Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним вище позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2, яка знаходиться у за адресою: [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що відповідач не проживає в даній квартирі з 1992 року, у зв'язку із чим втратив право користування жилим приміщенням. У судове засідання, яке відбулося 17.07.2015 р., сторони не з'явились. Позивачі надали суду відповідні заяви про розгляд справи без участі їх участі. При цьому, заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позові, та просили їх задовольнити. /а.с. 33-34/ Відповідач у судові засідання 10.06.2015 р. та 17.07.2015 р. не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду даної справи завчасно повідомлявся у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується наявними матеріалами справи. Заперечень на позов до суду не надходило, щодо поважності причин неявки суд не повідомлено. /а.с. 26, 32/ За вказаних обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. /а.с. 35/ Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 24.01.1989 р. [PERSON] продав, а [PERSON] придбав у власність 31/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 8-9/ Згідно рішення Богунського районного суду від 01.04.2010 року за [PERSON] визнано право власності на 31/400 частки будинковолодіння [ADDRESS], за [PERSON] визнано право власності на 93/400 частку будинковолодіння [ADDRESS]. /а.с. 10/ У відповідності із договором дарування частини житлового будинку, відповідач подарував [PERSON] 31/400 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с. 17/ Згідно довідки КП «ВЖРЕП № 15» від 18.03.2015 року особовий рахунок відкрито на [PERSON] та за адресою: [ADDRESS], прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 13/ На звернення позивача до УМВС України у Житомирській області було повідомлено, що відповідач раніше проживав за адресою: [ADDRESS], але з 1992 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. /а.с. 20/ Свідки також пояснили, що відповідач [PERSON] багато років за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 3 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-150/4-13 від 28.01.2013 р. № про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. За таких обставин, вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд,

Outcome: approved