Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, залишення доньки проживати з нею та стягнення аліментів на утримання доньки. В позові вказано, що 30.12.2000 року зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого мають доньку [PERSON] - [INFO]. Спільне проживання з відповідачем не склалося і протягом останніх 10 років разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб існує лише формально і примирення неможливе. Відповідач у добровільному порядку не бажає утримувати доньку. Позивачці відомо, що відповідач працює не офіційно і має достатні доходи. Вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно. Просить також розірвати шлюб та залишити дитину на проживання з нею. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав та дав пояснення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 30.12.2000 року сторони одружились 30.12.2000 року у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.12.2000 року зроблено запис за № 1489. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 07.08.2001 року відповідач є батьком, а позивачка - матір'ю [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Сторони не підтримують сімейних стосунків. Юридичне місце проживання дитини визначити місцем проживання позивачки, відносно чого відповідач не заперечує. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст.182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач не має постійного доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved