Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № MRH0GK04000016 від 17.06.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18880,00 доларів США строком до 16.06.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою, відповідно з договором від 17.06.2005 року укладеним з поручителем [PERSON] В зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, має заборгованість станом на 05.04.2016 року в розмірі 14137,98 доларів США, яка складається з наступного 12411,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 1349,62 доларів США - заборгованість за процентами; 174,67 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 202,45 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 14137,98 доларів США, що за курсом НБУ від 05 квітня 2016 року складає 367446,10 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 5511,69 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, стягнути заборгованість. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв"язку із чим суд, за згодою позивача здійснив заочний розгляд справи відповідно зі ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № MRH0GK04000016 від 17.06.2005 року,який був укладений між позивачем та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 18880,00 доларів США строком до 16.06.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором(а. с. 17-18). Позивач свої обов'язки за договором виконав надавши [PERSON]кредит в розмірі 18880,00 доларів США. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON]в порушення умов кредитного договору свої обов'язки виконав частково, затримав сплату кредиту та процентів за його користування і станом на 05.04.2016 року має заборгованість за кредитом в сумі 14137,98 доларів США За таких підстав, коли встановлено, що з вини [PERSON]зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач [PERSON]в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимагати від відповідача повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач станом на 05.04.2016 року має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12411,24 доларів США (а.с.4-10). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи наявність порушень з боку відповідача [PERSON]по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки за користування кредитом 1349,62 доларів США. Таким чином заборгованість відповідача [PERSON]перед позивачем по кредиту станом на 05.04.2016 року складається з наступного 12411,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 1349,62 доларів США - заборгованість за процентами. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 17.06.2005 року було укладено договір поруки № MRH0GK04000016, відповідно до якого остання в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором поручилася перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, пені та інших платежів ( а.с. 20). Відповідно до повідомлення на імена відповідачів 28.09.2015 р. згідно реєстру поштових відправлень № 3309 від 22.09.2015р. надіслано повідомлення про наявність простроченої заборгованості ( а. с. 13-16). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідач [PERSON]несе солідарну відповідальність за невиконаним зобов'язанням [PERSON] по поверненню кредиту та відсотків. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за пенею та комісією у розмірі 174,67 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 202,45 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р та від 02.12.2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська Рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 від 05 листопада 2014 року та №18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час проведення антитерористичної операції. Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, в подальшому було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12. 2015 року за № 1275-р, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, в тому числі стаття 2, яка забороняє нарахування пені та/або штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у зв'язку із тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Отже, враховуючи те, що відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та постійно проживають в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором, який забезпечено договором поруки, нараховувати заборонено, а тому позовні вимоги банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягають. Задовольняючи позов частково, суд стягує з відповідачів відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі по 2755,84 гривень з кожного.

Outcome: partial