Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 17 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися і фактично припинені у зв'язку з різними поглядами на подальше спільне сумісне життя, наміру миритися не мають. Проживають окремо. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подала до суду письмову заяву за вхід.№1802 від 23 березня 2017 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою з рекомендованим повідомлення №2450000305076 з відміткою про отримання повістки 13 березня 2017 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність чи перенесення розгляду справи до суду не надійшло. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що 17 вересня 2011 року виконкомом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]( копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2011 року (а.с.7)). Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2012 року(а.с.6)) та доньку [PERSON], [INFO](копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 жовтня 2015 року (а.с.5)). Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім"ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимогу про зміну її прізвища на дошлюбне, а навпаки просить суд залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]», а тому суд не має підстав змінювати її прізвище «[PERSON]». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально. Сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Шлюбні відносини із відповідачем є припиненими. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась повністю та остаточно, і зберегти її неможливо, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 гривень згідно квитанції №7 від 10 лютого 2017 року.

Outcome: approved