Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка 16.10.2013 року звернулась до суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1994 року, який 31.08.2004 року був розірваний. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З 05.08.2013 року дочка навчається в Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Дідоренко. Відповідач допомоги на утримання дочки не надає. При цьому навчання дочки вимагає значних затрат, а її доходів на утримання дочки не вистачає в повному обсязі. Так, її середня заробітна плата на місяць складає 1991,45 грн., а стипендія, яку отримує дочка складає 208 грн. на місяць. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини - дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Ухвалою суду від 06.02.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, була залучена [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, додатково пояснила, що хоча її дочка перебуває на державному забезпеченні, вона несе й додаткові витрати. А саме вона витрачає гроші на одяг, на предмети гігієни, продукти харчування близько 100 грн., на проїзд додому з м.Луганська в м.Дебальцеве, витрати на інтернет в розмірі 33 грн. на місяць; на дозвілля близько 30 грн. на тиждень (театр, кіно). Просила позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надавши до суду заяву про розгляд в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн. щомісячно, при цьому пояснив, що він працює, отримує заробітну плату, розмір якої становить в середньому 3,5-4 тисячі грн. на місяць. В теперішній час він має іншу сім»ю, він одружений, має сина [PERSON], 2006 року народження, сплачує аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача, за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дочка відповідача [PERSON], [INFO], не є такою, що потребує матеріальної допомоги, що є однією з підстав стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Оскільки вона, навчаючись в учбовому закладі, перебуває на повному державному забезпеченні. Крім того, відповідач в теперішній час з сім»єю переїхав до м.Одеси, де винаймає житло, крім того він має кредитні зобов'язання. В задоволенні позову просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 31.08.2004 року був розірваний (а.с.2). Згідно із свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Дебальцівським відділом РАГСу, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с.3). Згідно з довідкою №102 від 05.08.2013 року (а.с.6) [PERSON] навчається в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка з 05.08.2013 року, на денній формі навчання. Знаходиться на повному державному забезпеченні. Отримує стипендію в розмірі 208 грн., відповідно до довідки №328 від 09.10.2013 року (а.с.4). Так, в судовому засіданні встановлено за поясненнями позивачки, що [PERSON], перебуваючи на державному забезпеченні, мешкає в гуртожитку безоплатно, має трьохразове харчування та навчання є безкоштовним. Разом з тим, суд вважає, що [PERSON], [INFO] народження, навчаючись в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, хоча й перебуває на повному державному забезпеченні, є такою, що потребує матеріальної допомоги батьків. При цьому, суд виходить з того, що навчальний заклад знаходиться не за місцем проживання [PERSON], форма навчання є денною, стаціонар, що виключає можливість власного працевлаштування, навчання відбувається на бюджетній основі, вона потребує матеріальних витрат на оплату проїзду з місця навчання додому, на одяг, засоби гігієни, на придбання додаткових продуктів харчування, оплату засобів зв»язку, що не забезпечується державою та є необхідним для підтримання нормальної життєдіяльності, а стипендія, яку вона отримує не може в повній мірі забезпечити всім необхідним. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітнього окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Згідно з довідкою №17435 від 16.10.2013 року (а.с.5) позивач [PERSON] працює касиром сектора фінансового забезпечення Дебальцевського МВ та отримує заробітну плату в середньому розмірі 1991 грн. Що стосується відповідача [PERSON] він, відповідно до довідок №63 від 26.02.2014 року працював диспетчером поїзний дільниці 1 групи Дебальівська дирекція залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» та його середня заробітна плата складала 6084,25 грн. на місяць (36505,50:6), а з грудня 2013 року відповідач, згідно х довідкою №522/91 від 26.02.2014 року, працює помічником машиніста тепловоза та розмір його заробітної плати за повний відпрацьований місяць складає 4183, 15 грн. Відповідно ж до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Так, відповідач в своїх запереченнях посилався на те, що в теперішній час у нього нова сім»я, він одружився, від шлюбу має неповнолітню дитину - сина [PERSON]. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначені розміру аліментів, крім іншого, має врахувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Так, згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції [PERSON] одружився на [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] відповідач спільно з [PERSON] має неповнолітню дитину - сина [PERSON], 2006 року народження. Вказану обставину, а саме наявність у платника аліментів неповнолітньої дитини, суд відповідно до вимог ст.182 СК України, враховує при визначенні розміру аліментів. Доводи же відповідача, що він має кредитно-фінансові зобов»язання перед банком та сплачує страхові внески за договором добровільного страхування наземного транспорту, суд не приймає до уваги, оскільки, отримавши кредит в банку, він за власним бажанням взяв на себе обов'язок сплачувати грошові кошти, відповідач не позбавлений права і в подальшому набувати у власність матеріальні блага за рахунок своїх доходів, але при цьому слід враховувати свої зобов'язання по утриманню дітей. Що також стосується й витрат щодо оренди житла. Таким чином, суд, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, сукупний дохід сімей, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дочки, що продовжує навчання на денній формі, стаціонарі, отримує стипендію, перебуває на державному забезпеченні, можливість надання такої допомоги відповідачем, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/14 частини від заробітку (доходу) щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Визначаючи розмір аліментів суд виходив також і з того, що аліменти в розмірі 1/14 частини від заробітку відповідача (6082,25 грн.) складатиме 425,90 грн., що при наданні допомоги другим з батьків - позивачкою у справі, враховуючи й отримання стипендії самою [PERSON], її державне забезпечення, буде відповідатиме середній сумі витрат [PERSON] на місяць. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК України та

Outcome: partial