Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом [PERSON] , третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у користуванні майном. Позов обґрунтований тим, що 16.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені громадянина Німеччини [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Устиновою І.Є. за № 22. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу до позивача перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 27,6 кв.м., яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до листа ШРДА №109/05/50-11790 від 07.11.2017 р. в квартирі позивача зареєстрований [PERSON] . Факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі, що вибула з його володіння, без належних правових підстав порушує права [PERSON] , як власника майна, зокрема надмірна сума нарахованих комунальних послуг. У зв`язку з чим, [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 07березня 2019 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Третя особа, отримавши матеріали позовної заяви та ухвалу копію ухвали про відкриття провадження, правом на подачу пояснень щодо позову не скористалась. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено , що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 27,6 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.12.2017 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені громадянина Німеччини [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Устиновою І.Є. за № 22. Згідно відповіді ШРДА №109/05/50-11790 від 07.11.2017 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як зазначає позивач, реєстрація попереднього власника квартири [PERSON] у квартирі, яка є власністю [PERSON] перешкоджає позивачу належним чином користуватись та розпоряджатись даною квартирою. Крім того, у позові зазначено, що відповідач не проживає за адресою реєстрації, що також підтверджується актом № 200 від 16.11.2018 р. складеного майстром КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відсутність [PERSON] за адресою реєстрації. Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved