Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю Кіріченко В.М. звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.12.2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № б/н на отримання кредиту у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням банку, на що відповідач надала згоду. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 16.10.2018 року має заборгованість у розмірі 21 282,05 грн., яка складається з наступного: - 3 767,11 грн. - тіло кредиту; - 6 692,20 грн. - відсотки за користування кредитом; - 9 333,12 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 989,62 грн. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку, тому представник позивача змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК. Виклик до судового засідання від 18.12.2018 року та 30.01.2019 року було повернуто на адресу суду із зазначенням «За закінченням строку зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє, оскільки відповідно до копії паспорту (а.с. 22) за адресою [ADDRESS] знято з реєстрації Балтським РС ГУ ДМС України в Одеській області від 24.04.2005 року, до довідки Відділу АДР ГУДМС України в Одеській області від 29.11.2018 року [PERSON], [INFO], знята з обліку 24.04.2015 року, за адресою: с. Гавиноси, Красноокнянський район, Одеська область, не зареєстрована. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик [PERSON] було опубліковано 17.12.2018 року (а.с. 45) та 29.01.2019 року (а.с. 50). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. (ч. 2 ст. 247 ЦПК України) Розглянувши справу, оцінивши докази, дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. 30.12.2015 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на що відповідач дала згоду. Відповідно до умов договору відносини між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформації/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку, або інший Інтернет/смс ресурс, зазначений Банком. [PERSON], отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зобов'язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7. Договору та погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених кредитним договором. Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.12.2015 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 16.10.2018 року. В свою чергу, [PERSON] відмовилася належним чином виконувати умови кредитного договору, а саме регулярно сплачувати чергові щомісячні платежі, у зв'язку з чим станом на 16.10.2018 року має заборгованість у розмірі 21 282,05 грн., яка складається з наступного: - 3 767,11 грн. - тіло кредиту; - 6 692,20 грн. - відсотки за користування кредитом; - 9 333,12 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 989,62 грн. - штраф (процентна складова). Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 30.12.2015 року [PERSON] подала до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмову Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як зазначено в тексті заяви, підписаної [PERSON] кредитний договір складається із заяви разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Банк ознайомив [PERSON] з умовами надання кредиту, остання погодилася на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить її підпис в заяві позичальника. Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п.1.1.7.43. Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дії Договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявності у клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушила умови Договору, не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, тобто не погасила кредит, не сплатила відсотки та комісію за користування кредитом, у зв'язку з чим, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3 767,11 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 692,20 грн., та заборгованість за пенею в розмірі 9 333,12 грн. - підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п. 2.1.1.7.6, у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 989,62 грн. (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст.. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафів, нарахованого у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 989,62 грн. (процентна складова) слід відмовити. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у рахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 30.12.2015 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 19 792,43 грн., з яких 3 767,11 грн. - тіло кредиту; 6 692,20 грн. - відсотки за користування кредитом; 9 333,12 грн. - пеня. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial