Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач подав до суду заяву, яку в подальшому уточнив і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно його батьків [PERSON] і [PERSON] , а саме: будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , та земельних ділянок розташованих на території Старояричівської сільської ради. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.199 р., за актовим записом № 19. 12.10.1994 року [PERSON] , склав заповіт, яким заповів належний йому жилий будинок, сарай, підвал і все те, що йому належало на час смерті і на що за законом мав право, своєму синові [PERSON] . За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,34 га, яка розташована на території Старояричівської сільської ради, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 051303 від 30.01.1997 р. та житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , та належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будівлі серії [NUMBER] за реєстровим № 33. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2010 р., за актовим записом № 1. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,3009 га (земельна ділянка [NUMBER] площею 1,0239 - кадастровий номер 4622186200:12:000:0205; земельна ділянка [NUMBER] площею 0,2770 - кадастровий номер 4622186200:10:000:0134) розташована на території Старояричівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 725990 від 01.11.2005 р. 16.03.1998 року [PERSON] , склала заповіт, яким заповіла належний їй сертифікат на право приватної власності на землю/середню земельну частку/серія [NUMBER] виданого Старояричівською сільською радою від 18.05.1997 р. за № 60, своєму синові [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих, яка відкрилася після смерті померлих, що підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно спадкування. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. За вимогами ст. 549 ЦК УРСР(1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно пункту 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику розгляду судами України справ про спадкування" №4 від 24.06.1983 р., «передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.» Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлих батьків, але оформити своє право не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved