Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року Головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації Паталах В.Ф., в порядку окремого провадження, звернувся до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON], 1987 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня» з 2010 р. з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром, безперервний тип перебігу». З 2010 року по 2013 рік [PERSON] неодноразово проходив лікування у психіатричному стаціонарі, остання госпіталізація з 13.07.2012р. по 19.10.2012р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2012 року до [PERSON] застосовано амбулаторну психічну допомогу примусовому порядку згідно ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу». Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2013 року продовжено застосування амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядку. На протязі останніх 6 місяців [PERSON] дільничного лікаря-психіатра відвідує нерегулярно, приймає підтримуючу терапію, проте від прийому ліків ухиляється, критика до хвороби відсутня, маячні ідеї на адресу сусідів не гублять своєї актуальності. За висновками комісії лікарів-психіатрів хворий від 16 квітня 2014 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, являє собою активний тип соціальної небезпеки, внаслідок чого потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. З метою запобігання вчиненню [PERSON] соціально-небезпечних дій та захисту прав інших осіб, просить суд винести рішення про продовження у примусовому порядку амбулаторну психіатричну допомогу [PERSON] без його згоди. Представники заявника Волошина Є.В., Кисленко В.Ф., кожен в окремості, у судовому засіданні заяву Головного психіатра Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації Паталаха В.Ф. підтримали та просили суд її задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду заяви до суду не надав. Суд, заслухавши пояснення представників заявника, думку прокурора, який вважає, що заява підлягає задоволенню, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], 1987 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня» з 2010 р. з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром, безперервний тип перебігу». З 2010 року по 2013 рік [PERSON] неодноразово проходив лікування у психіатричному стаціонарі, остання госпіталізація з 13.07.2012р. по 19.10.2012р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2012 року до [PERSON] застосовано амбулаторну психічну допомогу примусовому порядку згідно ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу». Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2013 року продовжено застосування амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядку. (а.с. 3) На протязі останніх 6 місяців [PERSON] дільничного лікаря-психіатра відвідує нерегулярно, приймає підтримуючу терапію, проте від прийому ліків ухиляється, критика до хвороби відсутня, маячні ідеї на адресу сусідів не гублять своєї актуальності. За висновками комісії лікарів-психіатрів хворий від 16 квітня 2014 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, являє собою активний тип соціальної небезпеки, внаслідок чого потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. (а.с. 2) Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. № 1489-ІП передбачено, що амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. За таких обставин, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, оскільки є відомості для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він може завдати значної шкоди своєму здоров'ю або здоров'ю оточуючих у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Outcome: approved