Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким змінити розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за рішенням\~ Баранівського\~районного суду\~Житомирської області\~№ 273/273/16-ц\~від 13.06.2016 року та\~стягувати з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітньої дочки [PERSON],\~ [INFO],\~в\~розмірі 1/4\~частини\~всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але\~не\~менше пятдесяти\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму на\~дитину\~відповідного\~віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до 25 вересня 2033 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13.06.2016 року (справа №273/273/16-ц) з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 360,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.02.2016 року та до повноліття дочки [PERSON], а саме до 25.09.2033 року. Відповідач працює, регулярно отримує заробітну плату. Дочка вже старшого віку, витрати на її утримання значно зросли, позивач самостійно не має можливісті забезпечити достатній рівень для утримання дитини, оскільки відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому змушена звертатися до суду із вказаним позовом для захисту сімейних прав дочки. Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Відповідач [PERSON] до суду 13.03.2019 року подав відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, вважає що його обовязок утримувати дочку вже визначений рішенням суду, який він виконує, а вказаний позов свідчить, що позивач хоче уникнути свого обовязку утримувати дитину. Зазначив , що він не прцює, перебуває на утриманні своїх батьків через хворобу, оскільки позивач на надала доказів про його доходи, тому позов не пілягає задоволенню. (а.с.24) Позивач [PERSON] у свої відповіді на відзив на позовну заяву відповідача додатково пояснила, що копія трудової книжки, яку надав відповідач не є належним та допустимим доказом обставини щодо хвороби відповідача. Оскільки останній не довів доказами обставини, якими обгрунтовує свої заперечення, просить позов задовольнити у повному обсязі. (а.с.32) В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено,\~що у\~свідоцтві про\~народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 4). Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/273/16-ц від 13.06.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 360,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29.02.2016 року та до повноліття дочки [PERSON], тобто до 25.09.2033 року. (а.с.5). Згідно з даними копії трудової книжки серія АФ№330262 від 01.03.2011 року (сторінок 1 та 7) 21.10.2014 року відповідач [PERSON] звільнився за власним бажанням з ТОВ «Хімакс», інші записи в наданій копії трудової книжки відсутні.(а.с.26) Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів.\~ Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержуача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що при розгляді вказаного позову, заявленого з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],\~ [INFO],\~в\~розмірі 1/4\~частини\~всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але\~не\~менше пятдесяти\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму на\~дитину\~відповідного\~віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до 25 вересня 2033 року. Своє рішення суд обґрунтовує тим, що розмір аліментів, визначений раніше рішенням суду, не відповідає інтересам дитини, рівню достойного її забезпечення, значно менший мінімального гарантованого Законом розміру. Відповідач працездатний, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Інші докази , в тому числі і про доходи відповідача суду не надано. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Суд оцінює критично заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та погоджується з обгрунтування позивача щодо неналежності та недопустимості як доказу обставини щодо хвороби відповідача копії трудової книжки, тому не бере його до уваги при вирішенн розміру аліментів на утримання спільної дитини сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі\~вищенаведеного,\~відповідно до\~ст.\~3\~Конвенції про\~права дитини,\~ст.ст.\~180,\~181,\~182,\~184,\~192\~Сімейного кодексу\~України,\~ст.\~1,\~2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~

Outcome: approved