Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, зазначивши, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2015 р. Відповідач в даному житловому приміщенні зареєстрована але не проживає, комунальних послуг не сплачує, особистих речей в квартирі немає. Через реєстрацію відповідача в спірному житловому приміщенні, позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, у звязку з чим просила суд, визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, будучі повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, а також у звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу що відповідає положенням ст. 224, ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК УРСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. З урахуванням ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в України» від 11.12.2003 року №1382 IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Так, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором дарування від 15.09.2015 року. Згідно довідки від 29.09.2015 р. виданої КП «Новокаховське ЖЕУ», в квартирі зареєстровані: [PERSON], яка є власником, а також [PERSON] [PERSON] в зазначеному житловому приміщенні зареєстрована, але не проживає, особистих речей в квартирі не має. Відповідно п.34 до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Оскільки відповідач зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, але понад встановлені законом строки не проживає, особистих речей в ньому не має, фактично мешкає за іншої адресою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст..71.72 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved