Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дергачівського районної державної адміністрації у Харківській області про виселення. В підтвердження позову Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" посилається на те, що позивач та [PERSON], 18.09.2007 року уклали кредитний договір №HAE2GК01270150. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 36667.66 доларів США строком до 17.09.2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач і відповідач 18.09.2007 року уклали договір іпотеки № HAE2GК01270150. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 48 кв.м., житловою площею 30.30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 29.11.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 48 кв.м., житловою площею 30.30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банком «ПриватБанк». Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вищевказані обставини підтверджуються письмовим повідомленням. Таким чином, відповідачі та інші мешканці, які проживають в іпотечному житлі, підлягають виселенню з житлового будинку. В судове засідання представник позивача за довіреністю Клименко Н.С. не з'явилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі маються поштові повідомлення про отримання судової повістки 09 квітня 2014 року. Про поважні причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів в заочному судовому засіданні. Представник третьої особи служби у справах дітей Дергачівської РДА у Харківській області в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви начальник служби у справах дітей Власенко О.І. позовні вимоги не підтримує та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] 18.09.2007 року уклали кредитний договір № HAE2GК01270150. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 36667.66 доларів США строком до 17.09.2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач і відповідач 18.09.2007 року уклали договір іпотеки № HAE2GК01270150. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 48 кв.м., житловою площею 30.30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 серпня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" були задоволені частково. 29.11.2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області вищевказане рішення змінила, звернула стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 48 кв.м., житловою площею 30.30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банком «ПриватБанк». Рішення набрало чинності. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-провового договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved