Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розсташований в [ADDRESS] в порядку спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] в с.Кадубівці Заставнівського району. В мотивування позову посилається на те, що [INFO] померла її бабка [PERSON] Після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 17.08.1999 [PERSON] зробила розпорядження своїм, згідно якого все своє майно заповіла внучці [PERSON] Позивач посилається на те, що в установленому порядку прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На даний час звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадщину, проте у видачі його їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність майна, а саме житлового будинку, спадкодавцеві. В судове засідання позивач та представник позивача не з"явилися, в заяві до суду, поданій представником позивача просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник територіальної громади с.Кадубівці Заставнівського району в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2011 (а.с.16). За нормами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 17.08.1999 (а.с.17), посвідченого секретарем виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі № 44, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померла [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, а саме: усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матеме право, заповіла [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.1975 (а.с.12). 24.12.1999 [PERSON] одружилася із [PERSON], після одруження їй присвоєно прізвище "[PERSON]", що вбачається із свідоцтва про одруження (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємців, які мають право на обов"язкову частку спадкового майна померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що на день смерті [INFO] [PERSON] разом із нею проживали: онуки- [PERSON] [PERSON], [PERSON] та зять [PERSON], що підтверджується довідкою Кадубовецької сільської ради Заставнівського району № 797 від 16.03.2017 (а.с. 20). Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач в січні 2017 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на будиноку за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.03.2017 (а.с. 29). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 № 69. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ (а.с.35), технічного паспорта (а.с.30-34) житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] і збудований у 1985 році, правовстановлюючі документи на нього не видавалися. В п. 3.3. інформаційного листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.30-34). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved