Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 14.06.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 6 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 15 вересня 2017 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матірю. Всі обовязки по утриманню та вихованню доньки покладені на позивача. Батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] зазначила, що не зважаючи на значні доходи, батько не надає регулярної допомоги на утримання неповнолітньої доньки або надає її в неналежному розмірі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, належним чином. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 15 вересня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Тверським відділом РАГС Управління РАГС Москви, про що складено актовий запис № 1657. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи сторони не підтримують стосунків, спільно не проживають; неповнолітня дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суду не надано доказів, що відповідач, який проживає окремо, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка не працює, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на значні доходи відповідача від підприємницької діяльності, оскільки на підтвердження викладених обставин належних доказів суду надано не було. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 6 000 гривень щомісячно та підтвердження розміру витрат, які вона несе щомісяця на дитину. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial