Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, кімнатами [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що позивач отримала ордер №25 від 22.01.2015 року на кімнати [ADDRESS] і на його підставі була зареєстрована та на даний час проживає за вказаною адресою. Крім позивача за вказаною адресою зареєстровані: дружина попереднього наймача кімнати № [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] , - [PERSON] та їх дочка [PERSON] . При цьому, на час вселення позивача в зазначене житлове приміщення, відповідачі там не проживали, їх особистих речей не було. Добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою відповідачі відмовляються, їх реєстрація в житловому приміщенні позбавляє позивача можливості належним чином розпорядитись своєю власністю та оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про час, місце і дату розгляду справи, не з`явилися, натомість від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час, дату на місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань та відзив на позов не подали. Крім того, 01.07.2020 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON] та [PERSON] на 17.08.2020 року 11год. 00хв. на розгляд зазначеної цивільної справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Судом встановлено, що згідно ордеру на відомче жиле приміщення №07, виданого Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради 22.01.2015 року, на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №25 від 22.01.2015 року, [PERSON] отримала право на заняття житлового приміщення житловою площею 32,5 кв.м, що складається з 2 кімнат в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , кімнати №629-630(а.с.6). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у гуртожитку осіб №12 від 24.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] наймач, [PERSON] син наймача, в кімнаті № [NUMBER] також зареєстровані, але не проживають: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] колишня дружина [PERSON] , який був раніше наймачем кімнати № [NUMBER] та який помер [INFO] (а.с.7). Відповідно до акту про не проживання особи від 06.05.2020 року на момент реєстрації ОСББ «Гуртожитку «Авеста», тобто на 23.07.2010 року, [PERSON] та її дочка [PERSON] , які зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживали, їх особисті речі та документи в кімнаті відсутні. Вказані особи не проживають в зазначеному приміщення і по теперішній час(а.с.8). На підставі розпорядження Олександрійського міського голови від 19.02.2016 року № р-28-з "Про затвердження найменування мікрорайонів, площ, проспектів, вулиць та [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування саме кімнатою [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідачів в зазначеному житловому приміщенні, створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а також змушує нести додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги та позбавляє можливості отримати субсидію. В зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved