Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював з 1972 року по 21.02.2013 року на посаді водія автотранспортних засобів у ВАТ Херсонський бавовняний комбінат. На день звільнення адміністрація ВАТ ХБК з позивачем не розраховувалась. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 31.07.2014 р. на його користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2013 р. по 11.06.2014р. в сумі 14914,20 грн. Просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 р. по 14.12.2015 р. в сумі 21555,24 грн. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, до суду направила заперечення, в якій позов визнала частково на суму 21442,68 грн. із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 56,28 грн., просила справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці 21.02.2013 р. позивач був звільнений з посади водія автотранспортних засобів у ВАТ Херсонський бавовняний комбінат на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів «Про працю України» вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачу не був сплачений. Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 31.07.2014 року по справі №666/4238/14-ц, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені за період з 01.06.2013 року по 11.06.2014 року в сумі 14914,20 грн., однак на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином середній заробіток за період з 12.06.2014 року по 14.12.2015 року складає з розрахунку 381 (робочі дні) х 56,28 = 21442,68 грн. Отже, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.06.2015 року по 14.12.2015 року в сумі 21442,68 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial