Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 3200 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що влітку 2018 року вона домовилась з працівниками, у т.ч. [PERSON] про виконання робіт з монтажу зовнішньої теплоізоляції стін кімнати в квартирі. Відповідач повідомив, що вартість робіт з оздоблення стін буде становити 6500 гривень та необхідність сплати половини вартості. Позивач стверджує, що вона передала відповідача грошові кошти в розмірі 3200 гривень без оформлення будь-яких угод, однак роботи не були виконані, а кошти не були повернуті, в зв`язку з чим вона звернулась до органів поліції, які порадили звернутись за захистом порушеного права до суду. 16.01.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем на момент розгляду справи відзив не подано. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.20118 р. позивач звернулась до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про те, що 03.07.2018 р. вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 3200 гривень за ремонт, однак такі роботи не були проведені, а кошти не були повернуті. Під час проведення перевірки за поданою заявою [PERSON] повідомив працівникам поліції, що ремонті роботи він не провів,а грошові кошти повернув,перерахувавши платіж через АБ «ПриватБанк». Позивач звернулась до суду про стягнення грошових коштів з відповідача в розмірі 3200 гривень в судовому порядку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов"язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст..ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2 ) зміна умов зобов`язання; 3 ) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень ст. 76 ЦПк України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України . Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України) Одним із елементів доказування у спорах даної категорії є доведення позивачем свого права на звернення до суду з позовом про відшкодування збитків, а саме належність йому майна, що було пошкоджено, та наявність збитків і їх розмір. При зверненні до суду позивачем не надано доказів наявності договірних відносин між нею та відповідачем щодо надання послуг, передачі йому грошових коштів, умов зобов`язань, які брав на себе відповідач, строк виконання таких зобов`язань, а також умови оплати таких послуг. Висновок від 22.10.2018 р. ДОП Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві Карпінського С.В. за результатами проведеної перевірки заяви позивача до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві не може бути належним та достатнім доказом на підтвердження наявності договірних зобов`язань між сторонами, а також передачі коштів, оскільки як вбачається з даного висновку будь-які докази не досліджувались, а висновок ґрунтується лише на поясненнях сторін. Крім того, такі пояснення були відібрані від [PERSON] за телефоном, що не може бути допустимим доказом на підтвердження обставин, викладених позивачем. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в зв`язку з недоведеністю заявлених вимог та обставин, викладених в позовній заяві, що були підставами для звернення до суду. На підставі положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed