Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У вересні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 03 червня 2019 року між ним та відповідачем укладено договір побутового підряду на скління тераси та балкону. За умовами договору відповідач зобов`язався виготовити та передати у його власність вітрини, двері розсувні, огородження, провести монтажні роботи та транспортувати. Були погоджені вартість робіт. На виконання умов договору ним були внесені грошові кошти в розмірі 127 387 грн. Строк виконання робіт сплинув 29 червня 2019 року. Але ФОП [PERSON] порушив умови договору та станом на момент звернення до суду відповідач не виконав роботи, хоча договором передбачено, що всі роботи мали бути виконані до 29 червня 2019 року. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовився повертати кошти, тому вважає своє право порушеним, а сплачені кошти мають бути стягнені з відповідача у розмірі 127 387 грн. За умовами договору та Закону України «Про виконавче провадження», у разі прострочення виконання зобов`язань на 86 днів, відповідач має сплатити штраф у розмірі 32865,84 грн. та пеню в розмірі 727 471 грн. Через порушення умов договору йому було завдано моральної шкоди, що мало прояв у порушенні нервової рівноваги, спокою, призвели до постійних необґрунтованих зривів на підлеглих на роботі, зіпсованих стосунків у родині, душевних стражданнях, тривоги залишитись без коштів та скляних конструкцій. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Просив суд розірвати договір побутового підряду від 03 червня 2019 року, укладений між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем - [PERSON] ; стягнути з Фізичної особи-підприємця - [PERSON] на користь [PERSON] сплачений аванс в розмірі 127 387 грн., пеню за неналежне виконання зобов`язань в розмірі 727 417 грн., штраф у розмірі 32 865 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання ФОП [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, письмовий відзив до суду не надходили. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] є суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Встановлено, що 03 червня 2019 року між ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (покупець) було укладено договір. За умовами договору постачальний зобов`язується виготовити та передати у власність покупця, а покупець прийняти і сплатити в строки, передбачені цим договором, наступний товар: 1.Тераса: вітрина1 4600х3275, 15,18 кв.м загальна сума 75 141 грн.; вітрина2 4016х3275, 13,25 кв.м загальна сума 65 601,36 грн.; двері розсувні 800х3275, 1шт. загальна вартість 25 500 грн.; огородження вітрини1 3600х1000, 3,6 кв.м загальна вартість 6552 грн.; огородження вітрина2 4016х1000, 4,02 кв.м загальна вартість 1820 грн.; огородження майданчика 2800х1000 2шт., 5,6 кв.м. загальна вартість 10192 грн.; огородження сходів 1700х1000 3шт., 5,1кв.м загальна вартість 9282 грн.; монтажні роботи та транспортні витрати - 36233,28 грн.; 2.Огородження балкону: фурнітура точка 14 комплектів загальною вартістю 11900 грн., скло 10 мм гартоване 7,42кв.м загальною вартістю 1727 грн.; профіль П 6м.п. загальною вартістю 2100 грн., монтажні роботи та транспортні витрати складають 16 907 грн. Постачальник зобов`язується на свій ризик виконати всі роботи по поставці, встановленню, а також монтажу товару в приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу на умовах, викладених в цьому договорі (п.1.2 договору). У п.2 сторони погодили порядок розрахунків: загальна вартість робіт по першому пункту складає 235 810,76 грн., по другому - 46 134 грн. Покупець першу передоплату вносить в розмірі 60 000 грн. та сплачує в день підписання договору, друга передоплата в розмірі не менше 60 000 грн. сплачується протягом трьох банківських днів з дня підписання цього договору. Підписуючи цей договір, підрядник свідчить, що отримав від покупця першу передоплату в розмірі 60 000 грн. до підписання цього договору. Факт оплати другої передоплати підтверджується відповідними документами або власноруч написаною розпискою підрядника. Решту вартості товару і робіт покупець сплачує підряднику після підписання сторонами акту прийому-передачі робіт, впродовж трьох банківських днів. Згідно розписки відповідача, які містяться на договору встановлено, що на виконання умов договору [PERSON] передав ФОП [PERSON] 1000 дол. США та 1500 дол.США. У п.4 договору вказано, що поставка товару та здійснення робіт, здійснюється підрядником протягом 25 робочих днів з наступного дня здійснення покупцем другої передоплати товару і робіт. Відповідно до положень ст. ст. 626,628,629,638-640 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За договором виконання робіт, виробник, який здійснює підприємницьку діяльність з виготовлення товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір є публічним. До відносин за договором виконання робіт з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Таким чином, між позивачем та відповідачем дійсно виникли цивільно-правові відносини (укладення договору виконання робіт), які регулюються вказаними вище нормами матеріального права. Позивач сплатив відповідачу вартість товару та робіт у розмірі 127 387 грн.. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантує право споживача на належну якість продукції шляхом зобов`язання виконавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пп. а) п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому він взагалі не може бути усунутий. Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем виконані роботи по договору, доставлені та змонтовані за погодженою адресою. З матеріалів справи не моСуд враховує, що обов`язок споживача вказати недоліки товару, надати час на їх усунення, разом з тим позивач стверджував, що замовлення в цілому не було виготовлено, не доставлено та не змонтовано у погоджені строки та посилався на його право як споживача відмовитись від договору (ст.10 Закону України "Про захист прав споживача»). Встановлено, що на виконання умов договору в частині оплати позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 127 387 грн., що обумовлено договором. З огляду на те, що позивач відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку із тривалим невиконанням відповідачем умов договору відмовився від договору стосовно послуги, то передана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що роботи не були виконані в повному обсязі у строки, відповідач не надав доказів на підтвердження виконання роботи, її якості і строків виконання замовлення, тому вимоги позивача щодо розірвання договору та повернення коштів в розмірі 127 387 грн., є обґрунтованими. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року та у справі № 6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року. П.5.2 договору сторони погодили, що за порушення з вини підрядника строків поставки товару та виконання робіт, що є предметом цього договору більш ніж на 15 календарних днів покупець має право вимагати негайного повернення суми передплати (авансу). За кожен день прострочення повернення передоплати (авансу) підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 0,3% від суми неповернутої передоплати (авансу) за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути штраф з відповідача за прострочення виконання умов договору за період з 30 червня 2019 року по 23 вересня 2019 року в розмірі 32 865,84грн. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Також позивач нарахував ФОП [PERSON] пеню за невиконання умов договору в розмірі 727 417 грн. за 86 днів прострочення (з 30 червня по 23 вересня 2019 року). Враховуючи, що розмір пені та штрафу розрахований за одне порушення, перевищує загальну вартість робіт за договором від 03 червня 2019 року, укладеним між сторонами, звернення позивача з позовом до суду у вересні 2019 року тобто у межах строків позовної давності, суд вважає, що пеня за прострочення виконання умов договору від 03 червня 2019 року підлягає до стягненню з відповідача в розмірі 30 000 грн., оскільки на думку суду саме така сума буде співмірною обставинам справи. При цьому суд враховує строки невиконання відповідачем умов договору та звернення позивача до суду. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Крім того, як вже зазначалося вище, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами також регулюються нормами ЗУ «Про захист прав споживачів». Так відповідно до ст.ст.4, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пленум ВСУ у пункті третьому своєї Постанови № 3 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з того, що ст.1 Закону України « Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції , що має дефект. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Враховуючи вищевикладене, встановлені при розгляді справи обставини, суд вважає, що позовна вимога позивачки про стягнення на її користь моральної шкоди непідлягає задоволенню за відсутності доказів спричинення такої шкоди. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: approved