Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач у листопаді 2016 року звернувся до суду з названим позовом , вказуючи , що вона є матір'ю [PERSON], яка має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти, починаючи з народження, проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не цікавиться їх долею , не турбується про стан здоров'я, фізичний та моральний розвиток, не підтримує будь-якого зв'язку з дітьми із сім'єю не проживає, матеріально дітей не утримує. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та передати їх під її опікування. Стягнути з [PERSON], [INFO] року народження, на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частки заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог: орган опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] при цьому зазначила, що з метою захисту інтересів дітей, відповідача слід позбавити батьківських прав. До такого висновку служба прийшла на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання позивача, характеризуючих даних відповідача, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог: орган опіки та піклування Зрайківської сільської ради Володарського району Київської області підтримав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. При цьому вказав що не заперечує проти передачі дітей під опікування бабусі, яка позитивно характеризується та дбає про дітей з народження. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом, на що позивач дала свою згоду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклування Володарської РДА Київської області, представника органу опіки та піклування Зрайківської сільської сільської ради Володарського району Київської області, допитавши в якості свідка [PERSON] - сільського голову с.Зрайки Володарського району Київської області, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю неповнолітніх дітей: -[PERSON], [INFO], актовий запис № 02 від 08 серпня 2011 року ( а.с.5); -[PERSON], [INFO], актовий запис № 02 від 29 жовтня 2012 року ( а.с.6). Відомості , щодо батька, як [PERSON] так і [PERSON] внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження у відповідності до ст.135 СК України ( а.с. 43,44). Вказані діти, починаючи з народження, проживають разом з позивачем, в [ADDRESS], в житловому будинку, який належить їй на праві власності. Будинок газифіковано, перебуває у задовільному стані, на що вказує акт обстеження побутових умов від 12.05.2016 року та висновок Володарської районної державної адміністрації Київської області № 06-49/2420 від 03.11.2016 року ( а.с.7-9,10). Відповідач є дочкою позивача , що стверджено свідоцтвом про її народження ( а.с.42). [PERSON] дітьми не цікавиться, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям. В час коли навідується до місця проживання позивача та дітей не турбується про їх розвиток, матеріально не підтримує, а навпаки морально дисбалансує дітей, на що вказують характеристики з місця проживання та реєстрації останньої ( а.с.41 ). Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. В судовому засіданні із пояснень учасників процесу та показів свідка суд встановив, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дітей , які з моменту народження проживають разом з бабусею. Матір не цікавиться умовами проживання та навчання своїх доньок. Не допомагає матеріально. Повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею , є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують «необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.ч. 1, 3 СК України мати , батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання , що відповідач по справі в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо піклування про здоров'я своїх дітей, їх моральний та духовний розвиток щодо неповнолітніх, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача, то суд вважає, що оскільки відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, тому вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Окрім того позивач ставить питання про передачу на опікування їй онуків [PERSON], та [PERSON]. Задовольняючи вказану вимогу, суд зазначає, що відповідно до ст. 167 ч.4 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Таким чином, зазначена вимога позивача також підлягає задоволенню, так як онуки проживають разом з позивачем та бажають проживати з нею і далі, томунеповнолітніх доцільно передати на опікування бабусі. Про що і зазначив допитаний в якості свідка сільський голова, який вказав суду, що позивач позитивно характеризується по місцю проживання, дбає про дітей належним чином, та в подальшому буде утримувати їх. За наведених вище підстав суд вважає, що позов базується на законі, є обґрунтованим тому його слід задоволити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі - 551,20 грн.

Outcome: approved