Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 26 квітня 1996 року відділом РАЦС Житомирського міськвідділу, актовий запис 403- розірвати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 26 квітня 1996 року відділом РАЦС Житомирського міськвідділу, актовий запис 403 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, не змогли знайти порозуміння, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги одне до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його розірвання. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням заяв позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб між подружжям 26 квітня 1996 року відділом РАЦС Житомирського міськвідділу, актовий запис 403. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Про надання строку на примирення сторони заперечували. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved