Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автомобіліст», третя особа: [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 листопада 2017 року на автодорозі Київ-Чоп зі сторони вул.. Бударіна в напрямку вул.. Зв`язківців у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «МАЗ 543205» д.н. [NUMBER] із напівпричепом «МАЗ975800», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ Sens" д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було заподіяно шкоду здоров`ю позивача та іншим пасажирам «ЗАЗ Sens". Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років з іспитовим строком - 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобом. Позивач зазначає, що страхова компанія сплатила йому матеріальну шкоду, проте крім матеріальної шкоди йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою [PERSON] щодо неї самої та близьких родичах, з втратою працездатності та необхідності лікування, що підтверджує факт втрати соціальних зв`язків. Так, до часу отримання травми, позивач постійно займався спортом, вів активний спосіб життя. Після отриманої внаслідок ДТП травми, позивач змушений був змінити сталий уклад життя, що вплинуло на його моральний стан. Крім того, у позивача з`явилися проблеми із пам`яттю, почав забувати елементарні речі, не може одразу їх згадати. На підтвердження заподіяння моральної шкоди, позивач надав висновок спеціаліста психолога, відповідно до якого [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно моральну шкоду у розмірі 1 500 000- 2000 000, 0 грн. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 2000 000, 0 грн та витрати на проведення психологічного дослідження у розмірі 17500, 0 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги визнали у сумі 25000, 0 грн. Суду пояснили, що згідно висновку Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05.01.2018 року № 12-1/ 2693-9/874, проведеного в рамках кримінального провадження №12017100080009711, в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 02.11.2017 року, крім наявності вини водія [PERSON] , в діях водія автомобіля «ЗАЗ Sens" д.н. [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та вбачаються невідповідності дій водія [PERSON] вимогам пункту 12.9 (б) ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. За таких підстав, представники відповідача вважають, що розмір моральної шкоди,заявлений позивачем відповідно до висновку спеціаліста психолога у сумі 2000 000, 0 грн не є об`єктивним та обґрунтованим. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2017 року на автодорозі Київ-Чоп зі сторони вул.. Бударіна в напрямку вул.. Зв`язківців у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «МАЗ 543205» д.н. [NUMBER] із напівпричепом «МАЗ975800», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ Sens" д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було заподіяно шкоду здоров`ю позивача та іншим пасажирам «ЗАЗ Sens". Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років з іспитовим строком - 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобом. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Автомобіліст». Згідно пояснень представника позивача, страхова компанія сплатила позивачу суму страхового відшкодування за заподіяну шкоду. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , з 02.11.2017 року по 20.11.2017 року, останній знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: забій грудної клітини, відкритий перелом медіального виростку правої стегнової кістки зі зміщенням; відкритий багато уламковий перелом лівого наколінника зі зміщенням. У силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини першої, пунктів 1,3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того відповідно роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, а саме характер та тривалість лікування травм, спричинених позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, в тому числі, пов`язані із отриманими позивачем в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, які є суттєвими, приносили біль остатньому, змушували позивача витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, постіне лікування, терпіти неодноразові хірургічні втручання з видалення металевих деталей, якими скріплювали позивачу поламані кістки, дотримуватись встановленого медичного режиму та рекомендації лікарів, що безумовно змінило звичайне життя позивача. З висновку спеціаліста психолога [PERSON] убачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася 02.11.2017 року [PERSON] дійсно заподіяні моральні страждання, грошовий еквівалент яких можна визначити від 1 500 000, 0 грн до 2 000 000, 0 грн. Обсяг моральних страждань ( моральної шкоди) не є кінцевим і встановлений на момент обстеження. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст психолог [PERSON] суду пояснив, що в ході психологічного дослідження був застосований метод вільної розповіді, опитування, а також психологічне тестування позивача. Під час вільної розповіді позивач розповів психологу, що в його життєві плани входило стать тренером по карате та боксу, навчать цьому молодь. Позивач мав бажання змінить ставлення до життя категорії молоді, яка з дитинства вживає алкоголь, наркотики, курить цигарки своїм прикладом, проте через травму він цього зробить не може. Крім того, позивач став неуважним та забудькуватим, не може влаштуватися на роботу, втратив повагу до себе з боку друзів, втратив важливі життєві зв`язки. Разом з тим, суд вважає, що сума моральної шкоди, визначена висновком спеціаліста психолога та заявлена позивачем є необґрунтованою та надмірно завищеною, оскільки така сума не підтверджена жодними доказами: позивачу не встановлена інвалідність, відсутні протипоказання лікаря займатися спортом після видужання, втрата пам`яті та підвищення артеріального тиску не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, які позивач отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На думку суду, виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості сума моральної шкоди має складати 30 000, 0 грн., що буде відповідати обставинам справи, а саме: встановленої вироком суду вини водія [PERSON] та наявністю тілесних ушкоджень у позивача, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тимчасового розладу його здоров`я та пов`язаних із цим моральних страждань. Оскільки така шкода заподіяна позивачу внаслідок винних дій [PERSON] , який на час вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Автомобіліст» така моральна шкода має бути стягнута саме із останнього. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково, та судовий збір ним не оплачувався, то суд приходить до висновку, що із відповідача ПрАТ «Автомобіліст» на користь держави необхідно стягнути суму судового збору у мінімальному розмірі станом на дату подання позовної заяви, тобто - 1921, 0 грн.

Outcome: partial