Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 25 червня 2008 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку під номером 117, розташованого в селі Козин Миронівського району Київської області по вулиці Самарка. Будучи спадкоємцем померлого за заповітом, вона спадщину прийняла, та має перешкоди у оформленні спадкових прав, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на будинок. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на жилий будинок під номером 117 по вулиці Самарка села Козин Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач та її представник не з»явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи проводити у його відсутності. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з»явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом чи заповітом згідно зі статтею 1217 ЦК України. Відповідно до статтей 1216 і 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 126262, виданим 26 червня 2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Позивач є спадкоємицею померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 20 вересня 2004 року секретарем Козинської сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під номером 155. [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 15834808 від 08 серпня 2008 року, який зберігається в матеріалах спадкової справи, даний заповіт є чинним. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач прийняла спадщину, звернувшись 08 серпня 2008 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] з пунктом 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 28 липня 2015 року № 837/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок, є відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] № 533/2008. Той факт, що право власності на спадковий будинок не зареєстровано за померлим [PERSON], підтверджується рішенням реєстратора про відмову у наданні [PERSON] з реєстру прав власності № 012727 від 06 липня 2009 року. Жилий будинок під номером під номером 117 по вулиці Самарка села Козин Миронівського району Київської області не відноситься до категорії самовільно збудованих. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз"яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 117 по вулиці Самарка села Козин Миронівського району Київської області був побудований у 1948 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Вказана обставина підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 417 від 04 серпня 2015 року. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківське МБТІ 27 квітня 2009 року технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі. Відповідно до запису погосподарського обліку (форми № 4, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 95 від 18.04.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.05.2005 за № 487/10767) будинок у 1953 році був занесений у погосподарську книгу [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. З 1983 року по день смерті головою двору був [PERSON]. Він проживав у будинку та користувався ним. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 416 від 04 серпня 2015 року. Запис померлого [PERSON] в книгах погосподарського обліку з 1983 року по день смерті як голови двору підтверджує факт належності йому будинку під номером 117 по вулиці Самарка села Козин Миронівського району Київської області. Права, набуті у власність з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved