Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитини щомісячно, але не меньше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2015 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №72 від 15.02.2016 р., №73 від 15.02.2016 р. позивача було призначено опікуном над малолітніми племінниками [PERSON] та [PERSON] Батько дітей невідомий, відповідач була одинока мати. Відповідач [PERSON] ухиляється від утримання та виховання дітей, матеріальної допомоги на придбання продуктів харчування, одягу, ліків не надає. Всі обов'язки по визованню дітей покладені на позивача. Діти проживають разом з позивачем, а тому позивач потребує матеріальної допомоги на їх утримання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, посилаючись на викладене у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явилась, причини неявки невідомі, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином, поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилась [INFO], та [PERSON], народився [INFO] батьками яких вказано: батько-[PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-8). На час народження дітей відповідач [PERSON] не перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі, дані про батька народжених дітей [PERSON] та [PERSON] внесені до актових записів про народження дитини у порядку, передбаченому ст. 135 СК України. 02.12.2015 р. заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №72 від 15.02.2016 р., №73 від 15.02.2016 р. позивача [PERSON] було призначено опікуном над малолітніми племінниками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 6). Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до довідки Ф№3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва №3690 від 21 жовтня 2016 р. у приватному будинку [ADDRESS], зареєстровано п'ять осіб: позивач по справі - [PERSON] його сестра відповідач по справі - [PERSON] їх батько - [PERSON] та неповнолітні - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштована, працює на ринку, а тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що аліменти з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] необхідно стягнути у твердій грошовій сумі у розмірі зазначеному позивачем, а саме по 1500 грн. на кожну дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття, або ж зміни матеріального стану сторін, на користь [PERSON] Враховуючи викладене, а також зважаючи на реальні витрати позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved