Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 1997 року вона проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Кобзарцівської сільської ради Тараненко Л.В. 04 березня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №26. У лютому 1997 року позивачка сплатила дружині [PERSON] - [PERSON]. грошові кошти в сумі 250 доларів США в якості завдатку за купівлю будинку, а та в свою чергу зобов"язалася продати його після оформлення довідки в БТІ, про що склала відповідну розписку. Власник будинку [PERSON] помер [INFO], спадкоємців в нього не залишилося. Посилаючись на те, що вона відкрито на протязі більше 15 років користується вказаним будинком, просить визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю. У судове засідання учасники справи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Представник відповідача Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області також подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, проти задоволення позову заперечень не мав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників процесу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], значиться [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 1992 року, посвідченого секретарем Кобзарцівської сільської ради Тараненко Л.В. 04 березня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №26 (а.с.4). Даний факт також підтверджується довідкою-характеристикою та технічним паспортом на вказаний житловий будинок із зазначенням власника [PERSON] (а.с.5-10). Рішенням виконавчого комітету Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №42 від 09 листопада 2009 року "Про підтвердження назв вулиць та нумерних знаків в населених пунктах сільської ради" затверджено нумерні знаки житловим будинкам, в тому числі по [ADDRESS], присвоєно номер [ADDRESS]. Відповідно до копії розписки від 21.02.1997 року, [PERSON] отримала від позивача задаток в розмірі 250 доларів США за домоволодіння та зобов"язалася його продати після оформлення довідки-характеристики в БТІ (а.с.11). [INFO] в м.Снігурівка Миколаївської області [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №9 від 12 червня 2000 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.54-55). Як вбачається з повідомлення Снігурівської державної нотаріальної контори від 04 грудня 2018 року за вих. №2978/01.16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.48). Відповідно до акта депутата виборчого округу Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Кирпань І.В., встановлено що позивач [PERSON] дійсно з 1997 року постійно проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Вказане також підтверджується витягами з погосподарської книги за 1996-2000 р., 2001-2005 р., 2006-2010 р., 2011-2015 р., 2016-2023 р., з яких вбачається що користувачем будинку [ADDRESS] є [PERSON](а.с.15-20). Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент отримання у фактичне володіння спірного будинку знала і повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на нього, оскільки будинок мав власника, правових підстав за яких позивач володіє і користується будинком не встановлено, розписка про отримання задатку за домоволодіння із зобов"язанням його продати після оформлення довідки-характеристики в БТІ від імені [PERSON]. не свідчить про добросовісність володіння позивачем спірним майном. Оскільки позивач не довела, що добросовісно заволоділа чужим майном, підстави для застосування положень ст.344 ЦК України відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed