Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яку вона самостійно виховує. Шлюб між сторонами було розірвано 22 вересня 2015 року, що підтверджується відповідним рішенням Коломийського міськрайонного суду. Рішенням вказаного суду від 05 серпня 2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з травня 2018 року відповідач аліменти не сплачує, мотивуючи тим, що готовий оплачувати тільки ті витрати, які виникнуть під час перебування дитини з ним, за місцем його проживання в м. Львові. Відповідач фізично здоровий та працездатний, має доходи від приватних робіт, фактично проживає в м. Львів, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів змінив на краще своє матеріальне становище, доказом чого є придбання автомобіля. Крім того, він під час спілкування розказував про часті поїздки за кордон, а саме до Польщі. Зазначає, що дитина часто хворіє простудними захворюваннями, потребує необхідного раціонального та здорового харчування. Забезпечення одягом, засобами гігієни тощо. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не надає. З часу винесення вказаного рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивачка оплачує самостійно. На даний час розмір стягуваних аліментів не відповідає тим витратам, які необхідні для повноцінного утримання їхньої дочки з огляду на її вік. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років та становить 1626 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги зменшила до 1300 грн., які підтримала і просить їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Дослідивши матеріали справи, письмові клопотання позивачки , суд вважає, що змінені позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 235556, актовий запис № 247 від 15 квітня 2013 року (а.с.5). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року з відповідача [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON] в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. На виконання вказаного рішення суду 29 вересня 2015 року видано виконавчий лист (а.с.7-8,9). Шлюб між сторонами було розірвано 22 вересня 2015 року, неповнолітню дитину [PERSON] залишено проживати з матірю [PERSON], що підтверджується заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду (а.с. 6). Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина [PERSON] потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати дочку, яка потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дитини. Ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.1,2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2ст.182СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.\~192\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» від\~07.12.2017\~року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини\~[PERSON], в твердій грошовій сумі по 1300 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 700 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.180,181,182,184,192 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved