Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом,та враховуючи уточнену позовну заяву, просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати повязані із розглядом справи судом. При цьому посилається на те, що 24.12.2010 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач належним чином не виконував, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином загальна заборгованість станом на 30.09.2016 р. становить 32929,18 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту, за відсотками до травня 2015 року, оскільки з 01.05.2015 року приймав участь в антитерористичній операції і на даний час є військовозобов'язаний. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані ПАТ Приватбанк письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2010 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно якого відповідачу відкрито кредитну лінію на платіжну картку у сумі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту, станом на 30.09.2016 р. утворилась заборгованість у сумі 32929,18 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 14300,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 18129,18 грн.; заборгованість за пенею та комісією 500,00 грн. Згідно довідки за №ВДЗ/4862/А від 25.05.2015 року, виданої Головним управлінням МВС України у Луганській області відповідач [PERSON] брав участь в АТО з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності із ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно п.15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов'язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно положень \~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданим позивачем до уточненої позовної заяви, відповідачу здійснено перерахунок заборгованості за період перебування [PERSON] в АТО, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, відповідачем суду не надано доказів, що останній на даний час є військовослужбовцем в розумінні ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу». У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 551, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved