Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна, посилаючись на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2015р. Під час перебування у шлюбі у 2010 році сторони придбали автомобіль седан-В марки «HONDA ACCORD», 1999 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER]. Вказала, що ринкова вартість автомобіля згідно довідки ТзОВ «ПЕРИМЕТР» від 04.12.2014 року становить 126 496 грн. Враховуючи, що спільне користування автомобілем неможливе, то просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 63 248 грн., як грошову компенсацію ? частки транспортного засобу «HONDA ACCORD», та припинити її право власності на ? частку вищевказаного транспортного засобу після повної виплати грошової компенсації у розмірі 63 248 грн. У судове засідання позивач не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказала що після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач одноособово користується автомобілем марки «HONDA ACCORD», обмежуючи права позивача як співвласника. Просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. Вказав, що відповідач не згідний сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 63 248 грн., як грошову компенсацію ? частки транспортного засобу «HONDA ACCORD», так як ринкова вартість автомобіля «HONDA ACCORD» д.н.з. [NUMBER] згідно звіту №881/14 від 01.10.2014р. становить 64 342,78 грн., оскільки автомобіль підлягав ремонту. Таким чином, відповідач мав би сплатити позивачу 32 171,39 грн. компенсації за ? частку автомобіля. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006р. Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2015р. шлюб між ними розірвано. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2010 року, власником автомобіля седан-В марки «HONDA ACCORD», 1999 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] являється [PERSON]. Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Як зазначено у ст.61 СК України, об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу, відповідно до ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними. Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02 жовтня 2013 року у справі №6-79цс13 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно постанови Верховного суду України від 21 грудня 2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки . Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою . Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо вартості майна, що підлягає поділу, суд виходить з ринкової вартості автомобіля «HONDA ACCORD» д.н.з. [NUMBER], визначеної в звіті №881/14 станом на 01 жовтня 2014 року в розмірі 64 342,78 грн., оскільки автомобіль підлягав ремонту. Таким чином, суд вважає доведеним наявність правових підстав для розділу спільного майна подружжя - вищевказаного автомобіля. Оскільки, позивач не заперечує проти залишення автомобіля у користуванні відповідача, то на її користь слід стягнути ? частину вартості транспортного засобу, а саме 32 171,39 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved