Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 31.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала позивачу грошові кошти у розмірі 28 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути їй таку ж суму грошових коштів протягом до 31.12.2013 року. Однак досі кошти не повернув. Тому просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 28 000 грн., три відсотки річних у сумі 241, 64 грн., інфляційні в сумі 840 грн та судові витрати в розмірі 290 грн. 82 коп. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, та просив суд стягнути також з відповідача витрати пов'язані з розміщенням оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання, в сумі 200 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений вчасно та належним чином, про причину неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 31.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, який викладений у формі розписки. Відповідно до умов цього договору [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 28 000 грн., вказану суму зобов'язується повернути позикодавцеві в строк до 31.12.2013 року. Проте у встановлений в договорі строк відповідач грошові кошти не повернув. Причини невиконання таких зобов"язань правового значення для справи не мають. Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Визначена в законі письмова форма договору дотримана та на підтвердження його укладення написана власноруч [PERSON] розписка, яка посвідчує передання йому грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, судом враховується й те, що [PERSON] прострочив виконання зобов'язання за договором позики за період часу з 01.01.2014 року по 17.04.2014 року, в зв'язку з чим розмір трьох відсотків річних становить 241, 64 грн., із розрахунку 28 000 х 3% : 365 х 105 днів. Крім того суд погоджується з наданим позивачем розрахунку індексу інфляції з 01.01.2014 по 01.04.2014, який становить 840 грн. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач, отримавши позику в [PERSON], умови договору позики не виконує, тому сума боргу, інфляційні витрати та три проценти річних підлягають стягненню в примусовому порядку. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 290, 82 грн., та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 200 грн.

Outcome: approved