Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі, як законні представники малолітнього [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2014 року в с. Степанівка Буринського району Сумської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 2,67 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 730616 від 20.08.2002 року. Спадкоємцем її майна за заповітом став [PERSON], однак оригінал вищезгаданого державного акту було втрачено, у звязку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Просили визнати за [PERSON] право власності на вищевказану зімельну ділянку в порядку спадкування. Законні представники позивача в судове засідання не з»явилися надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник представника позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 270847 виданим Буринським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області - 29 вересня 2005 року в с. Чалищівка Буринського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті спадкоємцем його майна першої черги за законом стала його дружина [PERSON], яка в прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володінняі спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 10.02.2017р. №60 (а.с.22). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 263491 виданим Буринським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області - 02 вересня 2014 року в с. Чалищівка Буринського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 2,6748 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 730616 від 20.08.2002 року. Згідно заповіту від 22 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Буриського району [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 947 [PERSON] заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право [PERSON], який не скасовувався та не змінювався, що також вбачається з копії спадкової справи. (а.с. 49-58). Судом встановлено, що спадкодавцем за життя оригінал вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується публікацією в газеті «Рідний Край» за № 88 (10859) від 12.11.2016 року (а.с.24), а дублікат отримати не можливо, у звязку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що підтверджується листом начальника відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області № 70/6-17 від 10.04.2017 року (а.с. 16-17). Таким чином, відсутність оригіналу даного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення спадщини, що вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] № 184/01-16 від 05.04.2017 року (а.с.15). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З аналізу п.7 Глави 7 цього Порядку вбачається, що правовстановлюючим документом, що необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Аналізуючи зміст зазначених норм матеріального права та враховуючи, те що малолітній [PERSON], в інтересах якого діють батьки є спадкоємцем за заповітом та у встановлений законом строк прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved