Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до договору дарування від 10.12.1996 року вони є власниками квартири № 13 у житловому будинку № 18, що знаходиться по вул. Легоцького в м. Ужгороді, в якій по сьогоднішній день проживають та зареєстровані. Разом з ними в даній квартирі зареєстрований їх син [PERSON], який з 2012 року не проживає з ними однією сім»єю, а де саме фактично проживає їм не відомо, оскільки понад чотири роки вони зовсім не спілкуються і не контактують один з одним. Відповідач не цікавиться їхньою долею та не допомагає їм, хоча знає, що вони люди похилого віку. Реєстрацію відповідача у їхній квартирі призводить до необхідності сплати позивачами зайвих коштів за комунальні послуги, за особу, яка фактично ними не користується, а позивачі являються пенсіонерами і перебувають в скрутному матеріальному становищі. Факт не проживання відповідача за адресою місця реєстрації більше чотирьох років підтверджується довідками обслуговуючих їх будинок товариств, а також актами перевірки паспортного режиму від 19.01.2016 року та від 14.09.2016 року. А тому просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 13 в буд 18 по вул. Легоцького в м. Ужгороді та зобов»язати органи державної реєстрації зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS]. У судове засідання позивачі, а також представник позивача [PERSON] не з"явилися, хоча про час про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивачки [PERSON] про розгляд справи у її відсутності, а також заява представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Новини Закарпаття» № 24 (4639) від 01.04.2017 року, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, згідно договору дарування від 10.12.1996 року [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири № 13 у житловому будинку № 18, що знаходиться по вул. Легоцького в м. Ужгороді. Згідно довідки ТОВ «Житло-Сервіс» від 14.09.2016 року № 1164, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та постійно проживають за адресою: [INFO]. Також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який у вказаній квартирі не проживає з 2012 року. Факт не проживання [PERSON] у квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 18/13 підтверджується також актами перевірки паспортного режиму від 18.01.2016 та 14.09.2016 року, складеними комісією в складі майстра технічної дільниці та паспортистом, за участю сусідів по квартирі, затвердженим директором ТОВ «Житло-Сервіс», відповідно до яких підтверджено, що [PERSON] не проживає у [INFO] з 2012 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що [PERSON] з 2012 року не проживає в квартирі позивачів, яка належить останнім на праві власності, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивачів про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 18/13 є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про зобов»язання органів державної реєстрації зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі, то в цій частині суд відмовляє в позові, оскільки за вимогами\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~\~\~ проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного\~\~\~\~ рішення\~\~\~\~ суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Крім того, зобов'язання третіх осіб до будь-яких дій не передбачено законом як спосіб захисту. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial