Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті його матері відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, земельні ділянки, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах та відсутністю деяких з них, спадщину він прийняв шляхом постійного проживання з матір"ю, доглядом за будинком та земельною ділянкою, крім того просить поновити строк для прийняття спадщини, оскільки він пропустив строк у зв"язку із хворобою, іншим чином ніж шляхом звернення до суду його спадкові права не набути, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач не зявивсяь, про місце та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] дійсно приходиться матірю позивача згідно до свідоцтва про народження серії IV-УР № 1569524, вона померла 29.03.2011 року у віці 75 років згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 160268, вона була власником земельних ділянок, а саме: - земельної ділянки площею 1,9908 га (кадастровий номер 1825080600:02:000:0055) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Борщівська сільська рада, що належала [PERSON], який помер року, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420025 від 24.05.2006 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року, які вона успадкувала, однак не встигла оформити своїх спадкових прав, - земельної ділянки площею 0,2368 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:1902) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада. 45/17, що належала [PERSON], який помер 25.12.2005 року, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420966 від 24.05.2006 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року, які вона успадкувала, однак не встигла оформити своїх спадкових прав, - земельної ділянки площею 2,7266 га (кадастровий номер 1825080600:02:000:0206) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Борщівська сільська рада, що належала покійній матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420216 від року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року, - земельної ділянки площею 0,2409 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:1912) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада. 45/27, що належала покійній матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420975 від 24.05.2006 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року. Також встановлено, що оригінали вищезгаданих державних актів втрачено, а також ті, що є в наявності мають підчистки та неточності, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом. Крім того встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщити з поважної причини, оскільки знаходився на лікуванні в медичному закладі після смерті матері, а також мав проблеми зі здоров"ям тривалий час після стаціанарного лікування, відповідно до медичних довідок. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Згідно з вимогами ст.ст.1272, 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved