Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті та постійно проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входила Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповідав позивачу [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк. Дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, подала заяву про відмову від спадщини. [INFO] вона також померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входила Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] позивач у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавців на будинок. Тому він вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами по праву спадкування за заповітами після смерті батьків. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Новобасанська сільська об`єднана територіальна громада в особі Новобасанської сільської ради Бобровицького району позовні вимоги визнає. Відзиву на позов не подавали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , померли [INFO] та 24.06.2012 року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть (а.с.6-8). 27 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON] заповіли все своє майно сину [PERSON] , що підтверджується заповітами, які посвідчені секретарем виконкому Білоцерківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, реєстраційні номери 41,42 (а.с.11, 13). Згідно довідок від 10.10.2019 року виданих виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Спадкодавцем 27.10.1999 року було складено заповіт. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] і на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкодавцем 27.10.1999 року було складено заповіт (а.с.15-16). З інформації, що міститься у довідці від 10.10.2019 року № 294 виданій виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, видно, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , мешкали [PERSON] - голова двору та його дружина [PERSON] (а.с.17). Довідкою № 733 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 07.12.2020 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.18). Згідно постанов державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 12.12.2020 року, [PERSON] , який є спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , оскільки за життя спадкодавці не провели реєстрацію права власності на будинок. 28.09.2010 року від [PERSON] надійшла заява про відмову від обов`язкової частки у спадщині. В матеріалах спадкової справи містяться заповіти, посвідчені Лук`яненко Н. Л. секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Бобровицького району 27.10.1999 року № 41, 42 в якому заповідачі [PERSON] та [PERSON] заповідали все своє майно [PERSON] (а.с.24-25). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняв спадщину після смерті батьків в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцями не отримувалися, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved