Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом на обгрунтування якого зазначила, що з 03 квітня 1985 року по 01 квітня 1992 року вона працювала на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі ім.. Октябрьської революції в ковальсько-пресовому цеху на посаді машиніста крана 2, 3, 4 розряду. Зазначила, що професія має особливий характер та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року. Відповідно до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року професія коваль на пресах та молотах віднесена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 01 квітня 1992 року вона була звільнена за власним бажаням. Вона звернулася до ВАТ ХК «Луганськтепловоз» з заявою з питання видачі довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за період з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року. Однак, листом ВАТ ХК «Луганськтепловоз» за № 019-360 від 09.08.2013 року відмовив йому у наданні довідки, посилаючись на те, що довідку про підтвердження пільгового стажу повинно надати ПрАТ «Лугцентрокуз», яке є правонаступником Ворошиловградського тепловозобудівельного заводу ім.. Октябрьської революції, пов»язаною з роботою ковально-пресового цеху. 26 червня 2013 року ПрАТ «Лугцентрокуз» надіслав відповідь за № 703, відповідно до якої повідомив, що інформацію для підтвердження стажу вона може отримати у ПАТ «Лугансктепловоз». Вважає, що відмова відповідача у наданні необхідних довідок позбавляють її права на отримання пенсії на пільгових умовах. Просить суд зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» надати їй ([PERSON]) довідку, яка уточнює особливий характер робіт та умови праці, підтверджує її роботу на посаді машиніста крану на гарячій ділянці робіт ковальсько-пресового виробництва Ворошиловградського тепловозобудівного заводу ім. Жовтневої революції в період з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року, з вказівкою періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу, професії або посади, характеру виконуваної роботи, з вказівкою розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номерів, до якого включається цей період роботи, з вказівкою первинних документів за час виконуваної роботи, на підставі яких видана довідка: особистої картки, розрахунково-платіжної відомості, табеля обліку робочого часу, технологічного паспорту приладів. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні до викладених в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ВАТ ХК «Луганськтепловоз» заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що витребувану позивачем довідку має надавати саме ПрАТ «Лугцентрокуз», як правонаступник ВО «Луганськтепловоз» стосовно діяльності ковальсько-пресового цеху. У судовому засіданні представник третьої особи ПрАТ «Лугцентрокуз», вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено: [PERSON] з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року працювала на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі ім.. Октябрьської революції в ковальсько-пресовому цеху машиністом крана 2, 3, 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6) та не оспорюється сторонами. На данний час це підприємство має назву ВАТ «ХК «Луганськтепловоз». Згідно постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 року «Про порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії», а також відповідно до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року спеціальність машиніст крана 2, 3, 4 розряду ковальсько-пресового цеху віднесено до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Позивач звернувся до ПАТ «ХК «Луганськтепловоз» з заявою з питання надання довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за період з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року. Проте, ВАТ «ХК «Луганськтепловоз» листом за № 019-370 від 09.08.2013 року відмовив позивачу у наданні вищезазначеної довідки, посилаючись на те, що довідку про підтвердження пільгового стажу повинно надавати ПрАТ «Лугцентрокуз», яке є правонаступником Ворошиловградського тепловозобудівельного заводу ім.. Октябрьської революції, пов»язаного з діяльністю ковальсько-пресового цеху ПрАТ «Лугцентрокуз». Після звернення до ПрАТ «Лугцентрокуз» листом № 703 від 26.06.2013 року позивачу було роз»яснено, що ПрАТ «Лугцентрокуз» не має повноважень підтверджувати стаж, набутий на іншому підприємстві і тому стосовно уточнюючих довідок про стаж роботи в інших організаціях та інших підприємствах до 01.04.1992 року може підтвердити довідкою тільки ПАТ «Луганськтепловоз». Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених вимог суд виходить з наступного. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів №43/44 від 11.02.1992 року зареєстроване орендне підприємство «Лугцентрокуз». Наказом по ВО «Луганськтепловоз» від 20.03.1992 року №159 з 01.04.1992 року на базі ковальсько-пресового цеху Луганського тепловозобудівного заводу було створене орендне підприємство «Лугцентрокуз». Цим же наказом ковальсько-пресовий цех був виключений зі складу та штату Луганського тепловозобудівного заводу. Із 17.03.1992 року між Луганським тепловозобудівельним заводом ВО «Луганськтепловоз» та орендним підприємством «Лугцентрокуз» було укладено договір № 2/3 оренди майна, яким не було передбачено право орендатора на викуп орендованого майна. Рішенням від 07.10.1992 року № 37/254 міської комісії з державної реєстрації підприємництва та видачі ліцензій у м. Луганську зареєстрована організація орендаторів підприємства «Лугцентрокуз». 09.12.1992 року між Фондом державного майна України та ОП «Лугцентрокуз» укладений договір оренди відповідно до якого орендодавець - Фонд державного майна України передає Орендатору - Організації орендаторів орендного підприємства «Лугцентрокуз» в оренду строком на 3 роки з правом викупу майно, яке належить державі. Відповідно до цього договору, після його підписання та передачі майна, договір від 17.03.1992 року втрачає силу, а Орендатор стає правонаступником майнових прав та обов»язків орендного підприємства «Лугцентрокуз». Відповідно до п.п. 5.1.15 цього договору оренди, Орендар не відповідає по зобов»язанням Орендодавця, а п. 8.3. передбачено припинення договору внаслідок викупу об»єкту оренди. Згідно до ч. 2 п. 8.1. зазначеного договору, його умови зберігають свою силу і у випадках, коли після його укладання законодавством України встановлюються правила, які погіршують положення Орендатора. Між ВО «Луганськтепловоз» та ОП «Лугцентрокуз» 05.07.1993 року був укладений та підписаний протокол врегулювання взаємовідносин між Луганським тепловозобудівельним заводом ВО «Луганськтепловоз» та ОП «Лугцентрокуз» відповідно до п. 1.3. якого п. 1.1. договору оренди доповнений абзацом наступного змісту: «Створене Орендатором підприємство по цьому договору є правонаступником прав та обов»язків Луганського тепловозобудівельного заводу. 20 липня 1993 року між Фондом державного майна України та організацією орендарів ОП «Лугцентрокуз» був укладений договір купівлі-продажу № КП-163 від 20.07.1993 року згідно умов якого ФДМУ передав, а ОП «Лугценрокуз» придбало майно цілісного майнового комплексу, а саме: корпус 14 ковальсько-пресового цеху розташований на земельній ділянці площею 4,1935 га. Відповідно до п. 8.16 зазначеного договору вказано, що покупець цілісного майнового комплексу є правонаступником його майнових прав та обов»язків у відповідності з умовами цього договору регламентує згідно з Протоколом від 05.07.1993 року. Зазначеним Протоколом (пункт 1.3) доповнено договір оренди Д-1672 абзацом наступного змісту «створене Орендарем підприємством за даним договором є правонаступником прав і обов»язків Луганського тепловозобудівного заводу, пов»язаних з діяльністю ковальсько-пресового цеху зазначеного підприємства», пов»язаних з діяльністю його структурного підрозділу ковальсько-пресового цеху, лише на час дії договору оренди, тобто на час, коли привали правовідносини, пов»язані із орендою цілісного майнового комплексу цього цеху. За договором купівлі-продажу ОП «Лугцентрокуз» придбало власніть у держави, а саме цілісний майновий комплекс ВО «Луганськтепловоз». Ні ковальсько-пресовий цех, ні його цілісний майновий комплекс не були самостійними юридичними особами і відповідно до діючого законодавства не мали ніяких прав та обов»язків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищезазначені обставини встановлені рішеннями судів різних інстанцій як загальної так і адміністративної юрисдикції, копії яких надані сторонами у справі та відповідно до ст.. 61 ч. 3 ЦПК України не потребують доказування. Згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.08.2009 року встановлено, що ПАТ «Лугцентрокуз» є правонаступником ОП «Лугценрокуз», а в свою чергу, було правонаступником прав та обов»язків ОП «Луганськтепловоз» лише на час дії договору оренди, тобто на час, коли тривали правовідносини, пов»язані з орендою цілісного майнового комплексу. Ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 04.03.2010 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.08.2009 року залишено без змін. При цьому Вищий Адміністративний суд України зазначив, по-перше, що суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про те, що відокремлений підрозділ заводу, ковальсько-пресовий цех, не був самостійно юридичною особою, і відповідно до діючого законодавства не мав ніяких прав та обов»язків, а по-друге, що факт видачі уточнюючих довідок не є підставою для накладання обов»язку лише на одне підприємство по виплаті та доставці пільгових пенсій, якщо робітник певний час працював і на інших підприємствах та на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах. Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від останнього місця роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах та з особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими КМУ. Порядок відшкодування фактичний витрат по виплаті та доставці пенсій передбачений інструкцією про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління пенсійного Фонду України від 19.2.2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663-інструкцією. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. вищезазначеної інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» (1788-12), які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених ч. 2 «Прикінцевих положень», Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Зважаючи на все вищевказане, суд вважає, що обов»язок надання довідки про особливий характер та умови праці позивача лежить саме на ВАТ ХК «Луганськтепловоз». Не надавши позивачеві вищевказану довідку, ВАТ ХК «Луганськтепловоз» порушило тим самим вимоги ст.. 49 КЗпП України, ст.ст. 13, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також Постанови КМУ № 637 від 08.1993 р. «Про порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії». Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для зобов»язання відповідача ПАТ «ХК «Луганськтепловоз» надати [PERSON] довідку, яка уточнює особливий характер робіт та умови праці, підтверджує її роботу на посаді машиніста крану на гарячій ділянці робіт ковальсько-пресового виробництва Ворошиловградського тепловозобудівного заводу ім. Жовтневої революції в період з 03.04.1985 року по 01.04.1992 року, з вказівкою періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу, професії або посади, характеру виконуваної роботи, з вказівкою розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номерів, до якого включається цей період роботи, з вказівкою первинних документів за час виконуваної роботи, на підставі яких видана довідка: особистої картки, розрахунково-платіжної відомості, табеля обліку робочого часу, технологічного паспорту приладів. На підставі ст.. 49 КЗпП України, п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній»,

Outcome: approved