Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2013 року по даний час. Але з грудня 2015 року вони разом не проживають. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З часу окремого проживання відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв"язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини на момент прийняття судового рішення, а також стягнути аліменти за період з грудня 2015 року, оскільки відповідач матеріальну допомогу не надавав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2013 року по даний час. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на даний час сторони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Як встановлено при розгляді справи, на даний час малолітня дитина проживає разом з матір"ю, знаходиться на її утриманні, позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходу не має. При розгляді справи місце роботи відповідача встановлено не було. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами по справі не встановлено домовленості щодо утримання дитини, матеріальну допомогу відповідач на даний час не надає, постійного доходу не має, а тому гарантувати подальше надання допомоги на утримання дитини не може, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує відповідно до вимог ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальний стан сторін, вік дитини, той факт, що відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу, при цьому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини до 6 років суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1228, 00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір суд вважає обґрунтованим та достатнім для належного забезпечення дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача за минулий час, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Під час розгляду справи позивачка зазначала, що відповідач не надає матеріальну допомогу з грудня 2015 року, з часу окремого проживання сторін по справі. Однак, жодних доказів того, що позивачка зверталася до відповідача із вимогою про надання допомоги на дитину, суду надано не було, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial