Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 18.07.2017 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського РУЮ у Житомирській області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18.07.2014. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] одруження з відповідачем виявилось невдалим, між подружжям часто виникали сварки та непорозуміння, головною причиною яких є те, що відповідач протягом тривалого часу вживає наркотичні засоби. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; на думку позивача, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини не має, наполягає на розірванні шлюбу. Малолітню дитину просить залишити проживати з нею. Спір про поділ майна на разі відсутній. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання 27.09.2017 відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином рекомендованим листом повідомлявся, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, про поважність причин неявки не повідомив, з будь-якими заявами, клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що останній повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнавав частково: проти розірвання шлюбу не заперечував, проте просив залишити дитину проживати з ним, зазначивши, що має належні умови проживання, більший будинок, працює. Крім того, зазначав, що наркотичні засоби не вживає, як зазначено у позовній заяві, дитиною цікавиться, постійно перевідує, після проведення профілактичної бесіди працівниками органу опіки та піклування з позивачем, оскільки остання не надавала йому можливість бачитись з сином, купляє необхідні речі. Представник третьої особи- органу опіки та піклування Коростишівської РДА- Пількевич О.В. в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини просить задовольнити, посилаючись на висновок органу опіки та піклування Коростишівської РДА про визначення місця проживання дитини №02-36/2365 від 05.07.2017. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського РУЮ у Житомирській області 18.07.2014 було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №119, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2014. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір'ю - позивачкою по справі. Крім того, судом достовірно встановлено, що сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, оскільки сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Згідно висновку органу опіки та піклування Коростишівської РДА №02-36/2365 від 05.07.2017 про визначення місця проживання [PERSON], [INFO], рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 30.06.2017 №12 визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положення ст.51 Конституції України гарантують кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини". Згідно положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За правилами, передбаченими п.2 ч.1 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Згідно до положень ст.ст.15,16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи викладене, положення вищевказаних норм національного та міжнародного законодавства, встановлені обставини справи, а також відповідний обґрунтований висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що в даному випадку інтересам малолітньої дитини у більшій мірі відповідатиме місце проживання разом з матір'ю. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved