Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.08.1979 року, вона разом з колишнім чоловіком [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 23.08.1979 року спільно, перебуваючи в шлюбі, придбали цілий житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, розташований по вул.І.Франка, 26 в м.Виноградів. 20.05.2005 року позивачка разом з чоловіком подарували своїй доньці, відповідачці по справі, [PERSON], за договором дарування вказаний вище будинок з тим наміром, що вона найменша дитина і на старі роки буде опора і допомога від доньки. 28.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання позивачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. У задоволенні позовних вимог [PERSON] в суді першої та апеляційної інстанції було відмовлено. Однак на цьому позивачка не зупинилася і всілякими способами намагалась позивачку силоміць вигнати з будинку, застосовуючи навіть фізичну силу. В квітні місяці 2015 року відповідачка силоміць вигнала позивачку з будинку, повісила замки на калітку, викинула всі речі і підпалила. Позивачка є пенсіонеркою, людиною похилого віку, інвалід ІІІ групи, залишилася без місця проживання, у звязку з чим змушена звернутися в суд для захисту своїх прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила такі задовольнити. Просила суд звернути увагу на свій безпомічний стан, наразі залишилася без житла, вимушена постійно переходити від одних знайомих до інших в пошуках притулку. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі доручення від 19.01.2015 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], просив такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечила відносно позовних вимог позивачки, однак заперечила щодо обставин, наведених у позові. Так, вказала, що позивачка має можливість безперешкодно користуватися будинком, оскільки така має ключі від вхідних дверей в будинок. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказах встановлено, що будинок №26 по вул.І.Франко в Виноградів відповідачка та її чоловік [PERSON] придбали в 1979 р., перебуваючи у шлюбі, який був укладений у 1977 р. З ініціативи відповідачки даний будинок [PERSON] подарував їх доньці позивачці по справі, а відтак у 20.05.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] було уклало договір дарування від 20.05.2005 року, згідно з яким даритель [PERSON] подарував, а обдарована [PERSON] прийняла в дар цілий житловий будинок, що знаходиться в м.Виноградів, вул.І.Франка, 26. Даний договір зареєтровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.05.2005 року. У вказаному будинку зареєстровані та проживають: позивачка [PERSON] з 19.09.1980 року та відповідачка [PERSON] з 29.06.2004 року, що стверджується записами будинкової книги. З довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради №1606 від 16.08.2013 року слідує, що сімя [PERSON], мешканки [INFO] складається з таких осіб: [PERSON], [INFO] мати та [PERSON], [INFO] син. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.12.2014 року у справі №299/4376/14 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовлено, у звязку з безпідставністю позову. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16.04.2015 року рішення Виноградівського районного суду від 25.12.2014 року залишено без змін. Спірний житловий будинок є єдиним житлом позивачки, та її місцем реєстрації, інше житло, яке б позивач мала на праві власності чи користування у неї відсутнє. Крім того, позивачка є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, яка встановлена безтерміново. У разі її виселення з спірного будинку або зняття з реєстрації може бути порушено її конституційне право на житло, передбачене ст.47 Конституції України. Визначаючись щодо підстав заявленого позову суд виходить, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормативними положеннями, передбаченими ст.ст.317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, а також ст.ст. 9, 150 ЖК України. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. (стаття 41 Конституції України, статті 316, 317, 319, 321 ЦК України) Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї (частина 1 ст. 383 ЦК України, стаття 150 ЖК УРСР). Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користування жилими приміщеннями визначені у ст. 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Належних та допустимих доказів того, що позивачкою чиняться дії, передбачені ч.1 ст.116 ЖК України судом не встановлено. Навпаки, з матеріалів справи слідує, що позивачка [PERSON] зверталася до правоохоронних органів на дії відповідачки [PERSON], що стверджується витягом з кримінального провадження №12015070080000342 від 18.03.2015 року за правовою кваліфікацією ст.125 ч.1 КК України (умисне нанесення легких тілесних ушкоджень) та витягом з кримінального провадження №12015070080000576 від 01.05.2015 року за правовою кваліфікацією ст.125 ч.1 КК України (умисне нанесення легких тілесних ушкоджень). Отже, з приводу користування житловим приміщенням у сторін постійно виникають конфлікти, сварки та бійки. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачкою доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачкою [PERSON] такі не спростовані, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком, що знаходиться в м.Виноградові по вул.І.Франка, 26, шляхом вселення [PERSON] в даний будинок з передачею ключів від нього.

Outcome: approved