Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.10.2001 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO], після смерті якого залишилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) в КСП «Воронівське» розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області. Будучи спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] позивач, яка проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, вона прийняла спадщину, однак отримала відмову в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 06.10.2001 року в с Уланів Хмільницького району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 133790 виданим Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 10.10.2001 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] до успадкування залишилося право на право на земельну частку (пай) в КСП «Воронівське» розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована в с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 019110, виданим Хмільницькою районною державною адміністрацією 09.07.1996 року на ім"я [PERSON](а.с.8). Позивач постійно проживала разом із ним за однією адресою, що підтверджується довідкою Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 3991 від 05.12.2017 року(а.с. 21). Разом з тим із матеріалів справи слідує, що оригінал правовстановлювального документа на вищезазначене майно втрачені, через що спадкоємець не може прийняти спадщину у нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Окрім позивача спадкоємцем після смерті [PERSON] є мати позивача [PERSON], яка на спадщину не претендувала та претендує на даний час, що доводиться її заявою. Стосовно спадкового майна на яке відсутні правовстановлюючі документи, то суд вважає встановленим факт, що позивач в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак не може оформити своє право у нотаріальному порядку в зв'язку з втратою правовстановлювального документа та неможливістю отримання його дублікату. Таким чином судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал правовстановлювального документа, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті матері, і на момент смерті останньої її право на належне майно не припинилося, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця не припинилося після її смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved