Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» через свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 28.03.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п.1.3 Статуту та [PERSON] був укладений Кредитний договір №5309/08-ШД. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 15000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 0,0001% річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 28.03.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір Поруки №53-09/08-ШД-П, згідно якого остання, як поручитель [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з Кредитного договору. При цьому згідно п. 2.1 Договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п.3.1 Кредитного договору на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням з Банком, здійснив видачу грошових коштів в сумі 15000,00 грн., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, на якому здійснюються операції за допомогою банківської платіжної картки Visa Electron Instant Issue [NUMBER]. В той же час, відповідач [PERSON], скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконував, не сплачував кредит зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.09.2010 року становить 141055,56 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 15000, грн., заборгованість по нарахованих відсотках в сумі 12019,70 грн., заборгованість по оплаті щомісячної комісії в сумі 7875,00 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії в сумі 106160,86 грн. Під час розгляду справи в суді представник позивача збільшила вимоги та просила стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитом в сумі 143006,12 грн. а також витрати по оплаті опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» в сумі 420,00 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання 28.11.2018 року не з'явився. На адресу суду надіслав клопотання з проханням слухати у справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. о суду Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів 13.04.2017 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2011 року по справі №2-430/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним заочним рішенням позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» було задоволено у повному обсязі. Зокрема, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 53-09/08-ШД від 28.03.2008 року в сумі 141055,56грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1410,56 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.. а також витрати по оплаті опублікування оголошення в газеті в розмірі 420,00 грн., а всього 143006,12 грн. У зв'язку із надходженням в провадження суду вищевказаної заяви судом було витребувано з архіву Деснянського районного суду м. Києва цивільну справу №2-430/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до довідки від 06.06.2017 року складеної завідуючою архіву Деснянського районного суду м. Києва зазначена вище справа знищена за строками зберігання справ в архіві, залишено оригінал рішення по справі від 17.01.2011 року. Цивільну справу за №2-430/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, по якій 17.01.2011 року ухвалено заочне рішення, знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання. (строк зберігання справ вказаної категорії становить 5 років), що підтверджується інформацією наданою завідуючою архіву Деснянського районного суду м. Києва. У зв'язку з вищевикладеним ухвалою від 07.06.2017 року судом було порушено питання про відновлення втраченого судового провадження у вищевказаній справі Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Шевчука О.П. від 15.12.2017 року відновлено втрачене провадження по цивільній справі за №2-430/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду питання про відновлення втраченого судового правлення судом були зібрані наступні документи, що підтверджують перебування в провадженні суду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором: копію заочного рішення від 17.01.2011 року, копію зазначеного рішення - витяг з ЄДРСР, копії договорів кредиту та поруки, на підставі яких у справі постановлено рішення. Зазначені письмові доками на думку суду в повній мірі підтверджують перебування справи в провадженні суду та постановлення в ній 17.01.2011 року заочного рішення. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою від 14.03.2018 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2011 року, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 21.08.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з заявою про заміну первісного позивача (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». На підставі викладеного ухвалою від 26.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» про заміну первісного позивача (стягувачча) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до дослідженої копії Кредитного договору №5309/08-ШД, який знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що 28.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п.1.3 Статуту та [PERSON] був укладений Кредитний договір №53-09/08-ШД. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 15000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 0,0001% річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Крім того, в забезпечення своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 28.03.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір Поруки №53-09/08-ШД-П, згідно якого остання, як поручитель [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з Кредитного договору. При цьому згідно п. 2.1 Договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Крім цього, відповідно до п. 2.3 Договору поруки у випадку не погашення боржником заборгованості за Кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у Кредитора виникає повне вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя. Відповідно до положеньст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно зіст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В положеннях ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно до вимог ч. 1, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від для укладання договору поруки. Умовами договору поруки передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе з зобов'язань (п. 6.2). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З наведеної правової норми випливає, що умови договору поруки від 28.03.2008 року не можуть суперечити положенням ЦК України, і саме норми закону є визначальними при тлумаченні його умов. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Для належного з'ясування обставин справи судом неодноразово ухвалами, занесеними до журналів та протоколів судових засідань витребовувались з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» оригінал Кредитного договору № 53-09/08-ШД 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON], Договір поруки № 53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON], докази надання кредитних коштів [PERSON], детальний розрахунок заборгованості по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, підтвердження звернення Банку до [PERSON] з вимогою як до поручителя про існуючу заборгованість [PERSON] по Кредитному договору та погашення кредита поручителем, підтвердження отримання такої вимоги [PERSON] для огляду в судовому засіданні. У відповідь на ухвали про витребування вищевказаних документів від Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» надходили листи-повідомлення про те, що на виконання ухвал не може бути надано позовну заяву з додатками, у тому числі розрахунок заборгованості станом на 02.09.2010 року по справі №2-430/11, оскільки позовна заява з додатками відсутня в Банку в зв'язку із закінченням терміну зберігання документів даного виду. Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва ухвалене 17.01.2011 року, а відтак термін зберігання позовної заяви з додатками в даній справі сплинув 16.01.2014 року. У зв'язку з вищевикладеним на адресу суду було надіслано копії наступних документів: копія Кредитного договору №53-09/08-ШД від 28.03.2008 року з додатком №1, копія договору поруки №53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, копія заяви на отримання кредиту, копія договору про відкриття карткового рахунку, надання та використання і використання платіжної картки миттєвого виписку (в рамках програми «Швидка фінансова допомога») №006-Z/017899 від 28.03.2017 року. Ухвалою суду від 26.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання від правонаступника стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було витребувано: оригінал Кредитного договору № 53-09/08-ШД 28.03.2008 року, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], Договір поруки № 53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON], докази надання кредитних коштів [PERSON], детальний розрахунок заборгованості по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, підтвердження звернення Банку до [PERSON] з вимогою як до поручителя про існуючу заборгованість [PERSON] по Кредитному договору та погашення кредита поручителем, підтвердження отримання такої вимоги [PERSON] для огляду в судовому засіданні. Однак, відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 23.10.2018 року вбачається, що станом на 11.10.2018 року документація по кредитним справам Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не передавалась. Оригінал кредитної справи [PERSON] №53-08/08ШД від 23.03.2008 року, знаходиться у Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит». Враховуючи вищевикладене, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не має можливості надати витребувані судом оригінали документів згідно ухвали. Доводи представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про те, що у Банку відсутня можливість надати суду оригінали Кредитного договору № 53-09/08-ШД 28.03.2008 року, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], Договору поруки № 53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON], докази надання кредитних коштів [PERSON], детальний розрахунок заборгованості по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, підтвердження звернення Банку до [PERSON] з вимогою як до поручителя про існуючу заборгованість [PERSON] по Кредитному договору та погашення кредита поручителем, підтвердження отримання такої вимоги [PERSON] не беруться судом до уваги, оскільки закінчився термін зберігання документів даного виду та сплинув 16.01.2014 року, з тих підстав, що Кредитний договір №53-09/08-ШД від 28.03.2008 року не вичерпує свою дію фактом лише його підписання та не може бути переданий до архіву до закінчення його дії та повного виконання, оскільки не можна розраховувати на беззаперечне його виконання сторонами без необхідності врегулювання спірних питань що можуть виникнути при його виконанні. Крім того, варто зазначити, що відсутність витребуваних судом документів у Банку та наведені причини такої відсутності як знищення, у зв"язку із закінченням строку зберігання самі по собі не замінюють обов'язку Банку підтвердити обставини на які він посилається в обґрунтування позову. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. Разом з тим, ч. 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Крім того, відповідно до розяснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, оскільки суду не надано оригінал Кредитного договору № 53-09/08-ШД 28.03.2008 року, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], Договір поруки № 53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON], докази надання кредитних коштів [PERSON], детальний розрахунок заборгованості по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, підтвердження звернення Банку до [PERSON] з вимогою як до поручителя про існуючу заборгованість [PERSON] по Кредитному договору та погашення кредита поручителем, підтвердження отримання такої вимоги [PERSON] суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та підтвердження факту виникнення кредитних відносин між [PERSON], як боржником та [PERSON], як поручителем та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит». Судом не беруться до уваги подані Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» копії наступних документів: копія Кредитного договору №53-09/08-ШД від 28.03.2008 року з додатком№1, копія договору поруки №53-09/08-ШД-П від 28.03.2008 року, копія заяви на отримання кредиту, копія договору про відкриття карткового рахунку, надання та використання і використання платіжної картки миттєвого виписку (в рамках програми «Швидка фінансова допомога») №006-Z/017899 від 28.03.2017 року, адже вони не можуть слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог до [PERSON], оскільки, позивачем на підтвердження факту виникнення кредитних відносин між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» не було надано оригіналу Кредитного договору № 53-09/08-ШД 28.03.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит»та відповідачем [PERSON] та розрахунку заборгованості для можливості перевірки правильності нарахування заборгованості, пені, оскільки остання залежить від розміру несплачених відсотків та тіла кредиту, та здійснення відповідачем останнього платежу. Щодо позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя [PERSON], то вони теж не підлягають задоволенню, оскільки у суду через ненадання Банком витребуваних судом документів, зокрема детального та обґрунтованого розрахунку заборгованості, відсутні дані щодо здійснення відповідачем [PERSON] останнього платежу, як наслідок відсутність інформації про дату виникнення простроченої заборгованості по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Крім того, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду жодних доказів звернення до поручителя [PERSON], з будь-якими заявами чи вимогами щодо сплати заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №53-09/08-ШД від 28.03.2008 року та отримання [PERSON] таких вимог. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обв'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи викладене, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed