Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнила в судовому засіданні, до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 06.12.1986 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Южним міським судом Одеської області розглядається цивільна справа про розірвання між ними шлюбу. Згоди щодо поділу спільного майна між ними не досягнуто. У зв'язку із зазначеним, вважає за необхідним врегулювати відносини щодо поділу спільного майна подружжя. Перелік спільного сумісного майна, яке набуте у шлюбі, та його вартість наступні: ? частка двокімнатної квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я відповідача, вартістю 172 030 грн., автомобіль „Тойота-Хайс" реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 120 000 грн., металевий гараж, місце [NUMBER] на автостоянці № 40 Одеської обласної організації ВСА (Сичавські гаражи), вартістю 12 000 грн., вклад в AT Банк „Фінанси та Кредит" в розмірі 28 000 грн., вклад в Ощадбанку України в розмірі 25 000 грн. Загальна вартість спільного майна подружжя складає 357 030 грн. Таким чином, позивач має право на ? частку зазначеного вище майна вартість якої складає 178 515 грн. У її чоловіка є інше житло, а саме квартира [ADDRESS], у зв'язку з чим, з врахуванням інтересів неповнолітнього сина [PERSON], вважає можливим при поділі майна 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 50, 82 кв. метра, житловою площею 29, 20 кв. метра, яка зареєстрована на ім'я [PERSON], передати у її власність, інше майно залишити у власності відповідача. Позивач просить ? частку двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 50,82 кв.метра, житловою площею 29,20 кв.метра, яка зареєстрована на ім'я [PERSON] передати у власність [PERSON], залишити у володінні [PERSON] грошові кошти виручені від продажу автомобілю «Тойота - Хайс» реєстраційний номер [NUMBER], гаражу та збереження в банківських установах в загальному розмірі 128 312,68 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача вартість недоотриманої частки у спільному майні в розмірі 21 858,66 грн. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник уточнений позов не визнали, надали письмові заперечення, згідно яких зазначене майно позивачем частково відсутнє на час розгляду справи, оскільки було реалізовано коли він та позивач перебували у шлюбі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні уточненої позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 06.12.1986 року сторони уклали шлюб. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 09.12.2013 року шлюб між сторонами розірваний та відновлено позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.44). Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). В період зареєстрованого шлюбу сторонами було набуто нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2011 року (а.с.8-9), автомобіль „Тойота-Хайс" реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 120 000 грн., металевий гараж, місце [NUMBER] на автостоянці № 40 Одеської обласної організації ВСА (Сичавські гаражи), вартістю 12 000 грн., вклад в AT Банк „Фінанси та Кредит" в розмірі 28 000 грн. (а.с.21), вклад в Ощадбанку України в розмірі 25 000 грн.(а.с.22). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно довідки начальника АС №40 від 22.07.2014 року [PERSON] з 15.01.2013 року вибув з членів ВСА АС №40. На теперішній час гаража у нього не має (а.с.60). Згідно наданих документів з центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Южне та Комінтернівського району підпорядкованому УДАІ ГУМВС України в Одеській області автомобіль „Тойота-Хайс" реєстраційний номер [NUMBER] 30.10.2013 року був проданий [PERSON] (а.с.79-81), що також підтверджується довідкою-рохунок (а.с.93). Згідно відповіді з Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 13.01.2016 року стосовно депозитного договору №13026/3-12 від 21.12.2012 року між філією та [PERSON] на запит №4051/15 від 17.12.2015 року повідомлено, що 30.12.2013 року проведено повернення вкладу у сумі 28 000 грн.; перерахування відсотків проводилось щомісячно на протязі періоду дії вкладу, загальна сума 5069,68 грн. (а.с.139). Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 04.07.2014 року у [PERSON] маються рахунки: [NUMBER], залишок за яким складає 5071,50 грн., відкритий 20.05.1997 року та [NUMBER], залишок за яким складає 118,25 грн., відкритий 22.01.2008 року (а.с.58). Позивач просить залишити у володінні відповідача збереження в банківських установах в загальному розмірі 128 312,68 грн., проте не надає жодних доказів на підтвердження цього. Вищевказане майно реалізовано та кошти були витрачені сторонами в період сумісного проживання, тому ці позовні вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про передання у її власність ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], то ця вимога також не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. 2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З аналізу вказаної статті ЦК України вбачається, що вказаний перелік припинення право на частку у спільному майні є вичерпним, підставі, які позивач зазначає в позовні заяві до вказаного переліку не входять. Крім того, в порушенні вимог ч.2 ст.365 ЦК України позивачем попередньо не внесено вартість цієї частки на депозитний рахунок суду. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому суд виходив з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки майно реалізвоно та кошти були витрачені у період сумісного проживання та позивач не внесла вартість частки квартири на депозитний рахунок суду, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed