Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Юнокомунарівської міської ради, в обґрунтування позову зазначила, що вона отримала у користування квартиру [ADDRESS]. Позивач зареєструвала у вказаній квартирі свою колишню свікров [PERSON] та чоловіка [PERSON] 03.03.1994 вони втрьох приватизували квартиру по 19/150 частин житлового будинку, що складає по 1/3 частини квартири кожному. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті спадщину ніхто не прийняв. [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Позивач у вказаній квартирі робила ремонт, сплачує комунальні послуги, що вважає відкритим володінням. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідимлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, допитав свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного. 16 вересня 1977 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.09.1977. Право власності на 19/50 частку житлового будинку (що складає квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] - 19/150, [PERSON] - 19/150, [PERSON] - 19/150 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1994 № 1022 видане відділом приватизації при Єнакіївському міськвиконкомі, що підтверджується довідкою від 12.12.2013 № 169 КП «Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації». [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 19 квітня 1994 року виконкомом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве. Після смерті [PERSON] в провадженні Другої єнакіївської нотаріальної контори спадкова справа не заводилась, що підтверджується довідкою державного нотаріусу від 13.03.2014 № 485/02-17. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 11 серпня 1997 року виконкомом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве. Після смерті померлого [PERSON] в провадженні Другої єнакіївської нотаріальної контори заведено спадкову справу 340/2013. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дружина померлого [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що підтверджується довідкою державного нотаріусу від 13.03.2014 № 486/02-17. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах у всіх випадках не може бути власником, оскільки останній ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником 19/150 частки житлового будинку (що складає квартиру [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що спір про право власності на вказану квартиру, виник із спадкових відносин. Набуття спадкових прав та їх оформлення шляхом визнання права власності за давністю володіння відповідно до правил встановлених ст. 344 ЦК України, не передбачено. Обраний позивачем спосіб захисту спадкових прав на спадщину яка відкрилася після смерті свекрові [PERSON] та чоловіка [PERSON], але не була ніким із спадкоємців прийнята до набрання чинності ЦК України, до 01 січня 2004 року, шляхом визнання права власності на спадкове майно за набувальною давністю, невірний, тому такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача, а отже, в позові слід відмовити повністю. На підставі ст. 334 ЦК України, та

Outcome: dismissed