Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 жовтня 1994 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Старокиївської районної державної адміністрації м.Києва. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, в результаті чого між сторонами постійно виникають сварки та суперечки з приводу побутових питань, що спричиняє напружену обстановку в сім»ї. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений судом про місце і час слухання справи. Судова повістка, надіслана за адресою місця проживання [PERSON], вручена останньому належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яке міститься в матеріалах справи. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 жовтня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Старокиївської районної державної адміністрації м.Києва, про складено актовий запис №273. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved