Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Пустомитівської районної державної адміністрації, третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER] від 19.02.2014 року, видане Пустомитівським районним управлінням юстиції. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що є мешканцями села Басівка Пустомитівського району Львівської області, безперервно з 1996 року використовують для сільськогосподарських потреб земельні ділянки загальною площею 2,0 га під кадастровим номером [NUMBER] в урочищі «Липа». Актом обстеження земельних ділянок від 01.07.2016 року, складеному комісією у складі голови Годовицько-Басівської сільської ради, працівників сільської ради та її депутатів встановлено, що кожен із позивачів користується частиною земельної ділянки під вищевказаним кадастровим номером, зокрема, [PERSON] та [PERSON] по 0,2 га, всі інші - по 0,1 га, яка є землею колишнього державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН та рішеннями від 22.06.2006 року і 28.12.2006 року було передано відповідно 35,0 га та 130,0 га Годовицько-Басівській сільській раді. Розпорядженням Голови Пустомитівської райдержадміністрації від 11.02.2010 року дані землі передано в землі запасу Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Дані земельні ділянки були виділені позивачам в 1996 році як мешканцям с.Басівка, враховуючи їх потреби для ведення особистого селянського господарства без оформлення будь-якої документації. З інформації ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 14.06.2016 року №18-13-05-10559/2-16 стало відомо, що Наказом ГУ Держземагенства у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га під кадастровим номером [NUMBER] надано дозвіл на розробку відповідного проекту фізичній особі [PERSON], після надходження відповідної документації ГУ Держземагенства у Львівській області видано наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки та видано наказ про надання у власність. В інформації щодо вказаної земельної ділянки, наданій відділом держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області від 20.11.2013 року, дана земельна ділянка визначена як така, що не перебуває у користуванні третіх осіб. Ні на даний час, ні на момент видачі наказів ГУ Держземагенства у Львівській області і подальшого оформлення права власності та видачі свідоцтва спірна земельна ділянка не була вільною, а перебувала в постійному користуванні мешканців села Басівка Пустомитівського району Львівської області - позивачів по справі протягом останніх 20 років. У зв'язку із ліквідацією реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції правонаступником в частині виконання функцій держави є Пустомитівська райдержадміністрація, яку позивачі зазначили відповідачем. Під час розгляду справи позивачі змінили позовні вимоги, подали заяви про зміну та уточнення таких, просили визнати незаконним та скасувати наказ від 22.11.2013 року №ЛВ/4623682000:04:000/00000527 Головного управління Держземагенства у Львівській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради під кадастровим номером [NUMBER] у власність, та наказ від 31.12.2013 року №ЛВ/4623682000:04:000/00001275 Головного управління держземагенства у Львівській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», яким надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0 га під кадастровим номером [NUMBER]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER] від 19.02.2014 року, видане Пустомитівським районним управлінням юстиції. Ухвалою суду від 21.10.2016 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності. Ухвалою суду від 15.11.2016 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 23.11.2016 року позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою суду від 23.11.2016 року зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати належним чином завірені копії наказу про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області під кадастровим номером [NUMBER]; наказу Головного управління держземагентства у Львівській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] у власність; копії клопотання [PERSON] та інших документів, які стали підставою для видачі оспорюваних наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області під кадастровим номером [NUMBER], та надання земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] у власність. Протокольною ухвалою суду від 28.02.2017 року змінено статус третьої особи [PERSON] на відповідача. Ухвалою суду від 21.06.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представників Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та [PERSON] про закриття провадження у справі, оскільки вбачається наявний спір про право на земельну ділянку, а не виключно владні, управлінські рішення та дії суб'єкта владних повноважень, а тому справу слід розглядати в порядку ЦПК України, та підстави для закриття провадження відсутні. Протокольною ухвалою суду від 21.06.2017 року прийнято відмову представника відповідача [PERSON] - [PERSON] від клопотання про об'єднання цивільних справ. Протокольною ухвалою суду від 21.07.2017 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про допит свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою суду від 05.03.2018 року застосовано привід до свідків, які неодноразово викликались в судове засідання, однак не з'явилися. Протокольною ухвалою суду від 05.03.2018 року задоволено заяву представника третіх осіб [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та повернуто їм позов. Протокольною ухвалою суду від 04.05.2018 року продовжено розгляд справи у відсутності свідків, які неодноразово викликались в судове засідання, однак до суду не прибули, ухвала про їх привід виконана не була. Судом відмовлено в допиті інших свідків, в тому числі позивачів, оскільки вказані правовідносини користування земельними ділянками не можуть базуватися (обгрунтовуватися) лише виключно показаннями свідків. Протокольною ухвалою суду від 19.09.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представників позивача про відновлення судового слідства та витребування документів з підстав заявлення клопотання під час судового розгляду справи та після оголошення матеріалів такої. Крім цього, на стадії судових дебатів можливе повернення до з'ясування обставин у справі лише у випадку необхідності з'ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, які сторонами не надано. У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду і викладеним у заявах про зміну та уточнення предмету позову. Крім того зазначили, що земельними ділянками користуються з 1996 року, коли комісією в складі директора дослідного господарства «Оброшино» [PERSON], інженера-землевпорядника Огородника, в присутності депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших було наділено спірну земельну ділянку під городи. Комісія на місці зробила заміри і розмежувальними знаками окреслила земельні ділянки, не надавши жодного документу. На неодноразові звернення з заявами до сільради для отримання дозволу на приватизацію та до Держземагентства вони отримували відмови. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області у судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що розпорядженням голови районної державної адміністрації від 11.02.2010 року №74 «Про припинення права постійного користування ДП ДГ «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону Української академії аграрних наук земельних ділянок на території Годовицько - Басівської сільської ради за межами населеного пункту припинено право постійного користування частин земельних ділянок загальною площею 130 га Державному підприємству Дослідне господарство «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН. Дане розпорядження було прийнято на підставі ч. 3 ст. 122, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, які діяли на час його прийняття. Законом України від 06.09.2012 року №5245-VI, який вступив в дію 01.01.2013 року, було внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, доповнивши її частиною 4, згідно з якою з 01.01.2013 року розпорядження земельними ділянками сільськогосподарсього призначення із земель державної власності за межами населених пунктів здійснює Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, в даному випадку Управління Держгеокадастру у Львівській області. Районна державна адміністрація створена та діє відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації", не створювала та не виступає правонаступником ліквідованої реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Подала письмове заперечення на позов. Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області проти позову заперечила та пояснила, що з 01.01.2013 року відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. [PERSON] звернулася до Головного управління у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка розташована за адресою: Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. Було подано запит до Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області щодо інформації стосовно земельної ділянки, на яку претендувала [PERSON], яким повідомлено про те, що земельна ділянка, на яку претендувала [PERSON], відповідно до даних державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6- зем (чинної на момент виникнення правовідносин), знаходиться на землях сільськогосподарського призначення державної форми власності, землі запасу - рілля (графа 5, рядок 94) та у власності (користуванні) третіх осіб не перебуває; обмеження, обтяження встановлені на земельну ділянку не зареєстровані. В результаті розгляду цього клопотання Головним управлінням надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою наказом від 22.11.2013 року №ЛВ/4623682000:04:000/00000527. В подальшому, в результаті розгляду клопотання [PERSON] від 25.12.2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельну ділянку, Головним управлінням наказом від 31.12.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району. Право власності виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Подала письмове заперечення на позов. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що позовні вимоги про визнання протиправним і скасування наказів ГУ Держземагенства у Львівській області від 22.11.2013 року та 31.12.2013 року підлягають закриттю, оскільки містять ознаки публічно-правового спору та не підлягають розгляду в межах цивільного судочинства. Відповідачу було видано свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER] від 19.02.2014 року, уповноваженим органом, в межах законодавчо наданих йому повноважень. Позивачі посилаються на користування частинами спірної ділянки, однак не враховують, що факт користування повинен бути оформлений належним чином, у встановленому законом порядку. Право постійного користування частини земельних ділянок загальною площею 130,0 га в ДП ДГ «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН було припинено лише 11.02.2010 року після прийняття розпорядження №74 Пустомитівської РДА Львівської області. Подав письмові заперечення на позов. Представник третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області позовні вимоги визнав та пояснив, що позивачі - мешканці с.Басівка, Пустомитівського району, Львівської області з 1996 року користуються земельними ділянками за межами населеного пункту, які є землею колишнього державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН. У 2016 році стало відомо, що земельна ділянка площею 2,0 га, на якій з 1996 року знаходяться городи мешканців с.Басівка, Пустомитівського району, Львівської області, була приватизована [PERSON] у 2014 році та на даний час перебуває у її власності. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Президією Української академії аграрних наук від 22.06.2006 року, протокол №10, надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН земельної ділянки площею 35,0 га і передачу її Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області для надання жителям під ведення особистого селянського господарства. У судовому засіданні сторони визнали, що дані землі були землями сільськогосподарського призначення. Як зазначили сторони спірна земельна ділянка під кадастровим номером [NUMBER] була набута [PERSON] у 2014 році. За змістом ч.3, 4 ст. 122 Земельного Кодексу України, чинного станом на 01.01.2013 року, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 15.11.2013 року звернулася до Головного управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. Дане клопотання було розглянуто та наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:04:000/00000527 від 22.11.2013 року надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, яка була розроблена. Наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:04:000/00001275 від 31.12.2013 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району та надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що приблизно у 1996 році було розділено 24 га земель, які належали господарству «Оброшино» на городи по 10 сотиків між мешканцями села. Дані заяви про виділення землі писали на ім'я голови сільської ради та доля таких йому невідома. Межі ділянок позначали кілками і табличками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] Сторони не заперечили, що передача земель від Державного підприємства дослідного господарства «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН площею 35,0 га відбулася згідно рішення Президії у 2006 році, Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 11.02.2010 №74 «Про припинення права постійного користування ДП ДГ «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону Української академії аграрних наук земельних ділянок на території Годовицько - Басівської сільської ради за межами населеного пункту припинено право постійного користування частин земельних ділянок загальною площею 130 га Державному підприємству Дослідне господарство «Оброшине» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН. Таким чином, судом не встановлено жодних правових підстав для розподілу у 1996 році земельних угідь сільськогосподарського призначення дослідного господарства «Оброшино» між позивачами - мешканцями с.Басівка, Пустомитівського району, Львівської області. Як вбачається з відповіді ДП «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук від 08.09.2017 року №118 в ДПГ «Оброшине» відсутні будь-які документи та інформація, що підтверджувала б надання в користування мешканцям сіл Годовиця та Басівка земельних ділянок в урочищі "Липа" с.Басівка, Пустомитівського району Львівської області. Крім того, ДПДГ «Оброшине» не отримувало від фізичних осіб будь яких платежів (орендної плати) за користування вказаними земельними ділянками. В матеріалах справи наявні звернення жителів с.Басівка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до голови Годовицько-Басівської сільської ради датовані 2016 роком, а також адресовані виконавчому комітету Годовицької сільської ради від [PERSON] (1994 рік), [PERSON] (1993 рік) щодо передачі в користування земельної ділянки - городу. Однак такі не можуть свідчити про надання у користування вказаним особам земельних ділянок. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: в) з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Жодних належних доказів надання у користування позивачам земельних ділянок суду не представлено, як і не надано доказів, що земельні ділянки (городи) позивачів розташовані саме на спірній земельній ділянці. Жодних документів, які б посвідчували право землекористування спірною земельною ділянкою стороною позивачів суду не надано. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачами не доведено перед судом, що їх права були порушені відповідачами, та що такі згідно ст. 15 ЦК України підлягаю захисту чи відновленню у способи визначені ст. 16 ЦК України. Із наведеного слідує, що заявлені позивачами позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачами стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed