Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13.08.1999 року по 04.03.2014 року. Шлюб між ними розірвано Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач аліменти на утримання спільної доньки не сплачує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. За час подружнього життя за спільні кошти була придбана трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається з трьох жилих кімнат, жилою площею 39 кв.м. та загальною площею 74,4 кв.м. Квартира придбана та зареєстрована на її ім'я. З квітня 2014 року відповідач у квартирі не мешкає, але продовжує бути в ній зареєстрованим. Під час розірвання шлюбу питання поділу спільно нажитого майна подружжя не вирішувалось, проте без згоди відповідача вона не може розпорядитись належним їй майном, що порушує її право на розпорядження власністю. Згоди щодо поділу майна сторонами не досягнуто, оскільки відповідач не зацікавлений у поділі майна та намагається створювати їй перешкоди у розпорядженні ним. За таких обставин вона вимушена звернутись до суду за захистам свого права, тому просить розділити спірну квартиру, що є їхньою спільною сумісною власністю, між ними з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки, виділивши їй у власність 2/3 частини цієї квартири, а відповідачеві 1/3 частину та розподілити судові витрати між ними відповідно до часток майна кожного. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не явилися. Надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідач в судове засідання не явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Інгулецької районної в місті ради м.Кривий Ріг в судове засідання не явився, своїх заперечень не надав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, представника позивача та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. При дослідженні письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований 13 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис №278 (а.с.4а). Шлюб розірвано на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2014 року (справа №213/428/14-ц). Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.11) Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 червня 2004 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №2432, позивач [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,4 кв.м., що складається з трьох кімнат, житловою площею 39.0 кв.м., яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом Комунального підприємства "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7,8,9). Сторони не заперечують та не оспорюють, що спірна квартира була придбана подружжям у шлюбі і є їх спільною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини стосовно поділу спільного майна подружжя. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ, право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі Пленум) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 25 Пленуму, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно звіту з оцінки вартості, складеного ФО-П [PERSON], оціночна вартість спірної квартири складає 99 324 грн. 00 коп. (а.с.12-32) Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням вищевикладених встановлених обставин суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Так, суд може відступити від засади рівності часток подружжя - за обставин, що мають істотне значення, зокрема: якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Також за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що неповнолітня дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач аліменти на утримання доньки не сплачує, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, а тому суд має всі підстави для відступлення від принципу рівності часток подружжя у спільному майні з урахуванням інтересів дитини та зменшити частку відповідача у спільному майні на користь позивача. Отже, частки майна позивача і відповідача в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] не є рівними і мають становити, з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки: 2/3 частини цієї квартири - власність позивача, а 1/3 частина - власність відповідача. Тому, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв"язку з тим, що позивач у заяві від 29.01.2015 року не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат - вказані витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved