Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позов вмотивований тим, що 29.11.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого народила спільна дитина - малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. На даний час [PERSON] знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач надає матеріальну допомогу не регулярно. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї як дружину, з якою проживає їхня спільна дитина, так як знаходиться у працездатному віці та забезпечений роботою. Позивач не може працювати, оскільки доглядає за сином. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, вона не має. Тому, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення малолітнім [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, в окремо поданій заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 131. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. На даний час, позивач знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає їхня спільна дитина, якій не виповнилось три роки, тому що працездатного віку та забезпечений роботою. Позивач не може працювати, оскільки доглядає за сином. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за сином, вона не має. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно не регулярно надає допомогу на утримання дружини. Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1ст.75СК України дружина,чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. № 146 затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника,а саме наявність у нього інших осіб,яких він за законом повинен утримувати (дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення"сімейне становище»,тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб,яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Враховуючи вищенаведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved