Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позов мотивує тим, що відповідач по справі являється її батьком. 15.10.2020 позивач досягла повноліття, однак навчається на факультеті філології денної контрактної форми навчання в ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника». Договором про надання освітніх послуг передбачено, що вартість освітньої послуги за перший рік навчання становить 16 200 гривень, а за наступні роки навчання становить не менше ніж за перший та має право змінюватися. Без урахування інфляції за час дії договору розмір плати за весь строк навчання складає 64 800 гривень. Позивач зазначає, що у зв`язку із продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батька, оскільки навчається на денній формі навчання й не має можливості працевлаштуватися. Окрім цього, мати позивача сплачує кошти за її навчання та проживання в гуртожитку, а також має на утриманні двох малолітніх дітей. Позивач вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти по 5 000 грн. щомісячно, оскільки відповідно до листа ТзОВ «Гудвеллі України» від 27.10.2020 № 976, його середньомісячна заробітна плата становить 30 684,29 гривень. А тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі на період навчання по 5 000 грн. щомісячно, а також стягнути витрати на надання професійної правничої допомоги. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, згідно якого позов визнає частково, а вимоги позивачки вважає необгрунтованими та завищеними. Зокрема, наголошує на тому, що позивач не являється єдиним його утриманцем. Він проживає разом із матір`ю, яка є похилого віку та якій він надає допомогу, оплачує лікування, оздоровлення. Також зазначає, що не відповідають дійсності ті обставини, що відповідач добровільно не надає допомогу своїй доньці, оскільки вони спростовуються рядом дублікатів квитанцій про здійснення грошових переказів на ім`я [PERSON] на суму 14 700 гривень. Водночас відповідач наголошує на тому, що саме він здійснює оплату за навчання дочки в університеті, що вбачається з долученої до позову квитанції, а також він отримує до виплати по заробітній платі значно менші суми. Тому просить суд, визначити розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, що навчається в розмірі 2 500 грн., до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється донькою відповідача [PERSON] (а.с. 6) і навчається на Факультеті філології спеціальності 014 Середня освіта 014.01 Українська мова і література 2 курс ОР «бакалавр» денної контрактної форми навчання. (а.с. 8). Згідно п. 16 Договору про надання освітніх послуг між ДНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» та [PERSON] вартість освітньої послуги за перший рік навчання становить 16 200 грн., а другий, третій, четвертий рік навчання становить не менше ніж за перший та має право змінюватися згідно п.14 цього Договору. Без урахування інфляції за час дії договору розмір плати за весь строк навчання складає 64 800 грн. (а.с. 7). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, нормативно-правовий акт № 3 від 15.05.2006", постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.2 ст. 200 СК України). Так, суд бере до уваги довідку № 976 від 27.10.2020 згідно якої середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 30 684, 29 гривень , а також те що із його заробітної плати утримувалися щомісячно аліменти в розмірі 25 % на користь [PERSON] на утримання доньки (а.с. 13). При цьому, матір позивача має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с. 11). Позивачем здійснювалася оплата за проживання в гуртожитку в сумі 4680 гривень (а.с. 10), однак відповідач здійснював переказ коштів за оплату навчання доньки в розмірі 8 435 грн. (а.с. 8), і водночас ним здійснювалися періодичні платежі на ім`я [PERSON] , що підтверджується дублікатами квитанцій на загальну суму 14 700 гривень. На даний час відповідач проживає з матір`ю, яка являється пенсіонером та потребує матеріальної підтримки, однак даний факт не звільняє [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач бере участь в утриманні повнолітньої доньки та має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання на час навчання у визначеному судовим рішенням розмірі. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000, 00 грн., що буде достатнім для задоволення її життєвих потреб. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial