Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У позовній заяві зазначено, що відповідач мешкає [ADDRESS], та їй на праві власності належить дана квартира. Вона користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тобто є споживачем цих послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Позивач після прийняття будинку № 14 по бул. Пулюя в м. Івано-Франківську на баланс (01.04.2012 року) почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання затвердженої рішенням сесії Івано-Франківської міської ради. КП «Єдиний розрахунковий центр» (з 25.12.2015 року змінена назва підприємства згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія») нараховувало помісячно з 01.04.2012 року відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак остання не сплачувала кошти за вказані послуги, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, позивачем було вжито всіх залежних від нього дій, необхідних для укладення договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», зокрема позивач опублікував вказаний договір на офіційному виданні «Західний Кур'єр» від 29.09.2011 року, та на сайті позивача www.domivka.if.ua. Крім цього позивач відкрив особовий рахунок № 221759, та неодноразово направляв на адресу відповідача претензії про несплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у якій роз'яснено суть укладення договору. Також у будинку, в якому проживає відповідач неодноразово наклеювались оголошення щодо можливості укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою позивача. Відповідач тривалий час ухилялася від укладення договору з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про визнання договору укладеним на підставі нормативного акту обов'язкової дії. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.10.2013 року позов КП «ЄРЦ» задоволено, визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між КП «ЄРЦ» та [PERSON] укладеним на підставі нормативного акту обов'язкової дії з 01.04.2012 року. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги уц строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленному порядку. Згідно з довідок про розрахунки по особовому рахунку № 221759, починаючи з квітня 2012 року по березень 2016 року сума заборгованості складає 2831,09грн. Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 23.11.2015 року заяву [PERSON] про скасування судового наказу задоволено, судовий наказ скасовано і роз'яснено стягувачу, що його вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. У зв'язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечила проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, за змістом якої просила справу слухати у її відсутності, позов заперечила, посилаючись на письмове заперечення (а.с.93-94), в якому зазначила що їй не зрозуміло на підставі якого нормативного акту вона повинна сплачувати начебто заборгованість за надані послуги, про які їй не відомо, а саме - які послуги, їхні тарифи та розрахунки. Кім цього в своїй заяві від 21.11.2017 року відповідач зазначила, що зверталась до позивача з вимогою укласти з нею письмовий договір з розрахунком тарифів та розцінок пропорційно до займаної нею житлової площі, однак в черговий раз їй було відмовлено. Просила в задоволенні позову відмовити у зв'язку з безпідставністю та недоведеністю вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №28 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Пулюя, 14. Відповідач [PERSON] змінила прізвище на - Бабак, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 153775(а.с.87). Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с.6) Згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15.09.2011 року «Про структуру, періодичність та строки надання та основні умови надання послуг з утриманння будинків та прибудинкови територій в м. Івано-Франківськ», зі змінами від 29.12.2011 року № 546-18, від 29.05.2012 року № 763-25, затверджено перелік наданих послуг позивачем (а.с.7,8,9-14,15,16). Будинок, який знаходиться за адресою: бул. Пулюя, 14 в м. Івано-Франківськ, в якому знаходиться квартира № 28, яка належить відповідачу, віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта в управління з управління (на баланс) 01.04.2012 року (а.с.24). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснив публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний курєр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. КП «Єдиний розрахунковий центр» з 25.12.2015 року змінило назву згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (а.с.20-23). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Підтвердженнями надання послуг позивачем будинку, квартира в якому належить відповідачу, а отже і відповідачу є надані докази (а.с.7,8,9-14,15,16,17,18,19). З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Крім того, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався, однак між сторонами склалися фактичні договірні відносини, оскільки позивачем надавалися послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а відповідач користувалася даними послугами, проте не сплачувала послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.10.2013 року позов КП «Єдиний розрахунковий центр» до [PERSON] про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним на підставі нормативного акту обов'язкової дії задоволено, визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між КП «Єдиний розрахунковий центр» та [PERSON] на підставі нормативного акту обов'язкової дії, та стягнуто з відповідача судові витрати (а.с.25-27). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.11.2015 року, заяву [PERSON] про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ № 344/2425/15-ц від 23.03.2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1885,76грн. та судового збору в сумі 121,80грн. (а.с.48). Як вбачається з довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № 221759 за період з квітня 2012 року по березень 2016 року, відповідач [PERSON] не оплачувала послуги. Через несплату за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у відповідача утворилася заборгованість, яка становить суму 2831,09 гривень (а.с.28), розрахунок за надані послуги зроблений відповідно до затверджених Івано-Франківським міськвиконкомом для даного будинку тарифів, а тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п. 5 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Згідно ч.ч. 2 ,4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобов'язань щодо надання послуг з утримання будинку по вул. Пулюя, 14 в м. Івано-Франківськ та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не представлено, а згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того, в підтвердження надання таких послуг позивачем надано належні докази нарахування таких послуг та укладення відповідних договорів з обслуговуючими організаціями (а.с. 29-31, 32-34, 35, 36, 37-39, 40-42, 43, 44, 45-47, 100-102, 103, 104, 105-107, 108, 109, 110-112, 113, 114, 115-117, 118, 119, 120-122, 123, 124, 125-127, 128, 129, 103-132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139). З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати судовий збір. На підставі ст.ст. 627,630 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved