Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до апостолівського районного суду Дніпропетровської області позовною заявою та просить постановити рішення, яким: 1. Встановити, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] є батьком [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Дніпропетровськ. 2. Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, внести до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] за № 232, складеного 09.02.2010 року у відомості про батька - зазначити у графі «батько»: [PERSON] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Щомісячно стягувати із [PERSON] , на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), але менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] позивач була знайома з часів навчання в школі. Восени 2007 року Відповідач запропонував їй стати дружиною і проживати разом. Мешкати вони стали в м. Дніпропетровську на квартирі, що знімали за сумісні кошти. Шлюбні відносини обіцяв оформити в органах РАЦС, але своєї обіцянки не виконав. З січня 2007 року по липень 2014 року вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина в цивільному шлюбі. В офіційному шлюбі сторони не перебували, але від шлюбу у них народилась сумісна дитина син [PERSON] , [INFO] . Факт народження підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис за № 232. Спільну заяву про походження від нього сина Відповідач підписати не погодився. Але при цьому, при реєстрації свідоцтва серії [NUMBER] від 15 травня 2015 року про народження сина - [PERSON] , [INFO] , Відповідач сам зазначив своє батьківство та підтвердив кровне споріднення між ним та сином, в результаті чого по- батькові їх сина було зазначено як [PERSON] . Після народження сина Відповідач забрав цивільну дружину [PERSON] разом з сином з пологового будинку. Прізвище Позивачка сину дала своє, так як поставила умову батькові дитини - [PERSON] , що прізвище дитини зазначить його лише в тому випадку, коли вони як цивільні чоловік та жінка, що мешкають однією сім`єю укладуть офіційний шлюб та отримують відповідне свідоцтво в РАГСі. При вагітності цивільної дружини та після дня народження дитини до серпня 2014 року Відповідач проявляв постійне піклування про Позивачку, давав їй заробітну плату, купував речі, вони вели спільне господарство. Але через деякий час Відповідач покинув Позивачку разом з сином, перестав надавати допомогу на утримання дитини, а свого сина [PERSON] перестав визнавати, що складає відповідні перешкоди у виховання їх сумісного малолітнього сина. Таким чином встановлено стійку відсутність батьківського зв`язку Відповідача з серпня 2014 року із своєю малолітньою дитиною, що позбавляє її права на повноцінне дитинство. Син часто хворіє, вимагає невідкладних повсякденних витрат та додаткових витрат на лікування, розвиток, виховання - проте всі додаткові витрати несе Позивачка та її батьки, які допомагають матеріально їй та онуку. Між Позивачкою та Відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання їх сумісного сина. В даний час Відповідач має постійний заробіток. Він працює на Придніпровській залізниці машиністом 1-ї категорії та має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, отримує достойну заробітну плату, але не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги та взагалі та відмовляється спілкуватись з дитиною. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання надав заяву про слухання справи у їх з почивачем відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до письмових пояснень свідок [PERSON] зазначила, що позивач її донька. Дійсно проживали разом однією сім`єю з 2007 року, вели спільне господарство. мали спільний бюджет. Фактично мешкали в м. Дніпропетровськ по липень 2014 року. Від спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] . Підтверджує той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Просила розглядати справу у її відсутність, у зв`язку з оголошенням в країні карантину з корона вірусу. Відповідно до письмових пояснень свідок [PERSON] зазначила, що позивач її племінниця. Позивач без реєстрації шлюбу з 2007 року по липень 2014 року проживала в м. Дніпропетровськ з відповідачем [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство., мали спільний бюджет, разом орендували квартиру. Від спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] . Підтверджує той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Просила розглядати справу у її відсутність, у зв`язку з оголошенням в країні карантину з корона вірусу. Суд, ознайомившись з поясненнями свідків, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: У відповідності до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. У відповідності до вимог ст. 128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як зазначає постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.п.4, 9) справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо в т.ч. дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 вищезазначеної постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , являється матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції, актовий запис № 232 (а.с.9). Дослідженням зазначеного документу встановлено, що батьком дитини записано [PERSON] . Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На момент народження дитини [PERSON] , позивачка [PERSON] у шлюбі не перебувала. Дана обставина не оспорюється та підтверджується копією паспорта позивачки серії [NUMBER] виданого Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 7-8). За клопотанням позивачки та її представника 06.11.2019 року Апостолівським районним судом постановлено ухвалу про призначення по даній справі судово молекулярно-генетичної (ДНК-аналіз) експертизи, проведення якої доручено експертам судово-експертній установі КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «Дніпропетровської обласної ради». На вирішення експертизи поставлено питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] . якщо так то, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] (а.с. 135) Про час та місце проведення експертизи відповідач по справі [PERSON] був повідомлений. У відповідності до повідомлення судового експерта від 14.01.2020 року №39 (а.с.137) ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2019 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношення дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , повернуто без виконання, в зв`язку з неявкою обох сторін 16.12.2019 р., 13.01.2020 р. на експертизу. У зв`язку з вище викладеним, експерт повідомив про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи". Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2020 року, провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення батьківства - поновлено. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду. Судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали відповідачу двічі з`явитися до експертної установи для відбору зразків крові або слини, що підтверджує факт ухилення відповідача від прийняття участі в призначеній судовій молекулярно-генетичній експертизі, внаслідок чого проведення призначеної судом експертизи не відбулося і ці обставини позбавили позивачку по справі надати суду докази з приводу наявності кровної спорідненості між відповідачем [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] , а тому необхідно застосувати наслідки, передбачені частиною першою статті 109 ЦПК України, та визнати [PERSON] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Саме для з`ясування такого факту і було призначено експертизу, від проходження якої відповідач [PERSON] ухилився. Таким чином, виходячи з наданих позивачкою та перевірених в судовому засіданні доказів, та враховуючи існування між сторонами фактичних шлюбних відносин, що збігається у часі з періодом зачаття дитини, а також визнавши факт, що [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] , для з`ясування якого була призначена експертиза від участі в якій відповідач ухилився, суд приходить до висновку про можливість задоволення пред`явлених позовних вимог в частині визнання батьківства. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , а також встановлено те, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає такою, що підлягає задоволення також вимога позивачки про стягнення аліментів, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги той факт, що позивачка не заявляла вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, ствердила, що відповідач має постійний дохід суд вважає за можливе стягнути аліменти у частці від доходу відповідача. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище позивачки, відсутності будь-яких відомостей щодо матеріального становища відповідача, можливостей з надання матеріальної допомоги, тому встановлює розмір аліментів в розмірі 1/4 заробітної плати(доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 29.10.2018 р. і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи те, що відповідач ухилився від проведення експертизи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання неодноразово не з`являвся, відзиву не подав, доказів, які спростовували б обставини викладені в позовній заяві також суду не надав та не повідомив про наявність таких доказів - суд задовольняє позов частково. На підставі ст. ст. 125, 126,128, 135, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial