Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У липні 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по вул. Ювілейна, 48/1 в с. Борозенське Великоолександрівського району Херсонської області. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] з 2006 року проживає та зареєстрований у вказаному домоволодінні. Відповідач виїхав в інший населений пункт на територію іншої області і не з'являється з 2006 року, хоча обіцяв з'явитися та належно оформити договір купівлі-продажу житлового будинку. З 2006 року позивач заселився в даний будинок, де було проведено ряд ремонтних робіт з метою поліпшення умов проживання. Ним було проведено газифікацію будинку. Крім того, весь цей період [PERSON] оплачував комунальні послуги за газопостачання, електричну енергію, воду. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку разом із своєю сім»єю. Добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, проводить в ньому поточний ремонт, оскільки завжди проживає та фактично працює в селищі. Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог встановлених законом, а ч.1 статті передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). В судовому засіданні позивач суду пояснив, що з січня 2006р. постійно проживає за адресою: [INFO]. Фактично володіє будинком відкрито, перешкод відповідачу в користуванні та володінні власністю не чинив. Проживає там разом із сім»єю. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставах заявлених у позові. Вказали на наявність підстав для застосування набувальної давності, оскільки зазначений строк сплив, майно може бути обєктом набувальної давності, позивач володіє ним добросовісно, відкрито і безперервно. Крім того, відсутні інші особи, які претендують на спірний будинок та у позивача відсутні загальні підстави для володіння майном та набуття на нього права власності. Позивач, представник позивача не заперечували проти проведення розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що дійсно позивач з січня 2006р. проживає у житловому будинку за адресою с. Борозенське вул. Ювілейна 48/1 Великоолександрівського району Херсонської області власником якого є відповідач. Зареєстрований за даною адресою разом з дружиною та донькою. Займається ремонтом будинку, газифікував його, сплачує комунальні послуги. Вчиняє всі дії, які вказують, що він є власником будинку. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши представника позивача, позивача, свідків, проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Борозенське вул. Ювілейна 48/1 Великоолександрівського району Херсонської області є власністю [PERSON], що підтверджується договором дарування житлового будинку серії АЕА № 728568 від 06.07.2001р. Даний житловий будинок [PERSON] продав позивачу, не уклавши відповідний договір купівлі-продажу, вибувши в іншу область. В подальшому вказане домоволодіння підтримувалось, обслуговувалось позивачем проводились поточні ремонти з 2006р. Згідно паспорта позивача він зареєстрований за адресою: [INFO], а отже суд робить висновок про те, що позивач почав жити у вказаному будинку з дозволу його власника з 2006р. Згідно довідки Борозенської сільської ради від 14.06.2016 року позивач фактично проживає за вказаною адресою та утримує спірний будинок з січня 2006 року по даний час. Протягом вказаного періоду провів низку робіт щодо поліпшення житлових умов, постійно оплачував комунальні послуги за газопостачання, електричну енергію, воду, вивіз сміття. Відповідач за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає з 2006 року, місцезнаходження його невідоме. Відомості про нього відсутні впродовж зазначеного строку. Тобто з 2006 року позивач безпідставно (безтитульно) володіє спірним домоволодінням, при цьому набувши таке право добросовісно. Факт відкритості та давності володіння, його безперервності вбачається з довідки Борозенської сільської ради, пояснень позивача, свідків, не довіряти яким у суду немає підстав, домовою книгою, технічним паспортом на даний будинок, в яких містяться дані про здійснення прибудов та перебудов під час відсутності відповідача. Інших осіб, які претендують на це майно під час судового розгляду не встановлено. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Судом установлено, що спірний житловий будинок рахується за колишнім його власником [PERSON], право власності на вказаний житловий будинок у бюро технічної інвентаризації зареєстроване за останнім, відомості про його місцеперебування не відомі. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 7 лютого\~ 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач відкрито на протязі більше 10 років володіє і користується спірним житловим будинком, при тому, що відповідач втратив інтерес до своєї власності, він набув права на нього за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved