Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач, з урахуванням заяви про зміну та збільшення позовних вимог, звернувся до суду з позовом до ТОВ "Завод "Автоштамп" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні за період з 04.05.2020\~року по 31.05.2020\~року в розмірі\~2928\~грн 95 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 129 грн. 68 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 105023 грн. 42 коп. станом на 01.06.2021\~року, \~грошової компенсації за два дні невикористаної відпустки щорічної відпустки в розмірі 662 грн. 50 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 квітня\~2020\~року між ним та ТОВ «Завод Автоштамп» укладено трудову угоду №11, відповідно до якої у період з 04.05.2020\~року по 31.05.2020\~року він повинен був виконати роботи електрозварника ручного зварювання VI-го розряду. 31 травня\~2020\~року складено акт здачі-приймання виконавчих робіт, відповідно до якого робота виконана ним в установлений термін та вартість роботи, згідно трудової угоди за відпрацьований час складає\~2928,95грн.. У зв`язку з відмовою у проведенні оплати за виконану роботу, він звернувся до Управління Держпраці у Кіровоградській області щодо порушення відповідачем законодавства про працю. За результатами розгляду його звернення, листом від 30.09.2020\~року №К/756-02/16-03\~повідомлено про те, що 22.09.2020\~року проведено інспекційне відвідування, в ході проведення якого встановлено порушення трудового законодавства та підтверджено факт не виплати коштів при звільненні. Крім того, відповідач не нарахував йому грошову компенсацію за 2 дні невикористаної щорічної відпустки, яка становить 662грн. 50коп. Відповідно до ст. 34 Закону України \~«Про оплату праці», відповідач повинен був сплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 129,68 грн.. У відповідності з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач не надав довідку про середній заробіток. Відтак сума середньоденної загробної плати розраховувалась позивачем самостійно та складає 418,42грн (7950,00грн./кількість робочих днів 19 робочих днів). Таким чином, відповідач повинен виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31.05.2020\~року по 01.06.2021\~року в сумі 105023,42. \~ Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача станом на 01.06.2021\~року заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні за період з 04.05.2020\~року по 31.05.2020\~року в розмірів розмірі\~2928\~грн 95 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 129 грн. 68 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 105023 грн. 42 коп., \~грошової компенсації за два дні невикористаної відпустки щорічної відпустки в розмірі 662 грн. 50 коп., проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача ТОВ «Завод «Автоштамп» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Завод «Автоштамп» на підставі трудової угоди №11 від 14.04.2020\~року у період з 04.05.2020\~року по 31.05.2020\~року. Відповідно до акту здачі-приймання від 31.05.2020\~року, згідно трудової угоди №11 від 14.04.2020\~року, робота виконана в установлений термін. Вартість роботи, згідно трудової угоди, за відпрацьований час складає\~2928,95грн.. Згідно копії розрахунку №\~5752\~за травень\~2020\~року, \~ [PERSON] працював електрозварником ручного зварювання в ТОВ «Завод Автоштамп», \~звільнений 31.05.2020\~року, оклад складав\~7950,00грн., заробітна плата склала\~2928,95грн., з яких: 527,21 грн. -прибутковий податок, 43,93 грн. - військовий збір, до видачі - заробітна плата в розмірі\~2357,81грн.. Відповідно до довідки з Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.02.2021\~року форми ОК-5 [PERSON] за травень\~2020\~рік ТОВ «Завод «Автоштамп» нараховано заробітну плату в сумі\~2928,95 грн. Згідно акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №КР8548/383/АВ від 22.09.2020\~року, Управлінням Держпраці у Кіровоградській області виявлено порушення ст., ст. 115, 116 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця та щодо виплат \~при \~звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, в день звільнення, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», щодо здійснення оплати праці працівників в першочерговому порядку, постанови КМУ №413 від 17.06.2015\~року, щодо повідомлення податкової служби про прийняття працівника на роботу. Відповідно до листа Управління Держпраці у Кіровоградській області №К/756-02/16-03\~від 30.09.2020\~року, [PERSON] було повідомлено, що під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «Завод Автоштамп» було встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві по 31.05.2020\~року і станом на день інспекційного відвідування (22.09.2020\~року) оплата позивачу за виконану роботу в сумі\~2357,81 грн. при його звільнені не проведена. \~ Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені заробітна плата в розмірі 2\~928,95 грн., що підтверджується довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.02.2021\~року форми ОК-5. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Суд дійшов висновку про доведеність наявності заборгованості по заробітній платі позивачу [PERSON] з моменту його прийняття на роботу в ТОВ "Завод Автоштамп" з 04 червня\~2020\~року по \~31 травня\~2020\~року в розмірі\~2928,95 грн. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст.177 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з такого. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999\~року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995\~р. Згідно абз. 22 пункту 4 зазначеного Порядку, якщо \~ розрахунок \~середньої \~заробітної \~плати \~обчислюється виходячи \~з \~посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її \~нарахування \~здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної \~заробітної \~плати на кількість місяців розрахункового періоду. \~ Відповідно до пункту 8 Порядку \~нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Порядку \~у \~разі \~ коли \~середня \~місячна \~заробітна \~плата \~визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування \~виплат \~і допомоги, \~ вона \~ обчислюється \~ шляхом \~множення \~середньоденної заробітної плати, \~розрахованої \~згідно \~з \~абзацом \~першим \~цього пункту, \~на \~середньомісячне \~число \~робочих днів у розрахунковому періоді. Оклад [PERSON] , перед звільненням становив\~7950,00грн.. Кількість робочих днів в травні\~2020\~року складає 31 день (19 робочих днів в травні\~2020\~року). Отже, враховуючи приписи Порядку №100, середньоденний заробіток позивача становить 418,42 грн. (7950,00 грн. : 19 робочих дня). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 31.05.2020\~р. по 01.06.2021\~р., становить 251 робочий день, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 105023,42 грн. (418,42 грн. х 251 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі\~2928,95 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 105023,42 грн. з утриманням з цієї суми встановлених законом податків. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати суд зазначає таке. Відповідно до статті 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до пункту третього Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого\~2001\~року № 159 компенсації підлягає, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до п.3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997\~року №1427\~сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Загальний розмір компенсації втрати частини грошових доходів становить 129 грн. 68 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку, судом встановлено наступне. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Згідно з ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про відпустки»\~та ч. 1\~ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999\~року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі\~ст. 83 КЗпП\~України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпусток. Основним критерієм для віднесення тієї чи іншої відпустки до виду щорічної є норма Конвенції Міжнародної організації праці № 132 про оплачувані відпустки (переглянутої в\~1970\~році) (ратифікована\~Законом України 29.05.2001\~року №\~2481-III «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці № 132 (переглянутої)\~1970\~року про оплачувані відпустки»), згідно з параграфом 1 статті 5 якої для отримання права на будь-яку щорічну оплачувану відпустку потрібен мінімальний період роботи. Тобто право на щорічну відпустку зумовлюється фактом перебування працівника у трудових відносинах і надається пропорційно відпрацьованому часу. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про відпустки» нарахування компенсації за невикористану відпустку разі звільнення працівника є обов`язком роботодавця. Компенсація за невикористану відпустку розраховується за формулою: Компенсація за невикористану відпустку = 24 к. дн. (тривалість щорічної основної відпустки згідно ст. 6 Закону України «Про відпустки») / 365 к. дн. (кількість календарних днів у році) * кількість календарних днів перебування на посаді * середньоденний заробіток. Тобто, 24к. дн / 365 к. дн *19 р. дн * 418,42грн. = 522,73 грн. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Завод Автоштамп» слід стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи (за подання позовної заяви про стягнення невиплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні) по 908,00грн. за кожну вимогу, на загальну суму\~3632,00 грн.

Outcome: approved