Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 липня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис №1036. Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) 05.07.2016 року зареєстрували шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. В даному шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Основною причиною його звернення до суду є те, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим, поведінка відповідачки та її ставлення до сім`ї привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Одразу після укладення шлюбу їхнє подружнє життя складалось добре, однак з часом в їхніх відносинах з`явилися часті суперечки, сварки та непорозуміння, що супроводжувалося сімейним насильством, яке носило постійний характер, внаслідок цього страждала дитина. Як наслідок вже тривалий час їхні стосунки перебувають в напрузі. Минулого року він звертався до суду, вони досягнули короткочасного перемир`я, але все почалося знову. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, а спроби примирення між ними в минулому не принесли стабільного результату. Тому це лише погіршить стан його відносин з відповідачкою та продовжить їх перебіг у часі. Позивач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному об"ємі, не заперечила проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачкою [PERSON] , не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Cуд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 05 липня 2016 року був укладений шлюб, зареєстрований Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис, №1036. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". За час спільного проживання в шлюбі у сторін народилася одна дитина: [INFO] дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] - а.с.7) . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася. Малолітня дитина, яка народилася у сторін за час спільного проживання в шлюбі, на даний час проживає з мамою- відповідачкою по справі. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їхньої дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved