Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 9934,54 долари США заборгованості по кредиту, що за курсом 21,71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2015 року складає 215678,87 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3235,18 грн. В обґрунтування вимог представник Банку вказував, що 05.09.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № НМРWGА00000767, за яким названий банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22250 долара США на термін до 04.09.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Також цього ж дня для забезпечення виконання кредитного договору між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідачі взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також договором поруки в повному обсязі не виконали та станом на 05.08.2015 року утворилася заборгованість в сумі 9934,54 долари США, яка складається з: 8291,97 долари США заборгованість за кредитом, 747,60 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом, 280 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 130,93 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,52 долари США штраф (фіксована частина), 472,53 долари США штраф (процентна складова). Оскільки відповідачі порушили зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому Банк з приводу дострокового повернення усієї суми кредиту звернувся до суду. В судовому засіданні представник Банку позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав зіславшись на те, ,що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором є невірним. Крім того, зазначив, що Банк незаконно в односторонньому порядку 10.11.2008 року підняв відсоткову ставку, тому просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення та доводи сторін, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 05.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НМРWGА00000767, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22250 долари США на термін до 04.09.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі не виконує та станом на 05.08.2015 року у нього перед Банком виникла заборгованість в сумі 9934,54 долари США, яка складається з: 8291,97 долари США заборгованість за кредитом, 747,60 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом, 280 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 130,93 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,52 долари США штраф (фіксована частина), 472,53 долари США штраф (процентна складова). Оскільки відповідач допустив порушення умов кредитного договору, не виконує взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати сум платежів по поверненню кредитних коштів, а тому відповідно до ст.611 ЦК України та умов кредитного договору є законною вимога Банку про стягнення заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання основного зобов'язання згідно з кредитним договором від 05.09.2007 року між Банком та відповідачкою [PERSON] цього ж дня було укладено договір поруки, відповідно до пунктів 2, 4 якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник, солідарно. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 17.09.2015 року направляв позичальнику та поручителю письмові повідомлення, в яких пропонував їм сплатити заборгованість за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), що має місце в даному випадку, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, оскільки на день звернення Банку до суду зобов'язання за кредитним договором [PERSON] та за договором поруки поручитель [PERSON] не виконали, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за кредитним договором від обох відповідачів як солідарних боржників. Розміри та вид складових частин заборгованості обраховані Банком у відповідності до умов кредитного договору. Дані щодо розміру та часу сплати платежів за договором [PERSON], наведені в розрахунку (а.с.14-15). В свою чергу відповідачами всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування правильності розрахунку, представленого банком. Наведене цілком спростовує доводи представника відповідача щодо недоведеності факту наявності саме такого боргу за кредитним договором в частині сплати кредиту, процентів, комісії та пені. Разом з тим, при частковому задоволенні позовних вимог суд враховує таке. Згідно з п. 4.1. кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з передбачених п. 2.2.2, п. 2.2.3. даного договору (сплата кредиту, процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу) Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадках, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п. 5.4. договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплати Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання(ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст..61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), яка згідно зі ст.214 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відтак позовна вимога в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Що стосується доводів представника відповідачів у неправомірному піднятті в односторонньому порядку відсоткової ставки 10 листопада 2008року, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.3.1.умов кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом,при зміні коньюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні,встановленого НБУ на момент укладання договору;зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний)фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Отже належним повідомленням позичальника про зміну розміру процентної ставки є відправлення цього повідомлення, а не його отримання. Такі умови договору є домовленістю сторін. Збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним оскільки таке рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом України №661-VІ,тобто 10.11.2008року. Наведені умови договору не оспорювалися відповідачами як несправедливі відповідно до ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" і залишаються чинними. Крім того, після збільшення відсоткової ставки (10.11.2008 року) відповідачі продовжували здійснювати часткове погашення кредитної заборгованості по новій відсотковій ставці та не заявляли вимоги щодо визнання недійсним цього кредитного договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню також понесені позивачем судові витрати пропорційно, а не солідарно, як цього просив представник Банку у позовній заяві.

Outcome: partial