Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: речей домашнього вжитку, жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], земельних ділянок площею 0, 25 га, 0,1090 га, 0,0978 га та 2,8473 га, надані відповідно до будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину позивачка прийняла, подавши до приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу [PERSON] відповідну заяву. Проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на жилий будинок та на земельні ділянки їй було відмовлено, оскільки не пред*явлено правовстановлюючих документів. У 1910 році батьки матері позивачки побудували жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Після їх смерті мати позивачки успадкувала цей будинок. За даними селищної ради він належить [PERSON] Право власності на земельні ділянки посвідчено державними актами. Позивачка просить визнати її право власності на спадкове майно у вигляді зазначених земельних ділянок та на жилий будинок. У судове засідання позивачка не з*явилася, про день і час слухання справи повідомлена вчасно, написала заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали суд листа, у якому просять справу розглядати без участі їх представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. В даному випадку позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері - [PERSON] (померла [INFO] року), якій належали на праві власності: жилий будинок в [ADDRESS], збудований за даними Технічного паспорта у 1910 році та земельні ділянки площею 0,25 га, 0,1090 га та 2,8473 га, надані відповідно до будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельні ділянки підтверджено державними актами, виданими на ім'я матері позивачки, які видані ще за її життя. На будинок документи взагалі не оформлялись ( хоча за даними сільської ради будинок рахується за [PERSON] на земельній ділянці, що була виділена для його обслуговування). Позивачка, як спадкоємець, не може оформити на це майно відповідні свідоцтва, хоча фактично це майно є об*єктом спадкового майна за законом. Нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії послалася саме на відсутність правовстановлюючих документів. В той час як на земельні ділянки позивачка надала суду державні акти, оформлені на ім'я ї матері. Вивчення цих актів показало, що вони зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 340 та 339 ще у липні 2005 року та за № 1178 у лютому 2004 року. Оскільки позивачка має в наявності зазначені правовстановлюючі документи, то щодо оформлення права на спадкування цього майна, їй слід звернутися до суду із позовом до нотаріуса, який неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Суд не може перебирати на себе функції інших органів, коли фактично спір про право відсутній. Слід також зазначити, що позивачка не надала суду документів, що підтверджують нормативну оцінку землі для вирішення питання стягнення судового збору, від сплати якого вона, як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, звільнена. Позовні вимоги у частині визнання право власності на спадковий будинок, на який немає правовстановлюючих документів, і на який на даний час ніхто, крім позивачки, не претендує, слід задовольнити. Ч.4 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивачка вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини, як це передбачено ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю". На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1291 ЦК України,

Outcome: partial