Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі, що відповідає 1/2 встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Посилається в позові на те, що вона деякий час проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що вона з відповідачем проживає окремо, спільний син виявив бажання проживати з матір'ю. Відповідач, за час спільного проживання негативно впливав на фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, а на даний час з дитиною не спілкується, її життям та здоров'ям не цікавиться, у вихованні дитини участі не приймає. Крім того, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач в добровільному порядку також не надає. Позивач самостійно виховує дитину і повністю забезпечує її умовами проживання та розвитку, а саме: навчання, медичні послуги, харчування, одяг. Виходячи з цих обставин, просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - Орган Опіки та піклування Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, свого представника в судове засідання не направила. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, а також, Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO]. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на вихованні та повному утриманні матері. Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров"ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини Держави-сторони докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або законні опікуни не суть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу Опіки та піклування Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації №108-17670/01 від 23.10.2015 року, вказано про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина, а тому позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] задоволенню. Відповідно до абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.180 ,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181, ч.1 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу ії матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у вихованні та у розвитку дитини участі не приймає, тому малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище позивачки та відповідача, наявність на утриманні позивачки малолітньої дитини, обов'язку батька щодо утримання дитини, суд вважає, що суд вважає доцільним визначити аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial