Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гордіївської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на її користь дізналася поза межами строку, передбаченого частиною 1 статті 1270 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви. В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з урахуванням змін у підставі позову та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. 22 вересня 2004 року секретарем Гордіївської сільської ради Романівського (Дзержинського) району Житомирської області було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно позивачу. Даний заповіт є чинним. 29 листопада 2018 року представник [PERSON] за довіреністю звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак нотаріусом у видачі такого свідоцтва [PERSON] було відмовлено у зв"язку із пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки остання на час смерті не проживала зі спадкодавцем. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина 2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Окрім цього, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М у справі № 565/1145/17 висловив правову позицію, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моменту заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved