Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем шлюб не укладався, вони проживали разом та вели спільне господарство. Однак, відповідач є батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони з відповідачем разом не проживають. Діти перебувають на її утриманні. Батько не цікавиться розвитком дітей, не займається їхнім вихованням та матеріально їх не утримує. Їй не відомо чи він працює. Тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів на малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що в сторін по справі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей записано відповідача по справі, [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти знаходяться на утриманні матері - [PERSON], що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 04.09.2018 року № 1545 (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи розмір аліментів передбачений законом для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 11.08.2018 року. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved