Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 509410,87 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № СL-013/385/2007. За умовами кредитного договору банк надав позивальнику кредит в розмірі 18666,93 дол. США зі сплатою фіксованого відсотку 11,49 % річних на строк до 21.12.2013 року. В сою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені кредитним договором. У зв'язку з тим, що [PERSON] не виконував свої зобовязання належним чином, 26.07.2010 року Акціонерне товариство «ОТБ Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 23.12.2010 року суддею Деснянського районного суду м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким на користь Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк» було стягнуто з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 10088,99 дол. США. Станом на дату подання даної позовної заяви, вищезазначене рішення у цивільній справі не виконане, відповідні суми заборгованості за кредитним договором не сплачені. Позовна заява подається Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», оскільки згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року та у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-013/385/2007 від 21.12.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Згідно додатку до договору купівлі-продажу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № СL-013/385/2007 від 21.12.2007 року у сумі 9476,68 дол. США заборгованість по тілу кредиту та 1150,69 дол. США заборгованість по відсоткам. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № СL-013/385/2007 від 21.12.2007 року. Відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року у позичальника за кредитним договором № СL-013/385/2007 від 21.12.2007 року існує заборгованість перед позивачем що складається з: · суми відсотків за користування кредитом - 538,38 доларів США, що еквівалентно 6973,52 грн., за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; · пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 502437,35 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (у т.ч. за допомогою оголошення у газеті «Урядовий кур'єр»), про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладання розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169, ч. 4 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21.12.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № СL-013/385/2007. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір складється із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 кредитного договору. Згідно з кредитним договором, банк надав відповідачу - [PERSON] кредит у розмірі 18666,93 дол. США, зі сплатою фіксованого відсотку 11,49 % річних на строк до 21.12.2013 року. Відповідач - [PERSON] в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 2 частини № 1 кредитного договору), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 3 частини № 1 кредитного договору та п. 1.4 частини № 2 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5 частини № 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно п. 1.4 частини № 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник, тобто відповідач - [PERSON] зобов'язався сплатити банку (позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини № 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 11,49 % річних. Згідно п. 1.5.1 частини № 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки у касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Крім того, як зазначає представник позивача в позовній заяві за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 3.1.1. частини № 2 кредитного договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] не виконував свої зобов"язання належним чином, Публічне акціонерне товариство «ОТБ Банк» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 87305,61 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 873,06 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн. Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили. Однак, станом на дату подання позовної заяви вищезазначене рішення суду не виконане, відповідні суми заборгованості за кредитним договором не сплачені, кредит не повертається. Як наслідок у відповідача станом на 31.10.2014 року утворилась заборгованість, що складається з: суми відсотків за користування кредитом - 538,38 доларів США, що еквівалентно 6973,52 грн., за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 502437,35 грн. Судом установлено, що 05.11.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю придбав у Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого права кредитора перейшли до нього. Відповідно до п.3.3. договору купівлі-продажу кредитного портфелю встановлено права, що переходять до покупця за кредитними договорами у зв'язку з продажем кредитного портфелю: а) покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати санкцій; б) право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. Таким чином, позивач на підставі вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю та наведених вище норм закону набув в установленому порядку право вимоги за спірним кредитним договором, умови якого не містять жодних застережень щодо відступлення від такого права, в тому числі щодо нараховування процентів на суму основного боргу за кредитними договорами після укладення сторонами зазначеного договору купівлі-продажу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач відмовився від свого зобов'язання, оскільки не виконує його належним чином, хоча позивач виконав своє зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 610 ЦК України, встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої договірні зобов'язання [PERSON] по зазначеному вище кредитному договору належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи викладене, та те, що нарахована позивачем пеня - 502437,35 грн., як вид неустойки, значно перевищує розмір заборгованості позичальника [PERSON] (79964,32 грн.), суд вважає за необхідне зменшити її розмір до розміру заборгованості по тілу кредиту та відсотків, а саме до 79964,32 грн., що відповідатиме загальним засадам цивільного судочинства, передбаченим ст. 3 ЦК України, а саме принципу справедливості, добросовісності та розумності. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суму нарахованих відсотків за кредитним договором № СL-013/385/2007 від 21.12.2007 року в розмірі 538,38 дол. США, що еквівалентно 6973,51 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та пені за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 79964,32 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, частково суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 869,38 грн. Відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач сплатив за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача 630,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: partial