Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк україни» звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 19.06.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 987 на суму 30000,00грн. строком на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту 19.06.2017 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22% річних. В позові зазначено, що позивач свої обов»язки за укладеним договором виконав належним чином. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов»язання за кредитним договором несвоєчасно сплачуючи щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом. Станом на 10.02.2015 року заборгованість за кредитним договором становить : строковий основний борг 7000,00 грн., прострочений основний борг по кредиту 2738,71 грн., прострочені проценти за користування кредитом 184,71 грн, прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту 5,00 грн. Крім того, відповідно умов укладеного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення виконання зобов»язання в розмірі: пеня за прострочення основного боргу за кредитом 1069,15 грн., пеня за прострочення процентів 54,67 грн. Також відповідно до ст 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні нарахування на заборгованість в сумі: інфляційні втрати від прострочених сум кредиту 1824,31 грн, інфляційні нарахування на суму заборгованості по відсотках 80,66 грн, та нараховані 3% річних за користування зайомними коштами в розмірі 839,61 грн. Загальна заборгованість за кредитом становить 13796,21 грн. Також в позові зазначено, що між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] в забезпечення виконання зобов»язання основним боржником були укладені договори поруки, за якими поручителі мають солідарно та у повному обсязі відповідати за боргами основного боржника. Тосилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 13796,21 грн, поклавши на них в рівних частинах судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. На заявлених вимогах наполягав у повному обсязі; проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. в судові засідання не з»явились. Про дату та місце розгляду справи повідомлялись в порядку, визначеному ст. 74-76 ЦПК України шляхом направлення повісток рекомендованою кореспонденцією за встановленим місцем реєстрації; судові повістки отримували. Заяв або клопотань від відповідачів не надходило. Враховуючи, що належним чином повідомлені відповідачі не з"являються у судове засідання та представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором. Встановлено, що 19.06.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 987 про надання позивачем відповідачу кредитних коштів в розмірі 30000,00 грн. за умовами сплати 22 % річних строком до 19.06.2017 року (а.с.5-6). Згідно з п.1.4 договору, відповідач брав на себе зобовязання погашати кредит щомісячними платежами в сумі 250,00 грн. За п. 3.2.3 договору, в разі порушення позичальником умов договору, банк має право достроково стягнути кредит та нараховані на нього суми. Згідно п. 4.1.1 договору, за порушення зобов»язань по поверненню боргу позичальник має сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми платежу, за кожень день прострочення. Договір належним чином підписаний сторонами, що його уклали. Відповідачем [PERSON] не надано суду заперечень проти визнання факту укладення між сторонами кредитного договору на зазначених умовах. Через порушення взятого на себе зобов'язання відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором станом на 10.02.2015 року в розмірі 13796,21 грн., яка складається з: 7000,00 грн. строковий борг за кредитом;2738,10 прострочена заборгованість по тілу кредита, 184,71 грн. прострочена заборгованість за процентами за користування кредитомза період з 01.07.2007 року по 10.02.2015 року; 5,00 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту за період з 01.08.2007 року по 10.02.2015 року, 1123,82 грн. пеня за порушення зобов»язань по кредиту; 839,61 грн. 3% річних за користування зайомними коштами; 1904,97 грн. інфляційні втрати банку.. Позивачем до позову надані розрахунки по кожній частині заборгованості (а.с.18-27); суд приймає до уваги те, що відповідачем не надані заперечення щодо розрахунку сум, пред»явлених до стягнення. Тому суд вважає можливим прийняти розрахунки заборгованості, надані позивачем. За ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов»язання. На виконання умов кредитного договору, 19.06.2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки №987/02 (а.с.9-10) та № 987/05(а.с.11-12), у п..1.1 яких вказано, що поручительзобов»язується перед кредитором відповідати солідарно і в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язань за кредитним договором № 987 від 19.06.2007 року. Таким чином суд війшов до висновку про обгрунтованість заявленя вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] Розглянувши позов в частині заявлення вимог до відповідача [PERSON], суд визнає їх безпідставними, оскільки надана позивачем копія ніби то укладеного з [PERSON] договору поруки не містить даних про підписання зазаченого договору поручителем що свідчить про відсутність між сторонами договірних відносин. (а.с.7-8). За правилами ст. ст. 525 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] існують договірні кредитні відносини, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем [PERSON] свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом та умовами договору встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, відповідачі не скористались наданими їм правами в разі невизнання позову заявити про це в суді та надати докази на підтвердження правомірності заперечень, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] всолідарному порядку на користь позивача заборгованість по кредитному договору: 9738,10 грн. заборгованості за тілом кредиту; 184,71 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 5,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 1123,82 грн. пеня за порушення умов договору. Розглянувши вимоги про стягнення з відповідача 3% за користування кредитними коштами та інфляційних нарахувань на суму заборгованості, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з правовою позицією, викладеною в 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказаних сум. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідачів літінської Н.М., [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 13796,21 грн., із розрахунку 9738,10 грн. (тіло кредиту) + 184,71 грн. (заборгованість за відсотками)+ 5,00 грн. (заборгованість за комісією)+ 1123,82 (пеня)+ 839,61 грн. (3% річних за користування коштами) + 1904,97 грн (інфляційні нарахування). Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В ході судового розгляду справи суд дійшов до висновку про те, що всі позовні вимоги заявлені обґрунтовано, тому вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача судові витрати в повному обсязі. На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 625,1050 ЦК України,

Outcome: partial