Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою 31.07.2014 року та уточнюючи позовні вимоги 26.09.2014 року, просила суд визначити, що її батькам [PERSON], померлому [INFO] та [PERSON], померлій [INFO] за життя кожному належала на праві спільної часткової власності по 1/2 частці домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 21.08.2951 року, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 17.11.2003 року, укладеного з [PERSON], реєстровий номер 6042 придбала домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] померла мати позивача [PERSON] та [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказане домоволодіння [ADDRESS]. Позивач є спадкоємець після смерті матері [PERSON] звернулась до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з невизначенням частки померлих [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя. Позивач в судове засідання не з»явилася, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала (а.с.83). Представник відповідача по справі до суду не з`явився, відповідно заяви просив справу розглянути за відсутності представника, позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували (а.с.84). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.08.1956 року (а.с.31). Під час перебування в шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 17.11.2003 року, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу за реєстраційним номером 6042, [PERSON] придбала домоволодіння [ADDRESS] (а.с.61). Тобто придбане 17.11.2003 року домоволодіння [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Вказане домоволодіння зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за власником [PERSON] (а.с.60,75-76,77). [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.9) та [INFO] помер батько [PERSON] (а.с.7,14). Після смерті [INFO] [PERSON], [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь доньки позивача по справі [PERSON] (а.с.16). 19.12.2013 року позивачу рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.78). Як видно із листа Криворізької районної державної нотаріальної контори від 07.10.2014 року № 2197/02-14, після смерті [PERSON], померлої [INFO] з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON], крім неї до нотаріальної контори з заявами більше ніхто не звертався, заповіти Криворізькою районною державною нотаріальною конторою не посвідчувалися, посвідчувався заповіт 31.08.2004 року № 229 в Грузькій сільській раді (а.с.8,10), видано16.07.2014 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.11,68-72), після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 55302465 (а.с. 69). Постановою державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контори від 16.07.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння [ADDRESS], зв'язку з тим, що не визначені частки в праві спільної сумісної власності (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Вказана норма відображена також в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування". Приймаючи до уваги, що не визначення часток [PERSON] та [PERSON] в спільній сумісній власності унеможливлює прийняття позивачем спадщини, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 4), суд вважає за необхідне визначити, що [PERSON], померлій [INFO] та [PERSON], померлому [INFO] за життя кожному належала на праві власності 12 частка домоволодіння [ADDRESS]. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: approved