Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: - житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Слободо-Петрівка Гребінківського району Полтавської області, вул. Перемоги, № 101 та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 37,4 кв. м.); «Б» - сараю; «в» - прибудови до сараю «В» - сараю; «Г» - гаражу, «№1» - огорожі, №2 водогону. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій зазначає, що проти позовних вимог не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, відповідно до записів із погосподарської книги № 79 за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року в господарстві, що розташоване по вул. Перемоги, 101 в с. Слободо-Петрівка Гребінківського району Полтавської, області були зареєстровані голова домогосподарства [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (в редакції від 22.12.1995р.), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки будинок належав сімї на праві спільної власності в майні колгоспного двору, кожен із них мав право на 1/3 частину житлового будинку, виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». 05 жовтня 1995 року в с. Слободо-Петрівка Гребінківського району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується копією записа акта про смерть № 28 від 10 жовтня 1995 року.. На час смерті батько позивача мав у власності 1/3 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Слободо-Петрівка Гребінківського району Полтавської області, вул. Перемоги, № 101 та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 37,4 кв.); «Б» - сараю; «в» - прибудови до сараю «В» - сараю; «Г» - гаражу, «№1» - огорожі, №2 водогону. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України ( редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За час свого життя [PERSON]П заповіту не склав. Після смерті [PERSON]П, належну йому 1/3 частину майна, шляхом вступу до фактичного управління та володіння ним прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] Таким чином, частки в спадковому житловому будинку змінились. А саме, [PERSON] та [PERSON] отримали по 1/2 частині вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями. 11.03.2007 року [PERSON]А померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І- КЕ № 056629, виданим Слободо Петрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 12 березня 2007 року, актовий запис № 05 ( а.с.10). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. За час свого життя [PERSON]А заповіту не склала. Згідно з ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини разом із [PERSON] проживав її син [PERSON], а тому в силу положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України він вважається такими, що прийняв спадщину. 04 вересня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується копією рішення Гребінківського районного суду Полтавської області (а.с.11-12). На час смерті [PERSON]М мав у власності вищевказаний житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями. У відповідності з ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри. Дружини та дітей [PERSON] не мав. Окрім [PERSON]М інших спадкоємців у нього не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З метою прийняття спадщини, [PERSON], як спадкоємець за законом другої черги, звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила, мотивуючи свої дії відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.31). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна. Пунктом 24 вищевказаної постанови ПВСУ передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved