Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка»(далі ПрАТ«Суха Балка»)про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, при виконанні трудових обов`язків, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді підземним гірничомонтажником на ТОВ «Криворіжшахтобуд», яке ліквідовано, згідно запису ЄДРПОУ № 12271120015011282 від 17.02.2015 року, правонаступником якого є ПрАТ«Суха Балка», 06жовтня 2012 року о 11 годині 30 хвилин, знаходячись на дільниці №22 в камері транспортерів горизонту 1478м шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка», внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді:вторинно-відкритого перелому нігтьових фаланг IV-V пальців лівої кісті. Висновком МСЕК від 06.02.2013 року позивачу первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмоюз 28 січня 2013 року до 01.02.2014року з наступним переоглядом 01.01.2014 року, група інвалідності не визначена.Висновком МСЕК від 19.02.2014 року позивачу повторно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2014 року до 01.02.2016 року з наступним переоглядом 01.01.2016 року, група інвалідності не визначена. Висновком МСЕК від 03.02.2016 року позивачу повторно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2016 року до 01.02.2018 року з наступним переоглядом 01.01.2018 року, група інвалідності не визначена. Висновком МСЕК від 31.01.2018 року позивачу повторно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2018 року до 01.02.2020 року з наступним переоглядом 01.01.2020 року, група інвалідності не визначена. Крім того, позивач протягом тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 09.07.2019 року йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності повторно 10 % - трудове каліцтво з 2012 року, первинно 15 % - ХОЗЛ з 01 липня 2019 року по 01 липня 2020 року в зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01.06.2020 року, група інвалідності не визначена. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває задишку прифізичному навантаженні, періодичний сухий кашель та важкість вгрудній клітці, біль та обмеження рухів в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в лівуногу, судому м,язів, біль при виконанні згинально-розгинальної функції ІУ-У пальців лівої кісті, постійний біль хребті та кашель не дають спокійно відпочивати. Стан здоров,я не поліпшується, що викликає страждання і переживання. Вінзмушений постійно приймати медичні препарати та проходити курси лікування. Порушенозвичайний для нього спосіб життя, захворювання вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі160000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв. Висновком МСЕК від 06.02.2013 року позивачу встановлено всього 10% втрати професійної працездатності, що не впливає на звичне життя позивача, а наявність у позивача моральних страждань не підтверджені належними доказами, зокрема висновком фахівця. Також, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 17.02.1992 року по 22.08.1997 року, з 30.09.1999 р. по 31.03.2010 року, з 15.10.2014 року по 10.07.2017 року працював на шахто будівельному управлінні Рудніка «Суха Балка» підсобним робітником, слюсарем по ремонту гірничого обладнання, підземним кріпильником на шахті «Ювілейна»», підземним електро газозварювальником, гірничомонтажником, правонаступником яких є Приватне акціонерне товариство "Суха Балка", звільнений 10.07.2017 року за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, п. 2 ст. 40 КЗпПУ (копія трудової книжки (а.с.7-8). Крім того, 06 жовтня 2012 року о 11 годині 30 хвилинзнаходячись на дільниці №22 в камері транспортерів горизонту 1478м шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Суха Балка", при виконанні трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок, під час якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: вторинно-відкритого перелому нігтьових фаланг IV-V пальців лівої кісті, що підтверджується виписним епікризом КП «Криворізька міська клінічна лікарня№ 16» (а.с.21). 10 жовтня 2012 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 06.10.2019 о 11-30 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом і складено Акт форми Н-1. Комісія встановила, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: [PERSON] гірничомонтажник дільниці №22 ТОВ «Криворіжшахтобуд», який не виконав вимоги розділу IV заходи безпеки п.3 «Проект организации работ на монтаж металоконстрцукций камеры питателей и транспортеров гор. 1478м ш. Юбилей\-ная.», затверджений головним інженером TOB «Криворіжшахтобуд» 02.02.2012 в частині не дотримання ним технологічної та виробничої дисципліни, чим порушив ст.14 Закону України «Про охорону праці», та вимоги п.1.15.3 «Инструкции по охране труда № 6 для горномонтажника» затвердженої наказом Генерального директора ТОВ «Криворіжшахтобуд» від 08.04.2010 №57; [PERSON] , гірничий майстер монтажної дільниці № 22 ТОВ «Криворіжшахтобуд», який не забезпечив контроль виконання робітниками зміни техноло\-гічної та виробничої дисципліни чим порушив п. 3.15 «Должностной инструкции горного мастера монтажного участка», затвердженої генеральним директором ТОВ «Криворіжшахтобуд» від 01.04.2010 (а.с.15-17). Висновком МСЕК від 06.02.2013 року позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 28 січня 2013 року до 01.02.2014 року з наступним переоглядом 01.01.2014 року, група інвалідності не визначена. Висновком МСЕК від 19.02.2014 року позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2014 року до 01.02.2016 року з наступним переоглядом 01.01.2016 року, група інвалідності не визначена. Висновком МСЕК від 03.02.2016 року позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2016 року до 01.02.2018 року з наступним переоглядом 01.01.2018 року, група інвалідності не визначена. Висновком МСЕК від 31.01.2018 року позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 01 лютого 2018 року до 01.02.2020 року група інвалідності не визначена (а.с.15-16). Крім того, рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 24.01.2019 р. № 136, позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії / пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, група «В». ЛН першого-другого (а.с.27-28). 20.05.2019 року було складено Акт розслідування професійного захворювання позивача [PERSON] , у якому визначено обставини виникнення професійного захворювання, а саме: внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, підставою для встановлення профзахворювання послужив профмаршрут: з 15.05.2000 р.по 11.10.2006 року електрозварник, підземний крипильник, підземний електрогазозварник ШБУ, ВАТ «Суха Балка». Причина виникнення професійного захворювання: вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в гази перевищує ГДК (5.0 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Обшиє санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны»). Винних осіб у порушенні вимог нормативних актів не встановлено, враховуючи роботу протягом 27 років 1 місяця в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. (а.с.13-14). Висновком МСЕК від 09.07.2019 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності повторно 10 % - трудове каліцтво з 2012 року, первинно 15 % - ХОЗЛ з 01 липня 2019 року по 01 липня 2020 року в зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01.06.2020 року, група інвалідності не визначена (а.с.17). Статтею 3 Конституції Українипередбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції Українипередбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23 ЦК Українипередбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК Україниморальна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановлення втрати працездатності у розмірі 15 %, та 10 % у зв`язку з нещасним випадком позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманим професійним захворювання та нещасного випадку у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває задишку прифізичному навантаженні, періодичний сухий кашель та важкість вгрудній клітці, біль та обмеження рухів в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в лівуногу, судому м,язів, біль при виконанні згинально-розгинальної функції ІУ-У пальців лівої кісті, постійний біль в хребті та кашель не дають спокійно відпочивати. Визначаючи розмірвідшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та зурахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності третя група інвалідності, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 70 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 190\~000грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial