Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 24 вересня 2008 р. між ним та відповідачем був укладений договір № 0289/07-anewv (далі - кредитний договір) в сумі 31950 доларів США доларів США для придбання автомобіля. За домовленістю сторін 21.12.2012р. була проведена реструктуризація кредитної заборгованості позичальника та змінена валюта зобов'язання, що складає 193210,94 гр. строком до 22.09.2015р., встановлено 20% річних. В забезпечення повернення кредитних коштів позичальником, в якості поручителя виступив [PERSON], який уклав з Банком договір поруки б/н від 24.09.2008р, відповідно до якого він зобов'язаний відповідати перед кредитором як солідарний боржник. В зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за договором, станом на 16 червня 2014 року виникла заборгованість: сума основного боргу - 192449,51 грн., відсотки за користування коштами - 57151,73 гр., пеня - 12654,96 грн., а разом - 262 256,2 гр. ., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також судовий збір. Відповідач [PERSON]. протии задоволення позовів у судовому засіданні не заперечував. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, та подав зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати договір поруки таким, що втратив чинність, та звільнити його від зобов'язань за договором поруки, мотивуючи тим, що порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань не пред'явить вимоги до поручителя. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором . Відповідач не виконав зобов'язання за укладеним договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що за зазначеним кредитним договором на день звернення до суду існує заборгованість в сумі 26225,2 гр., що підтверджено розрахунком (а.с.16), а тому з відповідачів треба стягнути солідарно суму заборгованості. Згідно з ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обом що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, язі і" інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] 24.09.2008р. був укладений кредитний договір № 0289/08/07-anewv, за яким він отримав кредит 31950 доларів США з строком повернення 22.09.2015 р. (а.с.6). З метою виконання кредитного договір, 24.09.2008р. між Банком і [PERSON] був укладений договір поруки поручитель зобов'язався перед Банком в разі невиконання або порушення боржником своїх зобов'язань , погасити заборгованість за кредитним договором (п. 2.1 - а.с.13). 21.12.2012р. між Банком і [PERSON] було укладено додаткова угода « 1 до зазначеного кредитного договору, за якою проведено реструктуризація кредитної заборгованості та зміну валюти з долару на гривні . Остаточна заборгованість визначена 193210,94 гр. до закінчення строку договору - 22.09.2015р. Також між Банком і [PERSON] 21.12.2012р. було укладено додаткову угоду № 1, за якою [PERSON], зобов'язався перед Банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредитні кошти в розмірі 191210,94 гр. до 22.09.2015р.(п.1.1.- а.с.14). Дана угода підписана [PERSON], з умовами угоди він був згодний. П. 3.1. Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань , поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавств при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до ч. 1 статті 559 ЦК України, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Банком була направлена вимога № 691 від 12.05.2014р. про виконання зобов'язань протягом 15 днів з попередженням про звернення стягнення на заставлене майно і про стягнення заборгованості (а.с.15) . Після вимоги заборгованість не була погашена. На думку суду, [PERSON] помилково вважає, що сплив строк дії поруки один рік. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавств при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до ч. 1 статті 559 ЦК України, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже кінцевий строк повернення кредитних коштів - вересень 2015 року. Таким чином, суд вважає, що оскільки в додатковій угоді до договору поруки передбачено, що поручитель надав згоду відповідати по всіх боргових зобов'язаннях боржника, які виникають з умов кредитного договору, що укладені та будуть укладені в її рамках, то [PERSON], як поручитель, дав згоду на зміну основного зобов'язання, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав поручителя, тому зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved