Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Швидкісний трамвай» звернулося до суду з вищеназваним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] працювала водієм трамваю на пасажирських перевезеннях в Комунальному підприємстві "Міський трамвай", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Швидкісний трамвай". Під час керування нею трамвайним вагоном, 22.02.2013 року, сталася ДТП, в наслідок якої [PERSON] здійснила наїзд на пішохода [PERSON], який отримав тяжкі тілесні ушкодження та йому встановлено групу інвалідності. Відповідачку визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2.ст. 286 КК Українивироком Центрально - Міського районного суду м Кривого Рогу від 24.05.2013 року та задоволено цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2013 року вирок Центрально-Міського районного суду змінено в частині відшкодування моральної шкоди: збільшено суму моральної шкоди з 20 000 грн. до 70 000 тисяч гривень. Загальна сума матеріальної та моральної шкоди - 85 359,20 грн. сплачена підприємством в повному обсязі, тому позивач просить стягнути матеріальну шкоду, завдану підприємству, з відповідачки на його користь. У судовому засіданні представник позивача присутнім не був, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено письмовими матеріалами справи, заперечень проти позову суду не надано. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2013 року, що набрав чинності 13.08.2013 року, [PERSON] визнано винною за ч.2 ст.286 КК України, з КП «Міський трамвай» стягнуто на користь потерпілого [PERSON] 15359,20 грн - у відшкодування матеріальної шкоди та 20000,00 грн - у відшкодування моральної шкоди (а.с.5,6). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2013 року вирок Центрально-Міського районного суду змінено в частині відшкодування моральної шкоди: збільшено суму моральної шкоди з 20 000 грн. до 70 000 тисяч гривень (а.с.7-9). КП «Швидкісний трамвай» на користь [PERSON] сплачено у відшкодування матеріальної та моральної шкоди 85359,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6214 від 23.12.2013 року (а.с.10), №329 від 20.01.2014 року (а.с.10), №1038 від 18.02.2014 року (а.с.11), № 1662 від 17.03.2014 року (а.с.11), №2424 від 14.04.2014 року (а.с.12), №3122 від 12.05.2014 року (а.с.12). Згідно п.3 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. На підставі ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної, підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29 грудня 1992 року № 14, судам роз'яснено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Останній платіж позивачем здійснено 12.05.2014 року, позов пред'явлено до суду 14.09.2014 року, тобто у межах встановленого законом строку. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги КП «Швидкісний трамвай» обґрунтованими та доведеними, тому задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати у справі - судовий збір в розмірі 853,60 грн. ( а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved