Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив усунути йому перешкоди зі сторони [PERSON] в користуванні належним йому житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] надавати позивачу безперешкодний доступ до будинку через хвіртку загального користування, не встановлювати будь-яких огорож перед його будинком, відновити водовідведення до його будинку та від'єднатись від самовільного підключення до лічильника з електропостачання; встановити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до плану поділу земельної ділянки, виконаної фахівцями КП „Прилуцьке МБТІ"; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн, витрати на проведення розподілу земельної ділянки в сумі 546,64 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2015 року скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27.10.2014 року в частині розподілу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]; проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до висновку експерта додаткової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 від 14 травня 2015 року. [PERSON] вказував, що [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні житловим будинком та побутовими будівлями - не дозволяє заходити до будинку через хвіртку загального користування, перед входом в будинок встановила паркан, перекрила водопостачання до частини будинку позивача, припинила постачання електроенергії до його частини будинку, а також самовільно підключилась до лічильника з електропостачання позивача. Також позивач посилався, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено частково; зобов'язано [PERSON] встановити та оформити відокремлене водопостачання - та електропостачання належної їй частини будинку; встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованої в [ADDRESS], відповідно до варіанту № 2 судової земельно-технічної експертизи № с -290 від 25 січня 2017 року, згідно з якою залишено у спільному користуванні сторін земельну ділянку площею 0,0025 га (25 кв.м). Площа ділянки спільного користування ділиться між співвласники житлового будинку навпіл. Виділено [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0350 га, в тому числі: під житловим будинком 0,0037 га, під господарськими спорудами 0,0035 га під землями вільними від забудови 0,0278 га. Виділено [PERSON] земельні ділянки площею 0,0350 га, в тому числі під житловим будинком 0,0035 га, під господарськими спорудами 0,0055 га, під землями вільними від забудови 0,0260 га. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на повернення судових витрат по справі 551 грн 20 коп. судового збору та 1000 грн за надання правових доплат, а всього 1551 грн 20 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та стягнення судових витрат та постановити в цій частині нове рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], відповідно до 1 варіанту судової земельно-технічної експертизи №С-290 від 25.01.2017 року; стягнути з [PERSON] понесені ним судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що обраний судом варіант користування земельною ділянкою унеможливить прохід позивача до частини будинку, яка йому була виділена за рішенням суду. Крім того, суд невірно визначив розмір стягнутих судових витрат. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки позивачем рішення суду оскаржується лише в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та стягнення судових витрат, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в зазначеній частині. По справі встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року задоволено позов [PERSON]; визнано житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами, що по [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку, проведено його розподіл.(а.с.14-16) Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2015 року скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27.10.2014 року в частині розподілу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]; проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до висновку експерта додаткової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 від 14 травня 2015 року. Відповідно до якого виділено у власність відповідачу в рахунок 1/2 частини будинку з прибудовою та господарськими спорудами: кухню 1/2 площею 4,3 кв.м. вартістю 22313 грн.; коридор 1-1 площею 6,7 кв.м. вартістю 34767 грн., кімнату 1-7 площею 13,5 вартістю 70052 грн., ганок Кр вартістю 632 грн., літню кухню вартістю 23057 грн., сарай 6-1 вартістю 5054 грн., вбиральню вартістю 632 грн., огорожу 1/2 частини вартістю 1737 грн.,1/2 хвіртки 316 грн., всього по домоволодінню на суму 158560 грн. Позивачу виділено у власність в рахунок 1/2 частини будинку з прибудовою та господарськими спорудами: санвузол 1-3 площею 3 кв.м. вартістю 15567 грн., коридор 1-4 площею 2,9 кв.м. вартістю 15049 грн., кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м. вартістю 64863 грн., кімнату 1-6 вартістю 7,5 кв.м. вартістю 38918 грн., гараж вартістю 15793 грн., сарай в-1 вартістю 948 грн., погріб вартістю 4106 грн., огорожу 1/2 частини вартістю 1737 грн., 1/2 хвіртки вартістю 316 грн.. всього по домоволодінню на суму 157297 грн.( а.с.17-21) Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 631 грн. 50 коп. компенсації вартості домоволодіння. Доповнено резолютивну частину рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2014 року абзацом четвертим наступного змісту: «Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими спорудами розташованого за адресою [ADDRESS]». Вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради №180 від 27 квітня 2016 року надано поштову адресу житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON] ([ADDRESS]), до якого відносяться приміщення по будинку: санвузол 1-3 площею 3,0 кв.м, коридор 1-4 площею 2,9 кв.м, кімната 1-5 площею 12,5 кв.м, кімната 1-6 площею 7,5 кв.м, гараж, сарай в-1, погріб, 1/2 частина огорожі, 1/2 частина хвіртки, згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27 жовтня 2014 року, рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 6 липня 2015 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року - [ADDRESS] (а.с.6). У травні 2016 року за заявою [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] (а.с.7-10). Після розподілу будинку між сторонами виникли суперечки з приводу користування ними, з приводу чого [PERSON] звертався до Прилуцького відділу поліції (а.с.22-28). Висновком експертів №С-290 від 25 січня 2017 року з врахуванням ідеальних часток сторін, встановленого порядку розподілу житлового будинку та надвірних будівель і споруд запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності встановлення порядку користування земельною ділянкою за другим варіантом судової земельно-технічної експертизи, оскільки такий варіант є найбільш прийнятним. При цьому апеляційний суд враховує, що у висновку експерта додаткової будівельно-технічної експертизи №18-20/15-24 від 14 травня 2015 року, яка була проведена в рамках розгляду справи про поділ майна подружжя зазначено, що [PERSON] повинен провести ремонтно-будівельні роботи, зокрема у приміщенні 1-3 демонтувати віконний блок та улаштувати дверний проріз та установити дверний блок, виконати роботи по облаштуванню тамбуру, виходу чи веранди. Проте, [PERSON] облаштував дверний проріз з кімнати 1-6. Облаштування таким чином входу у свою частину будинку позивачем створює конфліктні ситуації між сторонами, оскільки [PERSON] ходить повз вікна та ганок відповідача. Крім того, за встановленим варіантом розподілу позивач не позбавлений можливості встановити доступ до обслуговування своєї частини будинку шляхом встановлення хвіртки. Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою належить залишити без змін. Проте, заслуговують на увагу доводи позивача щодо невірного вирішення судом першої інстанції питання про розподіл судових витрат. Так, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] з урахуванням уточнень просив усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком і встановити порядок користування земельною ділянкою, що є двома вимогами немайнового характеру. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України „Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно п/п 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позову) - ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити 1102 грн 40 коп. судового збору. Однак, ним сплачено лише 551 грн 21 коп. (а.с.1). Частиною 2 статті 80 ЦПК України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки фактично позовні вимоги [PERSON] задоволено, то з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 551,21 грн. сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви, а також стягнути з відповідача на користь держави 551,21 грн недоплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору. Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції, чинній до 01 січня 2017 року) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача [PERSON] представляв адвокат Жайворонко І.В. на підставі договору №51 про надання адвокатських послуг від 29 липня 2016 року (а.с.46-47). За надання правової допомоги позивачем сплачено 3000 грн (а.с.86). За розрахунком витрат на правову допомогу адвокатом Жайворонком І.В. було надано наступні послуги: складання позовної заяви - 500 грн, участь у судових засіданнях (а.с.87). Згідно журналів судових засідань в судовому засіданні 29 липня 2016 року адвокат Жайворонко І.В. приймав участь 38 хв., 15 вересня 2016 року - 4 хв., 04 жовтня 2016 року - 35 хв., 10 жовтня 2016 року - 5 хв., 01 лютого 2017 року - 2 год. Розмір мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року було встановлено в сумі 1450 грн, отже за вказаний період розмір компенсації витрат на правову допомогу складав 580 грн (1450 х 40%) за годину участі адвоката. Загальна тривалість витраченого адвокатом часу в судових засіданнях 29 липня, 15 вересня, 04 і 10 жовтня 2016 року складає 1 год. 22 хв., за який підлягає компенсації 792 грн 74 коп. (1 год. 22 хв. х 580 грн). Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складає 1600 грн, отже розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 640 грн (1600 х 40%) за годину участі адвоката. Таким чином, за участь адвоката в судовому засіданні 01 лютого 2017 року підлягає компенсації 1280 грн (2 год. х 640 грн). Враховуючи викладене, за участь адвоката в судових засіданнях суду першої інстанції компенсації підлягають витрати позивача в розмірі 2072 грн 74 коп. (1280 грн + 792,74 грн). Крім того, адвокат Жайворонко І.В. надавав послуги зі складання позовної заяви, вартість яких становить 500 грн а також складав заяву про зміну позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 3000 грн витрат на правову допомогу. З врахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial