Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Прокурор Богодухівського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах Богодухівської районної державної адміністрації, на фінансуванні якої знаходиться Богодухівська ЦРЛ до [PERSON], в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Богодухівської районної державної адміністрації , в якості відшкодування витрат на лікування [PERSON] суму в розмірі 6 248 грн. 46 коп. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України. Вказаним вироком встановлено, що 13 квітня 2014 року близько 20.20 год. [PERSON], в порушення вимог п.2.9 ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ-2101", номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Шевченко в м. Богодухові Харківської області зі сторони залізно-дорожнього вокзалу в напрямку центра, із швидкістю 50 км/год., на шляху прямування, порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.12.2. "У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості; п.12.3 "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди", втратив контроль над керованим автомобілем та допустив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми черевної порожнини у вигляді розриву печінки, гематоми в області кишечнику і великого сальника, з внутрішньочеревною кровотечею; відкритого осколкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою загрози для життя. Крім того, [PERSON] 13 квітня 2014 року близько 20.20 год., після наїзду на пішохода в районі розташування буд. № 119 по вул. Шевченка м. Богодухів Харківської області, суб'єктивно усвідомлюючи, що своїми діями залишив потерпілого [PERSON] у небезпечному для життя стані, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людям, що перебувають у небезпечному для життя стані та маючи можливість надати таку допомогу, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, свідомо залишивши потерпілого [PERSON] у небезпечному для життя стані. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, з якими він був доставлений до Богодухівської ЦРЛ. Згідно з історії хвороби та довідкою медичної установи потерпілого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Богодухівської ЦРЛ з 13 квітня 2014 року по 29 травня 2014 року, тобто 16 днів і загальна сума витрат на його стаціонарне лікування становить 6 248 грн. 46 коп. Під час досудового та судового слідства позов не заявлявся. Прокурор прокуратури Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечував проти позову. Представник Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 рок [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135, 70 КК України. Вироком апеляційного суду Харківської області від 27 січня 2015 року вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року щодо [PERSON] в частині призначеного йому покарання скасовано та призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України. У решті вирок залишено без змін. Злочинними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою загрози для життя. Згідно довідки КУОЗ Богодухівської центральної районної лікарні від 25 вересня 2014 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні лікарні з 13 квітня 2014 року по 29 травня 2014 року (історія хвороби № 1989) з діагнозом - ГЧМТ. Струс головного мозку; скальповано рвані рани висково потиличної області зправа, ягодичної області зліва; відкритий оскольчатий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням; закритий оскольчатий перелом лівої бедрової кістки на границі середньої та нижньої третини діафази зі зміщенням. Вартість лікування за державні кошти становить 6 248 грн. 46 коп. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Богодухівської ЦРЛ. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved