Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач Перечинська ЗОШ-інтернат Закарпатської обласної ради звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в Перечинській ЗОШ-інтернат Закарпатської обласної ради з 23.12.2011 року на повному державному утриманні знаходиться малолітній [PERSON], який перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Ужгородського міськвиконкому як дитина, позбавлена батьківського піклування. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.09.2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно свого малолітнього сина - [PERSON] З посиланням на викладене, на норми ст. 166 СК України, якою встановлено обов'язок особи позбавленої батьківських прав щодо утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] на його особистий рахунок аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно, з кожного відповідача окремо, починаючи з 25.09.2013 року і до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження малолітнього [PERSON] від 17.12.2008 року, серія [NUMBER] /а.с. 8/ Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.09.2010 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно свого малолітнього сина - [PERSON] [INFO], копія якого долучена до матеріалів справи. /а.с. 34-35/ Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської Ради від 31.05.2011 року № 199, [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування./а.с.5/ Як встановлено в судовому засіданні у Перечинській Загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради з 23.12.2011 року на повному державному утриманні знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], що підтверджується путівкою № 308 від 23.2.2011 року виданої управлінням освіти і науки Закарпатської ОДА про влаштування [PERSON] в заклад з Виноградівського дитбудинку та даними акту прийому - передачі дитини від 23.12.2011 року. Поясненням представника позивача стверджено , що батьки після позбавлення батьківських прав добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надають, тому школа-інтернат звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батьків дитини . Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, не виконують. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено судом, рішення про стягнення аліментів з відповідачів не приймалось під час позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини другої статті 193 СК України (Стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі), якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей про місце роботи відповідачів та про розмір доходів відповідачів відсутні. Позивач вважає, що з відповідачів мають стягуватися аліменти на утримання дитини щомісяця у твердій грошовій сумі в розмірі по 400,00 грн. з кожного окремо , починаючи з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідачі в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнені, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Згідно п.8 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служби у справах дітей мають право: представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах, у їх відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими що підлягають до задоволення , а тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, з кожного окремо, починаючи з 25.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved