Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, 193, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. У даному будинку крім неї зареєстровані ще: її дочка [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], а також відповідачі по справі: її дочка [PERSON] та онук [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідачі в даному господарстві не проживають з 2015 року, малолітній [PERSON] перебуває в дитячому будинку КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Вказує, що реєстрація в господарстві відповідачів перешкоджає їй користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, а добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає, тому просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по вул. Шевченка, 193, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак 09.01.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся конверт з відміткою, що відповідач за зазначеною у позові адресою не проживає. Відповідно до п.4 ч.7 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у пощтовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Кіцманської РДА в судове засідання не зявилась, однак 09.01.2018 року подала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності. Зазначала, що категорично заперечує проти визнання малолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки рішенням Кіцманського районного суду від 27.11.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно останнього. Тому, з метою захисту житлових прав [PERSON] вважає неможливим визнати останнього втратвшим право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований по вул. Шевченка, 193, в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5360684 від 09.11.2004 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинку до 1940 року побудови за адресою: вул. Шевченка, 193 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області (а.с.7). Даний факт також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.10.2004 року (а.с.6). У довідці №3911 від 04.12.2017 року, виданій виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зазначається, що по вул. Шевченка, 193 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області зареєстровані [PERSON], [INFO], її дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO] (а.с.8) В акті обстеження будинковолодіння №898 від 06.12.2017 року зазначається, що зі слів власника будинку по вул. Шевченка, 193 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON], її дочка, [PERSON] та онук [PERSON] в даному господарстві зареєстровані, але не проживають з 2015 року. (а.с.9) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач [PERSON] змінила місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2015 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованою за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовна вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду від 27.11.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Відповідно до розпорядження Кіцманської районної державної адміністрації №424 від 13.12.2017 року [PERSON], [INFO] надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Згідно з ст.\~1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» місцем проживання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, є міс- це знаходження закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, жиле приміщення дитячого будинку сімейного типу, прийомної сімї, опікунів або піклувальників, житло, в якому дитина проживає, інше житло. Служба у справах дітей з моменту виявлення дитини без батьківського піклування встановлює майно та житло яке є у дитини, зокрема право користування житлом. Відповідно до ст.\~ 32 вищевказаногого Закону за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування у прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цієї норми випливає, що, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування до будинків дитини, дитячих будинків, шкіл-інтернатів, дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей жиле приміщення, в якому вони проживали (право користування), зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Статтею\~3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» закріплено, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є захист майнових, житлових та інших прав і інтересів таких дітей. Згідно зі ст.\~4 цього Закону заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням слід відмовити.

Outcome: partial