Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У грудні місяці 2014 року позивач звернувся із позовом в суд, який мотивує тим, що між НАСК «Оранта» та [PERSON] був укладений поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/4114301, предметом якого було страхування автомобіля [NUMBER]. 21 жовтня 2011 року о 17 годині відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Хмельницькому по вулиці Західно-Окружній,5/1 в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху при перестроюванні ліворуч, не надав переваги в русі автомобіля [NUMBER] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2011 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 350,0 грн. Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» було виплачене страхове відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 9 155,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Просить відшкодувати із заподіювача шкоди розмір завданої шкоди в сумі 9 155,33 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку. Подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав та суду пояснив, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» у межах фактичних витрат переходить право вимоги до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за збитки. Тому вважає, що з означеними вимогами до [PERSON] страхова компанія звернулась безпідставно, оскільки перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Позивач звертаючись до суду 01.12.2014 року пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 21 жовтня 2011 року о 17 годині [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Західно-Окружній,5/1 у м. Хмельницькому в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху при перестроюванні ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався зліва від нього в попутному напрямку, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2011 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 350,0 грн. Власник іншого автомобіля «ВАЗ 210994-20» [PERSON] також уклала договір автомобільного страхування № 74/273/2.1.5.1 15.08.2011 року з ПАТ «Страхова компанія «Країна». Зазначена подія, за заявою потерпілої особи, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що 19.03.2012 року було складено страховий акт № 74/21596/2.1.5.1 за яким до виплати підлягає 9155,33 грн. 27 березня 2012 року за заявою потерпілої [PERSON] (страхувальника) страховою компанією «Країна» було виплачено страхове відшкодування у сумі 9 129,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 59 від 27.03.2012 року. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 10 вересня 2012 року із Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ПАТ „Страхова компанія „Країна" було стягнуто 9 155,33 грн. виплаченого власнику застрахованого автомобіля страхового відшкодування, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1609,5 грн. За таких обставин, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 9 155,33 грн. Позивач зазначає, що між страховою компанією «Оранта» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс АА/4114301, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], оскільки в жовтні 2011 року сталася дорожньо - транспортна пригода з вини відповідача, це як наслідок, спричинило цивільно-правову відповідальність потерпілого. Потерпілою стороною є власник автомобіля «ВАЗ» [PERSON], яка отримала від своєї страхової компанії «Країна», з якою уклала договір страхування, кошти в сумі 9 155,33 коп. В обґрунтування поданого позову НАСК «Оранта» зазначає, що [PERSON] з повідомленням про настання ДТП до них не звертався і страхову компанію про настання страхового випадку не повідомив. Страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі у випадках, визначених Законом, набуває права регресної вимоги до страхувальника, з вини якого заподіяно шкоду, а саме: а) якщо власник транспортного засобу керував ним в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння чи під дією ліків та інших психотропних засобів; б) якщо власник керував транспортним засобом без права на керування ним; в) якщо він самовільно залишив місце ДТП чи відмовився від проходження медичного обстеження на стан сп'яніння; г) якщо він не повідомив страховика про настання страхового випадку; та в деяких інших випадках. В інших випадках страховик не набуває права регресної вимоги до страхувальника. Представник відповідача не заперечує факту не повідомлення позивача про настання страхового випадку, що мав місце 21.10.2011 року, тому позивач набув права суброгаційної вимоги до нього. В даному випадку відсутні регресні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (право регресу). Відповідно до п. п. ґ п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» (у редакцій чинній на час вчинення ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Так у п. п. 38.1.2 статті 38 Закону зазначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи вбачається та цього не заперечує представник відповідача, що страхувальник (відповідач [PERSON]В.) не повідомив ВАТ НАСК «Оранта» про страховий випадок та потерпілий [PERSON] подала заяву про здійснення страхової виплати до страхової компанії «Країна», котра виплатила страхове відшкодування, що підтверджується копією платіжного доручення за № 76231 від 13.12.2012 року. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Тобто у страховика (ВАТ «Страхова компанія «Оранта») у порядку передбаченому п. п. ґ п. 38.1.1 ст. 38 Закону виникло право регресної вимоги до страхувальника [PERSON] лише після постановлення Господарським судом м. Києва рішення про стягнення з позивача страхового відшкодування на користь страховика потерпілого страхової компанії «Країна» 10 вересня 2012 року та вказане право перейшло до позивача. Зазначені правовідносини виникли не в порядку суброгації як вважає представник відповідача, а в порядку регресу, у зв'язку з чим перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 13 грудня 2012 року, а не з моменту настання страхового випадку. Тому позов підлягає задоволенню та слід стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в сумі 9 155,33 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved