Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути з відповідача 20 286 грн. 88 коп., з них заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 082 грн. 44 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом-324 грн. 36 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 19 251 грн. 30 коп., а також повернення судових витрат у сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування свого позову Банк посилається на те, що 26.01.2007 року Банком з [PERSON] було укладено кредитний договір № LGXRRХ06400337, згідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 002 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти / щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом , за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим вона станом на 04.02.2014 року має заборгованість - 20 286 грн. 88 коп., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 082 грн. 44 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом-324 грн. 36 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 19 251 грн. 30 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача Маякова І.В. в судовому засіданні повністю підтримала позов і підтвердила доводи, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що кредит погашено. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: 26.01.2007 року Банком з [PERSON] було укладено кредитний договір № LGXRRХ06400337, згідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 002 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти / щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом , за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Вказані обставини підтверджуються копією Договору та копією Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с.6-10). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим він станом на 04.02.2014 року має заборгованість - 20 286 грн. 88 коп., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 082 грн. 44 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом- 324 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 19 251 грн. 30 коп. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком заборгованості, який у суду не викликає сумніву, оскільки він зроблений відповідно до умов Договору та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» і відповідає вимогам норм ЦК України. (а.с.5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи, згідно кредитного договору № LGXRRХ06400337 від 26.01.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 2 002 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячні платежі) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. За таких обставин суд вважає, що у позивача виникло право на стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу. Право встановлювати в договорі розмір та порядок нарахування неустойки надано сторонам ч. 2 статті 551 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Із системного аналізу зазначених норм права випливає, що за взаємною згодою сторони можуть збільшувати тривалість позовної давності, встановленої законом і стосується це як загальних, так і спеціальних строків. Як вже зазначалося вище відповідач надав згоду на те, що заява разом із запропонованими позивачем умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір. Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафу за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.10). Отже, сторони відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам домовилися про збільшення строку позовної давності стосовно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що передбачено ст. 259 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання між сторонами по загальному правилу мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. За змістом ч. 3 статті 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як зазначено вище, суми заборгованості за тілом кредиту немає; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 082 грн. 44 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 324 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 19 251 грн. 30 коп. Тобто, розмір заявленої до стягнення пені є непропорційно великим порівняно із сумою боргу. За таких обставин, з урахуванням зазначених вище положень статей Цивільного кодексу України, суд вважає, що підлягає зменшенню сума пені до 2000 гривень 00 коп., виходячи з засад розумності та справедливості, а також враховуючи, що раніш за судовим наказом судді Старобільського районного суду від 14.08.2008 року відповідач на користь Банку сплатила 5 813 грн. 45 коп. (а.с.4, 20). Крім того, суд враховує, що заборгованості за тілом кредиту немає. Проаналізувавши зазначені обставини по справі в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 082 грн. 44 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом-324 грн. 36 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 2 000 грн. 00 коп., а всього 7 406 грн. 80 коп. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, то з відповідача на користь Банку підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений при поданні позову до суду. При цьому суд враховує, що позов задоволений частково, а тому судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Заперечення відповідача проти позову суд до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтовані на доказах. Відповідно до умов Кредитного договору позивач має право нараховувати проценти, оскільки судовий наказ судді Старобільського районного суду від 14.08.2008 року було виконано 16.05.2011 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються до дня повернення позики. Вищевказані положення ч.1 ст.1048 ЦК України розповсюджуються на кредитні договори відповідно до ст.1054 ЦК України. З наданого Банком суду письмового розрахунку вбачається, що Банком враховані квитанції, сплачені відповідачкою [PERSON] при виконанні судового наказу: від 20.01.2010 року, від 22.11.2010 року, від 21.12.2010 року, від 24.01.2011 року, від 23.02.2011 року, від 22.03.2011 року, від 16.05.2011 року на загальну суму 5 857 грн. 45 коп. (а.с. 5,20). Але суд враховує, що у ці сплачені суми входять і сплачені тіло кредиту і проценти. На підставі викладеного і ст.ст.526, 530, 536, 549, 551, 616, 625, 1046, 1048, 1049, 1050-1055 ЦК України,

Outcome: partial