Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до\~\~ [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул.Шмідта,47, з 09.02.2008 року. В даному будинку значаться зареєстрованими її син- відповідач по справі [PERSON] та його дружина [PERSON], але з травня 2014 року за цією адресою не мешкають. Вона вимушена сплачувати за відповідачів комунальні послуги, що тягне додаткові витрати та доставляє незручності, вона не може оформити субсидію. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: м. Покровськ, вул.Шмідта,47. Позивач судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, наполягає на їх задоволенні, просить справу слухати без її участі. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Третя особа сектор реєстрації Покровської міської ради, згідно наданої заяви, просять винести рішення на розсуд суду та розглядати справу без участі їх представника. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідачі не з»явилися в судове засідання по невідомій причині, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Шмідта,47 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.02.2008 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованому в реєстрі речових прав на нерухоме майно( а. с. 6-7). Як вбачається з матеріалів справи, згідно домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку №47 по вул. Шмідта м. Покровська (Красноармійська), відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]Означаться зареєстрованими за вказаною адресою з 23.01.2008 року ( а.с. 12-13). Згідно акту, складеного Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 26.10.2017 року, [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають на вищезазначеній жилій площі з травня 2014 року по теперішній час ( а. с. 9). Судом, встановлено, що відповідачі вселились на вказану житлову площу як члени сім»ї власника, набули право користування та зареєстрували своє місце проживання в установленому законом порядку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилається на норму ст.405 ЦК України та на ст.ст. 71,72 ЖК України. Посилання позивача на правову підставу ст.ст. 71,72 ЖК України, для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в даному випадку, є зайвим, проте не суперечить змісту зазначених правових норм, відповідно до яких наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, відповідачі вселилися в будинок, як члени сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірним будинком, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: м. Покровськ, вул.Шмідта,47. На підставі викладеного,

Outcome: approved