Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 57 030,52 грн., моральної шкоди в сумі 12 500 грн. та судових витрат 1000 грн вартість товарознавчого дослідження та 1681,60 грн. судовий збір. В обґрунтування позову зазначила, що 10.09.2019 року за адресою м.Херсон перехрестя вулиць Миколаївське шосе та вул.Нестерова з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом марки "ВАЗ-2104 державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Було пошкоджено її автомобіль Ford Fusion державний номерний знак [NUMBER] відновлювальний ремонт якого, згідно автотоварознавчого дослідження становить 79 648,26 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в страховій компанії «Євроінс-Україна», якою було відшкодовано шкоду в межах страхової суми з урахуванням франшизи в сумі 22 617,74грн. Решта майнової шкоди залишилася не відшкодована до теперішнього часу в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом порушених прав.. Винними діями відповідача, крім матеріальної, їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях , зміні звичайного способу життя яку вона оцінює у розмірі 12 500 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Заперечень проти заочного розгляду справи не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи є власник. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля Ford Fusion державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . ( а.с.7) 10 вересня 2019 року, приблизно о 10 год. 30 хв., в м.Херсоні на перехресті Миколаївське шосе та вул.Нестерова відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ-2104 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Ford Fusion державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ №005365312 діючий станом на 10.09.2019 року, застраховано у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 100 000 грн., франшиза - 2000,00 грн. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому діючим законодавством України. Як вбачається з висновку щодо вартості матеріального збитку в результаті ДТП транспортного засобу Ford Fusion державний номерний знак [NUMBER] , наданого ФОП [PERSON] 24.12.2019р. вартість відновлювального ремонту зазначеного легкового автомобіля з врахуванням коефіцієнту зносу без врахування ПДВ становить 79 648 грн. 26 коп. (а.с.17-37) Судом встановлено , що сума страхового відшкодування виплачена позивачу становить 22 617,74 грн ( а.с.11) Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту - ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 зазначеного Пленуму вказано, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Поставною Генічеського районного суду Херсонської області від 07.11.2019р. № 653/3354/19 водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України за вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 10 вересня 2019 року та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. ( а.с.9-10) Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить: 79 648,26 грн. - 22 617,74 = 57 030,52 грн. 26.12.2019р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди в добровільному порядку у 10 денний строк з моменту отримання претензії, яка до цього часу залишилась не виконаною.( а.с.12) Відтак, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є винним у скоєнні ДТП яка мала місце 10.09.2019р. , між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля Ford Fusion державний номерний знак [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була не в повній мірі відшкодована страховою компанією винної у ДТР особи - [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків є обґрунтованими, доведеними та з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 57 030,52грн Стосовно моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно статті 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. При цьому, суд також зважає на те, що в таких спірних правовідносинах презуюмується й факт завдання потерпілому моральної шкоди. Саме з такого розуміння презумпції спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію в аналогічному спорі виходив Верховний Суд України в постанові від 27 вересня 2017 року по справі №6-1435цс17 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Імпортс Україна, Лтд» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, з підстав неправомірного поширення персональної, конференційної інформації, що також є конституційним немайновим правом особи. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суд уз прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалесі Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 р., з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. У пункті 3 Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що противоправні дії відповідача завдали позивачу моральних страждань, які полягають у тому, що позивач повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя (а саме позбавлення позивача можливості користуватися своїм транспортним засобом), тому з урахуванням перенесених моральних та психологічних страждань, наслідком яких стала зміна майнового, фізичного та духовного стану позивача, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000,00 гривень. Щодо витрат, пов`язаних з витратами на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та сплачений судовий збір, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення на проведення експертизи по оцінці вартості заподіяної шкоди № 26020 від 24.12.2019 року у розмірі 1000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.12.2019р., а також сплачений судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved