Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та членів її сім`ї інформацію, розповсюджену в листі Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №1» Міської ради міста Кропивницького №1 від 2 січня 2020 року про те, що загальна сума заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] станом на 01.12.2019 року становить 14 379 грн. 20 коп., зобов`язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницький спростувати розповсюджену в листі за №1 від 2 січня 2020 року недостовірну інформацію відносно [PERSON] та членів її сім`ї про наявність заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] станом на 01.12.2019 року в розмірі 14 379 грн. 20 коп. шляхом направлення листа до департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації з вказівкою на відсутність станом на 01.12.2019 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по даному помешканню, у якій зареєстрована та проживає заступник директора департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації Тищенко Людмила Петрівна, стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №1» Міської ради міста Кропивницький 20000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 6 522,4 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що начальником КП «ЖЕО №1 МРМК» Ковальовою С.М. 2 січня 2020 року направлено листа на ім`я заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Паливоди А.А. із змістом наявності заборгованості в розмірі 14 379 грн. 20 коп.» власника [PERSON] квартири [ADDRESS] перед КП «ЖЕО №1 МРМК в якій зареєстрована та проживає [PERSON] , яка працює на посаді заступника директора департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації. В подальшому, 14 січня 2020 року зазначений лист, з метою сприяння у вирішенні порушеного в ньому питання, переадресовано директору департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації Животовській В.Г . Як вказує позивач за місцем роботи зміст листа було доведено до її відома. Позивач зазначає, що не є власником квартири за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим індивідуальним споживачем та співвласником багатоквартирного будинку в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не являється. Більш того, договірні відносини, як підстава управління багатоквартирним будинком та надання комунальних послуг, між власником [PERSON] та КП «ЖЕО №1 МРМК» відсутні. Станом на 01.12.2019 заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] відсутня. Вказане підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 лютого 2020 року по справі №405/9149/19 (провадження номер 2-с/405/5/20). З огляду на зазначене, відображена в листі КП «ЖЕО №1 МРМК» за №1 від 02.01.2020 інформацію вважає недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача, у зв`язку з чим вважає, що підлягає спростуванню. Внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає в моральних переживаннях, у т.ч. нервовому стресі, занепокоєнні та моральному напруженні, від приниження в очах оточуючих (керівника та трудового колективу), а також витратах додаткового часу для захисту своїх прав та інтересів, у т.ч. в судовому порядку, що в свою чергу порушило хід її звичайного життя. Розмір спричиненої їй моральної шкоди позивач оцінює в 20000 грн., що відповідає тривалості та ступеню втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, яких зазнала [PERSON] . Вважає, що заявлена сума є належною та допустимою компенсацією моральних страждань позивача, у зв`язку з чим заявлений розмір моральної шкоди є справедливим та співмірним з перенесеними позивачем моральними стражданнями. Крім того, з огляду на зміст п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем є Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького» /а.с. 1-7/. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи з єдиним унікальним номером судової справи № 404/2408/20, номер провадження 2/404/638/20 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди /а.с. 20/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с. 21-22/. 21.07.2020 року представником позивача подано клопотання, яким просить стягнути із відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. витрат на послуги адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 16.04.2020 року /а.с. 40-47/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с. 66-67/. В судове засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, через канцелярію суду, подав заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, також подав, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 02.01.2020 року від начальника КП «ЖЕО №1 МРМК» Ковальової С.М. за її підписом до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Паливоди А.А. було подано та зареєстровано за вхідним №25/05-22-902 03.01.2020 року лист про наявність в квартирі [ADDRESS] якій зареєстрована та проживає [PERSON] , яка працює на посаді заступника директора департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14 379 грн. 42 коп» /а.с. 8/. 14 січня 2020 року за №89/21 директором-начальником управління економіки Морква М. на адресу Кіровоградської обласної державної адміністрації департаменту культури, туризму та культурної спадщини директору департаменту Животовській В. направлено листа про сприяння у вирішенні питання стосовно наявної заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території /а.с. 9/. Звертаючись до суду з даним позовом позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що інформація, яка була викладена у листі КП «ЖЕО №1 МРМК» за №1 від 02.01.2020 року є недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію. Статтею 270 ЦК України визначено види особистих немайнових прав фізичної особи. В частині 1 цієї статті зазначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституціїта законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ст. 302 ЦК України встановлює обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із ст.ст. 297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. У відповідності ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, пленум Верховного Суду України, у абзаці 4 пункту 1 постанови № 1 від 29.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. В абзаці 2 пункту 4 Постанови № 1 пленум Верховного суду України роз`яснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під недостовірною інформацією слід розуміти інформацію, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували , але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації розуміється: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує її право на повагу до ділової репутації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідач же зобов`язаний надати належні докази про те, що поширена ним інформація є достовірною. Згідно п.19 Постанови № 1 пленум Верховного суду України зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з"ясувати , чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У пункті 15 Постанови № 1 визначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В позовних вимогах позивач зазначає, що вказана інформація, відображена в листі КП «ЖЕО №1 МРМК» за №1 від 02.01.2020 є недостовірною та такою, що паплюжить її честь, гідність та ділову репутацію позивача. Суд дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що вимоги позивача є безпідставними та спростовуються наданими відповідачем суду доказами. Так, рішенням тридцять дев`ятої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради за №3232 від 15.07.2014 року утворено комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницький та затверджено його Статут. Передано безкоштовно з балансу ЖЕКу №1, КРЕПу №6, КРЕПу №11 на баланс комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницький, житлові та нежитлові будинку згідно з додатком 1/а.с. 48-50/. Згідно з додатком 1 до рішення Кіровоградської міської ради від 15.07.2014 року №3232 до переліку житлових та нежитлових будинків (приміщень), що передаються з балансу ЖЕКу №1 на баланс КП «ЖЕО №1 КМР» включено, зокрема: [ADDRESS] /а.с. 51-53/. Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №557 від 28.11.2014 року затверджено акти прийняття-передачі житлових та нежитлових будинків (приміщень), інших основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, що передаються з балансу ЖЕКу №1, КРЕПу №6 та КРЕПу №11 на баланс КП «ЖЕО №1 КМР» /а.с. 54/. Згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №101 від 02.03.2015 року вирішено до визначення переможця конкурсу з надання житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 15.07.2014 №3231, визначено виконавцями цих послуг суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання відповідних житлово-комунальних послуг та які утримують на балансі відповідний житловий фонд /а.с. 55/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 16 червня 2015 року №333 встановлено КП «ЖЕО №1» КМР» тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» /а.с. 61-63/. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №170 від 28.03.2017 року вирішено встановити КП «ЖЕО №1 КМР» тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення, бюджетних установ та інших споживачів в житлових будинках згідно з додатками 1, 2, 3. Встановлено КП «ЖЕО №1 КМР» періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зідно з додатком 4. Визнано такими, що втратили чинність, пункти 1, 2, 3, 4, 6 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 16 червня 2015 року №333 «Про встановлення КП «ЖЕО №1» КМР» тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» /а.с. 59-60/. Як вбачається з довідки про розмір платежів за послуги ЖЕО №1 за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.12.2019 року нараховано заборгованість в розмірі 14 379,42 грн. /а.с. 56/. Згідно виписки з будинкової книги від 01.02.2021 року по [ADDRESS] зареєстровані: з 08.10.2013 року [PERSON] , [INFO] , з 19.11.2014 року [PERSON] , [INFO] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 19.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 564 та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тітаренко Н.В. /а.с. 11-12, 13/. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2020 року по справі № 405/9149/19 (2-н/405/303/19), за заявою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської рад міста Кропивницького» стягнуто з [PERSON] , заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 січня 2017 року по 01 листопада 2019 року включно в розмірі 11970 грн. 03 коп., а також судові витрати в сумі 192,10 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.02.2020 року заяву [PERSON] про скасування судового наказу задоволено. Судовий наказ від 17.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 1» міської ради міста Кропивницького заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 січня 2017 року по 01 листопада 2019 року включно в розмірі 11 970 грн. 03 коп., а також судові витрати в сумі 192,10 грн. скасовано, оскільки судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності вказаної заборгованості боржника перед КП «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького» за період з 01 січня 2017 року по 01 листопада 2019 року в розмірі 11 970,03 грн. Відповідач відповідно до вимог ЦПК України мав право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження. Суд вважає, що лист КП «ЖЕО №1 МРМК» за №1 від 02.01.2020 року не направлений на поширення відповідачем інформації, що стосується особистого життя позивача та не з метою доведення таких відомостей до громадськості. Відповідач у справі не поширював особисто про позивача недостовірну інформацію. Інформація стосувалась заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Приймаючи до уваги встановлені обставини, в межах вимог та доводів позову суд приходить до висновку про відмову в позові про захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки позивачем не доведено, що зазначена в листі інформація є недостовірною, а скасування судового наказу через наявність спору про право не є доказом поширення недостовірної інформації. Позивач дійсно зареєстрована у вказаному помешканні, однак як зазначає в позові вважає, що не є власником квартири за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим індивідуальним споживачем та співвласником багатоквартирного будинку в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не являється, що фактично є визнанням позивачем того, що зазначена в листі інформація не стосується її. Так як, позовні вимоги до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницький в частині визнання недостовірною, такою що є порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] не підлягають задоволенню, тому і в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача спростувати розповсюджену листом №1 від 2 січня 2020 року недостовірну інформацію відносно [PERSON] та членів її сім`ї про те, що загальна заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] станом на 01.12.2019 року становить - 14 379 грн. 20 коп. шляхом направлення листа до департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації з вказівкою на відсутність станом на 01.12.2019 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] , у якій зареєстрована та проживає заступник директора департаменту культури, туризму та культурної спадщини Кіровоградської обласної державної адміністрації Тищенко Людмила Петрівна необхідно відмовити. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання визначає ч. 1ст. 1167 ЦК України. Так, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи, позивачем не було підтверджено допустимими доказами факт неправомірних дій з боку відповідача, якими було б завдано шкоду її честі, гідності та діловій репутації, тому вимоги про відшкодування завданої шкоди відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України також не підлягають задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено наявність сукупності обставин, з якими законотворець пов`язує можливість задоволення позову про спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації позивача, не доведено юридичний склад правопорушення, не надано належних доказів, та відсутня шкода, завдана відповідним особистим немайновим благам, а також те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права, відтак у задоволенні заявлених вимог слід відмовити повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed