Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 06 липня 2020 року, позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, просить суд збільшити розмір аліментів та позбавити відповідача батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.10.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 08.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. За рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/432/16-ц з [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 20.01.2016 року по 27.02.2022 року. Відповідач злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, а саме не сплачує аліменти більше 4 років. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] , складеного головним державним виконавцем Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві, станом на 31.01.2020 рік заборгованість відповідача складає 145 801 грн. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, добровільно матеріальної допомоги відповідно до потреб дитини не надає, але має реальну можливість її надавати. Таким чином, з 08.04.2014 року [PERSON] жодної матеріальної чи моральної підтримки своїй дитині не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, при цьому абсолютно не цікавиться життям своєї дитини та її матеріальним забезпеченням. З урахуванням вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2020 року, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав - орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, що знаходиться за адресою: 04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 16. 08.12.2020 року та 24.03.2021 року судом винесені ухвали про витребування доказів. Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року та 18.05.2021 року розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, з підстав, наведених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Треті особи в судове засідання не з`явились, від представника органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради та служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, представник органу опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради не заперечує проти прийняття заочного рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування № 32/1178 від 03.06.2021 року. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 16 листопада 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровоград у справі № 405/74/14-ц від 08.04.2014 року. /а.с. 8/ Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /а.с. 7/ Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2017 року по справі № 495/432/16-ц, задоволено позов [PERSON] , та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 20.01.2016 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. 15.03.2017 року на підставі вищезазначеного рішення суду, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист. При цьому, у зв`язку з несплатою аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження, за відповідачем станом на січень 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 145 801 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції /м. Київ/. Судом встановлено, що позивач зверталась з приводу несплати аліментів [PERSON] до Київської місцевої прокуратури № 55 та прокуратури Житомирської області. У відповідності до листа Національної поліції в Житомирській області, повідомлено, що 13.07.2020 року звернення [PERSON] щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, Радомишльським відділенням поліції зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за № 3398. За результатами проведеної перевірки, вищевказані матеріали направлено за територіальною належністю до Оболонського УП ГУНП в м. Києві для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки про склад сім`ї № 127, виданої 20.07.2020 року ОСББ «Шевченко, 46 А», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входить зокрема,- син [PERSON] , [INFO] . Позивач у своєму позові вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, в той же час жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, злісно ухиляється від сплати призначеного за рішенням суду розміру аліментів, у зв`язку з чим за доцільне вважає їх збільшення. Крім того, у сукупності наведених підстав, вказує на ухиленні відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків. Так, у відповідності до характеристики з учбового закладу, де наразі навчається дитина [PERSON] , лише мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню студента, завжди цікавиться його студентським життям, тримає на контролі навчання, співпрацює з класним керівником. На виконання вимог ст. 19 СК України, а також з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було витребувано з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради як органу опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , що надійшов на адресу суду 07.06.2021 року за № 32/1178. Як вбачається з мотивувальної частини даного висновку служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації інформує, що зі слів громадянина, який проживає в кв. [NUMBER] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тривалий час не проживає, відомостей про місце перебування немає. Також підтверджено, що участь у навчанні та медичному догляді за сином приймає виключно мати. Під час бесіди з посадовими особами служби у справах дітей неповнолітній [PERSON] повідомив, що втратив довіру до батька, погоджується з позбавленням [PERSON] батьківських прав. Заявив, що з чоловіком, прізвище якого вказано в його свідоцтві про народження, його ніщо більше не пов`язує. Рекомендованим листом від 09.04.2021 року № 32/765 [PERSON] був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Білгород-Дністровської міської ради, проте останній проявив повну байдужість щодо розгляду питання позбавлення його батьківських прав відносно сина. З огляду на викладене, та враховуючи думку неповнолітнього [PERSON] , виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільно та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування За ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункт №15 Постанови Пленуму ВС передбачає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тобто воно можливе у виключних випадках і лише з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Стосовно питання збільшення розміру аліментів, суд зазначає, що всупереч вищенаведених норм чинного законодавства, позивачем жодним чином не доведено зміну свого матеріального чи сімейного стану у бік погіршення чи поліпшенням матеріального стану платника аліментів. Крім того, із самого розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що станом на січень 2020 року, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, сума аліментів яка підлягає стягненню з [PERSON] вже складала 4717,25 грн, яка поетапно збільшувалась у зв`язку із збільшенням середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, що має тривалість у часі, що продовжується. Законом чітко визначено, що розмір аліментів визначається із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що відповідає рішенню Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі № 495/432/16-ц від 23.02.2017 року. Правових підстав для збільшення вказаного розміру, визначеного за наведеним рішенням суду, не встановлено. Також у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. За таких обставин, у зв`язку з наявністю чинного рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у визначеному законом розмірі, що вираховується від частки доходу відповідача, прийнявши до уваги і той факт, що позивачем не вказано жодної правової підстави, зумовленої необхідністю збільшення розміру аліментів, а саме не доведено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, а присуджений судом розмір аліментів граничить на рівні заявленого збільшення, а отже суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] в цій частині. Стосовно вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , то виходячи з того, що батько дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в його діях встановлено свідому умисну поведінку направлену на не виконання покладеного на нього обов`язку щодо дитини, виходячи з того, що з часу розірвання шлюбу відповідач не вжив жодних умов задля успішного виконання ним своїх батьківських обов`язків, не здійснив жодного вчинку задля підтримання емоційного зв`язку з дитиною, чи підтримки його морального та матеріального аспекту життя, з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та за підстав виявленого бажання цьому самої дитини, яка втратила довіру до батька через його свідоме небажання спілкування з ним, та вважає його лише таким, що існує на папері, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн. В зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача щодо збільшення розміру аліментів та звільненням позивача від сплати судового збору у цій частині позовних вимог, віднести його на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial