Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 16 листопада 2012 року виконавчим комітетом Горинської сільської ради Малинського району Житомирської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через сварки та напруженість у взаємних стосунках, що виникають на ґрунті побуту. Не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, та не мають спільного бюджету. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Діти [PERSON] та [PERSON], [INFO] проживають разом з ним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Вивчивши письмові матеріали справи заслухавши сторони суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2012 року виконавчим комітетом Горинської сільської ради, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим, про що сторони зазначили в судовому засіданні. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з батьком. З пояснень позивача та відповідача сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, в тому числі під час судового засідання, виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін та дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні питання щодо місця проживання двох малолітніх дітей, відповідач протягом чотирьох судових засідань, які суд відкладав для надання можливості матері визначитись з своєю позицією в справі, не спромоглась висловити бачення своєї подальшої участі у вихованні дітей. Не заперечуючи обставину проживання дітей разом з батьком, вона, можливо, в силу молодого віку, відсутності життєвого досвіду, раннього заміжжя, не усвідомлює всю повноту відповідальності за дітей та покладених на неї материнських обов'язків, не сприймаючи суть судового спору та серйозності наслідків його розгляду. Невизнання нею позову в частині пов'язане з необхідністю подальшого утримання дітей. Залучена до участі в справі в якості третьої особи служба у справах дітей Малинської районної державної адміністрації надала висновок №481 про доцільність залишення дітей на вихованні батька. При цьому, встановлено, що матір неодноразово залишала своїх малолітніх дітей в нічний час та йшла гуляти, вживала спиртні напої, що продовжувала робити й зараз, не вбачаючи нічого протиправного. За час проживання дітей разом з батьком, ні разу не поцікавилась їх життям. Також вона не має самостійного доходу, догляд за дітьми у випадках залишення з нею дітей здійснює її молодша сестра. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом в порядку норм ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України. Приймаючи рішення, суд виходить з позиції, що при розгляді даної справи переважне право мають інтереси малолітніх дітей, щодо яких вирішується спір, які проживають разом з батьком, в будинку якого створені всі належні умови для проживання та розвитку дітей. Разом з тим, суд роз'яснює право [PERSON] на застосування принципу 6 Декларації прав дитини в частині її переваги на проживання з нею дітей та, пред'явлення позову про зміну місця проживання дітей в разі зміни свого суб'єктивного ставлення до виховання та розвитку синів.

Outcome: approved