Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи про визнання недійсними записів у трудовій книжці. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона працює лікарем судмедекспертного відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб у Луганському обласному бюро судово-медичної експертизи. Згідно наказу № 237 від 06.08.2013 р. у період з 21 серпня 2013 року по [INFO] вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Перебуваючи у відпустці, позивач виїхала за кордон до Алжиру, де знаходилася у період з 28 червня 2014 року по 19 травня 2016 року. Повернувшись в Україну 19 травня 2016 року, у зв"язку з окупацією м. Луганська вона не змогла проживати у м. Луганську, тому була вимушена переїхати в м. Київ, де в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації знаходилася на обліку, як внутрішньо переміщена особа. Також після повернення в Україну позивачу знайомі передали трудову книжку, ознайомившись зі змістом якої [PERSON] дізналася, що 21 травня 2015 року наказом № 26-к вона звільнена зв"язку з переводом до Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, після чого 22 травня 2015 року наказом № 1-к вона була прийнята до Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи на роботу лікарем судмедекспертного відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб з Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи. На думку позивача, записи в належній їй трудовій книжці є незаконними, а тому підлягають скасуванню, оскільки вона не надавала своєї згоди на переведення на іншу роботу. За таких підстав, позивач просить визнати записи № 9 та № 10 у трудовій книжці серії [NUMBER], виданій на її ім"я, недійсними та скасувати їх, зобов"язавши відповідача внести записи у трудову книжку про недійсність вказаних записів. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом №83 від 01 серпня 2002 року зарахована лікарем - інтерном в інтернатуру до Луганського обласного бюро судмедекспертизи за спеціальністю судово-медична експертиза. Наказом № 99 від 30.07.2003 р. вона переведена на посаду судмедексперта - стажера відділення судово-медичної іммунології. Наказом № 13-А від 03 січня 2005 року позивач переведена на посаду лікаря судово-медичного іммунолога цього ж відділення. Наказом № 34-К від 08.12.2008 р. [PERSON] переведена на посаду (суд) лікаря - судмедексперта відділення експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] позивач народила сина [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER]. (а.с. 16) Позивач зазначає, що згідно наказу № 237 від 06.08.2013 р. у період з 21 серпня 2013 року по [INFO] вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. (а.с. 9) Наказом № 26-к від 21.05.2015 р. [PERSON] звільнена у зв"язку з переведенням в Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. Наказом № 1-к від 22 травня 2015 року позивач прийнята на посаду лікаря - судово-медичного експерта відділення судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи за переведенням з Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи. Вважаючи переведення незаконним, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України, підставою припинення трудового договору передбачено переедення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Зі змісту ст.43 Конституції України, ст.ст.21, 31 КЗпП України вбачається що будь-яка зміна трудової функції працівника, робочого місця, що виходить за межі трудового договору, хоч і не може бути кваліфікована як переведення на іншу роботу, все ж без погодження працівника не допускається. Відповідно до ч. З ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Позивач зазначає, що у період часу з 28 червня 2014 року до 19 травня 2016 року вона знаходилася в Алжирі, звідки повернулася 19 травня 2016 року. При прийомі на роботу вона свою трудову книжку передала відповідачу, який відповідає за її збереження та ведення. Оскільки протягом 2015 року вона була відсутня в Україні, [PERSON] не могла надати свою згоду на переведення на іншу роботу. На підтвердження своїх доводів позивач надала копію свого папорту для виїзду за кордон. (а.с. 10-11) Відповідач не спростував наведені позивачем обставини. За таких обставин суд прийшов до висновку про порушення відповідачем трудових прав позивача. Відповідно до положень чинного законодавства, у випадку визнання звільнення працівника незаконним він підлягає поновленню на ті й же посаді, яку займав до звільнення (ч. 1 ст. 235 КЗпП України). Проте, пред'являючи позов до суду про захист порушених прав одними з позовних вимог позивач просила суд визнати незаконними та скасувати записи Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи № 9 від 21 травня 2015 року та № 10 від 22 травня 2015 року в належній їй трудовій книжці щодо її звільнення за переведенням в Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України та щодо прийняття її на посаду лікаря судово-медичного експерта відділення судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи за переведенням з Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи. Оскільки накази, на підставі яких були внесені зазначені записи до трудової книжки позивача, суперечать вимогам трудового законодавства, суд вважає, що записи також є незаконними. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved