Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відносини в сім"ї не склалися від подружнього життя сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 147469 від 14.09.2013 року (а.с. 5). Від подружнього життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №225686 (а.с.7). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується вищевказаною копією свідоцтва про народження. Працює провідним економістом в [PERSON] в м. Києві та отримує заробіток у розмірі 8000 грн.. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 08.10.2015 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн., який вона не бажає стягувати з відповідача.

Outcome: approved