Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» у вересні 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідачів : [PERSON], Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, ВДВС Полтавського РУЮ в Полтавській області про виключення майна з-під арешту. В якому прохали: звільнити з-під арешту, квартиру за адресою - [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ «Кредит промбанк» (ПАТ «Дельта банк» як правонаступника) згідно договору іпотеки №18/01/07 -НВ склн від 25 квітня 2014 року на яку накладено арешт відповідно постанови від 01 жовтня 2009 року. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідач Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив. Відповідач ВДВС Полтавського РУЮ, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Як встановлено судом, 25 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18/01/07- НВ склн від 25 квітня 2007 року, у відповідності до якого [PERSON] як позичальнику було надано кредит в сумі 55 000,00 дол. США. 25 квітня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 18/01/07- НВ клн, за умовами якого банку в забезпечення зобов'язань за кредитним договором було передано в іпотеку квартиру загальною пл.62,6 кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS]. Банком відповідно було накладено заборону відчуження на вказане нерухоме майно. Після видачі позичальнику і передачі в іпотеку банку нерухомого майна, відповідно до договору іпотеки на предмет іпотеки нотаріусом було накладено заборону відчуження, вказана заборона зареєстрована в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 25.04.2007 за № 4864917, також було внесено відповідний запит до Державного реєстру іпотек за № 4864975 від 25 квітня 2007 року. 29 квітня 2010 року Автозаводським районним судом Полтавської області, винесено рішення у цивільній справі №2-1990/2010, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Кредит промбанк», заборгованість по вищенаведеному кредитному договору в сумі 48 6831,20 грн. 25 червня 2010 року та 14 грудня 2010 року державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, що підтверджуються постановами про відкриття виконавчого провадження ВП №19959234; ВП №21548580. Відповідно до договору куплі-продажу прав вимоги, серія та номер: 1441, виданий 26 червня 2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] ПАТ «Кредитпромбанк» уступив право вимоги за вказаним кредитним та іпотечним договором ПАТ «Дельтабанк». Станом на 01.09.2014 заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк» (ПАТ «Дельтабанк» правонаступник) за рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області у цивільній справі №2-1990/2010, яке набрало законної сили становить 564 554,03 грн., а фактично становить 88 233,68 дол. США. 01 жовтня 2009 року державним виконавцем ВДВС Полтавського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15039720 з примусового виконання виконавчого листа № 2-255 виданого 17 липня 2009 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в суми 3135,43 грн., відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно належне боржнику в тому числі на трьохкімнатну квартиру загальною пл.62,6 кв.м, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] та перебуває в іпотеці ПАТ«Кредитпромбанк» (ПАТ Дельтабанк правонаступник). Відповідне обтяження внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 01.10.2009 за реєстраційним номером 9108155. 30 червня 2010 року державним виконавцем ВДВС Полтавського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в новій редакції). Копія постанови разом з виконавчим документом надіслана на адресу Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ для подальшого виконання. 23 вересня 2010 року державним виконацем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ розглянуто матеріали завершеного виконавчого провадження ВДВС Полтавського РУЮ та прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-255 виданого 17 липня 2009 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в суми 3135,43 грн. Тобто виконавчий документ, на підставі якого було накладено арешт, передано на виконання з ВДВС Полтавського РУЮ до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ. 28 серпня 2011 року державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ винесено постанови , якими об'єднано у зведене виконавче провадження № 29886265 виконавчих провадження про стягнення заборгованостей з [PERSON] Станом на 01 вересня 2014 року в межах зведеного виконавчого провадження постановами державних виконавців від 01 жовтня 2009 року та 14 грудня 2010 року, з наступним внесенням 01 жовтня 2009 та 15 грудня 2010 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідного запису, накладено арешт на нерухоме майно належне боржнику. Внаслідок внесення державними виконавцями відповідних обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 01 жовтня 2009 року та 15 грудня 2010 року було обтяжено і квартиру загальною пл.62,6 кв.м, що знаходиться за адресою - [ADDRESS], належить боржнику та перебуває в іпотеці ПАТ Кредитпромбанк" (ПАТ «Дельтабанк» правонаступник) згідно договору іпотеки № 18/01/07- НВ скли від 25 квітня 2014 року. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з заявою про звільнення заставленого майно з-під арешту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову оскільки, право застави у ПАТ «Кредитпромбанк» (ПАТ «Дельтабанк» правонаступник) виникло, 25 квітня 2007 року, оскільки відбулася реєстрація іпотеки, а реєстрація обтяжень про накладення арешту державним виконавцями на все майно належне позичальнику, відбулася лише 01 жовтня 2009 року та 15 грудня 2010 року. Отже, державні виконавчі служби не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Outcome: approved