Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині після померлого [INFO] батьки [PERSON] в розмірі 1/2 частки всього спадкового майна, скасувати частково свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 вересня 2014 року на ім'я [PERSON] та визнання за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року встановлено факт родинних відносин між нею та [PERSON] як між рідними дочкою та батьком. Після смерті батька вона прийняла спадщину на підставі ст.1268 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, проте 18 липня 2014 року державний нотаріус Ніжинської міської нотаріальної контори повідомила її про те, що [PERSON] склав заповіт на все майно не на її користь, тому згідно заповіту вона не має права на одержання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мають неповнолітні, малолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки. На день смерті батька [PERSON] вона вже була непрацездатною, оскільки отримувала пенсію за віком за Списком №2 згідно закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 19 лютого 2011 року, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Івашко В.В. позов підтримали за викладених в заяві підстав. Представник відповідача - адвокат Васюк Д.Г.в судовому засіданні надав письмове заперечення на позов і просив відмовити в задоволенні позову [PERSON], оскільки відповідно до ч.3 ст. 75 Сімейного кодексу України, ст.1 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під працездатними розуміються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пенсійний вік визначений в ст.12 закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.13 закону України «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» і для жінок становить 55 років при стажі роботи не менше 20 років. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору Чумак Л.В. заперечувала проти задоволення позову посилаючись на повідомлення №678/02-14 від 19.06.2015 року. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки та представника відповідачки, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та померлим [INFO] [PERSON], як між рідними дочкою та батьком. У встановлений законом строк позивачка звернулася до Ніжинської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Ніжинської міської державної нотаріальної контори №678/02-14 від 19.06.2015 року [PERSON], який помер [INFO], склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу [PERSON] від 09 липня 2012 року за р.№965 на все майно не на користь [PERSON], тому згідно вищезгаданого заповіту вона не має права на одержання свідоцтва про право на спадщину. Заповіт померлого [PERSON], яким він заповідав все належне йому майно [PERSON],не змінено і не скасовано. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на день смерті батьки отримувала пенсію за віком за Списком №2 згідно закону України « Про пенсійне забезпечення», починаючи з 19 лютого 2011 року. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує. Згідно ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 12 закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний вік для жінок встановлений 55 років при стажі роботи не менше 20 років. Факт отримання [PERSON] пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно закону України « Про пенсійне забезпечення», починаючи з 19 лютого 2011 року, не свідчить про її непрацездатність в розумінні ст.1241ЦК України як особи, що має право на обов*язкову частку у спадщині, враховуючи, що на день смерті батьки вона мала вік 52 роки і пояснила, що по даний час продовжує працювати в Ніжинській рай лікарні. За цих обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині після померлого [INFO] батька [PERSON] в розмірі 1/2 частки всього спадкового майна, скасування частково свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 вересня 2014 року на ім'я [PERSON] та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed