Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що 06.04.2017 року о 18.50 год. по вул.Н.Лугова, 2 в м.Києві автомобілем марки «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, здійснено ДТП, в результаті якої застрахований позивачем автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , (договір страхування № 250535437.16 від 12.10.2016 року), що належить ТОВ «Український лізинговий фонд», під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до довідки про ДТП та постанови Подільського районного суду м.Києва від 26.05.2017 року, ДТП мала місце внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Вказану вище подію страховиком визнано страховим випадком. Згідно звіту № 227/04/17 від 10.05.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого становить 99 211,75 грн. Відповідно до умов договору страхування, страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, в зв`язку з чим було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку № 2332 від 14.04.2017 року ТОВ «Автоарт» у розмірі 111 216,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням 4735 від 12.05.2017 року. Позивач зазначає і про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригода була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1800261 ПАТ «НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну в розмірі 100 000 грн. Отже, відповідач має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 11 216,43 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 11 216,43 грн., а також сплачену суму судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання, в якому просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що 11.10.2016 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Український лізинговий фонд» було укладено договір страхування № 250535437.16, за умовами якого позивач здійснив страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «Тойота Камри», д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Український лізинговий фонд». 06.04.2017 року о 18.50 год. по вул.Н.Лугова, 2 в м.Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості та інтервалу, що призвело до зіткнення з їдучим попереду автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Подільського районного суду м.Києва від 26.05.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказану вище подію визнано страховим випадком, про що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» складено страховий акт № 151467 від 24.04.2017 року та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, згідно якого розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 06.04.2017 року із забезпеченим транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , становить 111 216,43 грн. згідно рахунку на оплату вартості відновлювального ремонту автомобіля № 2332 від 14.04.2017 року. Згідно платіжного доручення № 4735 від 12.05.2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Український лізинговий фонд» у розмірі 111 216,43 грн. За змістом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у положеннях ст. 27 закону України «Про страхування». Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру завданої шкоди, позивачем надано копію вищевказаного рахунку щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1800261 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - 100 000 грн., з франшизою, яка дорівнює нулю. Таким чином, до позивача на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи - відповідача [PERSON] , а у останнього на підставі ст. 1194 ЦК України виник обов`язок виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.04.2017 року, набрала законної сили і на підставі даного рішення позивачем потерпілому ТОВ «Український лізинговий фонд» відшкодована матеріальна шкода у розмірі 111 216,43 грн., у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] на суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 11 216,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved