Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за вимушений прогул при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 05.06.2006 року по 01.12.2016 року у розмірі 158 056,92 грн, який складає 10 років і 6 місяців, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03 лютого 2006 року його було поновлено на посаді, про що був виданий наказ № 170-к від 26 травня 2006 року, з яким він ознайомився 05 червня 2006 року. На підставі цього наказу державна виконавча служба склала акт про закінчення виконавчого провадження, але фактично до роботи він не був допущений, тому ухвалою Ічнянського районного суду від 29 вересня 2009 року з відповідача на його користь було стягнено заробітну плату за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03.02.2006 року по 26.05.2006 року та за період з 26.05.2006 року по 05.06.2006 року у розмірі 2 530,76 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача у судове засідання не з"явився надавши заперечення, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись на те, що останній відповідно до контракту від 30 березня 2004 року працював на посаді директора ДП ДАК «Хліб України»»Ічнянське хлібоприймальне підприємство», якого відповідно до наказу № 415-к від 07 вересня 2004 року було звільнено з посади, а згодом на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2005 року поновлено. Додатковим рішенням того ж суду від 05 квітня 2005 року було уточнено строк поновлення на посаді з 07 вересня 2004 року. Після чого наказом Компанії № 86-к від 30 березня 2005 року [PERSON] знову звільнили з посади. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03 лютого 2006 року [PERSON] було поновлено на його посаді, що підтверджується наказом № 53-к від 21 лютого 2006 року, після чого наказом № 74-к від 02 березня 2006 року [PERSON] було звільнено з посади за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 170-к від 26 травня 2006 року ДАК «Хліб України» внесло зміни до наказу № 53-к від 21 лютого 2006 року та виклало його в новій редакції, згідно якої [PERSON] поновлено на посаді директора з 30 березня 2005 року, з яким [PERSON] був ознайомлений 05 червня 2006 року. Внесення відповідних змін були викликані тим, що до відділу ДВС 13.04.2006 року від боржника ДАК «Хліб України» «Ічнянське ХПП» надійшла заява про виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді директора по наказу № 53-к від 21.02.2006 року, де внизу наказу було зазначено, що останній 22.02.2006 року з наказом ознайомлений, але від підпису відмовився у присутності свідків, тому у зв»язку з відсутністю належним чином складеного акта про відмову в ознайомленні з наказом про поновлення [PERSON] на посаді, було зобов»язано боржника вчинити повторне ознайомлення з наказом та зауважено, що поновлення [PERSON] по наказу № 53-к не відповідає рішенню суду, згідно якого останній повинен був поновлений із зазначенням дати 30.03.2005 року, а в наказі стоїть дата 21.02.2006 року, що підтверджується листами ДВС м. Києва та Департаменту ДВС м. Києва, тому, з урахуванням наказу від 02 березня 2006 року, яким позивач був звільнений з посади за прогул без поважних причин, і який він не оскаржив, відповідач просив відмовити [PERSON] у частині стягнення середньої заробітної плати за вимушений прогул. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до контракту від 30 березня 2004 року працював на посаді директора ДП ДАК «Хліб України» «Ічнянське ХПП». Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03 лютого 2006 року [PERSON] було поновлено на його посаді (а.с. 3-10), що підтверджується наказом № 53-к від 21 лютого 2006 року (а.с. 50). Наказом № 74-к від 02 березня 2006 року [PERSON] було звільнено з посади за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 35). Наказом № 170-к від 26 травня 2006 року ДАК «Хліб України» внесло зміни до наказу № 53-к від 21 лютого 2006 року та виклало його в новій редакції, згідно якої [PERSON] поновлено на посаді директора з 30 березня 2005 року, з яким [PERSON] був ознайомлений 05 червня 2006 року (а.с. 12). Внесення відповідних змін були викликані тим, що до відділу ДВС 13.04.2006 року від боржника ДАК «Хліб України» «Ічнянське ХПП» надійшла заява про виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді директора по наказу № 53-К від 21.02.2006 року, де внизу наказу було зазначено, що останній 22.02.2006 року з наказом ознайомлений, але від підпису відмовився у присутності свідків, тому у зв»язку з відсутністю належним чином складеного акта про відмову в ознайомленні з наказом про поновлення [PERSON] на посаді, було зобов»язано боржника вчинити повторне ознайомлення з наказом та зауважено, що поновлення [PERSON] по наказу № 53-к не відповідає рішенню суду, згідно якого останній повинен був поновлений із зазначенням дати 30.03.2005 року, а в наказі стоїть дата 21.02.2006 року, що підтверджується листом ДВС м. Києва (а.с. 13). Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2009 року з ДАК «Хліб України» на користь [PERSON] було стягнуто 2 530,76 грн за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03.02.2006 року по 26.05.2006 року у розмірі 2 157,46 грн та за період з 26.05.2006 року по 05.06.2006 року у розмірі 373,50 грн (а.с. 11). Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2009 року, якою з відповідача на користь позивача було стягнено заробітну за час вимушеного прогулу у зв»язку з затримкою виконання рішення про поновлення, а також наказ № 170-к від 26 травня 2006 року, яким були внесені зміни у наказ № 53-к від 21.02.2006 року та наказ № 74-к від 02 березня 2006 року, згідно якого [PERSON] був звільнений з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України і який у судовому порядку [PERSON] не оскаржував, у задоволенні позову останнього слід відмовити, оскільки фактично після 05 червня 2006 року [PERSON] вже не працював.

Outcome: dismissed