Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 01.02.2007 був розірваний шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дитину, оскільки дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. Просить стягнути із відповідача на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 24.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Відзив відповідачем не подано. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені позивачем позовні вимоги визнає частково, так як має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , 2014 року народження. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 124 від 18.11.2004 (а.с. 7). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.02.2019 серія [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00022854092 від 15.05.2019: прізвище до державної реєстрації шлюбу дружини : « [PERSON] », після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 9), тобто позивач у справі є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 124 від 18.11.2004 (а.с. 7). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки №1359, виданої 14.05.2019 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] на повному утриманні сім`ї знаходяться діти: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України розмір аліментів становить на двох дітей-однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідачем надано суду докази, які вказують що він має на утриманні ще одну малолітню дитину 2014 року народження( а.с.23), а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини (що становить 16,67%) з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів не буде надмірним для відповідача, який має ще одну неповнолітню дитину, і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини за даним позовом. Аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, але разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов"язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач не надала суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти ( надавати матеріальну допомогу), саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів і при наявності ще однієї неповнолітньої дитини, та взагалі не надала суду доказів про наявність доходів у відповідача та їх розмір, не заявляла клопотання про витребування доказів у встановленому законом порядку. При визначенні розміру стягуваних аліментів в даному конкретному випадку суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16.05.2019. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed