Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (далі - позивач, Фонд) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1, позичальник), [PERSON] (далі - відповідач 2, поручитель) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 23.12.2015 між [PERSON] та Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» був укладений кредитний договір №10в-12-1-015 (надалі - Договір), відповідно до якого фонд надав позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн. для будівництва інженерних мереж водопостачання, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , строком на 3 роки. З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного Договору між КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено договори поруки за «Позичальника» (фізичної особи) від 23.12.2015, відповідно до якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Фондом за виконання зобов`язань по кредитному договору №10в-12-1-015. Свої зобов`язання Фонд виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 5 000 грн., утім позичальник в порушення умов договору кредит не повертав у встановлений згідно з Графіком термін, внаслідок чого станом на 23.01.2020 допустив заборгованість по погашенню кредиту, яка становить 6881 грн. 30 коп., які у добровільному порядку не повертає, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 21.02.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 23.12.2015 між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №10в-12-1-015 (а.с.17), відповідно до п.1.1. якого Фонд надав Позичальнику кредит у сумі 5 000 грн. для будівництва інженерних мереж водопостачання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , строком на 3 роки. Відповідно до п.2.1. Договору встановлено, що кредит надається на підстави заяви позичальника в сумі, яку визначено в п.1.1. Договору шляхом передачі йому матеріальних ресурсів, обладнання по актам прийому-передачі матеріальних ресурсів та/або оплати підрядних робіт підрядним організаціям та/або перерахування коштів на особистий банківський рахунок позичальника по його письмовій заяві. 23.12.2015 між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено Договір поруки за «Позичальника» (фізичної особи) (а.с.18), відповідно до якого останній зобов`язався солідарно відповідати перед Фондом за виконання зобов`язань по кредитному договору №10в-12-1-015 від 23.12.2015 на суму 5000 грн. укладеного строком на 3 роки між Фондом та [PERSON] . З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 23.01.2020 виникла заборгованість [PERSON] за кредитним договором №10в-12-1-015 від 23.12.2015 в розмірі 6881, 30 грн., з яких: сума основного боргу 4500 грн.; 3% річних - 611, 30 грн.; обслуговування 10 грн., пеня 1620, 00 грн., які у добровільному порядку не повертає. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 23.12.2015 між КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» в особі голови фонду Бабошина В.О. та кооперативом по будівництву інженерних мереж водопостачання села Коханівка Липовецького району в особі голови [PERSON] було укладено Угоду №10в-12-1 з кооперативом по будівництву інженерних мереж водопостачання, предметом якого є співробітництво сторін з метою спільного будівництва інженерних мереж водопостачання села Коханівка Липовецького району, вартість робіт сторонами узгоджена в розмірі 218642 грн. (а.с.21). 29.12.2015 між Кооперативом по будівництву інженерних мереж водопостачання с. Коханівка Липовецького району (замовник), ТОВ «ВАЛРОМ Україна»(продавець) та КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» (покупець) було укладено договір, відповідно до якого продавець зобов`язався передати замовнику по дорученню фонду труби ПЕ для водопостачання зазначеним в рахунку (накладній), надалі товар, а фонд зобов`язався оплатити на умовах цього договору, ціна товару 218641, 20 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що відповідно до видаткової накладної №ВР-0004835 від 29.12.2015 (а.с.26) та платіжного доручення №135 від 29.12.2015 (а.с.28) грошові кошти в розмірі 218641, 209 грн. було передано Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВАЛРОМ Україна». Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредиту позичальнику [PERSON] на підставі поданої нею заяви, у відповідності до п.2.1. Договору, а також належним чином оформлених доручень позичальника з приводу передачі отриманих нею коштів третій особі, а саме ТОВ «ВАЛРОМ Україна». Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач [PERSON] є членом Кооперативу по будівництву інженерних мереж водопостачання с. Коханівка Липовецького району. При цьому, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту передачі позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed