Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку будинковолодіння [ADDRESS], яка належала померлій на праві спільної сумісної власності члена колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, спадщину прийняв син [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги за законом, і таким чином став співвласником 2/3 будинковолодіння. [PERSON] належало будинковолодіння [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 155 643грн. Дане будинковолодіння належало до колгоспного двору, і станом на 15.04.1991року у ньому були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON], її син- [PERSON] та її невістка [PERSON], що підтверджується довідкою Рошнівської сільської ради №197 від 18.06.2014р. Всі вони троє, як члени двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору в рівних частках, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» ( 15 квітня 1991р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, і стали його співвласниками по 1/3 частині кожен. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 2/3 частини зазначеного будинковолодіння. За життя, останній склав заповіт, який посвідчено 25.06.2001 року секретарем виконкому Рошнівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №28, згідно якого спадкоємцем належного йому майна являється- позивач [PERSON]. Однак позивачці- [PERSON], як непрацездатній вдові належить відповідно до ст. 1241 ЦК України половина частки, незалежно від змісту заповіту, яка належала б кожному у разі спадкування за законом(обов»язкова частка), після смерті чоловіка. Тобто, їй належить 1/3 частина на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, а 1/6 як обов'язкова частка- після смерті чоловіка [PERSON], а в загальному 3/6 або ? будинковолодіння. Відповідно іншому спадкоємцеві [PERSON] належить з підстав спадкування по заповіту 3/6 або ? частки будинковолодіння, що належали спадкодавцю. Інших спадкоємців, крім нас не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадщину вони прийняли належним чином, шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном, оскільки - [PERSON] проживав у будинку до смерті спадкодавця, проживає та користується ним до сьогоднішнього дня, а також - [PERSON] постійно проживала та продовжує проживати в даному будинковолодінні. Постановою державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори від 09.07.2014 року - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки будинковолодіння належало до колгоспного двору. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують і просять їх задовольнити. Представник Рошнівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку будинковолодіння [ADDRESS], яка належала померлій на праві спільної сумісної власності члена колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, спадщину прийняв син [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги за законом, і таким чином став співвласником 2/3 будинковолодіння. [PERSON] належало будинковолодіння [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 155 643грн. Дане будинковолодіння належало до колгоспного двору, і станом на 15.04.1991року у ньому були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON], її син- [PERSON] та її невістка [PERSON], що підтверджується довідкою Рошнівської сільської ради №197 від 18.06.2014р. Всі вони троє, як члени двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору в рівних частках, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, і стали його співвласниками по 1/3 частині кожен. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 2/3 частини зазначеного будинковолодіння. За життя, останній склав заповіт, який посвідчено 25.06.2001 року секретарем виконкому Рошнівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №28, згідно якого спадкоємцем належного йому майна являється- позивач [PERSON]. Однак, позивачці - [PERSON], як непрацездатній вдові належить відповідно до ст. 1241 ЦК України половина частки, незалежно від змісту заповіту, яка належала б кожному у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), після смерті чоловіка. Тобто, їй належить 1/3 частина на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, а 1/6 як обов'язкова частка- після смерті чоловіка [PERSON], а в загальному 3/6 або ? будинковолодіння. Відповідно іншому спадкоємцеві [PERSON] належить з підстав спадкування по заповіту 3/6 або ? частки будинковолодіння, що належали спадкодавцю. Інших спадкоємців, крім них не має. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 6 постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки член двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, у відповідності із ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність" станом на 15.04.1991 року ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS], з підстав належності 1/3 на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору та 1/6 частини обов'язкової долі в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], а за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, ст.ст. ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved