Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що 14.09.2002 року у них був зареєстрований шлюб і 16.02.2007 року розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний запис № 15. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Монастирищенської міської ради від 13.08.2014 року № 3592. Вона не працює тому, що на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача немає. Згідно копії рішення № 2-92/07 від 12.03.2007 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 200 грн. щомісячно. Цих коштів категорично не вистачає для її утримання. Просить змінити розмір стягнення з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, жителя [ADDRESS] працюючого в Монастирищенському РЕМ і отримуючого пенсію, на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що вона не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. За рішенням суду відповідач сплачує аліменти в розмірі 200 грн. на місяць та заборгованості по сплаті аліментів не має. Вважає, що дана сума аліментів є недостатньою. Раніше вона не зверталася за збільшенням розміру аліментів, оскільки не було потреби. Відповідач офіційно працює, має заробітну плату та крім цього отримує пенсію. Дійсно підтверджує, що відповідач купував доньці речі та дарував подарунки. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться мати не відповідає дійсності, оскільки мати відповідача проживає окремо від нього та отримує пенсію. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, підтримав подані заперечення проти позову, відповідно до яких дійсно він перебував у шлюбі з позивачкою з 14.09.2002 по 16.02.2007 року. Від даного шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], яка певний час проживала з матір'ю. Відповідно до рішення Монастирищенського районного суду № 2-92/01 від 12.03.2007 року сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 200 грн. [PERSON] зареєстрована у м. Алчевськ про, що свідчить відмітка про реєстрацію в її паспорті і прибула до м. Монастирище не так давно, а його донька [PERSON] проживає у м. Монастирище з 2012 року і по даний час біля матері позивачки [PERSON] та навчається у 5-А МЗШ № 2. Виходячи з вищенаведеного і враховуючи те, що аліменти перераховувались на адресу позивачки не впевнений, що ці кошти йшли на забезпечення дитини. Позивачкою неодноразово порушувались його права як батька, що проявлялось у перешкоджанні спілкуванню з його донькою [PERSON]. Тому він був змушений звернутись до органів опіки та піклування для усунення вказаних перешкод. Розпорядженням Монастирищенської РДА № 215 від 14.11.2012 р. за ним визнано право на спілкування з донькою кожної другої та четвертої п'ятниці з 15 години до 8 год. 30 хв. наступного понеділка. Але навіть і після набрання чинності вказаним розпорядженням, воно в повній мірі не виконувалось і не виконується по даний час. Крім того він купував доньці необхідні речі, коли вона приходила хоч на короткий термін і він бачив, що вона чогось потребує. На його утримані перебувають: дружина [PERSON] 1987р.н., син [PERSON] 2014р.н. Дружина [PERSON] не працююча та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мати [PERSON] 1954р.н., пенсіонерка, знаходиться на його утриманні. Крім того, він є інвалідом з дитинства тому змушений час від часу проходити курси лікування своєї хвороби, що потребує певних додаткових витрат та в судовому засіданні пояснив, що він як син за законом зобов»язаний допомагати матері. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач у справі є її рідним сином. Вона доволі часто приїздить до сина в гості, оскільки проживає окремо. У разі перебування онуки [PERSON] в сина, вона постійно їй щось дає, кошти чи інше. Їй відомо, що син крім сплати аліментів купував доньці також пальто, туніки. Крім цього, вона хворіє і син їй допомагає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює продавцем в магазині в м. Монастирище. Дійсно, відповідач у справі [PERSON] в 2012 році купував пальто для своєї доньки [PERSON], а в 2013 році купував дві туніки для дитини. Крім цього, [PERSON] звертався до її чоловіка з приводу поїздки до його матері, яка проживає окремо. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.09.2009 року ( а.с.5). Між сторонами склалися правовідносини з приводу обов»язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 березня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 200 ( двохсот) гривень щомісячно, починаючи з 19.02.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення вступило в законну силу 23 березня 2007 року (а.с. 7). Відповідач сплачував аліменти щомісячно, шляхом їх відрахування з заробітної плати, що підтверджується довідкою ПАТ «Черкасиобленерго» Монастирищенський район електромереж № 353 від 25.09.2014 року ( а.с.18). Позивач, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13.12.2013 року зареєструвала шлюб, будучи «[PERSON]» з [PERSON], та після реєстрації шлюбу прізвище дружина «[PERSON]» ( а.с. 63). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 183, 184, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як на підставність позову про зміну розміру стягуваних аліментів, позивач посилається на зміну її сімейного стану, а саме народження дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області ( а.с. 64), довідкою про склад сім»ї, виданою Монастирищенською міською радою за № 3592 від 13.08.2014 року [PERSON], відповідно до якої склад її сім»ї становлять: чоловік: [PERSON], [INFO], дочка: [PERSON], [INFO], син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], працює в ПАТ «Черкасиобленерго» Монастирищенський район електричних мереж на посаді інженера з к.с., форма працевлаштування основна та отримує стабільний заробіток - заробітну плату, яка за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року, за мінусом аліментів, склала 21545 грн. 51 коп. ( а.с. 70). Крім цього, судом встановлено, що відповідач отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи, розмір якої за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року склав 5694 грн. ( а.с.71). Таким чином, суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що відповідач у справі має регулярний та стабільний дохід, тобто має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Посилаючись на те, що їх з позивачем спільна дитина [PERSON], [INFO] не проживає разом з позивачем, відповідач разом з тим не доводить факту проживання неповнолітньої разом з ним чи його близькими. Натомість, згідно довідки Монастирищенської міської ради №3592 від 13.08.2014 року до складу сім»ї позивача входить дитина - дочка [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Судом встановлено, що до складу сім»ї відповідача [PERSON] входять дружина: [PERSON], [INFO], ( яка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення з 01.06.2014 року по даний час і отримує допомогу при народженні дитини ( а.с.21), не працює, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Аврамівської сільської ради Монастирищенського району № 1810 від 25.09.2014 року ( а.с.23)), син: [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.08.2014 року ( а.с. 33) ( а.с. 22), він є інвалідом 3 групи ( а.с. 25). На дані обставини відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позову. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати [PERSON], 1954 року народження ( а.с.26), спростовується даними пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 03.02.2005 року, відповідно до якого [PERSON] отримує пенсію за віком, яка призначена їй довічно ( а.с.31). Крім цього, довідкою виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району Черкаської області, підтверджено місце проживання [PERSON] в [ADDRESS] ( а.с.24), тобто окремо від відповідача, місце проживання якого [ADDRESS]. Тобто, доказів знаходження у відповідача на повному утриманні матері чи визнання його у встановленому законом порядку опікуном матері, суду не надано. Суд вважає, що дані обставини, а саме перебування на утриманні відповідача дружини, яка хоча й не працює, однак отримує допомогу при народженні дитини, малолітнього сина, інвалідність відповідача, при наявності вищенаведених доходів відповідача є недостатнім, для відмови в задоволенні позову. Посилання відповідача на надання утримання дочці поза сплатою щомісячних платежів (аліментів), а саме купівля одягу, подарунків не є підставою, для відмови в задоволенні позову, оскільки дане утримання носить періодичний характер, розділене в часі та не має визначення щомісячного утримання. Відповідно до абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Розмір аліментів у виді ? частини з усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не порушить права на належне утримання, з урахуванням доходів відповідача, дружини та малолітнього сина [PERSON], [INFO], буде відповідати розумності та потребам дитини віком від 6 до 18 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум з 01 січня 2014 року на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1286, 00 грн. Доказів сплати аліментів будь-кому, крім позивачу за рішенням суду, відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт зміни сімейного стану позивача, необхідність збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, можливість сплати аліментів відповідачем на користь позивача на утримання спільної дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до роз'яснень, даних в пункті 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 181, 182, 184, 192 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: approved