Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем по справі зареєстрований 28 жовтня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 895. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як в них виявились різні психологічно несумісні характери та погляди на життя, вони не розуміють один одного, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння. Вони переконались, що не зможуть проживати разом. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються, сторони проживають окремо з 15.10.2014 р.. Вважає, що за таких обставин шлюб розпався та носить чисто формальний характер, примирення не доцільне. Спору про поділ майна не існує. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Просить шлюб розірвати та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням шлюб розірвати та справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011 р. (а.с. 7), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 10,12). Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка в заяві висловила своє побажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем до реєстрації шлюбу «[PERSON]», суд вважає можливим забезпечити їй таке право. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved