Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач у травні 2018 року звернувся до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить визнати за ним право користування квартирою №2 в будинку №116-а по вул.Кульпарківській у м.Львові, зобовязати Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ним договір майнового найму на квартиру, визнати за ним право на приватизацію квартири та зобовязати Комунальну установу «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» розглянути його заяву про приватизацію даної квартири. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 30.06.1994 року зареєстрований та проживає у [INFO], Згідно поквартирної картки вселення у спірне житлове приміщення відбулося на підставі ордеру №78 від 07.11.1991 року. Однак, ордер на вселення у спірну квартиру відсутній як у нього так і у житлово-експлуатаційній організації. З 1994 року по теперішній час власником або балансоутримувачем квартири не предявлялися до нього претензій щодо незаконності проживання у спірній квартирі. З метою укладення договору майнового найму на квартиру він звернувся у Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради із відповідною заявою. Однак листом від 04.01.2018 року у вирішенні даного питання було відмовлено, в тому числі і через відсутність ордера на квартиру у заявника. Окрім того, він, з метою реалізації своїх конституційних прав на отримання квартири у власність, 13.02.2018 року звернувся у Центр надання адміністративних послуг із заявою стосовно приватизації вказаної квартири. 27.02.2018 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» листом за №27/02-18-06 залишила без розгляду по суті його звернення. Мотивами вищенаведеної відмови у розгляді звернення стала відсутність копії ордера про надання житлової площі (договору найму). Так як, спірне житло є квартирою у житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, враховуючи, що він вселений у квартиру на законних підставах, законність проживання ніким не оспорюється, неможливо знайти копії ордера, а відсутність ордера позбавляє його реалізувати своє право на приватизацію квартири, та враховуючи, що у нього є всі необхідні документи для проведення приватизації спірного житлового приміщення, крім копії ордеру, виникає необхідність в судовому захисті його законних права. За наведеного вище, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та доповнили, що батькові позивача [PERSON] з сімєю 07.11.1991 року був виданий ордер №78 на право зайняття квартири [ADDRESS]. На підстав даного ордера батьки позивача [PERSON] та [PERSON] вселися і стали проживати у цій квартирі. Позивач [PERSON], [INFO], зареєстрований і проживає у спірній квартирі. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 03.07.2013 року визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою №2 в будинку №116-а по вул.Кульпарківській у м.Львові. З метою укладення договору майнового найму на квартиру він звернувся у Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради із відповідною заявою. Однак листом від 04.01.2018 року у вирішенні даного питання було відмовлено з підстав, в тому числі і відсутність ордера на квартиру у позивача. З метою реалізації своїх конституційних прав на отримання квартири у власність, позивач 13.02.2018 року звернувся у Центр надання адміністративних послуг із заявою стосовно приватизації вказаної квартири, однак Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» заяву залишено без розгляду з посиланням на відсутність у пакеті документів копії ордера про надання житлової площі (договору найму). Такі дії відповідачів вважають неправомірними, а відтак з метою реалізації законних прав позивача просять ухвалити рішення про визнання за ним права користування спірною квартирою, права на приватизацію цієї квартири та зобовязати Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з позивачем договір майнового найму, а Комунальну установу «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» розглянути заяву про приватизацію квартири по суті. Просять позов задовольнити. Представник відповідача - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позову не визнала та зазначила, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради правомірно відмовлено в укладенні з позивачем договору найму на квартиру [ADDRESS], оскільки не було представлено ордеру або рішення, на підставі якого і кому була надана вказана квартира. Також зазначила, що судове рішення, яким визнано за особою право користування квартирою, є підставою для укладення з цією особою відповідного договору найму на квартиру. Представник відповідача - Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» в судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Представники третіх осіб - Львівської міської ради, ЛКП «Скнилівок», ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" в судове засідання не зявилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили і суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 345 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій\~статті 9 ЖК УРСР\~визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ст.\~1, ч. 1 ст.\~5, ст.\~8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~(далі - Закон № 2482-XІІ) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Ухвалою Львівської міської ради №453 від 14.12.2006 року житловий будинок вул.Кульпарківській, 116-а у м.Львові переданий у власність територіальної громади м.Львова від ДП ЖКК АТ фірми „Галбуд та з 01.01.2007 року прийнятий на баланс ЛКП „Скнилівок. З матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок №116а у м.Львові вбачається, що вказаний будинок має статус гуртожитку. Як встановлено судом, батько позивача [PERSON]М [PERSON] вселився до квартири [ADDRESS] на підставі ордера №78, виданого 07.11.1991 року, та був в установленому\~законом\~порядку зареєстрований за відповідною адресою 09 квітня 1992 року. Мати позивача [PERSON], як дружина основного квартиронаймача [PERSON], та позивач [PERSON], як син основного квартиронаймача [PERSON], були в установленому\~законом\~порядку зареєстровані за вказаною адресою 30.06.1994 року. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 3 липня 2013 року визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул.Кульпарківській, 116-а у м.Львові та зняті з реєстраційного обліку. Наведене стверджується поясненнями представників позивача, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 3 липня 2013 року, довідкою ЛПК „Скнилівок про склад сімї наймача квартири від 07.02.2018 року /а.с.10, 11/, паспортом громадянина України [PERSON] /а.с.9/, формою №17 /а.с.12/. Згідно технічного паспорта від 24.11.2017 року, квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати площею 20,2 кв.м. Приміщення вбиральні, кухня, коридор, пральня, загальною площею 68,6 кв.м. знаходяться в спільному користування мешканців квартир №2, №1, №5, №6, №7. Дозвільних документів на влаштування перегородок і утворення приміщень спільного користування, відокремлення частини вбиральні з утворенням санвузла та зменшення площі пральні спільного користування в БТІ не подано. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Дана квартира складається з однієї житлової кімнати. Приміщення вбиральні, кухня, коридора та пральні знаходяться в спільному користування мешканців квартир №2, №1, №5, №6, №7. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18\~Положення затверджено\~перелік документів,\~які подаються\~громадянином до\~органу приватизації. Серед них\~має бути\~і\~копія ордера\~про надання\~жилої площі. Громадяни,\~які проживають\~у гуртожитку,\~крім документів,\~визначених у\~цьому пункті,\~до заяви\~також додають копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла. Встановлено, що [PERSON] 13.02.2018 року через Центр надання адміністративних послуг м.Львова звернувся до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» із заявою щодо приватизації квартири [ADDRESS], подавши відповідний пакет документів. Листом від 27.02.2018 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» повідомила позивача про залишення його заяви без розгляду по суті з посиланням на те, що в пакеті документів відсутня копія ордера про надання житлової площі (договір найму), а у технічному паспорті на квартиру є відмітка про самовільне влаштування перегородок у приміщеннях спільного користування та перепланування приміщень. З огляду на наведене, суд вважає, що Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», залишаючи заяву [PERSON] про приватизацію квартири без розгляду по суті, діяла у відповідності до вимог вказаного Положення. Також встановлено, що з метою проведення приватизації квартири, [PERSON] звернувся до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про зміну договору найму на квартиру [ADDRESS], не додавши до заяви ордеру або рішення, на підставі якого і кому була надана вказана квартира, у звязку з чим Залізнична районна адміністрація Львівської міської повернула заявнику документи без вирішення питання щодо укладення договору найму на квартиру. З пояснень представників позивача, листа ЛКП „Скнилівок від 20.05.2017 року /а.с.19/, листа ДП „Житлово-комунальна контора Української державної будівельної корпорації „УКРБУД від 20.07.2017 року /а.с.20/, листа архівного відділу Львівської міської ради /а.с.23/ встановлено, що як і у [PERSON] так і у житлово-експлуатаційній організації відсутні копії ордеру на вказану квартиру або рішення, на підставі якого і кому була надана квартира, і надати такі документи у Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради для укладення договору найму позивач не може з незалежних від нього причин. Таким чином, матеріалами справи доведено законне право позивача на користування квартирою №2 по вул.Кульпарківській, 116-а у м.Львові і що таке його право порушено та підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права користування вказаною квартирою є підставними і підлягають задоволенню. Суд зазначає, що судове рішення про визнання за [PERSON] права користування квартирою №2 по вул.Кульпарківській, 116-а у м.Львові стане законною підставою для укладення Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради із ним договору найму на квартиру, що в подальшому дасть можливість позивачу скористатися своїм правом на приватизацію цієї квартири. Суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання права на приватизацію та зобовязання до вчинення дій є передчасними та до задоволення не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: partial