Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. про скасування виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. 18.06.2015 р. за № 680 про зобов»язання повернути транспортний засіб. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: не перевірено безспірність суми заборгованості, пред»явленої до стягнення, оскільки сума, що стягнута з позивача, не є безспірною, позивач не погоджується з розміром штрафних санкцій. Також позивач посилається на те, що вона не отримувала відповідної вимоги щодо усунення порушень, а отже у нотаріуса не настало право вчиняти відповідний виконавчий напис. Зазначені порушення є підставою для скасування виконавчого напису. В ході судового розгляду представник позивача підтримала заявлений позов, просила його задовольнити, оскільки приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, і зазначені порушення є підставою для скасування виконавчого напису. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. в судове засідання не з»явилась, надіславши письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Представник відповідача - ТОВ «Порше Лізинг Україна» заперечував проти задоволення позову, оскільки факт отримання позивачем досудової вимоги про усунення порушень встановлений судовим рішенням і не підлягає доказуванню, при вчиненні виконавчого напису були надані всі необхідні документи, передбачені нормами чинного законодавства, що доводять право звернення з даними вимогами і безспірність заявленої суми. Крім того, представник відповідача зазначив, що при зверненні до суду позивач посилається на нормативні акти, які втратили чинність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Договір фінансового лізингу №00006722 від 28.03.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язався передати у розпорядження [PERSON] об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI, 2013 року виробництва, шасі [NUMBER], а остання зобов»язалась прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, загальну суму, що становить еквівалент у гривні 64 600, 00 доларів США. [PERSON] відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язалась здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування. Відповідно до п. 8.3.2. Умов лізингу якщо Позивач повністю або частково не здійснить плату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати Договір і витребувати Об'єкт лізингу, в тому числі у примусовому порядку за виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до п. 12.9. Умов лізингу у разі дострокового припинення Договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна», [PERSON] зобов'язалась повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження Товариства впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Згідно з п. 13.1. Умов лізингу якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення Об'єкту лізингу, Лізингодавець має право вилучити Об'єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача. При цьому, на підставі п. 13.6. Умов лізингу, Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю всі та будь-які витрати, пов'язані із вилученням Об'єкту лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги пов'язані із вилученням Об'єкта лізингу. Судом встановлено, що з травня 2013 р. позивач належним чином не виконувала умови Договору фінансового лізингу. На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2016 р. у справі за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» з [PERSON] на користь Товариства була стягнута заборгованість розмірі 260255 гривень 87 копійок, яка складається із суми заборгованості за договором в розмірі 77696,86 гривень, збитків в сумі 147578,29 гривень, штрафу в розмірі 3869,93 гривні, пені в розмірі 4146,02 гривні, 3% річних в розмірі 1243,81 гривня та інфляційних втрат в розмірі 25720,96 гривень. На момент розгляду справи доказів на підтвердження виконання позивачем своїх зобов»язань за Договором фінансового лізингу і сплату суми боргу суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. за заявою ТОВ «Порше Лізинг Україна» вчинено виконавчий напис про зобов»язання [PERSON] повернути предмет лізингу в рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі несплачених лізингових платежів в сумі 77696,86 гривень, 3869,93 гривні штрафів, витрат, понесених з метою повернення простроченої заборгованості в сумі 3558,41 гривня. У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. В ході судового розгляду встановлено, що для вчинення виконавчого напису ТОВ «Порше Лізинг Україна» були подані наступні документи: оригінал нотаріально посвідченої угоди, укладеної між сторонами, оригінал вимоги про сплату заборгованості за договором з доказами направлення та отримання, несплачені рахунки-фактури. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України „Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Тобто, зазначене свідчить, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Маринець О.С. були дотримані вимоги спеціального законодавства в частині обов»язку нотаріуса при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність пред»явленої до стягнення суми. Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» надіслало на адресу позивача вимогу про усунення порушень за договором фінансового лізингу, яка отримана 11.04.2015 р., що підтверджується поштовим повідомленням про отримання поштової кореспонденції та встановлено судовим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2016 р. у справі за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна». Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для скасування виконавчого напису не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Звертаючись до суду позивач просить скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Маринець О.С. 18.06.2015 р., однак такий спосіб захисту не передбачений вимогами чинного законодавства. У разі порушення прав боржника з боку стягувача при стягненні заборгованості за зобов»язаннями, що виникли на підставі договору, шляхом вчинення виконавчого напису, особа, права якої порушені має право звернутись до суду з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому обраний позивачем спосіб захисту не є вірним. Крім того, суд вважає, що звертаючись до суду з позовом до приватного нотаріуса Маринець О.С., позивач не обґрунтувала свої вимоги в цій частині. Відповідно до роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішується судом у порядку цивільного судочинства за позвами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Оскільки, в даному випадку існує спір між боржником і стягувачем щодо правомірності звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису і витребування майна в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус є неналежним відповідачем у даному спорі, в зв»язку з чим вимоги до нього не підлягають задоволенню. З врахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст..88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed