Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що включає в себе земельну ділянку площею 5.52 га, розташовану на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 26 січня 2005 року згідно розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 12 липня 2004 року № 513. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 20 червня 2006 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського округу Рихальською О.В., вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але при зверненні до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, який був втрачений померлим за свого життя і поновити його неможливо. Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на земельну ділянку площею 5.52 га, розташовану на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 26 січня 2005 року згідно розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 12 липня 2004 року № 513. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті залишилося майно, до складу якого ввійшла земельна ділянка площею 5.52 га, розташована на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26 січня 2005 року згідно розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 12 липня 2004 року № 513. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 20 червня 2006 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського округу Рихальською О.В. У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі його заяви заведено спадкову справу № 100/2013 у Южноукраїнській державній нотаріальній конторі, інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до роз'яснення завідувача Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 28 листопада 2013 року № 1023/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю. Про втрату Державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку позивачем було подано оголошення у місцеву газету «Нове життя» від 21 березня 2015 року . Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що на момент смерті [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 5.52 га, розташовану на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 26 січня 2005 року згідно розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 12 липня 2004 року № 513, оригінал Державного акту на право приватної власності на яку втрачений. Згідно п. 4.10, 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009р. № 325, державний акт взамін втрачених видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст. 4 Закону України «Про нотаріат». Вказана Інструкція втратила силу на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537. Постанова № 449 Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 483 від 03.06.2013 року. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» згідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» та п.2 гл. 13 розділу 1 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку. На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved