Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996 р по 01.10.2014 р. в сумі 12 390,79 грн. , витрати від інфляційних процесів - 5 189,78 грн. , 3 % річних - 2 208,65 грн. , а всього 19 789,22 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідачі проживають за даною адресою, отримали послугу, але її не оплатили. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідачі в судове засідання не з'явився, заперечень не надав, судом ухвалено розглянути справу заочно у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав: Встановлено, що відповідач зареєстрований на постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS]. Згідно довідки «Центрожилком» від 03.12.2013 р. власником квартири є відповідач [PERSON] , який в даній квартирі проживає. Послуги по опаленню в даному будинку, в тому числі в квартирі відповідачів, надає позивач. На відповідача відкрито особистий рахунок по оплаті за послуги по теплозабезпеченню. Згідно даним особистого рахунку заборгованість по теплопостачанню і гарячому водопостачанню за період з 01.07.1996 р по 01.10.2014 р. . склала 19 789,22 грн. Таким чином, встановлено, що відповідач є споживачем платних комунальних послуг по опаленню, надаваних йому позивачем. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених за рішенням Луганської міської ради тарифів. Статтями 64,68,162 ЖК України встановлено обов'язок наймача (наймачів) , (власника) житлового приміщення сплачувати комунальні послуги , у тому числі і послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання . Плата за комунальні послуги стягується , крім квартирної плати, по затвердженим в встановленому порядку тарифам. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 р. , споживач зобов'язаний сплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором. Відповідно до Правил , плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку . Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно ст. 543 ЦК України, відповідачі в даному випадку несуть солідарні зобов'язання перед позивачем. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три процента річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач послуги відповідачам надав, і має право вимагати від відповідачів оплати наданих послуг. Відповідач не оспорив самого факту отримання послуги від позивача, тому зобов'язаний оплатити надані йому послуги. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, який набрав чинності з 01.01.2004р., загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленої до винесення рішення. Відповідно до ст.75 ЦПК України, який діяв до 01.01.2004 р., позовна давність була встановлена так само в три роки з дня, коли особа дізналась про порушення її права або могла і повинна була б дізнатись, строк позовної давності застосовувався судом незалежно від заяви сторін, але міг бути поновлений у разі пропуску з поважних причин- за клопотанням позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 30.05.2014 р. і просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.07.1996 р по 01.10.2014 р., тобто поза межами строку позовної давності, що діяла до 01.01.2004 р. Таким чином , заборгованість відповідача перед позивачем за період до 01.01.2004р. не підлягає стягненню, оскільки ці позовні вимоги заявлені з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 75 ЦК України, діючого до 01.01.2004 р. позивач не подав клопотання про поновлення йому вказаного троку, тому в частині позовних вимог про стягнення боргу, виниклого за період до 01.01.2004 р., слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Для застосування строку позовної давності з вказаний період закон не вимагав заяви відповідача. Виходячи зі змісту ст..257,267 нового ЦК України, враховуючи, що жодна з сторін, в тому числі і відповідач, не подали заяву про застосування позовної давності, то підстав для її застосування нема. Таким чином, хоча позивачем даний строк пропущено за частиною позовних вимог, підстав для його застосування в даному випадку нема. Таким чином стягненню з відповідачів на користь позивача за період з 01.01.2004 р. по 01.10.2014 р. - згідно наданому розрахунку- витягу з особистого рахунку відповідача , який відповідачем не оспорений і не спростований, - підлягає стягненню: Сума заборгованості за комунальні послуги 9 883,45 грн. , інфляційні нарахування - 2 208,65 грн. , 3% річних - 1 982,65 грн., а всього 14074,75 грн. Підстав для звільнення відповідачів від виконання зобов'язань або для зменшення суми боргу не встановлено. Також відшкодуванню відповідачами підлягають понесені позивачем судові витрати: судовий збір - пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі ст. ст. 64,68,162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги", ст. ст.257,267, 526,543 ,625 ЦК України ,ст.75 ЦПК України, чинного до 01.01.2004 року,

Outcome: partial