Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що 10.09.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. Проживають окремо, відповідач ще 27.07.2016 року залишив сім'ю та досі на зв'язок не виходив, ведення сімейного бюджету та спільного господарства між сторонами припинено, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу немає. У зв'язку із чим позивач і звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року дану цивільну справу було направлено до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (а.с. 21). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято до свого провадження (а.с. 27). Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 2015 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2502 (а.с. 11). Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 12), який проживає та після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем буде проживати разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім"я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved