Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією зазначеного договору та Витягом з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності від 13.06.2015 року. Згідно п.13 Договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2015 року, з реєстраційного обліку у зазначеної квартири повинні бути зняти продавець з іншими членами сімї та вини повинні повністю звільнити відчужувану ними квартиру для вільного і безперешкодного користування нею позивачами в строк до 27.06.2015 року, однак відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку. Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеному приміщенні, позивачі несуть додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, що призводить до матеріальних втрат та не мають можливості для вільного і безперешкодного користування своєю власністю. В судове засідання позивачі не зявились, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, надали до суду заяви, згідно яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в тому числі виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією зазначеного договору та Витягом з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності від 13.06.2015 року, які містяться в матеріалах даної цивільної справи. Згідно п.13 Договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2015 року, з реєстраційного обліку у зазначеної квартири повинні бути зняти продавець з іншими членами сімї та вини повинні повністю звільнити відчужувану ними квартиру для вільного і безперешкодного користування нею позивачами в строк до 27.06.2015 року. Оскільки [PERSON] до теперішнього часу зареєстрований у зазначеному приміщенні, позивачі несуть додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, що призводить до матеріальних втрат та не мають можливості для вільного і безперешкодного користування своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. У відповідності до ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в квартирі за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved