Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, факту володіння будинком та про визнання права власності на будинок, в котрому зазначено, що 21 жовтня 1991 року померла її бабуся [PERSON]. Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Комсомольська- 105 в с. Черняхівка Яготинського району Київської області та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області по вул. Леніна. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти- дочка померлої та її мати- Кошіль [PERSON] та син померлої -[PERSON], відповідач по справі. В передбачений законодавством термін ніхто із спадкоємців з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. В той же час, вважає, що її мати-Кошіль Г.О. прйиняла спадщину після смерті своєї матері, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що виразилося в догляді за успадкованим будинком, оплаті комунальних послуг (газ та світло), користуванні речами померлої матері. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В силу п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.83 року передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Таким чином, вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері. 25 вересня 2012 року померла її матір- Кошіль [PERSON]. В передбачений законодавством щестимісячний термін вона звернулася до Яготинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняння спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому рєстрі за № 32264568 від 06.11.2012 року. Але на даний час отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно її бабусі вона не може, оскільки [PERSON] не встигла отримати свідоцтво про право власності на жилий будинок, що розташований в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області по вул. Леніна-9. З довідки Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області від 6 листопада 2015 року за №596 вбачається, що згідно запису погосподарської книги №3 виконкому Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області житловий будинок, розташований по вул. Леніна, 9, в Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області числиться за [PERSON]. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, тобто потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України. Спадковий будинок був побудований в 1949 році, що підтверджується тех.документацією від 05.11.2015 року. Відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до\~Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме майно. Крім того, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Окрім того, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в\~ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів"\~та в\~листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Вищим Спеціалізованим судом України в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що «…за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи…» Крім того, свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Комсомольська, 105 в с. Черняхівка Яготинського району Київської області, було виготовлено вже після смерті [PERSON], а саме 10 листопада 2001 року та перебуває на зберіганні в Черняхівській сільській раді. Відсутність в нього правовстановлюючих документів на спадкове майно - свідоцтв про право власності на будинок №105, що розташований в с. Черняхівка Яготинського району Київської області по вул. Комсомольська та на житловий будинок №8, що розташований в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області по вул. Леніна, не дає їй права скористатись своїм правом як спадкоємиці померлої та оформити свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно п. 4.15 глави 10 Порядку про\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, під час перегляду нотаріусом документів зясувалось, що в неї відсутнє підтвердження її родинних відносин з померлою матірю, оскільки при виготовлені свідоцтва про укладення шлюбу відповідними посадовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було допущено помилку в її дівочому прізвищі, а саме замість «Кошіль» було записано як «Кошиль». В звязку з цим, дані обставини не дають їй можливості підтвердити її родинні відносини зі спадкодавцем. З врахуванням вищевикладеного, просила встановити, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 25 вересня 2012 року, встановити, що її мати [PERSON], яка померла 25 вересня 2012 року, прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла 21 жовтня 1991 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковий майном, встановити, що [PERSON], володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Леніна, в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області на праві власності та визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що в силу ч.3 ст. 5 ЦК України від 16 січня 2003 року якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, яки втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved