Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 22 січня 1994 року по 09 грудня 2008 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. [INFO] їх донька досягла повноліття, з приводу чого відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утритмання доньки в добровільному порядку, тому на теперішній час донька повністю перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року донька навчається в Нікопольському професійному ліції. На даний момент вона тимчасово безробітна і знаходиться на обліку у центрі зайнятості та отримує державну допомогу по безробіттю, однак цих коштів на утримання сім'і не вистачає, тому вона з донькою залишилась у скрутному матеріальному становищі і потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач працює, має стабільний дохід і має можливість надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої доньки, що навчається без погіршення матеріального стану, але добровільно не бажає цього робити, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої доньки, на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої доньки, на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більш ніж до досягнення [PERSON] віку двадцяти трьох років. Також пояснила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої доньки, оскільки він отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково та просили суд стягнути аліменти на період навчання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більш ніж до досягнення [PERSON] віку двадцяти трьох років. В матеріалах справи є також наявні заперечення відповідача на позов (а.с.24-26). Третя особа: [PERSON] просила суд позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на період навчання повнолітньої дочки у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином, причини її неявки суду не відомі (а.с. 57). Вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191,199-200 СК України підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що позивач з відповідачем 22 січня 1994 року уклали шлюб (а.с.3). 09 грудня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.4). Відповідач є батьком - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] має доньку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття з 01 вересня 2013 року навчалася у Нікопольському професійному ліцеї на денній формі навчання за бюджетним фінансуванням та закінчила навчання 30 червня 2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 02 квітня 2003 року була зареєстрована як фізична особа - підприємець. 10 вересня 2015 року позивач [PERSON] припинила підприємницьку діяльність (а.с.64-65). З 25 травня 2016 року позивач перебуває на обліку як безробітна в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості (а.с.63). Згідно довідки від 11 квітня 2016 року № 03/1-064 виданої [PERSON], який є відповідачем у справі, він працює на Приватному акціонерному товаристві „Нікопольський завод технологічного оснащення" на посаді старшого майстера дільниці та має постійний дохід. З жовтня 2015 року по березень 2016 року тобто за 6 місяців загальна сума його доходу становить 67 086 грн. 03 коп. (а.с.39). Тобто матеріальний стан відповідача значно вищий за позивача. На теперішній час відповідач має аліментні зобов'язання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), які він сплачує на користь третьої особи - [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 30, а.с.39). При цьому визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], суд враховує вимоги ст. 182 СК України згідно якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доводи відповідача проте, що на його утриманні знаходяться батьки, суд вважає безпідставними, оскільки доказів того, що батьки перебувають на утриманні відповідача, відповідачем суду не надано. Суд, враховуючи матеріальне положення сторін, стан здоров'я відповідача, який є працездатним, те, що у відповідача вже є аліментні зобов'язання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку,

Outcome: partial