Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У грудні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 серпня 1985 року [PERSON] , мати позивачки, отримала ордер № 292 на заняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська на склад сім`ї з п`яти осіб - [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті у спірній квартирі залишилися проживати позивачка та її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що окрім них, на теперішній час в квартирі зареєстровані відповідачі, які не проживають за місцем реєстрації з 2005 року. Відповідачі не сплачують за комунальні послуги та не беруть участі в утриманні квартири, добровільно знятися з реєстрації відмовляються. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою перешкоджає позивачці повною мірою користуватися квартирою та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, просила суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просила провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 серпня 1985 року [PERSON] , мати позивачки, отримала ордер № 292 серії 01 на заняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська на склад сім`ї з п`яти осіб - [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2017 року. Згідно Довідки № 12673 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, відповідачі у вказаній квартирі не проживають, що підтверджується актами від 05.12.2019 року, посвідченими головою правління ОСББ «Берізка Дніпро» Баличевою С.О. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад встановлений законом строк, збереження права користування ними, поважних причин не проживання чи перешкод їм у користуванні таким, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивачки про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved