Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що [PERSON] з 14.08.1993 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Їх чоловік та батько, [PERSON], перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи прохідником в ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». [INFO] о 09.40 годин з [PERSON] трапився нещасний випадок на виробництві внаслідок якого останній помер, що підтверджується актом [NUMBER] від 16.07.2014 року. У зв'язку зі смертю [PERSON], позивачам була заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань, яких вони зазнали та будуть зазнавати на невизначено тривалий час у зв'язку з безповоротною втратою близької їм людини і ця втрата призвела до порушення їх нормальних життєвих зв'язків. Внаслідок смерті чоловіка та батька, яка настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивачам було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивачі втратили близьку їм людину батька та чоловіка, який для позивача [PERSON] та її неповнолітніх дітей був єдиним годувальником родини. Смерть батька та чоловіка завдає позивачам душевного болю та моральних страждань. У зв'язку з тим, що діючим законодавством, а саме ст.1168 ЦК України, передбачено право позивачів на відшкодування моральної шкоди у зв»язку зі смертю їх чоловіка та батька, просять суд стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в розмірі по 100 000 грн. кожному з позивачів. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві і просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається його розписка. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, згідно заяви позивача, останній не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 14.08.1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). З копії свідоцтва про народження від 28.12.1993 року (а.с.4) вбачається, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Копією свідоцтва про народження від 04.03.2006 року (а.с.5) та копією свідоцтва про народження від 02.09.2010 року (а.с.6) підтверджується, що батьком [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Свідоцтвом про смерть (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO]. Смерть [PERSON] сталася на виробництві, внаслідок нещасного випадку. Нещасний випадок, який стався [INFO] та призвів до смерті [PERSON], прохідника дільниці підготовчих робіт-2 шахти «Білозерська ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку(за формою Н-5) від 15.07.2014 року та актом про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом (за формою Н-1) № 3 від 16.07.2014 року. Зазначеними актами встановлено, що смерть [PERSON] настала за таких обставин: 27 січня 2014 року [PERSON] виконуючи свої трудові обов'язки отримав наряд, разом з іншими працівниками, на проведення та кріплення 1 південного конвеєрного штреку бремсберга №3 пласта 18 горизонту 550м. [INFO] в 00 годин 25 хвилин прохідник [PERSON] після переодягнення у робочій лазні отримав у приміщенні лампової саморятівник, індивідуальний світильний, респіратор і направився до клітьового ствола для спуску в шахту, щоб дістатися до дільничної виробітки для виконання отриманого наряду. О 2 годині 00 хвилин [PERSON] приступив до виконання робіт з затягування боків виробітки дерев'яною затяжкою протягом робочої зміни, до 08 години 00 хвилин. Після чого, в 8-00 годин [PERSON] виїхав на поверхню та о 9-40 годин після миття в лазні, перевдягаючись у відділенні для зберігання одягу відчув погіршення стану здоров'я та втратив свідомість. [PERSON] відправили в медичний пункт шахти, де надали термінову допомогу та викликали реанімаційно-протишокову групу (РПГ). Після детального огляду лікарями РПГ прохідника [PERSON] о 10 годині 15 хвилин була констатована біологічна смерть (а.с.8-13). У відповідності до вишевказаних актів за формами Н-1 та Н-5 причиною смерті потерпілого [PERSON] стало раптове погіршення здоров»я внаслідок ішемічної хвороби серця у формі гострої коронарної недостатності на фоні нерізко вираженого атеросклеротичного коронаросклерозу (а.с. 8-13). Згідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України підприємство мало створити потерпілому, як і іншим працівникам, належні небезпечні умови праці, за яких факт настання пошкодження здоров'я та смерті були неможливими. Однак, суд вважає, що саме через шкідливі та небезпечні умови праці з чоловіком та батьком позивачів по справі стався нещасний випадок, внаслідок якого настала смерть. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Відповідно до ст.38 Гірничого закону України, власник (керівник) гірничого підприємства зобов'язаний забезпечувати: прийняття працівників на роботу та проходження ними попереднього медичного огляду з метою встановлення фізичної та психофізіологічної придатності до виконання даної роботи; безпеку гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах; медичне та санітарно-побутове обслуговування працівників гірничих підприємств, а працівників, зайнятих на роботах із шкідливими умовами праці, - спеціальним одягом, взуттям, засобами індивідуального захисту; відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним та юридичним особам і довкіллю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що смерть [PERSON] настала внаслідок дії шкідливих умов праці на підприємстві відповідача і тому саме останній повинен відповідати за завдану шкоду. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач для доведення факту, що нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом стався внаслідок непереборної сили або з умислу чи грубої необережності потерпілого [PERSON] не надано ніяких документів чи інших доказів. Враховуючи наведене, суд вважає, що саме діями відповідача позивачам по справі спричиненні моральні страждання, пов'язані зі смертю батька, чоловіка, яка є наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві, власником якого є відповідач. Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п.4 - позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п.5 ч.2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є: акт форми [NUMBER] від 16.07.2014 року (а.с.11-13), акт форми Н-5 від 16.07.2014 року (а.с.8-10), якими підтверджується, що умови виробництва де працював [PERSON] були небезпечними і саме внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці останній загинув. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що смертю [PERSON] позивачам - [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON], внаслідок чого нещасний випадок у зв»язку з погіршення йог стану здоров'я призвів до смерті останнього. Отже, суд вважає, що смерть [PERSON] внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом спричинило позивачам моральну шкоду, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях. При цьому моральні страждання пов'язані з фізичним станом, а саме душевних хвилюваннях, постійні думки про те, що поховали свого батька та чоловіка. Після загибелі батька та чоловіка нормальні життєві та сімейні зв'язки позивачів втрачені. Після загибелі батька погіршився стан здоров»я позивачів. Фізичні страждання полягають в гострих болісних відчуттях за загиблим батьком та чоловіком, що виникають постійно, у відчутті постійного дискомфорту, порушені нормальних життєвих зв»язків позивачів. З втратою чоловіка та батька позивачі по справі позбавилася належного піклування, на яке розраховували, що спонукає позивачів постійно вирішувати матеріальні та побутові проблеми, тобто докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати позивачів, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Враховуючи те, що в судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], позивачам заподіяні моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької їм людини, а саме чоловіка та батька, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя, суд, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи глибину моральних страждань позивачів, безповоротність втраченого, вважає, що на користь позивачів - [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], з відповідача має бути стягнуто по 75 000 гривень кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь позивача [PERSON] з відповідача має бути стягнуто 65 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.10 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Згідно п.35 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК). При пред'явленні позову кількома звільненими від сплати судового збору позивачами до одного відповідача судовий збір з відповідача стягується в дохід держави з урахуванням загальної суми всіх вимог. Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, роз'яснення постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а також те, що відповідача не звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2204,80 грн.

Outcome: partial