Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не мешкає в ній більше року. Через вказані обставини вона несе зайві витрати по утриманню власності. В добровільному порядку відповідач з реєстрації не знімається, тому вона вимушена звернутись до суду та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, а також зобов»язати управління ДМС України в Сумській області зняти відповідача з реєстрації. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, що зазначені в позові. Відповідач про місце, час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. За таких обставин та за згодою сторони позивача проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Сумській області, а також посвідки на тимчасове проживання відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі (а.с.9,14), але фактично в цій квартирі не проживає більше року, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] Нормами ст.383 ЦК та ст.150 ЖК України передбачене право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України (з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користується житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи, що позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS], а відповідач не є членом її сім'ї, та, крім того, більше року не проживає у спірній квартирі, суд вважає, що [PERSON] має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном (квартирою), в тому числі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування її квартирою, що може бути підставою для зняття [PERSON] Джелала з реєстраційного обліку. Тобто, позов в цій частині підлягає задоволенню. В той же час, вимога про зобов»язання Державної міграційної служби зняти відповідача з реєстрації не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, по-перше, заявлена до третьої особи, що не передбачено нормами ЦПК України. По-друге, як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ , рішення суду про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації компетентними органами і не потребує прийняття рішення суду про зобов"язання виконати цю дію. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial