Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.12.2010 року стягнуто з відповідача - [PERSON], [INFO] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісяця, з 29.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Так, на даний час дитина навчається у школі, а тому витрати на його утримання значно збільшилися. Крім того, їй стало відомо, що відповідач на даний час працює і тому має кошти для виплати аліментів у більшому розмірі. Також її заробітна плата на рівні мінімальної і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.12.2010 року по справі № 2-532/2010 в розмірі 400 грн. щомісячно на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, визначивши розмір аліментів 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином, що підтверджується викликом розміщеним на офіційному веб-порталі судової влади України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.12.2010 року за №2-532/2010 року з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] проводиться стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень 00 копійок, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2011 року [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини, а за змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на даний час малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON], [INFO], на утриманні якої також перебуває малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Великолепетиської селищної ради від 27.04.2018 року за №2242. Так, п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, розділ 1, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Статтею 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної дитини на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві - ч. 2 ст. 51 Конституції України, якою передбачено, що обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і закріплюється в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживають діти, на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення матеріального стану отримувача аліментів. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та на одру дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та згідно ч. 2 ст. 182 СК не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховую те, що аліменти вже присуджені рішенням Великолепетиського районного суду від 22.12.2010 року у справі №2-532/2010, а тому рішення суду про зміну способу стягнення аліментів підлягає виконанню після набрання ним законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст, 182, 184, 192 СК України вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON], [INFO], за рішенням Великолепетиського районного суду від 22.12.2010 року по справі №2-532/2010 року, стягнувши із [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, так як на утриманні позивача знаходиться малолітній син, і вона не має можливості самотужки та у повній мірі забезпечити достатній матеріальний, духовний та фізичний розвиток дитини, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved