Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини -доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 25.05.2017 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 03 січня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. Всі обов'язки по утриманню та вихованню доньки покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В ході розгляду справи позивач подалу заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала у повному обсязі і просила суд позов задовольнити з урахуванням заяви про учнення позовних вимог, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, оскільки він в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак заперечив проти заявленого позивачем розміру аліментів та викладених нею обставин. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 03.01.2013 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, про що складено актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи неповнолітнія дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, не має інших аліментних зобов'язань, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Одночасно суд бере до уваги позицію відповідача щодо його згоди сплачувати аліменти щомісячно, однак в розмірі меншому, ніж заявлено позивачем. Суд враховує також матеріальне становище позивача, яка не працює. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та неповнолітньої дитини, суд не досліджує зазначені обставини справи. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частина від усі видів заробітку відповідача, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1\\2 частина з усіх видів його заробітку щомісячно; дані вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. На підставі ст..367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial