Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 6552,28 грн., що виникла за період з 01.12.2007р. по 01.01.2015р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, через несплату відповідачем послуг з теплопостачання за період з 01.12.2007р. по 01.01.2015р. за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-30, утворилась заборгованість у розмірі 6552,28 грн., яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Крім того, надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що, заборгованість відповідача була розрахована позивачем з урахуванням субсидії відповідача, а також проведено корегування нарахованої заборгованості у зв'язку з відсутністю опалення у ванній кімнаті квартири відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме в частині існування заборгованості відповідача за 2013 рік у розмірі 900,00 грн. Водночас, надав суду письмові заперечення на позов, у яких просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ст.257 ЦК України та на сплив позовної давності, а також на те, що, сума заборгованості за період з 01.01.2012р. по 01.01.2014р. фактично є значно меншою, оскільки у вказаний період опалення в його квартирі не відповідало встановленим нормам. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 (далі Правила), централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно п.20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа, або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ N 45 від 24.01.2006р., власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач є власником та мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-30, та, згідно розрахунку, наданого позивачем, має заборгованість за отримані послуги з теплопостачання у розмірі 6552,28 грн., що виникла за період з 01.12.2007р. по 01.01.2015р., яку позивач, разом із судовими витратами, просить стягнути з відповідача на свою користь. Згідно ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Разом з цим, відповідач [PERSON], не погоджуючись із сумою нарахованого боргу, та, посилаючись на ст.257 ЦК України, просить суд відмовити у задоволенні даного позову позивача. При цьому, відповідач посилається на те, що, у зазначений позивачем період опалення в квартирі відповідача не відповідало якісним показникам наданих позивачем послуг. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.29 вищевказаних Правил, споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. При цьому, згідно п.33-39 вищевказаних Правил, факт неналежного надання або ненадання послуг виконавцем фіксується в Акті-претензії, який складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Як вбачається з матеріалів справи, матеріали справи не містять у собі передбаченого пунктами 33-39 вищевказаних Правил Акту-претензії, який би підтверджував факт неналежного надання або ненадання послуг позивачем відповідачу. Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що, ті обставини, на які посилається відповідач у своїх запереченнях щодо надання позивачем неякісних послуг з теплопостачання - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, та, як наслідок, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Разом з цим, відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, в межах строку позовної давності за захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 1814,63 грн., яка, в свою чергу, є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. В іншій частині позову позовні вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають внаслідок спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Враховуючи вищевикладене, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім, та документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial