Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачі\~ [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися 25.07.2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області та [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області, про визнання права власності в порядку набувальної давності. У позовній заяві зазанчено, що рішенням [PERSON] сільської ради від 06 грудня 2000 року «Про надання земельних ділянок у постійне користування працівникам соціальної сфери із земель запасу\~ [PERSON] сільської ради та резервного фонду згідно Указу Президента України від 22 квітня 2000 року № 554 «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі земельної реформи», згідно Указу Президента України від 12 квітня 2000 року № 584 «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі земельної реформи», позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були надані у постійне користування земельні ділянки для розширення та ведення особистого підсобного господарства, площею 1 га із земель запасу [PERSON] сільської ради та земель резервного фонду. Позивачі вказують, що з моменту надання їм земельних ділянок і по даний час вони відкрито та безперервно володіють ними. Позивачі вказують, що у вересні 2016 року вони звернулися до [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області з письмовими клопотаннями, в яких в розумінні ст. ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України, просили надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтованою площею 1 га земель сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області, за межами населеного пункту, додавши\~ до\~ вищезазначених клопотань додатки: копії паспортів, копії реєстраційного номера облікової картки платника податків та викопіювань щодо земельних ділянок. В грудні 2016 року від [PERSON] управління Держгеокадастру Полтавській області позивачі отримали письмові повідомлення, в яких зазначалося, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, залишені без задоволення з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України № 898-р від 19 серпня 2015 року "Питання забезпеченні учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками». Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вважають, що вони набули права власності в порядку набувальної давності в розумінні ст. 344 ЦК України, на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1 га кожна із земель запасу [PERSON] сільської ради та земель резервного фонду, якими відкрито та безперервно користуються з 2001 року, тобто, понад 15 років. Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять суд визнати за кожною з них право власності в порядку набувальної давності, на земельну ділянку в контурі № 69 площею - 1 га земель сільськогосподарського призначення державної власності, для розширення та ведення особистого підсобного господарства на території [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області, за межами населеного пункту та стягнути на їх користь сплачений судовий збір. Позивачі та їх представник в судове засідання 06.10.2017 року не зявилися, від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів, у заяві представник позивачів повідомила, що позов вона підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити його повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позов вони визнають повністю. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Полтавської області в судове засідання не зявився, направив до суду письмові заперечення проти позову, прохав відмовити у задоволенні вказаних позовів та розглянути справу без його участі. Зі змісту заперечень вбачається, що позивачі зверталися до [PERSON] управління Держгеокадастру в Полтавської області з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак, відповідач відмовив їм у задоволенні клопотань у звязку з надходженням клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від учасників АТО. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення девятої сесії [PERSON] сільської ради двадцять третього скликання від 06 грудня 2000 року «Про надання земельних ділянок у постійне користування працівникам соціальної сфери із земель запасу\~ [PERSON] сільської ради та резервного фонду згідно Указу Президента України від 22 квітня 2000 року № 554 «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі земельної реформи» надано працівникам соціальної сфери та пенсіонерам, що працювали в соціальній сфері згідно поданих ними заяв, земельні ділянки для розширення та ведення особистого підсобного господарства, площею 1 га із земель запасу [PERSON] сільської ради та земель резервного фонду. Працівникам соціальної сфери виділено дані ділянки єдиним масивом. До списку працівників соціальної сфери [PERSON] сільської ради по виділенню земельних ділянок під номером 33 включена позивач [PERSON], під номером 107 - [PERSON], під номером 38 - [PERSON], та під номером 68 - [PERSON] (а.с. 8-11). Згідно повідомлення [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області протягом усього періоду користування земельними ділянками позивачі щорічно сплачували земельний податок. Земельні ділянки обліковуються за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в земельно-кадастровій книзі сільської ради (а.с. 12). Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вересні місяці 2016 року зверталися до [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотаннями про надання їм дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 1,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту. Згідно письмових повідомлень [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області позивачів повідомлено про неможливість задоволення їх клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у звязку з тим, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 898 від 19 серпня 2015 року за окремими дорученнями Держгеокадастру в області резервуються земельні ділянки державної та комунальної власності, що перебувають у запасі учасникам АТО і членам родин загиблих в АТО військовослужбовців. У повідомленні вказано, що щодо земельного масиву, площею 53,5 га, в склад якого входять ділянки, про визнання права власності на які прохають позивачі, до [PERSON] управління надійшли клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою учасників АТО. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~встановлено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що у розумінні ст.ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, вказані позивачами земельні ділянки не є обєктами майна, оскільки такі ділянки на момент розгляду справи не є сформованими земельними ділянками, зокрема, не визначені їх точна площа, точні межі, не внесена відповідна інформація про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, не присвоєний кадастровий номер. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У звязку з фактичною відсутністю самого обєкта майна, є недоведеною безперервність та необхідна давність користування майном. Статтею 119 ЗК України встановлено, що громадяни, які відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Крім того, суд приймає до уваги зміст ухвали Верховного Суду України від 30 травня 2007 року у справі № 6-29569св06. У вказаній ухвалі зазначається, що зі змісту ст. 119 ЗК України вбачається, що сама по собі наявність строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення у особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з вказаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотання щодо офомлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Задоволення вищевказаного клопотання і оформлення відповідних документів про право власності або користування на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому зазначеним Кодексом. При отриманні відмови в задоволенні зазначеного клопотання або залишення його без розгляду, особа має право оскаржити такі дії органу виконавчого влади чи місцевого самоврядування до суду в установленому законодавством порядку. При таких обставинах суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed