Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.01.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася дочка [PERSON], 10.10.2016р.н., яка проживає разом з нею (позивачкою) та перебуває на її повному утриманні, а відповідач проживає окремо. Стверджує, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріально такій не допомагає та жодних коштів на її утримання не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначила, що вона не працює, здійснює догляд за малолітньою дочкою до досягнення нею трирічного віку, не має ніяких доходів, крім державної соціальної допомоги. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення. яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], 10.10.2016р.н., у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати аліменти на її (позивачки) утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною дочкою [PERSON], 2016р.н. трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові, відповідає вимогам ст.224 ЦПК України та не заперечується позивачкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких міркувань. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], 10.10.2016р.н. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії І-СГ №268137 від 29.03.2016р.; довідкою про склад сімї [PERSON] від 20.01.2017р.; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], 10.10.2016р.н. серії І-СГ №509246 від 12.10.2016р., іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки несуть рівний обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину та весь тягар по її утриманні лежить на позивачці [PERSON], є всі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини. З вимог ч.1\~ст.79 СК України\~вбачається, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька відповідача [PERSON], його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти позивачці [PERSON] на утримання дитини: дочки [PERSON], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання одного з подружжя, то суд приймає до уваги наступне. Відповідно до статті 75 СК України, право одного з подружжя на утримання може мати місце коли: один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 4 статті 75 СК України, встановлено чіткі критерії, які визначають коло осіб, які вважаються такими, що потребують матеріальної допомоги. Зокрема, заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи таких осіб не забезпечують їм прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суму прожиткового мінімуму на 2017 рік на одну особу в розрахунку на місяць встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік», становить - з 1 травня 2017року - 1624 гривні. Як вбачається із матеріалів справи і пояснень позивачки основне і єдине джерело доходу у неї це соціальна допомога на дитину в розмірі 800 гривень щомісячно. Таким чином, для набуття права на утримання особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Вказана обставина в ході судового розгляду встановлена. Задовольняючи дану позовну вимогу, суд враховує матеріальний стан позивачки [PERSON], яка на даний час не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, вважає вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, визначивши суму таких аліментів у розмірі 1500 грн. Слід зазначити і те, що відповідно положень ст.ст. 80, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У ст.88 ЦПК України зазначено, що якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved