Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) «Європейський страховий альянс» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку суброгації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2019 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів №1069557 року відповідно до умов якого одним із застрахованих транспортних засобів є автомобіль «Citroen», д.н.з. [NUMBER] . 24.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля «Citroen», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Opel»\~д.н.з.\~ [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Вказує, що відповідно до рахунку СТО від 24.01.2020 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 86\~971,13 грн. Позивач та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є членами Угоди про пряме врегулювання збитків. Згідно п. 1.1 даної Угоди сторони беруть на себе зобов`язання по дотриманню Положення про пряме врегулювання збитків, та є невід`ємною частиною цієї Угоди. Зазначає, що позивач від імені Страховика відповідача здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі (Страхувальнику) у розмірі 64\~034,75 грн. При цьому, враховуючи умови договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, при визначенні розміру страхового відшкодування фізичний знос деталей ТЗ - не враховується, тому доплата страхового відшкодування у розмірі 21\~436,38 грн. була перерахована Страхувальнику у відповідності до вимог діючого договору страхування та Заяви Страхувальника від 24.01.2020 року. Вказує, що відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між завданою шкодою та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування в сумі 21\~436,38 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання також подав заяву про слухання справи без його участі. Проти задоволення позову заперечує. Суд вважає за можливим слухати справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися по наявним у справі доказам. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2019 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів №1069557 року відповідно до умов якого одним із застрахованих транспортних засобів є автомобіль «Citroen», д.н.з. [NUMBER] (а.с.6-11). 24.01.2020 року сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Citroen», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 17). В Заяві про виплату страхового відшкодування від 24 січня 2020 року представник Страхувальника зазначив, що "належну мені суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим прошу виплатити наступним чином: згідно документів СТО" (а.с.20). Відповідно до Рахунку СТО від 06 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту склала 86\~971,13 грн. (38-48). Виплата страхового відшкодування, сплачена ПрАТ «Європейський страховий альянс», за вищевказаною ДТП склала 86\~971,13 грн. (а.с.25). Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі (страхувальнику) на загальну суму 86\~971,13 грн. двома платежами: в порядку прямого врегулювання збитків на суму 86\~971,13 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням розміру франшизи, та на суму 21\~436,38 грн. (а.с.25,52). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №447/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen» складає 86\~987,34 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Citroen» становить 63\~559,45 грн. Із матеріалів справи вбачається, що 21.07.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування різниці між завданою шкодою та виплатою страхової компанії у розмірі 21\~436,38 грн. (а.с.87). Цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" за Полісом серії ЕР №103153759. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн., розмір франшизи складає 2 000 грн. За змістом статті 993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частин першої та другої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Зокрема, відповідно до статті 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV). Згідно зі\~ст.\~6\~Закону №\~1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35\~Закону №\~1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі №\~1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України,\~Фонду державного\~майна України\~від 24\~листопада 2003\~року №\~142/5/2092 (далі - Методика). Згідно зі ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Не може визнаватися підставою для пред`явлення вимоги у порядку суброгації до винної особи і той випадок, якщо позивачем отримано часткове відшкодування від страховика у добровільному порядку без пред`явлення до нього вимоги у судовому порядку. При цьому суд виходить з того, що саме відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно із цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 вищевказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 757/41971/15-ц. Відтак, посилання позивача на висновки постанови Верховного суду вказані в позовній заяві, в даному випадку, не спростовують висновки суду, оскільки, ліміт відповідальності ПрАТ «ПЗУ Україна», як страховика [PERSON] (100000 грн. згідно полісу страхування) не перевищено. В матеріалах справи відсутні докази звернення ПрАТ «Європейський страховий альянс» до\~ПрАТ «ПЗУ Україна» з вимогою про виплату страхового відшкодування, наявності відмови вказаної страхової компанії у виплаті страхового відшкодування на підставі полісу загальнообов`язкового страхування від 16.09.2019 року. У даному випадку, позивач може захистити своє порушене право шляхом пред`явлення вимог до ПрАТ «ПЗУ Україна» щодо стягнення спірних коштів. Відповідно до\~ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~передбачено, що\~\~розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п.п.36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. В даному випадку розмір франшизи встановлений полісом страхування відповідача складає 2000 грн. (а.с.53). Таким чином, оскільки розмір завданої шкоди та виплаченого страхового відшкодування у розмірі 86\~971,13 грн. не перевищує ліміту відповідальності ПрАТ «ПЗУ Україна» у 100 000 грн., а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість та передчасність позовних вимог, пред`явлених до відповідача, ліміт застрахованої цивільної відповідальності якого є більшим, ніж сплачене та пред`явлене у порядку суброгації страхове відшкодування. З врахуванням вищевикладених норм закону, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовної заяви в частині стягнення з відповідача суми встановленої франшизи в розмірі - 2000 грн., в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача стягуються судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 211 грн. 79 коп.

Outcome: partial