Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 04 серпня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №24. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини між ними припинились. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин (близько шести місяців), відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Відповідач ухиляється від свого обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дітей у розмірі визначеному законодавством. Добровільної угоди про розмір та порядок сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Таким чином, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09.03.2021 року о 12 годині 00 хвилин. Позивачка у судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено і це вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, учасники справи уклали шлюб 04 серпня 2007 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №24 (а.с.7). Із копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 03.04.2008, серії [NUMBER] від 21.06.2012, вбачається, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до довідки №384 від 16.02.2021, виданої виконкомом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та до складу її сім"ї входять: чоловік - [PERSON] , 1987 р.н., дочка - [PERSON] , 2008 р.н., син - [PERSON] , 2012 р.н.. (а.с.6) З вищенаведених підстав суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб, та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, те що відповідач за станом здоров`я є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на дітей, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, тому з нього слід стягнути на користь позивачки аліменти на неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд роз`яснює сторонам по справі, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 908 грн. на користь держави.

Outcome: approved