Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства " Індастріал Медіа Нетворк ", залучивши в якості третьої особи: Інспекцію з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг підключення та доступу до мережі Internet / IPNET № 172047436 від 19 січня 2015 року, і додаткових угод, що супроводжують основний договір та про відшкодування збитків, свою позовну заяву мотивує тим, що на початку січня 2015 р. із рекламного буклету, який він знайшов у своїй почтовій скриньці, йому стало відомо, що у ПрАТ «Індастріал Медіа Нетворк» / компанії IPNET, діє акція з підключення цифрового телебачення. Його зацікавила пропозиція та маючи потребу в такій послузі, він у телефонному режимі звернувся до представників компанії з приводу зазначеної акції. 19 січня 2015 року між ПрАТ «Індастріал Медіа Нетворк» в особі Зарічної Т.В. яка діє на підставі довіреності № 159 від 25 грудня 2014 року з одного боку та ним було укладено Договір про надання послуг підключення та доступу до мережі Intemet/IPNET № 172047436 від 19 січня 2015 року. Разом із договором було укладено: - додаткову угоду № 1 Договору про надання послуг підключення та доступу до мережі Intemet/IPNET № 172047436 від 20 січня 2015 р. ; - договір оренди № 172047436 / STB MAG250 micro від 20 січня 2015 року . Вищезазначені угоди були підписані ним з протоколами розбіжностей, які були направлені на адресу відповідача. 02.02.2015 року за його адресою прибув представник відповідача, який підписав акт прийому-передачі товару за договором оренди від 20 січня 2015 року, він передав представнику відповідача , а останній оглянув та перевірив телевізійну IPTV приставку STB MAG250 micro та надав акт приймання- передачі товару за договором оренди від 02 лютого 2015 року. Таким чином вважає, що 02 лютого 2015 року з вини Провайдера йому було відмовлено у наданні послуги підключення та доступу до мережі Internet/IPNET, маючи по роботі велику потребу в доступі до мережі Internet був змушений звернутися до іншого Провайдера. Внаслідок чого, йому знов прийшлося сплатити за підключення та доступу до мережі Internet. Таким чином, протиправними діями ПрАТ «Індастріал Медіа Нетворк» йому завдано збитки, що складаються з: - 160 грн. - сплата за підключення та доступу до мережі Internet/IPNET, що підтверджує повідомлення від 01 лютого 2015року; - 331 грн. - сплата за підключення до мережі Internet іншого Провайдера - 379 грн. - сплата за настінне кріплення для телевізора, придбане 25 січня 2015 року та змонтоване на кухні, оскільки телевізійна IPTV приставка STB MAG250 micro була змонтована на кухні біля роутеру. Крім того, враховуючи, що відповідно до тарифу (100 Карат) на послуги доступу до мережі Internet/IPNET, щомісячна абонентська плата складає 100 грн., а таким чином за кожен день прострочення провайдер зобов 'язаний сплатити пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги, що становить 3 грн./день. Таким чином, станом на 20 березня .2015 року існує прострочення на 46 днів, що становить 138 грн. У зв 'язку з неможливістю виконати зобов 'язання за професійною діяльністю, внаслідок відмови Відповідача у наданні послуг, він почав хвилюватися та нервувати, у зв"язку з чим вважає що дії Відповідача завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у 500 грн. На підставі вищевикладеного він просить розірвати укладені з Приватним акціонерним товариством «Індастріал Медіа Нетворк» (ЄД 33056474) договори та угоди, а саме: - договір про надання послуг підключення та доступу до мережі Internet/IPNl 172047436 від 19.01.2015 p.; - додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг підключення та доступу до а Internet/IPNET № 172047436 від 19 січня 2015 року від 20 січня 2015 року. - договір оренди № 172047436 / STB MAG250 micro від 20.01.2015 р. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індастріал Медіа Нетворк» ( ЄДРПОУ 330056474 ) на його користь збитки у сумі 1008 грн., що складаються з: - сплати за підключення та доступу до мережі Internet/IPNET - 160 грн.; - сплати за підключення до мережі Internet іншого Провайдера - 331 грн.; - сплати за настінне кріплення для телевізора - 379 грн.; - пені у розмірі 138 грн. за 46 днів прострочення. Та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індастріал Медіа Нетворк» (ЄДРПОУ 3305 на його користь моральну шкоду в розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підсав викладених у позовних вимогах.. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства " Індастріал Медіа Нетворк " за довіреністю № 160 від 15 грудня 2014 року Ходіс Тетяна Вікторівна проти заявленого позову заперечила в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні. Проте, враховуючи той факт, що Відповідач не зобов'язаним в контексті чинного законодавства вчиняти жодних дій, спрямованих на погіршення свого стану, Відповідач обґрунтовано вважає, що ним не було вчинено жодних дій, які б могли сприяти можливому виникненню моральних страждань у Позивача. Тож, Відповідач вважає необгрунтованим твердження Позивача про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок винних дій Відповідача, а отже, з огляду на положення ч.І ст 1167 ЦК України, не бачить підстав для відшкодування Відповідачем заподіяної шкоди. Разом з тим 22 червня 2015 року за вх. № 29720 до загальної канцелярії суду надійшли заперечення за підписом генерального директора Грищук Д.М. в яких також просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві в судове засідання не направила свого представника , про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з жодними заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач є телекомунікаційною компанією, що надає послуги доступу до мережі Інтернет та послуги інтерактивного телебачення у декількох районах м. Києва. Судом встановлено, що 19 січня 2015 р. абоненту (Позивачеві) для підписання були надані два примірники абонентського договору № 172047436 від 19 січня 2015 року та одночасно, не чекаючи внесення Позивачем первинної абонентської плати, Відповідач розпочав роботи із підключення обладнання Позивача до мережі Інтернет. Здійснюючи роботи із підключення Позивача, Відповідач вважав умови договору узгодженими у запропонованій редакції. Позивач повернув підписаний договір, а також додаткову угоду до нього та договір оренди IPTV приставки із поміткою «підписано з протоколом погодження розбіжностей від 20 січня 2015 pоку», не надавши при цьому самого протоколу. Протоколи були отримані Відповідачем пізніше, 29 січня 2015 року. Позивач пропонував Відповідачеві підписати договори та додаткову угоду із врахуванням певних змін. Так, у Протоколі погодження розбіжностей до Абонентського договору Позивач пропонував виключити п. 5.3., який передбачає право Відповідача у випадку заборгованості Абонента передати інформацію щодо нього третім особам для стягнення боргу у судовому порядку. У протоколі погодження розбіжностей до Додаткової угоди № 1 до Абонентського договору Позивач пропонував виключити найістотніший пункт цієї угоди - пункт, який передбачає можливість застосування штрафних санкцій у випадку дострокового розірвання цієї угоди. У судовому засіданні представник відповідача наголошувала, що на природі цієї додаткової угоди , Відповідач, який постійно удосконалює, вивчає умови надання послуг своїх конкурентів на цьому ринку, та, виходячи в тому числі із сукупності цих факторів, формує власну маркетингову політику, що втілюється в особливих пропозиціях для своїх абонентів. В даному випадку Відповідач пропонував своїм абонентам особливі умови підключення до мережі Інтернет за умови довгострокового користування своїми послугами, а саме підключення за 49,00 гривень, при тому, що звичайна вартість підключення згідно тарифам Відповідача, які є невід'ємною частиною Абонентського договору, становить 199,00 грн. У випадку дострокового розірвання цієї додаткової угоди абонент має сплатити повну вартість підключення, що є абсолютно логічним і справедливим з точки зору формування фінансової політики Відповідача, адже є очевидним, що підключення кожного абонента потребує певних матеріальних та фінансових ресурсів, і Провайдер закономірно розраховує на те, що такий абонент буде користуватися послугами Провайдера протягом тривалого часу. Більш того, така додаткова угода не є обов'язковою для підписання, абонент може отримувати послуги виключно на умовах, передбачених договором та відповідним тарифним планом, із застосуванням при цьому відповідної цінової політики. Отже, проаналізувавши вищевикладене Відповідач вважає цей пункт додаткової угоди істотною її умовою. У протоколі погодження розбіжностей до Договору оренди IPTV приставки Позивач пропонує протилежно змінити пункт, який визначає порядок оплати за оренду приставки у випадку призупинення надання послуги доступу до мережі Інтернет, що знову такі суперечить політиці Відповідача та є економічно невигідною для нього. Як відомо, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони, підписуючи Договір, своїм підписом погоджуються із його умовами. Разом з тим, Абонентський договір розроблений Відповідачем із урахуванням положень чинного законодавства України в сфері телекомунікацій, в тому числі і з урахуванням норм Правил надання та отримання /телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295. Він містить всі необхідні норми та положення, які дозволяють Відповідачеві якісно надавати телекомунікаційні послуги та одночасно при цьому жодним чином не суперечать чинному законодавству України. Відповідач вважає умови договору справедливими, та такими, які відповідають його баченню балансу взаємовідносин сторін договору. Відповідач протягом багатьох років здійснення своєї діяльності на ринку телекомунікаційних послуг вважає свою політику лояльною до абонентів, і в окремих випадках розглядає звернення своїх абонентів щодо можливостей зміни умов Абонентського договору, погоджуючись із ними, якщо вважає, що внесення подібних змін не погіршить умов надання телекомунікаційних послуг та не ускладнить позицію Провайдера у випадку виникнення яких-небудь суперечностей у процесі реалізації Абонентського договору. Отже, Позивач не бачив можливостей пристати на пропозицію Позивача змінити умови Абонентського договору запропонованим чином, оскільки в цьому випадку порушувалися б засади формування цінової та маркетингової політики Відповідача, що не відповідає його інтересам. Оскільки, Відповідач вважає вищезазначені положення договору істотними, відсутність яких може негативно вплинути на його діяльність в якості Провайдера телекомунікаційних послуг. Відповідно до статті 627 цього Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Відповідач вважає, що зауваження Позивача «підписано з протоколом погодження розбіжностей» на примірниках договорів свідчить про його незгоду із запропонованими умовами таких договорів, а, отже, і про відсутність згоди однієї із сторін щодо умов договорів, в тому числі і тих, які хмають істотне значення. Сам же Позивач у всіх своїх протоколах погодження розбіжностей зазначив, що «у разі відмови підписання протоколу Провайдером Договір вважати неукладеним у зв'язку з недодержанням ст. 638 ЦК України». Протоколи не були підписані Відповідачем через причини, зазначені вище, отже, якщо позицію Позивача вважати послідовною, всі договори, розірвання яких є предметом позовної заяви, є неукладеними та не можуть внаслідок цього бути розірваними у судовому порядку! 03 березня 2015 р. Відповідачем на зазначену у договорі адресу Позивача було направлено листа (який був ним отриманий, про що свідчить повідомлення про вручення, копія якого додається), в якому у зв'язку з тим, що договір був неукладений, йому пропонувалося повідомити банківські реквізити, аби повернути сплачені ним за користування послугою доступу до мережі Інтернет кошти. Проте, Позивач станом на сьогоднішній день не здійснив жодних дій для повернення цих коштів, натомість просить суд стягнути ці кошти в якості збитків. У своїй позовній заяві Позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди тим, що ним було неможливо виконати зобов'язання за професійною діяльністю, через що Позивач почав хвилюватися та нервувати. Слід зауважити, що Відповідач є лише одним із провайдерів, який надає послуги за адресою проживання Позивача. На жаль, Відповідач не займає монопольного становища на ринку телекомунікаційних послуг, і має чимало достойних конкурентів, які надають послуги саме в будинку за адресою, де проживає Позивач. Так, серед них можна назвати таких провайдерів, як «Інформаційні технології», «Фринет», «Тріолан», «Київстар», «Воля», які пропонують аналогічні за ціною та змістом тарифні пакети. Отже, у Позивача був широкий вибір провайдерів, редакція договорів про надання послуг яких мала би шанси задовольнити вимоги Позивача та уникнути тим самим навіть теоретичних підстав для виникнення хвилювань та нервувань. А той факт, що Позивач врешті-решт скористався послугами одного з них, лише підкреслює відсутність унікальності послуги, яка надається Відповідачем, та свідчить про фізичну можливість Позивача уникнути моральних страждань внаслідок неукладеного із Відповідачем договору. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Беручи до уваги наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, зокрема завданням позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача. Оскільки Відповідач є господарюючим суб'єктом, діяльність якого спрямована на отримання прибутку, і має право самостійно визначати засади своєї політики, що знаходить своє втілення в тому числі і у визначенні умов договорів та додаткових угод, та не приставати на заздалегідь невигідні для себе пропозиції, а Позивач мав всі необхідні інструменти аби уникнути настання можливих матеріальних та моральних збитків, проте свідомо не скористався ними На підставі вищевикладеного ст. ст. 6, 627, 638 , 1167 ЦК України і

Outcome: dismissed