Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулись до\~суду з\~позовом про\~визнання права приватної власності в порядку спадкування в якому просять визнати за [PERSON] право власності в цілому на житловий будинок, будинковолодіння [ADDRESS] , складається з житлового будинку, який позначений в технічній документації під літерою «А-1» і складається х двох житлових кімнат загальною площею 26,1 м.кв., (позначена в технічній документації під №1-2 площею 16,5 м.кв. та під №1-3 площею 9,6 м.кв.)кухні площею 13,4 м.кв., яка позначена в технічній документації під №1-5, двох коридорів, які позначені в технічній документації під№1-1 площею 3,5 м.кв. (всього загальна площа будинку 59,3 м.кв., з яких 26,1 м.кв. житлова площа, а 33,2 м.кв. площа підсобних приміщень)прибудови, яка позначена в технічній документації під літерою «а», господарської будівлі з літньою кухнею, яка позначена в технічній документації під літерою «Б», погребу, який позначений в технічній документації під літерою «ПГ», сараю, який позначений в технічній документації під літерою «В», сараю, який позначений в технічній документації під літерою «Г», сараю, який позначений в технічній документації під літерою «Д», вбиральні, яка позначена в технічній документації під літерою «е», воріт та хвіртки, які позначені в технічній документації під №2, огорожі, яка позначена під № 1 та колодязя, який позначений під літерою «К», а також земельну ділянку площею 0, 2500 кадастровий № 4622110100:02:001:025, як розташована за адресою [ADDRESS] , яка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Визнати за [PERSON] та Поряд із цим позивачі [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги просять визнати за ними, в рівних частках по Ѕ частці для кожної на земельну ділянку загальною площею 3,9079 га, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,2786 га. кадастровий номер 4622110100:19:000:0010, із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,9859 га кадастровий номер 4622110100:18:000:0207, із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,6434 га кадастровий номер 4622110100:18:00:0220, які виділені для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області Свої вимоги мотивують\~тим, що [INFO] у віці 89 років померла [PERSON] , у зв`язку із чим на належне їй майно відкрилась спадщина, яка складається із майна про що зазначено вище в позові. Позивачі в підготовче судове засідання не з"явились, але подали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2ст.247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовпі підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщоінше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатимеіз закону. Відповідно до положень ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержуютьсвоє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. На підставі досліджених доказів, а саме свідоцтва про народження позивачів , а також свідоцтва про шлюб, судом встановлено факт родинних зв`язків спадкоємців та спадкодавця [PERSON] . Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.1990 року виданого виконавчим комітетом Кам`янка-Бузької міської ради на підставі рішення виконкому Кам`янка-бузької міської ради №98 від 13.04.1989 року і рішення №12 від 19.01.1990 року встановлено, що [PERSON] являється власником в цілому житлового будинку [ADDRESS] і зареєстрованого Червоноградським МБТІ в реєстрову книгу за №18 і такий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» Окрім цього спадкодавцю [PERSON] був виданий державний акт на земельну ділянку загальною площею 3,9079 га, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,2786 га. кадастровий номер 4622110100:19:000:0010, із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,9859 га кадастровий номер 4622110100:18:000:0207, із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,6434 га кадастровий номер 4622110100:18:00:0220, які виділені для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №0141175 виданого 19.12.2005 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів за №01:05:453:04694Щодо вимог позову в часті визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору то суд враховує наступні положення законодавства. Згідно із ст. ст.120,121,123 ЦК Української РСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 15 квітня 1991 року було припинено існування колгоспного двору і разом з припиненням колгоспного двору було ліквідовано колгоспну власність в зв`язку з набранням чинності Закону України «Про власність», яким передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Відповідно до роз`ясненень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 6 постанови від 22 грудня 2005 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (іззмінами та доповненнями), положення ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору. Судом безспірно встановлено встановлено, що житловий будинок який увійшов до спадкової маси після смерті [PERSON] відносився до суспільної «колгоспний двір». Порядок реєстрації права власності на житлові будинки регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 13 грудня 1992 року. Пунктом 20 Інструкції, передбачалось, що у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу: а) при наявності погосподарських книг сільської ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам;б) окремо складаються списки на будинки та домоволодіння, належні державним, кооперативним та громадським установам, підприємствам і організаціям. На підставі рішення виконкому місцевої [PERSON] депутатів трудящих про оформлення права власності на будинок (домоволодіння) власникові видається свідоцтво про це (додатокN2, 2-а), або реєстраційне посвідчення (додатокN3, 3-а);в) при відсутності погосподарських книг сільської депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації, в кожному окремому випадку, за заявою зацікавленої особи провадить обслідування в порядку, передбаченому пп. 10-12 цієї Інструкції. Обслідування провадиться також у випадках, коли записи, що є в погосподарських книгах, викликають у бюро технічної інвентаризації сумнів у їх достовірності. Якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, питання про оформлення права власності вирішується в порядку, передбаченому в п. 13 цієї Інструкції. Зі змісту положень ЦК Української\~РСР та Інструкції випливає, що право власності особи на збудований у селібудинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у погосподарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої ради депутатів трудящих про оформлення права власності на будинок. Крім цього, визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичниму правлінням при СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичниму правлінням при СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна группа господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Згідно витягу №1688/02-11 від 10.09.2018 року з господарської книги членами господарства були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно нотаріально посвідченої заяви вбачається, що інші спадкоємці і особи колишнього колгоспного двору відмовилися від права на будь-яке спадкування та на майно колгоспного двору. Крім цього правовстановлюючі документи на майно, а саме земельні ділянки про які зазначено в позові втрачені, про що свідчить копія оголошення з газети, яку долучено позивачами, саме по цій причині при зверненні до нотаріуса, внаслідок відсутності оригіналів правовстановлюючих документів позивачам відмовлено у заведенні спадкової справи, а отримати дублікат правовстановлюючого документу, позивачі не можуть, оскільки видача дубліката нотаріально посвідченого документу, відповідно до ст. 53 ЗУ «Про нотаріат» здійснюється нотаріусами тільки у разі втрати або зіпсування документа, і видаються виключно власнику фізичній або юридичній особі, за доручення яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За змістом частини другої статті 16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином позивачами вірно обрано спосіб захисту свого цивільного права, яке підлягає захисту судом. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, чиї права та інтереси можуть бути порушенінемає. У зв`язку із вище наведеним, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved