Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюб між сторонами було розірвано 17.10.2008 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], та [PERSON] Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, а саме: не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з ними, не відвідує, не займається вихованням, не виявляє жодного інтересу до їхнього особистого життя, внутрішнього світу. Діти проживають разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.04.2007 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Проте відповідач не виконує зазначеного рішення суду та взагалі не сплачує аліментів, тому станом на 01.04.2016 року, у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 39098,39 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком виданою Корольовським відділом ДВС Житомирського міського управління юстиції. У зв'язку з цим позивач звернулась до суду та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], та [PERSON], та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, оскільки відповідач не цікавиться, та проявляє бажання спілкуватися із своїми дітьми, не приймає участь у їхньому вихованні. Також, оскільки відповідач офіційно не працює, просила аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, посилаючись на висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] вважає за доцільне задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив хоча належним чином повідомлявся про день та місце судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом досліджено докази: -копія паспорту ( на а.с. 5 ); [PERSON] [INFO], з якого вбачається що позивач зареєстрована в м. Вінниці. -свідоцтво про розірвання шлюбу ( на а.с. 6 ), із якого вбачається що шлюб між [PERSON] було розірвано 17.10.2008 року. -рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької обаласті від 06.04.2007 року ( на а.с. 7 ), відповідно до якого присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON]. -свідоцтво про народження [PERSON] від 27.11.2006 року [NUMBER] ( на а.с. 8 ); відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] -свідоцтво про народження [PERSON] від 21.06.2005 року [NUMBER] ( на а.с. 9 ); відповідно до якого батьками [PERSON]. є [PERSON] та [PERSON] -довідка-розрахунок видана Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ від 08.04.2016 року, відповідно до якої в [PERSON] станом на 08.04.2016 року існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 39098,39 грн. ( на а.с. 10 ); -довідка від 27.04.2016 року видана загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №10 м. Вінниці ( на а.с.11), відповідно до якої батько, [PERSON], з сім'єю не проживає, вихованням дитини не займається, на батьківські збори не з'являється. -довідка від 12.08.2016 року видана дошкільним навчальним закладом № 59 м. Вінниці ( на а.с.12), відповідно до якої відповідач участі у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] не брав. -довідка від 16.08.2016 року видана загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №10 м. Вінниці ( на а.с.13), відповідно до якої батько, [PERSON], з сім'єю не проживає, вихованням дитини не займається. Не спілкується з вчителями, батьківські збори не відвідує. -висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 06.01.2017 року ( на а.с. 50-51 ), відповідно до якого орган опіки та піклування ВМР вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Вказані докази суд вважає належними та допустимими та приймає їх. Під час розгляду справи в суді судом було встановлено наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (на а.с. 8, 9). Діти проживають разом із матірю. Із довідок ( на а.с. 11, 12, 15) вбачається, що батько не відвідує навчальні заклади, де навчаються діти та нецікавиться ними. Шлюб між сторонами було розірвано 17.10.2010 року, що посвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [PERSON] з жовтня 2011 по квітень 2016 року має заборгованість по сплаті аліментів в ромірі - 39098,39 грн., відповідно до довідки-розрахунку виданої Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ від 08.04.2016 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться їх розвитком, здоров'ям, життям та потребами, не бере участі в її утриманні. Декларація прав дитини ООН (резолюція від 20.11.1959р.) зазначає, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створити належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці. Отже суд встановив, що відповідач не виконує батьківських обов"язків що до [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на батьківські збори не з'являється, участі у вихованні дітей не приймає ( на а.с. 11-13). Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вони: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. В п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що позивач довела суду про те, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. Крім того відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради, зазначено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Судом встановлено що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької обаласті від 06.04.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу ( на а.с. 7) Отже аліменти стягнуто і я є таке, що вступило в законну силу рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Суд вважає що позивачка неправильно вибрала спосіб захисту своїх прав, тому в задоволенні її вимог належить відмовити. Позивач не позбавлена права зверненння до суду з вимогами про зміну розміру аліментів. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір (551 гр-ню 20 коп.), оскільки позивач була звільнена від його сплати на момент звернення до суду. На підставві викладеного, екруючись ст. 164, 180, 192 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Декларацєю прав дитини ООН (резолюція від 20.11.1959р.), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial