Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Київенерго" (далі - позивач) звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 37 789,46 грн., в тому числі 9 908,94 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення, 22 807,78 грн. заборгованості за постачання гарячої води, 5 072,74 грн. інфляційних нарахувань і 3% річних. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води, які надає ПАТ «Київенерго». Згідно з даними загальної картки ПАТ «Київенерго» відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.01.2018 у відповідача перед ПАТ «Київенерго» утворилась заборгованість в сумі 37 789,46 грн. за період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року, а саме: - 9 908,94 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення; - 22 807,78 грн. заборгованості за постачання гарячої води; - 5 072,74 грн. інфляційних нарахувань і 3% річних. Посилаючись на те, що відповідач в позасудовому порядку не погасив заборгованість з оплати центрального опалення та постачання гарячої води, чим порушує права позивача, ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача 37 789,46 грн. заборгованості та 1 762,00 грн. судового збору. 9 березня 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрите провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного провадження зважаючи на малозначність справи. 11 червня 2018 року відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив замінити судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на підготовче судове засідання за правилами загального провадження. За твердженням відповідача, позивачем завищувалися тарифи за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води у п'ять разів. Крім того, відповідач не повідомлявся про правила нарахування плати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 18 червня 2018 року представник позивача через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва надав відповідь на відзив. Позивач зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів про звернення до позивача з заявами із проханням зробити перерахунок платежів з огляду на 1 (одного), а не 5 (п'ять) мешканців. Крім того, під час направлення рахунка (квитанції) про сплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, споживачу повідомляються усі необхідні дані, які є підтвердженням сум за відповідні послуги, а саме: кількість мешканців, тариф, розрахункова вартість, Гкал та інше. Позивач зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 05 липня 2018 року через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності та клопотання про витребування доказів. У поданій заяві про застосування строку позовної давності відповідач зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності на стягнення коштів за період до лютого 2015 року. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.10.2018 року заяву [PERSON] про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води залишено без задоволення. Представник позивача у судовому засіданні 12.11.2018 року позов підтримав, просив його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання 12.11.2018 року не з'явився, проте через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи. Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч .1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторонами в справі надані пояснення та заперечення, підстави, визначені законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача. Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до поданого клопотання про витребування доказів, відповідач просив витребувати: 1) докази постачання відповідачу гарячої води та опалення; 2) розрахунок ціни наданих позивачем відповідачу послуг із зазначенням календарної дати початку їх надання по кожному окремому договору; 3) докази виконання позивачем обов'язку щодо повідомлення відповідача про ціну та умови оплати наданих послуг; 4) докази проживання в квартирі відповідача 5-ти осіб у період з дати початку надання послуг позивачем відповідачу і до 01.01.2018 року. За умовами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи містяться корінці наряду (а.с. 11-13), що підтверджують надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Крім того, у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року (а.с. 9). Слід зазначити, що тарифи, за якими здійснювалося нарахування вартості наданих послуг, закріплені у Постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Зазначена інформація є загальновідомим фактом, що відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стосовно витребування доказів про проживання в квартирі відповідача кількості осіб за період надання послуг, слід зазначити наступне. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто відповідач мав довести, що за період надання спірних послуг у квартирі відповідача проживала менша кількість осіб, ніж зазначено у рахунках. Крім того, під час направлення рахунків про сплату за послуги, відповідачу повідомлялася інформація про кількість мешканців, з розрахунку яких здійснювалося нарахування платежів. Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до позивача для уточнення інформації стосовно кількості проживаючих осіб, у тому числі за спірний період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які надає ПАТ «Київенерго» за вказаною адресою. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р.№ 630 (далі- Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-УІІ від 10.04.2014 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014р. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті -Хрещатик» від 06 серпня 2014 року було опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку. Ці договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2005 № 630 та є Договорами приєднання. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а особа як споживач послуг чи власник житла зобов'язаний здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абз.2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач [PERSON] як споживач послуг, що надані позивачем, зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними Факт надання послуг у будинок, в якому проживає відповідач, підтверджується корінцями наряду (а.с. 11-13). У період надання вказаних послуг з жовтня 2015 року по січень 2018 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, розмір якої станом на 01.01.2018 року складає 32 716,72 грн., з яких 9 908,94 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення; 22 807,78 грн. заборгованості за постачання гарячої води. 18.12.2017 позивач надіслав відповідачеві вимогу щодо сплати вищевказаної заборгованості, однак вимога залишилася без реагування. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПАТ «Київенерго», однак вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносив, чим призвів до утворення заборгованості, така заборгованість підлягає стягненню судовим рішенням. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов'язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Відповідно до ст. 625 ЦК України ПАТ «Київенерго» була нарахована сума інфляції та 3% річних, які склали 4 131,74 грн. інфляційних нарахувань та 941,00 грн. як 3% річних за період з жовтня 2015 року по січень 2018 року (а.с. 9). За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи відсутність даних про те, що заборгованість відповідача за спожиті послуги погашена, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а відтак, з [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» необхідно стягнути 9 908,94 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення, 22 807,78 грн. заборгованості за постачання гарячої води, 5 072,74 грн. інфляційних нарахувань і 3% річних, а всього стягнути 37 789,46 грн. Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача 21.02.2018 року. Позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла за період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. За таких обставин, заява про застосування строку позовної давності подана позивачем безпідставно. Відповідно до ст.141 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають також 1 762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved