Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі по тексту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.03.2017 року між страховою компанією та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06.02.-40к-091787, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] . 30.09.2017 року сталась ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , який визнаний винним у вчиненні ДТП відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 09.07.2018 року. Як зазначає позивач, внаслідок ДТП застрахованому автомобілю було спричинено механічних пошкоджень, а його власнику завдано матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту, який відповідно до ремонтної калькуляції Аудатекс № 17-129445 від 03.11.2017 року становив 33 879,54 грн. Відповідно до страхового акту № 170000129445 від 08.11.2017 року дана ДТП була визнана страховим випадком та прийнято рішення про сплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 32 479,54 грн., яке було сплачено 09.11.2017 року. В подальшому ТДВ «СТДВ «Глобус», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача, здійснило виплату у розмірі 23 671,75 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Відтак, невідшкодованою залишилась сума в розмірі 8807,79 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 15.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надано, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06.03.2017 року між позивачем та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06.02.-40к-091787, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] . Пунктом 23.17 даного договору встановлено, що у випадку пошкодження ТЗ (ДО) розмір прямого матеріального збитку встановлюється в розмірі вартості відновлювального ремонту ТЗ (ДО), яка складається з вартості нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості ремонтно-відновлювальних робіт. 29.09.2017 року о 23.40 год. по вул.Бульварно-Кудрявській, 51/6 в м.Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , пересік подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 Додатку 2, виконуючи маневр розвороту, не впевнився в безпеці маневру та вчинив зіткнення з транспортним засобом «Рено», д.н.з. [NUMBER] , який рухався у своїй смузі, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Венбест». 02.10.2016 року представник страхувальника звернувся із заявою про настання події (КАСКО). ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виконання умов договору страхування на підставі наданих страхувальником документів про вартість ремонту автомобіля було складено страховий акт № 170000129445 від 08.11.2017 року, на підставі чого було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32 479,54 грн. згідно платіжного доручення № 3Р068355 від 09.11.2017 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , буза застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК6610905, то позивач звернувся до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої ТДВ «СТДВ «Глобус» здійснило виплату позивачу в розмірі 23 671,75 грн. Таким чином, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають зміні, складає 8807,79 грн. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В оцінці обставин справи суд виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved