Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом-12» звернулось із позовом, який було уточнено, до [PERSON] , в якому просив стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 18.03.1996 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Управдом-1" (код ЄДРПОУ 35502629, р/р [NUMBER] а АБ «Південний» МФО 328209) заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 2656,99 грн., з яких 1274.15 грн.- основна заборгованість, 1040,79 грн. - інфляційне збільшення, 342.05 грн. - 3% річних, судові витрати, та витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у власності відповідачки перебуває квартира [ADDRESS] , загальною площею 92.6 кв. м. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , де розташована належна відповідачу на праві власності квартира [ADDRESS] , у 2009 році на підставі рішення Одеської міської ради від 09.04.2009р. №4125-V, переданий на баланс та утримання Товариству з обмеженою відповідальністю «Управдом-1» код ЄДРПОУ 35502629. Крім цього позивач, відповідно до статей 12 - 18 та 19 - 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», здійснює функції управителя будинком і виконує надання наступних житлово-комунальних послуг. Позивач на виконання наведених вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», здійснює управління будинком, утримує будинок та прибудинкову територію. Між тим, відповідач свої зобов`язання щодо оплати фактично отриманих і спожитих житлово-комунальних послуг не виконує, ухиляється від укладання передбачених законом договорів, ігнорує листи та прохання позивача з цього приводу. У судове засідання представник позивача з`явився, уточнену позовну заяву підтримав та просить її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , де розташована належна відповідачу на праві власності квартира [ADDRESS] , у 2009 році на підставі рішення Одеської міської ради від 09.04.2009р. №4125-V, переданий на баланс та утримання Товариству з обмеженою відповідальністю «Управдом-1» код ЄДРПОУ 35502629. Станом на час виникнення спірних правовідносин вони були врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, який втратив чинність з 10 червня 2018 року в частині норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, а також чинним на сьогодні Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII. Згідно зі ст. 1 Закону № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинковихмереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону № 1875-ІУ особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону № 1875-ІУ балансоутримувач зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1875-IV балансоутримувач має право: 1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1875-IV договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У спірних правовідносинах ТОВ «Управдом-1» виконує повноваження виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] , для ТОВ «Управдом-1» встановлені, зокрема, згідно із рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 544, від 30.03.2017 року №95. Крім того, коригування тарифів здійснено згідно із наказами ТОВ «Управдом-1» від 06.04.2017 року № 80, від 30.07.2018 року №94. Як зазначає позивач станом на сьогодні ТОВ «Управдом-1» в повному обсязі виконуються передбачені чинним законодавством зобов`язання з утримання житлового будинку та прибудинкової території. ТОВ «Управдом-1» здійснює належне прибирання прибудинкової території, яка визначена згідно із Актом визначення (відведення, розмежування та передачі) прибудинкової території, що прибирається, від 23.12.2010 року (далі - Акт), складеним КП «ЖКС «Фонтанський», Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та ТОВ «Управдом-1», за яким останньому передано в експлуатацію прибудинкову територію за адресою: [ADDRESS] , згідно із наведеними в акті характеристиками такої території. Крім того, ТОВ «Управдом-1» забезпечує прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, електропостачання ліфтів, підкачування води), систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків), поливання дворів, клумб і газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води, енергопостачання ліфтів. Виконуючи функції з утримання житлового будинку та прибудинкової території, ТОВ «Управдом-1» укладено з МКП «Ліфтмонтаж» відповідний договір на технічне обслуговування і ремонт ліфтів від 01.09.2009 року, згідно із яким забезпечується технічне обслуговування та ремонт ліфтів за адресою: [ADDRESS] . Також ТОВ «Управдом-1» укладено з ТОВ «ТВ-Серрус» договір на вивезення твердих побутових відходів від 30.11.2011 року № 723-0, згідно із яким забезпечується збір та вивезення твердих побутових відходів за адресою: [ADDRESS] . Крім того, ТОВ «Управдом-1» укладено з ТОВ «Інфокс» договір на послуги водопостачання та водовідведення від 26.11.2008 року № 147/1, за яким ТОВ «Інфокс» надає послуги з постачання питної води та прийняття стічних вод, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , а ТОВ «Управдом-1», зокрема, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прибори та пристрої на них у належному порядку згідно зі встановленими правилами та чинним законодавством. Також ТОВ «Управдом-1» (Замовник) укладено з ТОВ «Фінансова компанія «Герц» (Виконавець) договір від 01.06.2017 року № 290517-02, предметом якого є надання Виконавцем Замовнику фінансових послуг з приймання та переказу коштів, сплачених Платниками (абонентами Замовника, які сплачують послуги Замовника через Виконавця) через «АСОКП» (автоматизована система приймання і обліку комунальних платежів), що належить Виконавцю. На даний час житловий будинок перебуває у задовільному технічному стані, усі внутрішньобудинкові мережі технічно справні і виконують своє функціональне призначення, ліфти працездатні, технічно обстежені і обслужені, прибудинкова територія регулярно прибирається, газони і дерева своєчасно поливаються, підрізуються, висаджуються квіти, будинок огороджений, забезпечено функціонування і встановлення домофонних систем, регулярно обслуговуються та підтримуються у робочому стані внутрішньо будинкові мережі водопостачання, водовідведення, енергозабезпечення та газопостачання, сходи і між сходові клітини регулярно прибираються, виконуються усі інші необхідні роботи що нормативно необхідні для підтримання будинку у належному для проживання людей технічному і санітарному стані. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону № 1875-IV виконавець має право: розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний: підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманий його виконання згідно з типовим договором. Згідно із ч. З ст. 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до п. 1 розділу VI Закону № 2189-VIII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування ( опубліковано у газеті «Голос України» (2017, 12, 09.12.2017 № 231), тобто Закон № 2189-VІІІ набирає чинності 10.12.2017 року), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3 - 7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3 1,6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто введення в дію - 10.06.2018 року); частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року. Згідно з п. 3 розділу VI Закону № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до п. 3-1 і розділу VI Закону № 2189ЛШІ договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. Згідно зі ст. 1 Закону № 2189-VIII у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (пп. 1); оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пп. 5); у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг (пп. 10). Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VIII надання житлово- комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладання договору на надання житлово- комунальних послуг передбачена законом та його укладання визначено як обов`язок, а не право власника квартири. Стаття 179 Житлового кодексу УРСР передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Верховний Суд України у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, що є публічно доступною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, наголошує, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово- комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Однак, [PERSON] ухиляється від укладання відповідного договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, хоча такі послуги фактично споживаються. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Водночас, [PERSON] несвоєчасно виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також ухиляється від укладання відповідного договору. Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власність зобов`язує. Тобто власник має не лише суб`єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися у даному між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, в яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При цьому, щодо оплати житлово-комунальних послуг Верховний Суд України у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, що є публічно доступною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, зробив висновок, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Верховний Суд України у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 також наголосив, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати вищенаведених послуг, що надаються Позивачем, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідач повинен сплатити суми заборгованості за спожиті послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення щодо кожної з наданих послуг, у зв`язку з чим відповідач має сплатити інфляційні збільшення за період з 31.12.2017 року по 28.02.2019 року у сумі 1040,79 грн.. Крім того, також у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати вищенаведених послуг, що надаються Позивачем, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідач повинен сплатити три проценти річних від прострочених сум заборгованості, що за період з 31.12.2017 року по 01.04.2019 року складає 342,05 грн. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 2656,99 грн. підлягають задоволенню. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відсутні документи, що свідчать про надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а саме, посвідчення про відрядження та акт виконаних робіт, а тому позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: partial