Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони з 30 липня 2000 року перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.07.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. 20 листопада 2007 року на підставі договору купівлі - продажу сторони придбали однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в період шлюбу частково за спільні кошти подружжя та частково за кредитні кошти, отримані на підставі кредитного договору № 354411/1516/0422-7 від 20.11.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль та [PERSON], виконання останнім кредитних зобов'язань в період сімейних стосунків здійснювалось за рахунок спільних коштів подружжя. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо поділу квартири, яка є спільною частковою власністю, оскільки відповідач не має можливості погашати кредит, просила визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру в [ADDRESS], з метою виплати кредитних зобов'язань за рахунок особистих коштів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Відповідач [PERSON] в наданій суду заяві позов визнав, не заперечував проти задоволення позову та просив суд розглянути справу в його відсутність. Представник банку Пепчук Л.О. проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2000 року по 28 липня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. 20 листопада 2007 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 7770, сторони придбали однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. вартістю 164484 грн., з яких частина коштів в сумі 27270 грн. передано продавцю спільних коштів подружжя, кошти в сумі 129280,00 грн. отримані на підставі кредитного договору № 354411/1516/0422-7 від 20.11.2007 року укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль та відповідачем [PERSON] В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 354411/1516/0422-7 від 20.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль та [PERSON] укладено договір іпотеки № 354411/1516/0422-7/1 від 20.11.2007 року за згодою позивачки, яка є також поручителем згідно договору поруки № 354411/1516/0422-7п від 20.11.2007р., також згідно договору поруки 354411/1516/0422-7п1 від 20.11.2007 року поручителем є [PERSON] Згідно ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Оскільки квартира по вул. Грибоєдова 61/1 кв.79. набута сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, для її придбання на підставі кредитного договору були залучені кредитні кошти, частина яких погашена за рахунок спільних коштів подружжя, тому з урахуванням вимог статей 60,70 СК України спірна квартира являється спільною власністю подружжя та частки кожного з подружжя є рівними вартістю по 164484 /2 = 82 242 грн. кожному. Оскільки квартира однокімнатна та є неподільною річчю, позивачка з неповнолітньою донькою проживають у квартирі та оскільки відповідач не в змозі погашати кредит, а позивачка згодна виконати кредитні зобов'язання за особисті кошти, позовні вимоги про виділення квартири в порядку поділу майна позивачці підлягають до задоволення, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та законні інтереси будь-яких осіб. При подачі позову позивачка була звільнена від оплати судового збору як інвалід ІІ групи, тому на підставіст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved