Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування ліжко-місцем у гуртожитку [ADDRESS]. В обґрунтування позову покликається на те, що на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С» знаходиться будинок [ADDRESS]. Даному будинку надано статусу житлового на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 березня 2007 року № 139 «Про надання гуртожитку для проживання сімей на [ADDRESS], статусу житлового будинку і передача його у власність територіальної громади м. Львова». Ухвалою Львівської міської ради від 29 березня 2007 року №721 «Про прийняття у власність територіальної громади м.Львова відомчого житлового будинку [ADDRESS] від виробничого об'єднання «Полярон», будинок [ADDRESS] прийнятий у власність територіальної громади м.Львова. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №490 від 29 квітня 2011 року «Про завершення впорядкування проживання мешканців у будинку [ADDRESS]», надано Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради функції замовника з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] з утворенням двох містобудівних одиниць (житловий будинок і гуртожиток). Згідно даного рішення соціальний гуртожиток заплановано розмістити в лівому крилі. Пунктом 2.3 даного рішення передбачено завершення роботи з впорядкуванні проживання мешканців у будинку [ADDRESS] у м.Львові. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у гуртожитку без зазначення номера кімнати з 28 лютого 1995 року по [ADDRESS] в м.Львові, проте фактично не проживає, що стверджується відповідними актами від 27.01.2016 р., 10.02.2016 р. та 16.03.2016 р. А тому, просить визнати відповідача [PERSON] на підставі ст. ст. 71,72 ЖК УРСР таким, що втратив право користування ліжко-місцем у вказаному гуртожитку. В судове засідання представник позивача не з'явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в пресу, а саме газету «Високий Замок». Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Від представника третьої особи Львівської міської ради надійшла заява про розгляду справи у відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи Львівського комунального підприємства «Житловик-С» в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що гуртожиток, який знаходиться за адресою [ADDRESS], є комунальною власністю територіальної громади м. Львова і перебуває на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С». Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 490 від 29 квітня 2011 року «Про завершення впорядкування проживання мешканців у будинку [ADDRESS]», передбачено надання Сихівській районній адміністрації функції замовника з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] з утворенням 2-х містобудівних одиниць (житловий будинок і гуртожиток). Згідно даного рішення соціальний гуртожиток заплановано розмістити в лівому крилі. Пунктом 2.3 даного рішення передбачено завершення роботи з впорядкування проживання мешканців у будинку [ADDRESS] (а.с.10-12). Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію від 10.05.2016 р. № 1090 року, виданої ЛКП «Житловик-С» відповідач [PERSON] зареєстрований у гуртожитку без зазначення номера кімнати з 28 лютого 1998 року (а.с.5). Проте, судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному гуртожитку з 2015 року, що стверджується актами, складеними комісією ЛКП «Житловик-С» від 28.12.2015 р., 27.01.2016р., 10.02.2016р., 16.03.2016 р. (а.с.6,7,8,9). Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами частини першої статті 71 ЖК УРСР, щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільній справі № № 6-1166цс15 від 04 листопада 2015 року. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відтак, враховуючи те, що відповідач не проживає у гуртожитку, за адресою [ADDRESS], понад шестимісячний строк без поважних причин, суд, приходить до висновку про те, що він втратив право на користування ліжко місцем, а тому позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved