Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД і К» звернулося до суду із позовом до [PERSON], в кому просить визнати недійсним укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД і К» та [PERSON] договір купівлі - продажу 9/10 частин нежитлової будівлі літ. «У-2», загальною площею 247,4 кв.м., розташованої по проспекту П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, 57-А в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], з підстав недодержання в момент вчинення провочину сторонами вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, так як рішенням апеляційного суду Харківської області було скасовано рішення районного суду, яким за ТОВ "«ТД і К» було визнано право власності на зазначений об'єкт нерухомості. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД і К» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД і К» та [PERSON] по продажу 9/10 частин нежитлової будівлі літ. «У-2», загальною площею 247,4 кв.м., розташованої по проспекту П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, 57-А в м. Харкові, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], в якому зазначила, що вона на законних підставах набула право власності на даний об'єкт нерухомості, є доросовісним набувачем, і оскільки її право оспорюється та невизнається Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД і К» вона вимушена з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, звернутися до суду для визнання за нею права власності. Ухваю Московського районного суду м.Харкова позов Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД і К» про визнання договору недійсним залишено без розгояду за заявою позивача.\~\~\~\~ Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до положень ст. ст.\~169,\~197,\~224 ЦПК України\~суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами із ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року, ТОВ «ТД і К» набуло право власності на 9/10 частин нежитлової будівлі літ. «У-2», загальною площею 247,4 кв.м, розташованої по проспекту П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, 57-А в м. Харкові 02 жовтня 2009 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД і К» та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу 9/10 частин нежитлової будівлі літ. «У-2», загальною площею 247,4 кв.м. розташованої по проспекту П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, 57-А в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1688, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.10.2009 року, зареєстрованому в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 08.10.2009 року, номер запису 2337 в книзі 1. реєстраційний № 28209115. Продаж вчинено за 272700,00 грн. 00 коп. Сторони в повному обсязі виконали зобовязання за договором. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2011 року, скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року. Однак за цей час [PERSON] зареєструвала право власності за собою. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є, не порушним. За умовами ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч. З ст. 334 ЦК України). Відповідно до ч. 3. ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК України). Згідно п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1 та 2 ст. З ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Як передбачено у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3. 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто, якщо за відплатним договором із володіння власника або законного володільця вибуло майно, то витребувати його у добросовісного набувача можна тільки тоді, коли воно вибуло поза волею власника або законного володільця. Таким чином [PERSON], було виконано всі зобовязання за договором купівлі продажу, виконані всі вимоги законодавства, а саме: договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1688, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.10.2009 року, зареєстрований в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 08.10.2009 року, номер запису 2337 в книзі 1, реєстраційний № 28209115, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved