Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» (далі по тексту Приватбанк) звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначив, що 19.07.2006 року між Приватбанком та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір (без номеру), який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, згідно з умовами якого відповідачці надано кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі 5000 грн. зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Внаслідок невиконання відповідачкою умов договору станом на 09.09.2013 року за нею утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 24487,70 грн., з яких: 4993,44 грн. - заборгованість за кредитом, 17851,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1142,27 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачкою ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вжито, позивач просить суд стягнути з неї на його користь 24487,70 грн. та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, в розмірі 244,88 грн. В судовому засіданні представник позивача з врахуванням стягнень, здійснених раніше на підставі судового наказу від 13.06.2008року, зменшив розмір позовних вимог, виключивши з них стягнення тіла кредиту та процентів, стягнутих за судовим наказом, і, розрахувавши заборгованість по кредиту станом на 04.02.2014року, просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача 17994,44 грн., з яких 500 грн. - штраф (фіксована частина), 833,07грн. - штраф (процентна складова), решта - проценти та судові витрати в розмірі 244,88 грн. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги в редакції первісно поданого позову про стягнення з неї суми боргу за кредитним договором в розмірі 24487,70 грн. не визнала, вказувала на те, що заборгованість за вказаним кредитним договором вже стягується з неї за судовим наказом, виданим Димитровським міським судом в червні 2008 року,тому вимоги позивача вважала незаконними, доводячи суду неможливість подвійного стягнення за одним і тим же кредитним договором. В подальшому, після отримання уточнених позовних вимог, відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання двічі не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення дати розгляду справи суду не надіслала, свою думку щодо уточнених позовних вимог не висловила. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги в уточненій позивачем редакції підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 19.07.2006 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, за яким позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 грн. зі сплатою річних в розмірі 30% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.7). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Це правило визначається положеннями ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України. Уклавши кредитний договір, відповідачка взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісії та штрафні санкції в разі порушення строку платежів на умовах, передбачених п.п.6.5, 6.6, 8.6 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.9 зворот). Як встановлено судом, свої договірні зобов'язання відповідачка належним чином не виконувала, що стало підставою для звернення позивача в червні 2008 року до суду в порядку наказового провадження про примусове стягнення з неї виниклої за кредитним договором заборгованості. На підставі судового наказу від 13.06.2008року, виданого Димитровським міським судом, з відповідачки на користь позивача було стягнуто 7387,81грн., з яких 4993,44 грн. - заборгованість за кредитом, 2394,37грн. - проценти за користування кредитом. Крім того, були стягнуті судові витрати в сумі 51,94грн. (арк.спр.58). 19.08.2008 року Відділом державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2н-180 (арк.спр.91). 20.02.2009року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника та направлена в УПФ в м.Димитров для утримання боргу з пенсії боржника. Згідно відомостей ВДВС та УПФ в м.Димитров в зв'язку з наявністю на виконанні великої кількості виконавчих документів ( всього 32) про стягнення з [PERSON] боргових сум за виконавчими документами та недостатньої суми, яка щомісячно стягується з боржника, для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, утримання за судовим наказом від 13.06.2008року виданого Димитровським міським судом на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не здійснюються ( арк.спр. 42-55). Суд вважає, що видача судом вищезазначеного наказу, виконання якого проведено не було, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін за укладеним кредитним договором та не звільняє боржника відвідповідальності за неналежне виконання ним взятого на себе грошового зобов'язання, а отже, не позбавляє кредитора права на отримання сумм відповідно до положень статей 625, 1046, 1048 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору і не тягне за собою припинення зобов'язань за договором з дня набрання чинності судовим наказом. Це ж випливає і з положень п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України. Тому посилання відповідача про подвійне стягнення кредитної заборгованості суд до уваги не приймає. Як вбачається з уточнених позовних вимог, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, розрахована станом на 04.02.2014року, складає 24049,18грн., а з врахуванням виключення з цієї суми 7387,81грн., стягнутих судовим наказом від 13.06.2008року, до стягнення підлягає 17994,44 грн., з яких 500 грн. - штраф (фіксована частина), а 833,07 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.80). Оскільки відповідачка належним чином не виконує взяті на себе відповідно до договору зобов'язання з повернення кредиту, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 244,88 грн. На підставівищевикладеного,

Outcome: approved