Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійснення права користування майном шляхом виселення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» набуто право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, позивач позбавлений права користування зазначеною квартирою, оскільки, у квартирі проживають відповідачі, які чинять перешкоди у користуванні нею. Ухвалою суду від 08.09.2017, занесеною до журналу судового засідання прийнято до розгляду справи заяву про зміну предмету позову, а саме позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування належним їм на праві власності майном шляхом виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та вселити ПАТ «Укрсоцбанк» у квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За цих обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідачів неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.07.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданого на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. від 03.07.2015 за реєстровим №1250. (а.с. 7) Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, індексний номер 40055195 від 03.07.2015, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 672023180000. (а.с. 8-9) Згідно довідки Форми №3 за №2335 від 11.09.2015, виданої ЖЕД «Печерськжитло» у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. (а.с. 10) 15.10.2015 позивач звернувся до відповідачів з вимогою про виселення та зняття з реєстраційного обліку, що підтверджується копією вимоги від 13.10.2015 та квитанціями про її направлення. (а.с. 11, 12-13) Разом із тим, станом на час розгляду даної справи вказана вимога позивача залишилась невиконаною. Доказів протилежного відповідачами не надано. Більше того, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, відповідно до яких вбачається те, що як відповідач [PERSON], так і відповідач [PERSON] отримували судові повістки, направлені судом саме за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідачі станом на день ухвалення рішення у справі продовжують проживати у квартирі, яка на законних підставах належить ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі №6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, та обставина, що відповідачі без законних на те підстав проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], чим перешкоджають позивачу у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1 218,00 грн.

Outcome: approved