Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2000 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Рішення виконувалося Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Станом на 01.10.2011 року відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 25557,84грн., а з урахуванням нарахованих у період з 01.10.2011 року по 12.04.2014 рік аліментів, борг складає 33625грн.98коп. Позивач зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача утворилась не з незалежних від ньго причин, а через неповну щомісячну сплату. Посилаючись на ст. 180, 196 Сімейного Кодексу України просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментм в розмірі 33625,98грн., пеню за несплачені аліменти в сумі 453,26грн., 3% річних - 1359,78грн., інфляцйні витрати за період з липня 2014 року по червень 2015р. в розмірі 19118,68грн. Позивачка в заяві на адресу суду свій позов підтримала, просила справу рзглядати у її відсутність. Відповідач позовні вимоги не визнав, в письмових поясненнях вкзнав, що намагається допомагати колишній дружині у вихованні та утриманні доньки [PERSON], яка навчається у Бердянському педагогічному інституті. За період з 01.01.2013року по 31.10.2015р. на карткові рахунки позивачки та доньки ним було перераховано 39158грн. Просив врахувати, що на його утриманні є шестирічний син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2014року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 400грн. Рішення він виконує. Просив справу розглядати в його відсутність.(а.с.22-23). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки- розрахунку державного виконавця боржник [PERSON] станом на 12.04.2014 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , 1996 року народження за виконавчим листом №12-238 від 27.11.2000 року виданим Амур-Нижньодніпроським районним судом Дніпропетровської області, в розмірі 33625,98грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів зроблені позивачем в позовній заяві нараховуються за період з 12.04.2014р. по 17.08.2015р. та складає 453,26грн. та є вірним 3% річних на суму заборгованості позивач нарахувала в розмірі 1359,78грн. це розрахунок також є вірним. Що ж стосується стягнення інфляційних витрати за період з липня 2014року по червень 2015р. у розмірі 19118,68грн. слід зазначити наступне. Згідно правової позиції на підставі постанови ВСУ у справі за № 6-113цс13 індексації підлягає розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексації грошових доходів населення". Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути у примусовому порядку на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 33625,98 грн., пеню у розмірі 453,26 грн., 3% річних у ромірі 1359,78 грн. в решті позовних вимог відмовити. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 545,58 грн.

Outcome: partial