Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору недійсним та переведення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.06.2007 року між [PERSON] (позивач) та ПАТ «УкрСиббанк» (відповідач 2) було укладено Договір про надання споживчого кредиту, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику однією сумою кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 366 000 швейцарських франків, а позичальник прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, вносити платежі на погашення кредитної заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитом. Позивач вважає, що укладання кредитного договору супроводжувалось порушенням банком норм чинного законодавства України, оскільки сума за Кредитним договором видана на придбання ТОВ «Виробничо-поліграфічне підприємство «Оберіг» (відповідач 1). З метою придбання Товариства за вищевказаним договором 29.11.2006 між Банком та позичальником було укладено Кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 257 000 швейцарських франків, що в еквіваленті дорівнює 1 075 433,98 грн за курсом НБУ. Під час проведення між сторонами попередніх переговорів стосовно надання кредиту на придбання Товариства за Кредитним договором відповідач ПАТ «УкрСиббанк" погодився видати кредит на суму, яка становить вартість Товариства і підтвердив, що оціночна вартість майна Товариства достатня для виділення кредитних коштів. Однак під час укладання Кредитного договору банк відмовився надати позичальнику кредитні кошти на суму, обумовлену сторонами під час попередніх переговорів. Позивач стверджує, що загальна сума кредитних коштів за кредитними договорами від 27.06.2007 та від 24.11.2006 становить 623 000 швейцарських франків, що в еквіваленті дорівнює 2 128 916,21 грн. Дана сума кредитних коштів покриває вартість частки в статутному капіталі Товариства, що свідчить про намір отримання кредиту та використання кредитних коштів для здійснення господарської діяльності Товариства. Позивач кредитні кошти за Кредитним договором фізично не отримувала і для власних (споживчих) потреб не використовувала, оскільки кредитні кошти у сумі, передбаченій кредитним договором автоматично була перерахована банком на придбання позивачем нежитлового приміщення, що знаходилось у складі статутного фонду Товариства. [PERSON] вважає за необхідне визнати недійсним кредитний договір та перевести свої обов'язки у зобов'язанні за Кредитним договором відповідачу ТОВ «Виробничо-поліграфічне підприємство «Оберіг», цим самим здійснити заміну неналежного боржника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11175636000, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 366 000 швейцарських франків, а позичальник прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, вносити платежі на погашення кредитної заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитом (а.с.7-10). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Проаналізувавши спірний кредитний договір та вищенаведені норми законодавства, суд встановив, що кредитний договір №11175636000 від 27.06.2007 містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується підписом позивача на всіх сторінках договору (а.с.7-10). Згідно ч. 1 ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як встановлено судом, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» не надав позивачу згоди на заміну боржника. Таким чином, відповідно до чинного цивільного законодавства суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 520, 524-526, 530, 638, 1054 ЦК України; ст. 11, 18, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

Outcome: dismissed