Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 596,49 грн. та судові витрати - 245,96 грн. Позов мотивований тим, що згідно договору № б/н від 13.09.2006 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 19.10.2014 становить - 24596,49 грн.; з них: заборгованість по кредиту - 3131,19 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 19817,85 грн.; штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1147,45 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у відсутності представника банку та не заперечує проти заочного рішення . Відповідачка у судове засідання не з'явилася, проте направила заперечення та заяву про застосування строку позовної давності, в яких вказує, що позов не визнає та відповідно до Умов надання банківських послуг, який є невід»ємною його частиною, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього терміну жодна із сторін не інформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін, а оскільки граничний строк вказаний на самій картці (поле MONTH) - липень 2008, то строк позовної давності закінчився 01 серпня 2011 року. Під час дії кредитного договору жодних платежів по картковому рахунку нею не проводилося, про що свідчить наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості, тому переривань позовної давності не було. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 13 вересня 2006 року [PERSON] було видано кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16-17). Згідно п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов) Клієнт зобов"язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним та комісію на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 24). Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У своїй письмовій заяві [PERSON] погодила, чим підтвердила своїм підписом, що онайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Також відповідач виразив згоду з тим, що підписана ним заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 17). Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем у справі не оспорюється та не спростовується ніякими доказами. У суді також встановлено, що відповідач у порушення взятих на себе зобов"язань умови договору не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору, яка станом на 19.10.2014 становить - 24596,49 грн.; з них: заборгованість по кредиту - 3131,19 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 19817,85 грн.; штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1147,45 грн. (а.с. 9-15). Відповідно до п.п.9.3., 9.12. Умов картковий рахунок відкритий на невизначений строк і договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання та якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 25-26). Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений 13.09.2006р., протягом цього строку жодна із сторін не заявляла про припинення договору, а тому відповідно дія договору автоматично продовжена до 13.09.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивачем до суду був наданий розрахунок (а.с. 9-15) з якого вбачається, що жодних платежів по картковому рахунку відповідачкою не здійснювалося, а оскільки дія картки закінчилася 30 липня 2008 року, то початок перебігу позовної давності є 01 серпня 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом всього часу не пред'являв вимог до відповідача, щодо погашення заборгованості, позов пред'явив лише 14.11.2014 Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», та роз»ясень у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (пункт 31), у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України). За таких обставин, коли позовна давність вже минула, а значить у позові необхідно відмовити. На підставі викладеного ст.ст. 257, 259, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed