Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 22.05.2011 року вони купили у [PERSON] кондиціонер Midea MUB-48HRN1, вартістю 15 000 грн. Під час укладення договору купівлі-продажу продавець (відповідач) пред»явила до спати рахунок та видала гарантійний талон №0000383, на який поставила свою печатку, із гарантійним терміном 3 роки. Проте 30 травня 2011 року куплений кондиціонер зламався. На їх прохання відповідачка направила монтажників для ремонту, проте вони не змогли його відремонтувати. 01.06.2011 року спеціалісти із сервісного центру «Томіс» встановили причину поломки кондиціонеру - не правильно зроблений дренаж при установці кондиціонеру та 28.07.2011 року і 17.05.2012 року вони його відремонтували, за що було сплачено 1 850 грн. та 360 грн. У зв»язку із неналежним виконанням відповідачем своїх обов»язків, передбачених даною угодою, вони просять розірвати угоду купівлі-продажу кондиціонера Midea MUB-48HRN1, зобов»язати відповідача відшкодувати понесені ними збитки у сумі 15 029 грн., стягнути із відповідачки на користь позивача спричинену моральну шкоду у сумі 10 000 грн. та неустойку за прострочення виконання зобов»язання про безоплатне усунення недоліків і невиконання вимог про надання на час ремонту іншого кондиціонера у сумі 10 219 грн. та матеріальну шкоду у сумі 2 210 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача понесену матеріальну шкоду у розмірі 11 077 грн. 11 коп.(яка складається з неустойка - 8 867 грн. 11 коп., ремонтні роботи -1850 грн. та 360 грн.), моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., та понесені судові витрати. Відповідач у судове засідання не з»явилась повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Згідно оглянутих у судовому засіданні письмових заперечень проти позову, вона позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що підприємницьку діяльність вона не здійснює з 2008 року, що було встановлено працівниками Кіровського МВ ГУМВС та відображено у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.07.2011 року. У 2011 році, за проханням [PERSON], з яким вона приятелювала, вона погодилась замовити йому через інтернет кондиціонер. Діючи в його інтересах, за його вказівкою щодо конкретної моделі та ціни товару, яку він особисто обрав, вона замовила кондиціонер Midea MUB-48HRN1 та отримала його на пошті, де оплатила його вартість. Після установки кондиціонеру [PERSON] віддав їй гроші, які вона сплатила за вартість товару, деталі та доставку. 29.05.2013 року [PERSON] пред»яив їй претензію, що кондиціонер зламався, та після проведення його огляду було встановлено, що поломка сталася через неправильну установку дренажної системи, хоча при проведенні установки його було повідомлено про наслідки, але він наполіг, щоб кондиціонер встановлювали саме так. Так як вона діяла від імені та в інтересах позивача [PERSON], за його усним дорученням, не мала на меті отримання прибутку та не одержала його, просить позивачам у позові відмовити у повному обсязі. (а.с.29-32). Суд, вислухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за слідуючими обставинами: Як встановлено у судовому засіданні, 22 травня 2011 року позивачі придбали Midea MUB-48HRN1, вартістю 15 000 грн., із гарантійним терміном 3 роки, відповідно до копій технічного паспорту товару та гарантійного талону №0000383, на якому стоїть печатка ПП [PERSON] (а.с.6, 8-18). Проте під час експлуатації придбаного кондиціонера виявилась його несправність, що підтверджується копією талону про виконання ремонтних робіт та актом технічного обстеження від 01 червня 2011 року (а.с.7-15). Відповідно до копії постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 02 липня 2011 року, у порушенні кримінальної справи за ст.190 КК України відносно [PERSON] було відмовлено за відсутністю ознак складу злочину (встановлено те, що відсутній умисел на заволодіння майном та спричинення матеріальної шкоди, не підтверджено систематичність зайняття нею підприємницької діяльності), про що було повідомлено [PERSON] (а.с.21,22). Згідно ст.42 Коституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ст.698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Згідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»: «Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.» Як вбачається зі змісту ст.6 вищезазначеного закону, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Також ст.ст.708-709 Цивільного кодексу України та ст.ст.7-8 даного закону передбачені гарантійні зобов»язанні, а саме: «Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. У разі продажу поштою гарантійний строк обчислюється починаючи від дня передачі товару споживачеві, а якщо товар потребує спеціальної установки (підключення) чи складення - від дня їх здійснення. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Продавець/ виробник зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги негайно, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом 14-ти днів або за домовленістю сторін. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (14-ть днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1% вартості товару.» Так як у судовому засіданні встановлено, що із 13.12.2001 року відповідачка перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] (відмовний матеріал №854-11 а.с.15,16). Позивачі купили у відповідачки кондиціонер, бо саме на гарантійному талоні стоїть печатка «ПП [PERSON]» (відповідачки), то між сторонами виникли вищезазначені правовідносини. Проте добровільно відповідачка виявлені у товарі недоліки не усунула, понесені покупцем витрати на ремонт товару не відшкодувала. Згідно зі ст.22 вищезазначеного закону: «Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.» Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що твердження відповідача про те, що вона діяла від імені та в інтересах позивача [PERSON], за його усним дорученням, не мала на меті отримання прибутку та не одержала його, є безпідставними, так як доказів тому не надано та спростовується поясненнями позивача [PERSON] та письмовими матеріалами справи, тому у цій частині уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до наданого позивачем розрахунку. Як вбачається із матеріалів справи, діями відповідачки було спричинено моральну шкоду позивачу [PERSON], яка полягає у понесених нею душевних стражданнях та порушенні нормальних умов життя, яку вона оцінює у 10 000 грн. Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України: «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.» Однак позивачами на протязі судового розгляду не було надано жодного доказу про наявність заподіяної моральної шкоди, не були наведені розрахунок моральної шкоди та її критерії, якими вони керувались при визначенні її розміру. Тому суд вважає у цій частині позовних вимоги відмовити, так як вони не знайшли свого підтвердження на протязі судового засідання. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.42 Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами, ст.ст.16, 23, 698, 708-709, 1167 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial