Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач Тернопільський національний економічний університет звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по оплаті за користування житловими приміщеннями у гуртожитку у сумі 20891,82 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] була поселена у 1991 році в гуртожиток №2 Тернопільського національного економічного університету, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію прав на нерухоме майно будівля гуртожитку №2 Тернопільського національного економічного університету, розташована за адресою: [ADDRESS], перебуває та закріплена за ТНЕУ та має статус студентського. Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 та 5.4 Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету, затвердженого рішенням Вченої ради ТНЕУ, протокол №5 від 13.02.2008 року, «вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках встановлюється ректором університету і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не пізніше ніж за місяць уперед».У зв`язку із тим, що відповідачка з травня 2016 року не здійснювала оплату за користування гуртожитком, станом на травень 2018 року за нею утворилася заборгованість в сумі 20891,82 гривень, про що [PERSON] було попереджено листом від 20 квітня 2018 року за №126-07/709 та запропоновано сплатити зазначену суму в добровільному порядку. Однак, заборгованість відповідачем [PERSON] не була погашена. В процесі розгляду справи представник позивача Тернопільського національного економічного університету Онишкевич О.О. подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь Тернопільського національного економічного університету заборгованість по оплаті за користування житловими приміщеннями у гуртожитку у сумі 30998,29 гривень, яка наявна станом на 01 жовтня 2018 року. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Саламандри Г.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог, покликаючись на те, що [PERSON] працювала у позивача з 1983 року по 2014 роки та з 1991 року зареєстрована та проживає в ізольованому блоці, площею 33,7 кв.м., що розташований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на спірне приміщення їй було видано ордер №4 від 01 вересня 1995 року, як співробітнику Тернопільської академії народного господарства. Також, зазначає, що покликаючись на наявність заборгованості позивачем не надано договору найму ні п`яти ліжко-місць, ні 2,5 ліжко-місць, укладеного між [PERSON] та ТНЕУ за період, за який стягується заборгованість. Також, стверджує, що [PERSON] з травня 2015 року по травень 2018 року здійснювала оплату за користування гуртожитком, зокрема, за користування житловою площею в гуртожитку і за комунальні послуги за період з травня 2016 року по травень 2018 року. Відповідно до п.7 «Положення про гуртожитки» розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги і призначається відповідно до встановлених уповноваженим органом тарифів на такі послуги. 04 листопада 2016 року, на запит Управління соціальної політики Тернопільської міської ради ТНЕУ надіслав відповідь, в якій зазначив, що при розрахунку вартості послуг позивач використовує тарифи, затверджені уповноваженими органами та чинні станом на 01 вересня 2016 року. На підставі наданого розрахунку Управління соціальної політики Управління соціальної політики Тернопільської міської ради прийняло рішення про надання субсидій [PERSON] . Таким чином, відповідач вважає, що за відсутності цивільно-правового договору між ТНЕУ та [PERSON] правові підстави для стягнення заборгованості у розмірі 20891,82 відсутні. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якій представник позивача покликається на безпідставність тверджень представника відповідача, зазначених у відзиві на позов та зазначає, що [PERSON] була поселена як працівник у [ADDRESS], площею 33,7 кв . м що займає 5 ліжко-місць у студентському гуртожитку № 2 Тернопільського Національного економічного університету (далі університет), який розташований за адресою: [ADDRESS]. Студентський гуртожиток № 2 знаходиться на балансі університету, перебуває у державній власності, закріплений за університетом на правах оперативного управління, має статус студентського гуртожитку згідно з відомостями, які містяться Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Плата в студентському гуртожитку № 2 по [ADDRESS] здійснюється відповідно до калькуляції витрат за проживання в гуртожитку працівників з розрахунку на одне ліжко-місце. Особи, заселені в студентський гуртожиток, користуються майном і отримують послуги та зобов`язані сплачувати за його користування оплату в розмірах, затверджених наказом ректора університету. Наказ виданий на підстав: Положення про студентський гуртожиток університету, постанови КМ України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності», спільного наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 «Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» та спільного наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 року № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форми власності». Вищевказаними нормативними актами не передбачено обов`язку університету погоджувати розмір оплати за проживання у студентському гуртожитку з виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Також, зазначають, що при поселенні відповідач [PERSON] відмовилася підписувати угоду на проживання, а тому, у відносинах, що склалися між [PERSON] та університетом, щодо користування приміщенням у студентському гуртожитку №2. по [ADDRESS] та понесеними витратами на його утримання, статус [PERSON] фактично відповідає статусу наймача житлового приміщення. При цьому, вважають, що відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання житлового приміщення в гуртожитку. [PERSON] від наданих університетом послуг не відмовлялася, однак їх не оплачувала в повному обсязі. З цих підстав просили задоволити позовні вимоги у повному обсязі. 16 квітня 2019 року представником відповідача - адвокатом Саламандра Г.М. подано до суду зустрічний позов про визнання за [PERSON] права на користування житловим приміщенням [ADDRESS] гуртожитку №2, що знаходиться по [ADDRESS] та вселення у вказане житлове приміщення. У судовому засіданні 17 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову. 07 травня 2019 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні представники позивача Тернопільського національного економічного університету: Снігурська І.Г., Онишкевич О.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник Саламандра Г.М. у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Судом установлено: Відповідач [PERSON] працювала у позивача з 1983 року по 2014 рік, зареєстрована і проживає в ізольованому блоці, площею 33,7 кв.м., що розташований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на спірне приміщення їй було видано ордер №4 від 1 вересня 1995 року, як співробітнику Тернопільської академії народного господарства. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №642 від 11.07.1995року «Про надання студентському гуртожитку №2 Тернопільської академії народного господарства за адресою [ADDRESS] статусу гуртожитку для проживання сімей», вирішено надати студентському гуртожитку №2 Тернопільської академії народного господарства за адресою [ADDRESS] статус гуртожитку для проживання сімей з дітьми та викладачів. Разом із відповідачем [PERSON] у вказаному студентському гуртожитку, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається із двох кімнат загальною площею 33,7кв.м зареєстровані також дочка відповідача - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та неповнолітні онуки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2016 року та не заперечувались сторонами. 12.02.2008 року ТНЕУ було прийнято Положення про студентський гуртожиток Тернопільського Національного економічного університету, яке затверджено рішенням Вченої ради ТНЕУ, протокол №5 від 13.02.2008 року. Згідно п.п.5.1,5.2. та п.5.4 Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету, затвердженого рішенням Вченої ради ТНЕУ протокол №5 від 13 лютого 2008 року, «вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не менше ніж за місяць уперед». У судовому засіданні установлено, що оплата в студентському гуртожитку №2 по [ADDRESS] здійснюється відповідно до калькуляції витрат за проживання в гуртожитку працівників в розрахунку на одне ліжко-місце з 01 вересня 2015 року у відповідності до Наказу Тернопільського національного економічного університету від 5 червня 2015 року «Про встановлення плати за проживання в гуртожитку Університету». Для працівників в гуртожитку вартість проживання з 01 вересня 2015 року встановлена у розмірі 243 грн. в місяць на одне ліжко-місце згідно з калькуляцією. Відповідно до розрахункової калькуляції витрат за проживання в гуртожитку працівників в розрахунку на одне ліжко-місце з 01 вересня 2015 року, зробленої начальником відділу прогнозування та маркетингу, витрати в місяць за одне ліжко-місце становлять 243грн., кількість ліжко-місць виділених для санітарного боксу 5. Згідно із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52344833 сформованої 30 січня 2016 року будівля студентського гуртожтку №2, що знаходиться по [ADDRESS] , є у державній власності, зареєстрований за державою в особі Міністерства освіти і науки України, та перебуває на правах оперативного управління за Тернопільським національним економічним університетом. 20 квітня 2018 року Тернопільським національним економічним університетом направлено [PERSON] повідомлення за №126-07/709 про наявність у неї заборгованості по оплаті за проживання у студентському гуртожитку №2 Тернопільського національного економічного університету за період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2018 року у сумі 18951,72 гривень. Також у вказаному повідомлені зазначено прохання про сплату заборгованості протягом 14 календарних днів з моменту отримання повідомлення. Із наданих стороною відповідача копій повідомлень Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про надання субсидій убачається, що відповідачу [PERSON] призначалась субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період, з вересня 2016 року по квітень 2017 року в сумі 284,59 гривень, щомісячно; з жовтня 2016 року по квітень 2017 року - субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період в сумі 543,97 гривень, щомісячно; з листопада 2016 року по квітень 2017 року субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період в сумі 650,08 гривень, щомісячно. Згідно бухгалтерської довідки виданої Тернопільським національним економічним університетом 20 травня 2018 року станом на 01 травня 2018 року заборгованість [PERSON] перед ТНЕУ за користування кімнатами в [ADDRESS] в гуртожитку №2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 20891,82 гривень. Вказаний розмір заборгованості у сумі 20891,82 стверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за користування кімнатами в [ADDRESS] гуртожитку №2 Тернопільського національного економічного університету за період із 01 травня 2016 року по 30 квітня 2018 року. Також, як убачається із бухгалтерської довідки, виданої 12 жовтня 2018 року Тернопільським національним економічним університетом за №126-11/1878, станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість [PERSON] за користування кімнатами в [ADDRESS] гуртожитку №2, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] становить 30998,29 гривень. Також позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] за користування кімнатами в [ADDRESS] гуртожитку №2 Тернопільського національного економічного університету за період із 01 травня 2016 року по 30 вересня 2018 року. Зі вказаного розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] частково сплачувала кошти за користування кімнатами у гуртожитку, зокрема: за період з травня по серпень 2016 року в сумі по 300 гривень щомісячно із належних до сплати 1215 гривень, щомісячно; за вересень-жовтень 2016 року - у сумі по 300 гривень, щомісячно замість належних до сплати 1350 гривень, щомісячно; за листопад 2016 року - 200 гривень, із належних до сплати 1350 гривень; за січень 2017 року - 43 гривні замість 1350 гривень; за лютий 2017 року - 168,50 гривень із необхідних 1350 гривень; за березень 168,50 гривень, із нарахованої до сплати суми 1815 гривень; за травень 2017 року - 568,50 гривень, за червень-липень 2017 року по 400 гривень; за вересень 2017 року - 180 гривень; за жовтень 2017 року - 200 гривень; за грудень 2017 року - 430 гривень, за січень 2018 року 629,04 гривень, за лютий 2018 року - 314,52 гривень, сума нарахованих до сплати коштів за вказаний період з березня 2017 року по лютий 2018 року складає 1815 гривень, щомісячно; за березень 2018 року відповідачем сплачено 314,52 гривень та за квітень 2018 року - 400 гривень, сума нарахованих коштів, які підлягали до сплати за березень-квітень 2018 року становила 2018 гривень, щомісячно; за червень 2018 року сплачено 800 гривень, за липень 2018 року - 400 гривень, за серпень 2018 року - 400 гривень, нараховувалось за травень-вересень 2018 року по 2080 гривень щомісячно. Відтак, за вказаним розрахунком заборгованості за період із 01 травня 2016 року по 30 вересня 2018 року до сплати за користування кімнатами в [ADDRESS] в гуртожитку №2, [PERSON] нараховано 49300 гривень, з яких нею сплачено 7816,58 гривень. Також, із даного розрахунку вбачається, що з грудня 2016 року по травень 2018 року відповідачу [PERSON] нараховувались субсидії, з урахуванням яких, заборгованість [PERSON] становить 30998,29 гривень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст. 128,129 Житлового Кодексу Української РСР, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Відповідно до п.14 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 (чинне на час вселення [PERSON] ) вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. За наведеного вбачається, що відповідач [PERSON] вселена у гуртожиток №2, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку передбаченому законодавством, яке чинне на час її вселення, як працівник Тернопільської академії народного господарства, правонаступником якої Тернопільський національний економічний університет. Судом установлено, що [PERSON] поселилась та проживає у відокремленому блоці зазначеного гуртожитку. Відповідно до п.38 ч.VI Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 громадяни які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. (Постанова втратила чинність (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 року №582). За положеннями п.18 Примірного положення громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до п. 38 цього положення. Відповідно до п. 38 Примірного положення витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Суд критично оцінює ствердження представника відповідача зазначені у відзиві на позов про те, що позивачем не надано договору найму, ні щодо п`яти ліжко-місць, ні щодо 2,5 ліжко-місць укладеного між [PERSON] та ТНЕУ, з огляду на наступне: Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», Міністерство освіти і науки України, Міністерство охорони здоров`я України, інші міністерства і центральні органи виконавчої влади, до сфери яких належать навчально-виховні заклади, за погодженням з Міністерством фінансів України установлюють граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках. Відповідальність за надання цих послуг, їх якість, а також обґрунтованість розмірів плати за них покладається на керівників цих закладів. За визначенням, наданим ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів. Постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 року затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, зокрема у сфері житлово-комунальних послуг: надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання; надання під час канікул вільних спеціально облаштованих приміщень гуртожитків для тимчасового проживання; надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків навчальних закладів для проживання: осіб, які навчаються або працюють у відповідному навчальному закладі; абітурієнтів відповідного навчального закладу під час вступних іспитів; осіб, які направлені у відрядження до таких навчальних закладів; надання громадянам, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень; заміна сантехнічних виробів, газового, електротехнічного та іншого обладнання: у разі пошкодження або знищення з вини користувачів; на вимогу громадян, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, у встановленні: поліпшеного обладнання; нового обладнання до закінчення строку експлуатації встановленого обладнання, визначеного технічними нормативами; надання комунальних послуг користувачам приміщень та будівель, що не перебувають на балансі навчальних закладів; надання на вимогу осіб, які проживають у спеціально облаштованих будинках і приміщеннях, що перебувають на балансі навчальних закладів, додаткових послуг, крім тих, що визначені підпунктом 5 цього пункту. Постановою Кабінету Міністрів України № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги від 01.06.2011 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Вказаним Порядком визначено, що Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Судом встановлено, що плату за проживання в гуртожитках, ТНЕУ визначено в порядку спеціальних норм права - Постанови КМУ від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форм власності» та наказу Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України, Міністерства фінансів та Міністерства охорони здоров`я України 28.03.2011 N 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності», змістом яких законодавчо не перебачено обов`язку ТНЕУ здійснювати погодження плати за проживання у студентському гуртожитку з виконавчими органами сільських, селищних, міських рад Разом з тим, суд констатує, що склалася ситуація, коли [PERSON] , уже припинивши трудові відносини з Тернопільським національним економічним університетом продовжує проживати в студентському гуртожитку, не перебуваючи з ТНЕУ у договірних відносинах, ТНЕУ не ставить питання про її виселення, і при цьому відсутня спеціальна норма закону, котра врегульовує подібні відносини щодо порядку користування та утримання приміщення в студентському гуртожитку. Згідно частини першої ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на відносини, що склалися між відповідачем [PERSON] та ТНЕУ щодо користування приміщенням в гуртожитку № 2 по [ADDRESS] та понесенням витрат на його утримання, статус [PERSON] фактично відповідає статусу наймача жилого приміщення в будинках громадського та житлового фонду. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність письмової форми договору між позивачем ТНЕУ та відповідачем [PERSON] не звільняє відповідача від належного виконання своїх зобов`язань, так як послуги з утримання гуртожитку позивачем Тернопільським національним економічним університетом надаються, тому відповідач [PERSON] відповідно до ст.527 ЦК України зобов`язана виконувати свій обов`язок по оплаті таких послуг. Відсутність письмової форми договору між позивачем та відповідачем не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання житлового приміщення в гуртожитку, оскільки згідно зі ст.11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях ВССУ №212/4917/15-ц від 05.04.2017 року, №1238/8935/12 від 09.11.2016р., згідно з якими відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. ВСУ розглядаючи справу № 6-2951цс 15 (постанова від 20 квітня 2016 р.), зокрема зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комупальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначені правові позиції спростовують твердження представника відповідача про те, що відсутність укладеного договору між сторонами свідчить про відсутність підстав для стягнення заборгованості. Також, суд вважає недоведеними ствердження представника відповідача про те, що при здійсненні розрахунку позивачем не враховувались суми нарахованих субсидій, оскільки у наданому позивачем розрахунку заборгованості по оплаті за користування кімнатами зазначено розмір субсидій, які нараховувалися відповідачу [PERSON] за період з грудня 2016 року по травень 2018 року, яка відповідно враховувалась бухгалтерією Тернопільського національного економічного університету при визначені суми боргу, про що і вказувалось представниками позивача у судовому засіданні. Доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача не надано. Також, суд бере до уваги те, що кошти, які частково сплачувались відповідачем [PERSON] в рахунок оплати за користування житлом у гуртожитку, на підтвердження чого стороною відповідача надано копії квитанції , також враховані у розрахунку заборгованості по оплаті за користування кімнатами у гуртожитку, про відображено у вказаному розрахунку. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, однак їх не оплачувала у повному обсязі та не подала належних та допустимих доказів того, що вона не користувалися послугами з утримання житлового приміщення в гуртожитку за вказаний період з 01 травня 2016 року по 30 квітня 2018 року. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із [PERSON] на користь Тернопільського національного економічного університету заборгованість по оплаті за користування кімнатами в [ADDRESS] гуртожитку №2 Тернопільського національного економічного університету, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сумі 30998,29 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 29 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved