Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Актив Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтував тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Актив-Банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив- Банк» та [PERSON], 17.10.2007 р. укладено кредитний договір № 1017/05. За умовами Кредитного договору [PERSON] відкрив Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію і надав кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищувала 40 000, 00 євро на поточні потреби та будівництво із щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом. Позичальник зобовязався погашати кредит за наступним графіком: починаючи з грудня місяця 2008 року щомісячно, не пізніше пятого числа місяця, частинами не менше, як 834,00 євро та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 16 жовтня 2012року. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором 17.10.2007 р. між ним та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 335, згідно якого в іпотеку ПАТ «Комерційний Банк «Актив- Банк» передано земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Петра Могили. У звязку з вищенаведеними обставинами, станом на 21.08.2015 р. загальна заборгованість позичальника, [PERSON], перед публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «[PERSON]» за кредитним договором № 1017/05 від 17.10.2007 р. становить 63 472,35 євро ( за курсом НБУ станом на 27.08.2015 р. еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: -40 000,00 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 167 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; -4 357,37 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 812 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; -19 114,98 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 795 гривень) - сума пені. У звязку з невиконанням Боржником умов Кредитного договору, 27.08.2015 р метою позасудового врегулювання спору. Банком було направлено [PERSON] вимогу № 1809/11-1 від 27.08.2015 р. про погашення суми заборгованості повідомлено, що у разі, якщо зазначена вимога не буде виконана, Банком будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, станом на момент подання даної позовної заяви вимога Кредитора виконана. Згідно положень п. 4.2. іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання Іпотекодавцем у встановлений строк вимог Кредитного договору. У звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитною угодою у Банку виникає право звернутись до суду з метою звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом набуття права власності на нього. Відповідно до умов іпотечного договору узгоджена сторонами оціночна вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки становить 456 600, 00 гривень. Як вбачається з копій іпотечного договору, земельна ділянка, що є предметом іпотеки розташована на території Києво-Святошинського району Київської області. Таким чином, спір підсудний Києво-Святошинському районному суду Київської області. Слід зазначити, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 р. за №79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-Банк», код ЄДРПОУ 26253000, МФО 300852, місцезнаходження: вул. Борисоглібська, 3, м. Київ, 04070, Україна. Відповідно до Постанови правління Національного банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24.12.2014 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з якого було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію [PERSON] строком на 1 рік з 24.12.2014 р. по 23.12.2015 р. включно. Фактично з даною позовною заявою до суду звертається публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» від імені якого діє уповноважена особа на здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» - [PERSON], на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та наказу ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» № 836 від 24.12.2014 року «Про виконання обовязків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк». Просив суду звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 17.10.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 335, земельну ділянку (цільове призначення длябудівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Петра Могили, державний акт на право власності на землю (серії І-КВ № 022750), виданий 19.06.1996 р. Тарасівською сільською Радою народних депутата на підставі рішення виконкому Тарасівської сільської Ради народних депутатів 18.03.1999 р. № 28/24. [PERSON] зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 961 оціночною вартістю 456 600, 00 гривень, що належать на праві приватної власності [PERSON] шляхом набуття на нього права власності публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1017/05, укладеним 17.10.2007 р.з товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Актив-Банк» та [PERSON] у розмірі 63 472,35 євро, що за курсом НБУ станом на 27.08.2015 р. еквівалентно 1 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: -40 000,00 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 16 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; -4 357,37 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 81 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; -19 114,98 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 79 гривень) - сума пені. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився, позов не визнав, просив відмовити. Суд, вислухавши осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Актив-Банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив- Банк» та [PERSON], 17.10.2007 р. укладено кредитний договір № 1017/05. За умовами Кредитного договору [PERSON] відкрив Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію і надав кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищувала 40 000, 00 євро на поточні потреби та будівництво із щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом. Позичальник зобовязався погашати кредит за наступним графіком: починаючи з грудня місяця 2008 року щомісячно, не пізніше пятого числа місяця, частинами не менше, як 834,00 євро та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 16 жовтня 2012року. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором 17.10.2007 р. між ним та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 335, згідно якого в іпотеку ПАТ «Комерційний Банк «Актив- Банк» передано земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Петра Могили. У звязку з вищенаведеними обставинами, станом на 21.08.2015 р. загальна заборгованість позичальника, [PERSON], перед публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «[PERSON]» за кредитним договором № 1017/05 від 17.10.2007 р. становить 63 472,35 євро ( за курсом НБУ станом на 27.08.2015 р. еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: -40 000,00 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 167 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; -4 357,37 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 812 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; -19 114,98 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 795 гривень) - сума пені. У звязку з невиконанням Боржником умов Кредитного договору, 27.08.2015 р метою позасудового врегулювання спору. Банком було направлено [PERSON] вимогу № 1809/11-1 від 27.08.2015 р. про погашення суми заборгованості повідомлено, що у разі, якщо зазначена вимога не буде виконана, Банком будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України. Згідно ст.ст. 11, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. невиконання Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ КБ «Актив Банк», за загальними нормами цивільного судочинства має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. Однак при вирішенні спору суд зобов'язаний дотримуватись загальних засад цивільного судочинства, зокрема щодо диспозитивності та змагальності сторін. Обгрунтовуючи позов позивач посилається, що відповідач є власником нерухомого майна - земельної ділянки, на яку пропонується звернути стягнення на майно. При наданні правової оцінки таких доводам суд враховує наступне. Пунктом 1 іпотечного договору від 17.10.2007 року передбачено, що зазначена земельна ділянка належить Іпотекодавцеві на праві власності. Однак при пред'явленні позову, під час розгляду справи, незважаючи на роз'яснення суду, представниками позивача не подано будь-яких доказів на підтвердження обставин набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку. Доводи представників позивача про обов'язок третьої особи - приватного нотаріуса перевіряти право власності при посвідченні іпотечного договору суд вважає такими, що не можуть покладатись в основу судового рішення, оскільки вони не узгоджуються із належними і допустимими доказами. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно п.п. „а","б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Під час розгляду справи суду не подано доказів виникнення у відповідача [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1388 га, що знаходиться по с. Тарасівка, вул. Петра Могили, зокрема не доведено обставини виготовлення та видачі правовстановлюючого документа на землю (державного акту на право власності на земельну ділянку), державної реєстрації такого права власності уповноваженим державним органом. Недоведеність наявності у відповідача права власності на об'єкт іпотеки унеможливлює задоволення вимог про звернення стягнення на такий об'єкт нерухомого майна, оскільки цим можуть порушуватись права інших осіб, наприклад дійсного власника майна. Крім того, суд також приймає до уваги те, що кінцевий строк повернення кредиту у спірних правовідносинах 21.08.2015року, за рішенням суду від 02.11.2010 року стягнуто всю суму кредитної заборгованості. За таких обставин, враховуючи положення статті 559 ЦК України, суд вважає, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами до майнового поручителя (іпотекодавця) із пропуском встановленого законом строку, тому у відповідача не виникають із передбачених законом підстав зобов'язання відповідати іпотечним майном за невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі та умовах договору позовні вимоги щодо обраного позивачем способу захисту своїх інтересів як іпотекодержателя. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Аналогічні положення містяться також і в інших нормах права, зокрема в ст.19, ч.ч.1,6 ст.20, ст.21 Закону України "Про заставу", ч.2 ст.25, п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Укладений між сторонами договір не містить чітких норм, які б надавали право позивачеві вимагати задоволення своїх вимог як іпотекодержателя шляхом передачі права власності на об'єкт іпотеки, обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів не узгоджується із положеннями іпотечного договору. Чинне законодавство не містить норм права, які надавали іпотекодавцеві відповідне право вимоги без врегулювання умовами договору. Також суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині переходу до позивача права власності на земельну ділянку «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна», оскільки вони не ґрунтуються на законі, не конкретизовані, суду не подано будь-яких доказів оціночної (ринкової) вартості предмету іпотеки. Крім того, моменти винесення судового рішення, замовлення і проведення оцінки майна, проведення державної реєстрації є різними за часом. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України, ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» суду не подано достатніх даних та належних і допустимих доказів обставин, які підлягають обов'язковому зазначенню у рішенні суду у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, суду не подано жодних доказів вартості предметів іпотеки станом на час звернення до суду або розгляду справи, в позовних вимогах не визначено вартість майна, що позбавляє суд об'єктивно оцінити співмірність та обгрунтованість позовних вимог банку, тому задоволення позову в межах наявних у справі доказів є неможливим. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих стронами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не довів позовні вимоги, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed