Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом та уточненими позовними вимогами, посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 03.09.2011 року по 28.09.2016 року. За час спільного подружнього проживання в них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач безпідставно відмовляється надати їй дозвіл на виїзд малолітньої дочки за кордон, просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON], [INFO] на період з 01 лютого 2017 року по 01 травня 2017 року до таких країн, як Єгипет та Республіка Польща. Справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач, будучи неодноразово повідомленим по останньому відомому місцю проживання, про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.01.2014 року виконкомом Раківчицької сільської ради Коломийського району, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року по 28 вересня 2016 року. В шлюбі у них народилась дочка, [PERSON], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Позивачка має намір з метою оздоровлення дитини поїхати за кордон, а для цього їй потрібен дозвіл батька дитини. Однак, відповідач дозвіл на виїзд за кордон дитини добровільно не надає. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що право на вільне пересування та виїзд за кордон, не може бути обмежене шляхом відмови у такому виїзді. Тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 Постанови КМ України «Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 р. N 231 та

Outcome: approved