Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання частково недійсним в 1/2 частині свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.07.2017 року приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Чистяковим А.О. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , з яким вона проживала разом до дня його смерті в с.Камені, Андрушівського району, Житомирської області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каменівської сільської ради. Спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] було двоє: позивач [PERSON] - як дружина та мати чоловіка - [PERSON] , які спадщину прийняли. Позивач відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем до дня його смерті, що підтверджується рішенням Андрушівського районного суду від 14.02.2008 року про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, яке набрало законної сили. Мати [PERSON] зверталася до Андрушівського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини через те, що пропустила шестимісячний строк для подачі заяви нотаріальному органу про прийняття спадщини. Позивач по даній справі була тоді відповідачем та не заперечувала проти позову, оскільки вважала, що спадщина після смерті чоловіка повинна ділитися порівну між нею та матір"ю чоловіка. Позов було задоволено і в строк визначений судом [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Після того, позивач не зверталася за реалізацією своїх спадкових прав через відсутність коштів для такого та й оригінал Державного акту на земельну ділянку знаходився у неї. На даний час позивач як спадкоємець за законом першої черги, яка прийняла спадщину має право на належну їй 1/2 частину спадкової земельної ділянки. Вона звернулася до Андрушівської держнотконтори для реалізації спадкових прав та отримала письмову інформацію про неможливість вчинення нотаріальної дії. Позивачу в нотаріальній конторі стало відомо, що належну її чоловікові [PERSON] земельну ділянку успадкувала, як спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , сестра покійного чоловіка відповідач [PERSON] , отримавши у приватного нотаріуса Андрушівського РНО Чисткова А . О. свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,9064 га. Видачею даного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було порушено спадкові права позивача в отриманні 1/2 частини спадкового майна, про що їй стало відомо в червні 2018 року. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши суду, що її позбавили спадщини без її відома, на даний час вона бажає реалізувати свої права спадкове майно покійного чоловіка і просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.07.2017 року приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Чистяковим А.О. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що позивач, не має право на спадщину, оскільки не подала вчасно рішення суду про встановлення факту постійного проживання її, [PERSON] , з спадкодавцем на момент відкриття спадщини до Андрушівської держнотконтори за місцем відкриття спадкової справи за фактом смерті [PERSON] , що вказувало б про наявність спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини, та позивач повинна була б звернутися до матері спадкодавця [PERSON] або до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає викладені обставини позивача передчасними, оскільки відсутні відповідні докази прийняття спадщини розумінні позиції ВСУ та цивільного законодавства. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим, що вона діяла відповідно до закону, в подальшому направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.3). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило належне йому на праві власності майно, а саме на земельну ділянку площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каменівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту [NUMBER] (а.с.94). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) та [PERSON] , як мати спадкодавця. Із спадкової справи № 12 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 20.12.2007 року [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її сина - [PERSON] , що помер [INFO] - один місяць з дня набрання рішення суду законної сили. Із вказаного рішення видно, що [PERSON] позов визнала та зазначала, що [PERSON] також є спадкоємцем за законом після смерті сина. [PERSON] у визначений термін звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотконтори, однак не встагла реалізувати свої спадкові права оскільки [INFO] померла (а.с. 34). Позивач прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, що підтверджується рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 04.02.2008 року, яким було встановлено факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] в с.Камені на час відкриття спадщини, яке 15.02.2008 року набрало законної сили та ніким не оспорювалося (а.с. 9) та матеріалами оглянутої судом цивільної справи № 2-о-84/07. Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ст. 13 , згідно якої: 1. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. 2. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Враховуючи наведені норми, суд вважає, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в силу норм ч.3 ст.1268 ЦК України, що підтверджується вищевказаним рішенням Андрушівського районного суду від 04.02.2008 року, яке набрало законної сили та відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] .. Та обставина, що [PERSON] не подала до нотаріуса вказане вище рішення суду та не зверталась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті, не свідчить про те, що позивач втратила право на спадкування. Так, відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлений обов`язок спадкоємця звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину Отже, маючи право на спадщину, позивач вправі ставити питання про визнання недійсним в 1/2 частині свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я [PERSON] .. Судом встановлено з оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи № 12, що на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Андрушівського РНО Чистяковим А.О. з урахуванням договору про поділ спадкового майна [PERSON] 26.07.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Каменівської сільської ради, яка належала [PERSON] , що помер [INFO] , спадкоємцем якого була його мати - [PERSON] (а.с.37-85). Видачею вказаного свдіоцтва було порушено права позивача, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , на отримання 1/2 частини спадкового майна , так як позивач як дружина та мати її чоловіка [PERSON] мали право на спадкування майна [PERSON] в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім`я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. При цьому, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. А відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 і ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням того, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 04.02.2008 року було встановлено факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] в с.Камені на час відкриття спадщини, яке 15.02.2008 року набрало законної сили та ніким не оспорювалося та встановлення зазначеного факту необхідно було [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав, то вона має право на 1/2 частину спадкового майна, що залишилося після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно [PERSON] на ім`я [PERSON] порушує спадкові права позивача. За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним в 1/2 частині свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.07.2017 року на земельну ділянку площею 2,9064 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каменівської сільської ради, пілягають задоволенню.

Outcome: approved