Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом [PERSON] просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалася на те, що спірна квартира приватизована та успадкова нею після смерті батька -[PERSON] Оскільки відповідач вважає, що дана квартира є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, так як набута за час перебування з ним у шлюбі, не визнає за нею права особистої приватної власності, тому посилаючись на п.п 2,4 ст. 57 СК України позивачка просила визнати за нею право особистої приватної власності на вищевказану квартиру. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення та пояснювала, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленняя про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів 11.02.1988 року [PERSON]Я ( батьку позивачки) видано Ордер №001951 на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно розпорядження міського голови від 26.12.2000 року №659-р видано свідоцтво від 12.01.2001року про право власності на вказану квартиру на праві спільної сумісної власності в рівних долях [PERSON] та позивачці- Петришин О.В. Після смерті батька позивачки, 13.02.2017року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири №130 в м.Івано-Франківську по вул. Будівельників, буд. №20 в порядку ст.1268 ЦК України . Шлюб між сторонами по справі було укладено 06 травня 2000року та розірвано 17 червня 2015 року, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. А отже свідоцтво про право на спадщину за законом видано позивачці через два роки після розірвання шлюбу з відповідачем. Стаття 57 СК України визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а саме: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Проте як вже зазначалося судом право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] позивачкою вже зареєстровано. про що свідчить [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Тобто визначаючи компетенції судів щодо розгляду цивільних спав, ЦПК України відніс до розгляду в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте право позивачки на вищевказану квартиру ніким не порушено та не оспорюється, крім того, за нею вже зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS], а тому суд вважає , що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed