Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 48665.62 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 18.08.2011року, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.08.2011року відповідач отримав кредит у розмірі 4000.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір і, відповідно, згодилася на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 28.02.2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 48665.62 грн., яка складається із 3879.85 грн. - заборгованості за кредитом; 38792.17 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 3200.00 грн. - заборгованості з пені та комісії за користування кредитом; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини);2293.60 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Філіпов А.М. в судове засідання не з»явився надіслав суду заперечення проти позову, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову з огляду на пропуск позивачем строків звернення до суду та застосувати позовну давність. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. На підставі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 18.08.2011 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 4000.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Підписана відповідачем заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між [PERSON] та банком договір і згода на це засвідчена підписом відповідача в анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в «Приватбанку» (а.с.5). Відповідно до п.1.1.2.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною договору, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та комісії (а.с.11). Згідно з п.1.1.7.14 Умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов»язаний сплачувати комісію та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, згідно з тарифами (а.с.19). У відповідності до положень п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням прострочених відсотків та комісії (а.с.17). Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов»язань та інших обов»язків (а.с.30). Згідно наданого позивачем розрахунку зазначено, що [PERSON] умови вищевказаного кредитного договору щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, відповідно до умов договору, порушила, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 48665.62 грн., яка складається із 3879.85 грн. - заборгованості за кредитом; 38792.17 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 3200.00 грн. - заборгованості з пені та комісії за користування кредитом; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 2293.60 грн. - штрафу (процентної складової), Представник відповідача - адвокат Філіпов А.М. та відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили застосувати позовну давність, оскільки при зверненні до суду позивачем про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] сплинули строки звернення до суду. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так відповідно вимог ст. 258 ЦК України передбачено, що щодо стягнення неустойки (пені,штрафу) встановлюється позовна давність в один рік. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно виписки розрахунку заборгованості [PERSON] неодноразового здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було здійснено 31.07.2014 року через відділення банку в сумі 400 грн. 00 коп. Таким чином, строк позовної давності закінчується 31.07.2017 року, а позивач звернувся до суду 07.03.2017 року, тобто не пропустив загальний строк звернення до суду. Відповідно розрахунку заборгованості, оскільки банк звернувшись до суду не пропустив строк звернення до суду щодо стягнення заборгованості, розмір заборгованість по кредиту складає 3879.85 грн., розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом складає 38792.17 грн. Що стосується заборгованість за пенею та комісією, яка становить 3200.00 грн. В розрахунку заборгованості по кредиту вказана сума зазначена, як заборгованість по комісії. Оскільки суду не надано доказів нарахування комісії та пені окремо, а підтверджено розрахунком заборгованості лише заборгованість по комісії, то суд вважає, що сума заборгованості в розмірі 3200.00 грн є заборгованістю по комісії. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. А тому в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення комісії в розмірі 3200.00 грн слід відмовити. У відповідності до положень п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с.17). Звертаючись до суду з позовом банк просив суд також стягнути з відповідача штрафи 500 грн (фіксована частина), 2293.00 грн (процентна складова), нарахування яких передбачено при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більше, ніж на 30 днів, не надавши при цьому доказів нарахування штрафів в межах строків позовної давності та зазначивши у додаткових поясненнях, що технічно виконати це неможливо, а оскільки порушення договірних зобов'язань [PERSON] виникла ще 30 серпня 2014 року і банк мав право на застосування штрафів з цього часу, тому фактично річний термін, в межах визначеного законодавством строку позовної давності звернення до суду з даними вимогами скінчився 30 серпня 2015 року. За наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності в задоволенні даних позовних вимог банку, щодо стягнення штрафів в розмірі - 500 грн (фіксована частина), 2293.00 грн (процентна складова) слід відмовити в зв»язку з пропуском строків звернення. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ « Приват Банк», та стягнення на користь позивача з [PERSON] 42672.02 грн заборгованості за кредитом та відсотках по кредиту. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд задовольнив позовні вимоги банку на 88%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1408.00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial