Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом у якому просить виділити їй з дітьми в користування кімнати 17,3 кв.м. та 11,6 кв.м., а [PERSON] кімнату 10,8 кв.м. у квартирі [ADDRESS]; зобов'язати Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з нею та [PERSON] окремі договори найму виділених у користування кімнат. У своїх вимогах посилається на неприязні стосунки, що склалися між нею та [PERSON] і які перешкоджають нормальному користуванню житловою площею спірної квартири. [PERSON] поданий зустрічний позов до [PERSON], третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про вселення члена сім'ї та усунення перешкод в користуванні квартирою. У своїх вимогах посилається на реєстрацію шлюбу з [PERSON] 22.11.2013 року та відмовою державної міграційної служби у її реєстрації у його квартирі. 28.04.2014 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про виділення в користування житлових кімнат та зміну договору найму та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про вселення члена сім'ї та усунення перешкод в користуванні квартирою об"єднано в одне провадження для спільного розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримують заявлені вимоги та просять їх задовольнити, у зустрічному позові просять відмовити. [PERSON] та його представник просять відмовити у основному позові з огляду на те, що у разі задоволення основного позову [PERSON] буде таким, що потребує поліпшення житлових умов, як ветеран війни, та буде мати право постановки на квартирний облік, а зустрічний позов просить задовольнити. Третя особа Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надіслала лист у якому зазначила, що Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], та заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про виділення в користування житлових кімнат та зміну договору найму. Справу просить слухати у відсутність представника Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] про виділення в користування житлових кімнат і зміну договору найму не підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] про вселення члена сім'ї і усунення перешкод в користуванні квартирою також не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно довідки форми № 3 Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» ЄРРЦ філія 814 від 30.10.2013 року, спірна квартира [ADDRESS] є трикімнатною ізольованою квартирою жилою площею 39,70 кв. м. (а.с.4). Власником особового рахунку є [PERSON] Разом з ним зареєстровані в квартирі: [PERSON] - онука, [PERSON], [INFO] - праонук, [PERSON], [INFO] - праонука. [PERSON] надане свідоцтво про народження її сина [PERSON] [INFO], видане 18.02.2006 року відділом РАЦС Святошинського РУЮ м. Києва (актовий запис 443) (а.с.5) та свідоцтво про народження доньки - [PERSON], [INFO], видане 02.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві (актовий запис 3784 (а.с.6). В матеріалах справи містяться сплачені [PERSON] рахунки за житлово-комунальні та інші послуги спірної квартири за деякі місяці 2013 року (а.с.13-15). Як пояснює позивач, рахунки на сплату заповнювались нею за її приблизними підрахунками зважаючи на перешкоджання відповідачем у її праві користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний житловий будинок, не можуть бути самостійним предметом договору найму: не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв»язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Як випливає зі змісту ст.104 Житлового Кодексу України, член сім'ї наймача, може вимагати укладення з ним окремого договору найму жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді окремої ізольованої кімнати у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи вищеприведені норми Житлового Кодексу України, можна зробити висновок, що дані правовідносини що стосуються найму приміщення розповсюджуються як на членів сім»ї наймача, так і на тих, які вже не є такими. Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Наступна ст.48 ЖК України передбачає, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до вимог п. 14 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470 «Про затвердження правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР» такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до інвалідів війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації. Згідно викопіювання з поверхневого плану квартири [ADDRESS] (а.с.52), спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 10,8 кв. м., 17,3 кв.м. та 11,6 кв. м. загальною житловою площею 39,7 кв. м. [PERSON] є ветераном війни - інвалідом війни І групи, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] виданого 17.07.2013 р. (а.с. 92). Таким чином, у разі виділення у користування [PERSON] кімнати площею 10.8 кв.м., а [PERSON] з дітьми кімнат розміром 17,3 кв.м. та 11,6 кв.м. квартира буде вважатись комунальною, що надасть право [PERSON] право як інваліду війни стати особою, що потребує поліпшення житлових умов з постановкою на квартирний облік. Отже, позовна вимога [PERSON] «про виділення у користування [PERSON] та її малолітнім дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] дві кімнати розміром та 11,6 кв.м. 17,3 кв.м. з балконом, а в користування [PERSON] виділити кімнату розміром 10,8 кв.м. квартири [ADDRESS], залишивши у їх спільному користуванні коридор, санвузол, кухню та вбудовану шафу» не підлягає задоволенню, оскільки такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання представника [PERSON] [PERSON] на те, що у [PERSON] є інше житло судом не береться до уваги, оскільки на підтвердження даного факту суду не надано доказів. Позовна вимога «зобов'язати Святошинську РДА в м. Києві змінити договір найму спірної квартири з урахуванням виділених в користування кімнат» не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога є похідною від основної вимоги, а крім того суд не вправі зобов'язувати вчиняти будь-які дії особу, яка є третьою особою в справі. Що стосується зустрічного позову [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Отже з вищезазначеної норми вбачається, що для вселення у спірну квартиру [PERSON] необхідна письмова згода всіх повнолітніх членів сім»ї, а також звернення до державних органів про проведення такої реєстрації за місцезнаходженням житла. Виходячи із доказів, наданих [PERSON], до державної міграційної служби він не звертався, отже за даних обставин суд не вбачає порушень прав [PERSON] що стосуються визначення місця проживання його дружини у розумінні ст. 16 ЦК України. Одне лише його посилання на укладення шлюбу з [PERSON], а також те, що [PERSON] не є членом його сім»ї не можуть бути підставою для вселення [PERSON] А тому, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні даної позовної вимоги. При ухваленні саме такого рішення суд також приймає до уваги наявність у [PERSON] власного житла - трикімнатної квартири [ADDRESS] у якому вона зареєстрована на час розгляду справи. Також суддя відмовляє [PERSON] у задоволені позовних вимог про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та виселення [PERSON] і її неповнолітніх дітей з огляду на наступне. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Із пояснень як позивача, так і відповідача та наданих доказів вбачається наявність напружених та конфліктних стосунків між [PERSON] та [PERSON] на протязі досить довгого періоду часу. На підтвердження їх існування позивач надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 26.12.2012 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: ВГІРФО Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (а.с.59-61), звернення до Прокурора Святошинського району м. Києва від 24.01.2014 р.(а.с.53-57), довідку лікаря невропатолога поліклініки Шевченківського району м. Києва від 04.04.2013 року в якій зазначено її діагноз - забій м'яких тканин голови та довідку № 5/11 травмпункту Святошинського району м. Києва від 04.04.2013 року з діагнозом струс головного мозку (а.с.16). Тобто судом встановлено, що [PERSON] та її неповнолітнім дітям чиняться перешкоди у проживанні в спірній квартирі за причини неприязних відносин між сторонами, в той час, як останні мають рівні права у користуванні спірною квартирою, а тому позовні вимоги про виселення [PERSON] і її неповнолітніх дітей та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням не можуть бути задоволені в зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed