Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на їх користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 750 грн. 77 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 26.03.2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яке згідно договору відступлення прав вимоги від 28.03.2014 року передало право вимоги позивачу, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 632277826, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 10 972,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 26.03.2016 року. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Макодай Р.Б. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.03.2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 632277826, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 10 972,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 26.03.2016 року. Кредитний договір складається з додатку до кредитного договору від 26.03.2013 року № 632277826, Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, згоди [PERSON] на обробку персональних даних (а.с. 4-8). Згідно п. 3 Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особами кредитів, кредит надається шляхом перерахування на рахунок, який визначається в окремій заяві позичальника. 26.03.2013 року [PERSON] написала заяву, якою просила перерахувати кошти з позичкового рахунку суму 10 550,00 гривень на рахунок АТ «ОТП Банк», № 29095001362223, МФО банку отримувача 300528, ЄДРПОУ 21685166. Призначення платежу: видача від ТОВ «ФК «ЦФР» переказу [PERSON] надання кредиту зг.КД № 632277826 від 26.03.203 року без ПДВ (а.с. 11). Відповідно до п. 5 кредитного договору № 632277826 від 26.03.2013 року позичальник зобов'язаний вносити плату за кредитом шляхом перерахування її на рахунок кредитодавця № 26509000203001 у ПАТ «ТАСкомбанк» у м. Києві, МФО 339500, одержувач платежу - ТОВ «ФК «ЦФР», код ЄДРПОУ: 35725063, призначення платежу - «Сплата за кредитним договором від 26.03.2013 року № 632277826, [PERSON].». Пунктом 6 зазначеного договору, передбачено що, відповідно до цього договору до складу плати за кредитом входять плата за річною процентною ставкою, плата за надання кредиту та плата за управління кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Плата за управління кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів. Плата за надання кредиту справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. У разі укладення позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов'язаних з наданням кредиту, позичальник несе, відповідно до графіку платежів, витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. Згідно п. 4.8 кредитного договору № 632277826 від 26.03.2013 року плата за управління кредитом - 4,00% від суми кредиту, що становить 438,88 гривень. Пунктом 4.9 кредитного договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом. Відповідно до п. 17 Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особами кредитів, кредитодавець має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі - у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за кредитним договором, якщо прострочення грошових зобов'язань позичальника становить більше ніж один місяць від моменту настання терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № 632277826 від 26.03.2013 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 28.03.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 20 750 грн. 77 коп., а саме: 10 972 гривень - заборгованість за кредитом; 1,1 грн. - заборгованість за відмотками; 5 293 грн. 16 коп. - заборгованість за платою за управління кредитом; 4 484 грн. 51 коп. - заборгованість по пені (а.с. 17). Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення суми боргу, що підтверджено відповідними повідомленнями (а.с. 18-19). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір про відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, за яким первісним кредитор відступив позивачу право вимоги до [PERSON] коштів включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору (а.с. 22-34). Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 632277826 від 26.03.2013 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яке згідно договору відступлення прав вимоги від 28.03.2014 року передало право вимоги позивачу, надало відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved