачем різні погляди на життя, різні характери, відсутні спільні інтереси, що спричиняє постійний дискомфорт, тому подальше спільне життя і збереженя шлюбу вважає неможливим. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо, примирення позивач не бажає та твердо вирішила розірвати шлюб, оскільки він носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №104, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.05.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача залишити без змін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved