Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Позивач зазначив, що 18 серпня 2014 року між позивачем [PERSON], та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено договір-заяву № 300937/48857/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 місяців в національній валюті. Згідно з умовами Договору позивач 18 серпня 2014 року внесла, а Відповідач прийняв від її як вклад кошти в національній валюті України в сумі 385000 (триста вісімдесят п'ять тисяч) гривень на її вкладний рахунок № 2630.4.200830.001. Позивач зазначила що відповідач не повертаючи належні їй грошові кошти в розмірі 385000,00 грн., безпідставно порушує її конституційні основоположні права. Таким чином, враховуючи вище зазначене, відповідач зобов'язаний був видати їй не пізніше 18 березня 2015 року готівкою через касу «нові коштів» в розмірі 385000,00 грн. Вказаного обов'язку Відповідачем виконано не було. Позивачка просить суд стягнути з Відповідача на її користь суму вкладу в грн. 385000 (триста вісімдесят п'ять тисяч) гривень. Позивач в судове засідання не зявився, через загальну канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи сповіщалися в установленому законом порядку; причину неявки суду не повідомив; заперечень на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Ухвалою суду від 25 червня 2015 року постановлено про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач зазначив, що 18 серпня 2014 року між позивачем [PERSON], та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено договір-заяву № 300937/48857/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 місяців в національній валюті. Згідно з умовами Договору позивач 18 серпня 2014 року внесла, а Відповідач прийняв від неї як вклад кошти в національній валюті України в сумі 385000 (триста вісімдесят п'ять тисяч) гривень на вкладний рахунок позивача № 2630.4.200830.001 на строк до 18 березня 2015 року. Згідно з положеннями вказаного Договору, за час користування коштами Вкладу протягом вищезазначеного строку Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 25% річних. Відповідно до п.3 Договору-заяви, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється Банком протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми Вкладу. Відповідно до п. 5.1. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з Строкового вкладного рахунку повертаються Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий рахунок або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється. Позивач виконав умови Договору-заяви від 18 серпня 2014 року, вніс грошові кошти на депозитний рахунок в розмірі 385000 грн., що підтверджується квитанцією №11 від 18 серпня 2014 року. (а.с. 11) Крім того Позивачем також були виконані умови Договору-заяви від 18 серпня 2014 року, а саме внесено грошові кошти на депозитний рахунок в розмірі 385000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 18.08.2014 року по 18.03.2015 року № 2630.4.200830.001. (а.с. 12) Після закінчення строку дії Договору-заяви, Позивач звернувся до Відповідача із заявами від 18.03.2015 року та 20.03.2015 року про повернення грошових коштів. (а.с. 13, 14) Проте грошові кошти Відповідачем не повернуті. У зв"язку з цим у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість в розмірі 385 000 грн. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 та ч.2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте представником відповідача не надано суду жодних доказів, з яких би вбачалось, що фінансові операції щодо видачі належних коштів позивачу обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. За таких обставин оцінюючи належність та допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в звязку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань по поверненню вкладу у строки, встановлені в Договорі-заяві, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість в розмірі 385000 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved