Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що у вказаному житловому будинку крім неї зареєстровані відповідачі. Однак, вони з часу придбання нею будинку, тобто з 25 червня 2019 року не проживають в ньому. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачі більше двох років не проживають за місцем реєстрації у вказаному будинку і це житло не є для них таким, що необхідне для проживання, просить визнати їх такими, що втратили право на користування ним. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Васютин подав письмове клопотання, в якому просить справу розглянути в його та позивачки відсутності позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялися в установленому законом порядку за вказаним у позовній заяві місцем проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок [ADDRESS] , належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2019 року посвідченому приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М. реєстровий № 1256, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 вересня 2019 року (а.с. 4). Згідно довідки старости села Королівка Коломийського міської ради від 03 червня 2021 року № 155 за вказаною адресою зареєстровані відповідачі (а.с. 5). Однак, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 09 червня 2021 року № 160 складеного старостою села Гушулей та члена громадської ради Мігащук, встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають, в будинку відсутні їх особисті речі, вони не здійснюють догляд за будинком та не сплачують комунальні платежі (а.с. 6). Факт тривалої відсутності відповідачів у спірному житловому будинку підтверджується також долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями свідків, сусідів позивачки [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 7, 10). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачів у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідачі продовжують бути зареєстрованими покинуте ним добровільно, в зв"язку з відчуженням будинку і з того часу пройшло більше двох років, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved