Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач у квітні 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В своєму позові позивач зазначив, що з він є фізичною особою підприємцем та здійснює продаж компютерної техніки в м. Нова Одеса. 21.02.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу товару в кредит на суму 4720 грн. з розстрочкою платежу на 3 місяці. Відповідно до вказаного договору відповідач вніс готівкою при отриманні товару 2300 грн. та зобовязався протягом 3 місяців сплатити залишок вартості товару 2420 грн., а саме по 807 грн. щомісячно. Відповідно до договору за несвоєчасне внесення чергового платежу відповідач зобовязався сплатити пеню у розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день затримки. У встановлений договором строк і до даного часу відповідач передбачені договором кошти не сплатив. Крім того відповідач повинен сплатити бог з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено. Таки чином, загальна сума заборгованості з урахуванням основного боргу, відсотків та пені згідно з розрахунку позивача складає 12460 грн. 99 коп., з яких сума основного боргу з урахуванням інфляції становить - 3644,52 грн., сума пені за несвоєчасне внесення платежів 8816,47 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 12460 грн. 99 коп. та судові витрати. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надали суду заяву в якій просили розглядати справу в їх відсутність, зазначили, що позов підтримують та просили задовольнити позов.. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 21.02.2012 року між ПП Остапенком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу товару в кредит на суму 4720 грн. з розстрочкою платежу на 3 місяці. Відповідно до вказаного договору відповідач вніс готівкою при отриманні товару 2300 грн. та зобовязався протягом 3 місяців сплатити залишок вартості товару 2420 грн., а саме по 807 грн. щомісячно. Відповідно до договору за несвоєчасне внесення чергового платежу відповідач зобовязався сплатити пеню у розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день затримки. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують отримання позивачем від відповідача місячні платежі на погашення кредиту. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі п. 18 Правил торгівлі у розстрочку фізичним особам, що затверджені\~Постановою КМУ від 30.03.2011 року № 383, за несвоєчасне внесення чергових платежів за придбані у розстрочку товари з покупців, що здійснюють погашення суми розстрочки шляхом внесення готівки до каси суб'єкта господарювання або шляхом безготівкового перерахування через банківські установи, або з підприємств (установ, організацій), де вони працюють (навчаються), на користь суб'єкта господарювання стягується відсоток у розмірі, який обумовлений договором. Відповідно до умов договорів, укладених між сторонами, покупець за несвоєчасну сплату платежів зобов'язався сплатити пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є право відношення , в якому одна сторона (боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно ,виконати роботу , надати послугу ,сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України зазначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, зокрема в ній зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України. Крім того, згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином, з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 4416,5 грн.( яка розрахована з наступного 2420(загальна суду боргу)х0,5 (% передбачений договором) :100= 12,10 грн. пеня в день. В звязку з тим що пеня на момент звернення до суду не була стягнена, тому її слід стягнути за 1 рік 365 днів( ст.. 258 УК України ) - 12,10 грн х365=4416,50 грн) Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Як вбачається з обставин справи, сума боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, становила 2420 грн. Згідно даним Держкомстату України, індекс інфляції з травня 2013 року по квітень 2015 року включно становить : у травні 2013 р. - 100,1%, у червні 2013 року 100,0 %, у липні 2013 року 99,9 %, у серпні 2013 року 99,3 %, у вересні 2013 року - 100,0 %, у жовтні 2013 року -100,4 %, у листопаді 2013 року 100,2 %, у грудні 2013 року 100,5 %, у січні 2014 року 100,2 %, у лютому 2014 року - 100,6 %, у березні 2014 року 102,2 %, у квітні 2014 року 103,3 %, у травні 2014 року 103,8 %, у червні 2014 року 101,0%, у липні 2014 року 100,4 %, у серпні 2014 року 100,8%, у вересні 2014 року 102,9%, у жовтні 2014 року - 102,4%, листопад 2014 року 101,9 % , грудень 2014 року 103,00 % , січень 2015 року 103,1 %, лютий 2015 року\~ - 105,3 %, березень 2015 року 110,8 %, квітень - 2015 року 111,00 %. За прострочення зобовязання 3 % річних за 1 рік розраховується за формулою 2420х3/100=72,6 грн. За кожен місяць прострочення 3 % річних становить 72,6/12 = 6,05 грн. Таким чином, 3 % річних з травня 2013 року по квітень 2015 року складає 145 грн. 20 коп. ( 6,05 грн. х 24 міс. прострочення = 145 грн. 20 коп.). Розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції в період з травня 2013 року по квітень 2015 року розраховується за наступною формулою: ІІ с = (ІІ 1:100) х (ІІ 2:100) х (ІІ 3:100) х (ІІ 4:100)х (ІІ 5:100) х (ІІ 6:100) х (ІІ 7:100) х (ІІ 8:100) х (ІІ 9:100) х (ІІ 10:100), де ІІ 1, це індекс інфляції за перший місяць, а далі за інші місяці відповідно до нумерації. Відповідно до вищезазначених даних, сукупній індекс інфляції становить ІІ с = 100,1 х 100,0 х 99,9 х 99,3х 100,0 х 100,4 х 100,2 х 100,5 х 100,2 х 100,6 х 102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4х109,9х103,0х103,1х105,3х110,8х111/100=1,801 Сума заборгованості із урахуванням індексу інфляції, складає 4358,42грн. ( сума боргу 2420 грн. х сукупний індекс інфляції 1,801 = 4358,42 грн.). Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 11339 грн. (2420 грн. - сума боргу +4416,5 пеня + 4358,42 грн. - сума інфляційного індексу за весь час прострочення + 145,20 грн. -3 % річних.). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 244 грн. гривень судових витрат по оплаті судового збору .

Outcome: partial