Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,7815 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Могилів-Подільський район, Жеребилівська сільська рада, право на яку підтрерджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.06.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . Крім того, зазначила, що про існування спадкого майна дізналася лише 12.06.2019, перебуваючи у двоюрідної сестри [PERSON] , яка проживає в с [ADDRESS] Вишгородського району Київської області та переглядаючи сімейні фото, випадково знайшли зазначений державний акт. Після чого, звернувнулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але отримала роз`яснення, в якому йдеться про те, що оскільки вона заяву про прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України строк до нотаріальної контори не подала, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно не проживала, що перевірено за паспортними даними, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання стосовно визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає причину пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини поважною, оскільки про ісування спадкового майна не знала. Зазначені обставини змусили звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Справу просив розглядати за його відсутності. Представником відповідача Дмитрівської об`єднаної територіальної громади Знам`янського району Кіровоградської області подано відзив на позов, в якому громада заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки необізнаність особи про наявність спадкового майна не може бути визнано судом поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, не додано доказів про те що остання дійсно не знала про існування спадкого майна. Хоча, як дочка померлої [PERSON] могла і повинна була знати про майно, що належало матері, оскільки земельна ділянка отримана у власність задовго до смерті спадкодавця, у 2004 році. Крім того, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2013, видане Дмитрівською сільською радою, посадова особа якої, при видачі свідоцтва про смерть, інформує про відкриття спадщини та гарантований законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. За зазначених обставин, просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1962 року. В подальшому, а саме 29.08.1981 року, уклала шлюб з гр. [PERSON] , як наслідок змінила дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". [INFO] в с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області померла мати позивача - [PERSON] (а.с.13), яка з 19.07.2013 року і до день смерті була зареєстрована та проживала в Будинку Ветеранів, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області за №888 від 26.06.2019 року. Заповіт від імені [PERSON] Дмитрівською сільською радою, не посвідчувався (а.с.18). Встановлено, що за життя мати позивача отримала у власність земельну ділянку розміром 2,7815 га, розташовану на території Жебелівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.11), про свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] , від 04.06.2004, виданий на ім"я [PERSON] . Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Теплякова В.М., за вих.№297/01-16 від 26.06.2019 року, позивачу роз`яснено, що заяву про\~прийняття спадщини\~у встановлений\~статтею 1270\~ЦК України\~строк до\~нотаріальної контори\~вона не\~подала,\~на час\~відкриття спадщини\~разом із\~спадкодавцем не\~проживала,\~тому вважається\~такою,\~що спадщину\~не прийняла.\~Позивачу запропоновано\~звернутись до\~суду для\~вирішення питання\~стосовно визначення\~додаткового строку,\~достатнього для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини (а.с.12). З відповіді Знам`янського районного державного нотаріуса за №749/01-16 від 07.08.2019, наданої на запит суду, вбачається, що після смерті [PERSON] , спадкова справа не заводилась (а.с.36). Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою єфективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом\~положень книги\~6\~ЦК України,\~спадкове право\~захищає власність\~фізичних осіб.\~Усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцю на\~момент відкриття\~спадщини в\~розумінні ст.1\~Першого протоколу\~до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Частиною першою та другою\~статті 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені\~статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~передбачено,\~що за\~позовом спадкоємця,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини\~з поважної\~причини,\~суд може\~визначити йому\~додатковий строк,\~достатній для\~подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин, що кореспондується з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п.24\~постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Як на\~основну причину\~пропускувстановленого статтею 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач послається на те, що не була обізнана про існування спадкового майна. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі 717/1796/16-ц зазначено, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна,\~похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, якімають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, судом не встановлено поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки являючись дочкою померлої [PERSON] та знаючи дату її смерті, могла і повинна була знати про майно, належне її матері, що може бути успадковане нею після її смерті. Окрім того, навідь в разі якщо позивач дійсно не знала про наявність спадкового майна, зазначена причина, поважною для поновлення строку, не являється. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини (тобто причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій), які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, а підстави, на які послалась позивач щодо поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, тобто необізнаність про існування спадщини, не є поважними причинами пропуску нею строку для подання до нотаріальної контори у передбаченому законом порядку та у визначений строк заяви про прийняття спадщини. Виходячи з встановлених обставин, суд вважає, що належних і допустимих доказів про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б завадили звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивач не надала, обставини на які вона послалась, такими не є, у зв`язку з чим правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не вбачається. На підставі викладеного ст.ст.1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed