Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права сумісної власності на житловий будинок. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що, починаючи з 09.08.1980 року, знаходилася в шлюбі з відповідачем [PERSON] . Даний шлюб було зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя за номером актового запису № 981. Від да\-ного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Так, рі\-шенням виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 252/8 від 20.08.1987 року відповіда\-чу в м.Мелітополі була надана земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 600 кв.м., для будівництва житлового будинку, площею 36,19 кв.м., з кількістю кімнат - три. Вищевказана земельна ділянка, площею 34,47 кв.м., 31.12.1987 року була надана відповідачу у безс\-трокове користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Мелітопольської міської ради народних депутатів № 144/7 від 19.07.1990 року вищевказане рішення Мелітопольської міської ради народних депутатів № 252/8 було змінено у частині площі житлового будинку та кількості кімнат, а саме: площа житлового будинку [ADDRESS] складає 58,80 кв.м., а кількість кімнат - чотири. Рішенням виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 308/10 від 31.08.1998 року бу\-ло затверджено по вищевказаній адресі земельну ділянку, площею 1001 кв.м., тобто по фактичному користуванню. Так, 02.12.1987 року [PERSON] головним архітектором м. Мелітополя було затверджено типовий проект на будівництво житлового будинку [ADDRESS] , площа якого складає 58,80 кв.м. Перебуваючи у шлюбі сторони на сумісні кошти у період 1987 року по 1990 рік повністю, у відповід\-ності до затвердженого вищевказаного типового проекту, побудували житловий будинок [ADDRESS] , та з 1990 року по даний час проживають в ньому. Той факт, що вищезазначений житловий будинок збудовано у відповідності до затвердженого проекту № 252/8 від 20.08.1987 року, підтверджується копією акту № 1223 від 3010.2010 року, виданого КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інве\-нтаризації». Відхилення від проекту вбачається тільки в прибудові а-1, розміром 8,40x2,62. Готовність житлового будинку (житловий будинок А-1, прибудова а-1, під\-вал під житловим будинком А-1) підтверджується висновком про технічний стан приват\-ного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 252 від 26.11.2010 року. Готовність господарських будівель і споруд (убиральня-душ У), під\-тверджується висновком про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбу\-дов чи споруд за № 253 від 26.11.2010 року. Житлова площа житлового будинку А-1 складає 62,1 кв.м., загальна площа житлового будинку складає 93,7 кв.м., загальна площа прибудови а-1 складає 17,7 кв.м., загальна площа підвалу під житловим буд" ком А-1 складає 46,0 кв.м., загальна площа убиральня-душ «У» складає 2,6 кв.м., підтверджується висновком про технічний стан приватного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 252 від 26.11.2010 року та висновком про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов і споруд за № 253 від 26.11.2010 року. Вартість житлового будинку А-1 складає 138125 грн., вартість підвалу під будинком А-1 складає 17856 грн., вартість убиральні-душу «У» складає 17 грн., вартість прибудови а-1 складає 33378 грн., тобто загальна вартість житлового будинку разом з господарськими спорудами складає 204796 грн., у тому числі самовільно збільшено прибудову до житлового будинку вартістю 10620 грн., що підтверджується довідкою № 5724/2 від 30.11.2010 року, виданою КП «ММБТІ». Але до даного часу даний житловий будинок не було здано в експлуатацію та він не зареєстрований в «ММБТІ». У грудні 2007 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо друг від друга. Після припинення шлюбних відносин позивачка продовжує проживати у спірному житловому будинку. Так, 29.12.2008 року заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізька області їх шлюб було розірвано. Проте сторонами не досягнуто згоди, щодо питання поділу сумісного майна, а саме: вищевказаного житлового будинку [ADDRESS] , що спонукало позивачку звернутися до суду. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати, що, побудований у період шлюбу житловий будинок [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] .. Крім того, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. В судове засідання, призначене на 12 березня 2021 року, сторони та їх представники не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] адвоката Чеботар Н.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ігнатова Є.Є. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнають та просять суд відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні, яке відбулося 28 травня 2020 року, позивачка суду пояснила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, т.я. будинок будували в період шлюбу за сумісні кошти та звертає увагу суду, що відповідач в цей час не працював, коли вона працювала офіційно та мала фактичний дохід. Будівництво велося період з 1987 року по 1990 рік. У 1990 році будинок був вже повністю побудований. Представник позивача - адвокат Чеботар Н.А. також просила суд задовольнити позов, оскільки вимоги позивачки є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні, яке відбулося 28 травня 2020 року, відповідач суду пояснив, що будівництво житлового будинку було завершено та право власності на житловий будинок було зареєстровано вже після розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідач з 09 серпня 1980 року перебував у шлюбі з позивачкою. Шлюб було розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 29 грудня 2008 року. Позивачка не приймала участі ні грошима, ні трудовими ресурсами у будівництві. Відповідач з позивачкою тільки частково збудували будинок, а вже після припинення шлюбу, починаючи з 2010 року, він продовжив будівництво житлового будинку та підвалу під ним, здійснив будівництво прибудови тощо. Вже після завершення будівництва, відповідач 27 травня 2016 року звернувся до КП «ММБТІ» з проханням провести інвентаризацію житлового будинку та почав займатись реєстрацією права власності на будинок. Оскільки право власності на спірний житловий будинок у відповідача виникло вже після розірвання шлюбу з позивачкою, воно не може бути спільним майном подружжя. Представник відповідача - адвокат Застрожникова К.С. також просила відмовити у задоволені клопотання, т.я. відсутні підстави визнавати будинок спільною сумісною власністю подружжя. Суд, заслухав пояснення\~сторін,\~їх представників,\~показання свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК). В правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) (див. наприклад постанова Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц,\~постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17). Відповідно до вимог ст. 61 Сімейного Кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя\~залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Отже, визнаючи право особистої приватної власності одного з подружжя на майно, суд повинен установити той факт, що джерелом його набуття були особисті кошти цієї особи. Такі обставини підлягають доведенню. В судовому засіданні було встановлено, що між позивачкою та відповідачем 09 серпня 1980 року було укладено шлюб в міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 981. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.8 том 1/. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. В період шлюбу, тобто 20 серпня 1987 року, рішенням виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 252/8 відповідачу була надана земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 600 кв.м., для будівництва житлового будинку, площею 36,19. кв.м., з кількістю кімнат - три, що підтверджується копією виписки з рішення виконкому міської ради народних депутатів № 252/8 від 20 серпня 1987 року/а.с.14 том 1/. Крім того, 31 грудня 1987 року вищевказана земельна ділянка була надана відповідачу у безстрокове користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS] , площею 34,47 кв.м., що також підтверджується копією типового договору про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 31 грудня 1987 року, зареєстрованого у Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 06 лютого 1988 року/а.с.12-13 том 1/. Так, 02 грудня 1987 року головним архітектором м. Мелітополя, було затверджено типовий проект на будівництво житлового будинку [ADDRESS] /а.с.18-19 том 1/. Рішенням виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 144/7 від 19 липня 1990 року рішення виконкому Мелітопольської міської ради народних депутатів № 252/8 від 20 серпня 1987 року було змінено у частині площі житлового будинку та кількості кімнат, а саме: площа житлового будинку [ADDRESS] складає 58,80 кв.м., а кількість кімнат - чотири, що підтверджується копією виписки з рішення ви\-конкому міської ради народних депутатів № 144/7 від 19 липня 1990 року /а.с.16 том 1/. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів за № 308/10 від 31 серпня 1998 року було затверджено за вищевказаною адресою земельну ділянку, площею 1001 кв.м., тобто по фактичному землекористуванню, що підтверджується копією виписки з рішення № 308/10 від 31 серпня 1998 року/а.с.16 том 1/. За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.12.2008 по справі № 2-6205/2008 рік шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.10 том 1/. 23 березня 2013 року, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, актовий запис № 526, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 30 жовтня 2010 року, замовником якого є [PERSON] , часом побудови житлового будинку є період часу з 1987 року по 1990 рік, часом побудови підвалу під А-1 є 1987 рік, часом побудови прибудови є період часу з 1987 року по 1990 рік, часом побудови ганку до а-1 є 1987 рік, часом побудови козирка до а-1 є 1987 рік, часом побудови убиральні-душу є 1987 рік, часом побудови вимощення є 1990 рік, часом побудови огорожі є 1990 рік, часом побудови воріт є 1990 рік, часом побудови воріт є 1990 рік, часом побудови ями вигрібної є 1990 рік /а.с.37-41 том 2/. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 11 квітня 2016 року, замовником якого є [PERSON] , часом побудови житлового будинку, підвалу під А-1, прибудови, ганку до а-1, навісу, убиральні-душа, огорожі, воріт, воріт, ями вигрібної є час до 1992 року /а.с.33-36 том 2/. Згідно довідки ВАТ «Мелітопольпродмаш» від 11 травня 2017 року позивачка [PERSON] отримала наступний фактичний заробіток: За 1986 рік 638,33 грн., За 1987 рік 1196,22 грн., За 1988 рік 1302,38 грн., За 1989 рік 1942,19 грн., За 1990 рік 2397,89 грн., За 1991 рік 3082,33 грн./а.с.31 том 2/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2019 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . В описі об`єкта зазначено, що зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 157 кв.м., житловою 62,1 кв.м., матеріали стін: черепашник облицьований/а.с.29 том 2/. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її сусідкою. В 1991 році позивачка та відповідач побудували будинок на [ADDRESS] . Будували будинок з 1988 року. В цьому будинку свідок була лише один раз, приблизно в 2003-2004 році. Будинок з цегли. На той час вже був гараж. В будинку були двері дерев`яні. Батько позивачки допомагав будувати. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - її рідна сестра. В 1987 році позивачка та відповідач взяли план та почали будівництво. Також вони отримали позику. Позика була оформлена на відповідача. Батько свідка прийняв рішення спочатку побудувати будинок Любові, а потім - свідку. Під час будівництва позивачка працювала, а відповідач знаходився вдома. Батько позивачки клав фундамент, стіни. Мати відповідача мазала будинок, а свідок та її чоловік подавали матеріал для мазці стін. Побудували будинок вже в 1990 році. Крім того, свідок пояснила, що шлюбні відносини між сестрою та її чоловіком фактично припинилися в 2007-2008 році. В цей час сестра з чоловіком вже проживала в новому будинку. Відповідач повісив замки та не надав можливості позивачці користуватися будинком. Той факт, що вищезазначений житловий будинок збудовано у відповідності до затвердженого проекту № 252/8 від 20 серпня 1987 року, підтверджується копією акту № 1223 від 30 жовтня 2010 року, виданого КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентариза\-ції»/а.с.22 том 1/. Відхилення від проекту убачається тільки у прибудові а-1, розміром 8,40x2,62, що також підтверджується актом КП «ММБТІ». Готовність житлового будинку (житловий будинок А-1, прибудова а-1, підвал під житловим будинком А-1) підтверджу\-ється висновком про технічний стан приватного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 252 від 26 листопада 2010 року/а.с.23 том 1/. Готовність господар\-ських будівель і споруд (убиральня-душ У), підтверджується висновком про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов ч споруд за № 253 від 26.11.2010 року. Житлова площа житлового будинку А-1 складає 62,1 кв.м., загальна площа житло\-вого будинку складає 93,7 кв.м., загальна площа прибудови а-1 складає 17,7 кв.м., загальна площа підвалу під житловим будинком А-1 складає 46,0 кв.м., загальна площа убиральня-душ «У» складає 2,6 кв.м., що підтверджується висновком про технічний стан приватного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 252 від 26 листопада 2010 року та висновком про технічний стан господарських будівель, прибу\-дов, надбудов і споруд за № 253 від 26 листопада 2010 року/а.с.22-23 том 1/. Вартість житлового будинку А-1 складає 138125 грн., вартість підвалу під бу\-динком А-1 складає 17856 грн., вартість убиральні-душу «У» складає 1707 грн., вар\-тість прибудови а-1 складає 33378 грн., тобто загальна вартість житлового будинку разом з господарськими спорудами складає 204796 грн., у тому числі самовільно збі\-льшено прибудову до житлового будинку вартістю 10620 грн., що підтверджується дові\-дкою № 5724/2 від 30 листопада 2010 року виданою КП «ММБТІ» /а.с.20 том 1/. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони на сумісні кошти у період з 1987 року по 1990 рік повністю, у відповідності до за\-твердженого вищевказаного типового проекту, побудували житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з чим воно має правовий режим спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Хоча будинок і було зареєстровано на відповідача, але в судовому засіданні відповідачем не було доведено, що будівництво нерухомості проходило за його рахунок, тобто жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власної позиції відповідача суду не було надано. Напроти, позивачка довела суду що в період часу з 1986 та по 1991 рік мала фактичний дохід, т.я працювала офіційно. Копія технічного паспорту свідчить про побудову житлового будинку в період часу з 1987 року по 1990 рік, часом побудови підвалу під А-1 є 1987 рік, часом побудови прибудови є період часу з 1987 року по 1990 рік, часом побудови ганку а-1 є 1987 рік, часом побудови козирка а-1 є 1987 рік, часом побудови убиральні-душу є 1987 рік, часом побудови вимощення є 1990 рік, часом побудови огорожі є 1990 рік, часом побудови воріт є 1990 рік, часом побудови воріт є 1990 рік, часом побудови ями вигрібної є 1990 рік. В такому випадку суд бере до увагу те, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України). Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання за позивачем права спільної сумісної власності подружжя на побудований у період шлюбу житловий будинок [ADDRESS] . В свою чергу відповідачем не надано в судовому засіданні доказів, які б спростували позовні вимоги взагалі. Зазначений висновок зроблено з урахуванням роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно яких, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту),\~незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані\~чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Далі суд підкреслює, що\~поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України). В даній справі презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована. Пунктом 30 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідністю взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК України. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу, згідно\~ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка жінки є набуте ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об`єктом права приватної власності. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. На основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, презумпції права спільної сумісної власності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права сумісної власності подружжя на житловий будинок.

Outcome: approved