Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Так, позивач зазначив, що з 09 серпня 1997 року \~він перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, яка мешкає разом з матір"ю. Спільне життя з відповідачкою\~\~не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. З серпня 2015 року вони припинили шлюбні відносини. Примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним\~\~та відповідачем. Ухвалою суду від 18.12.2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам був наданий строк для примирення, провадження у справі зупинено до 18.01.2016 року. Ухвалою суду від 18.01.2016 року відновлено провадження у справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить задовільнити позов, оскільки примирення сторін не відбулося. Відповідач у судовому засіданні повідомила, що примирення між сторонами не відбулося, за таких підстав позовні вимоги визнала, просла задовільнити позов. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача [PERSON] Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 серпня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-НО № 436198 (а.с.9). Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач з серпня місяця 2015 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. За строк, наданий подружжю судом, примирення сторін не відбулося. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За вибором відповідача її прізвище Гузенко залишити без зміни. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved