Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що 12 травня 2004 року померла їх мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ №431338. В день смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 3,064 га. на землях [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки: 3220487400:07:006:0033. Даний факт підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 779661. 30.09.1989 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено Білоцерківською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-6199, згідно якого все своє майно вона заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Спадщину позивачі прийняли на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.04.2013 року по справі № 357/4365/13-ц, згідно якого їм було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. За заявами позивачів № 285 та № 286 від 06.06.2013 року нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] заведено спадкову справу № 121/2013. Однак, оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не представляється можливим, по тій причині, що державний акт, серії ЯБ № 779661 був виданий 03.04.2007 року, тобто уже після смерті матері. За життя у спадкодавця не існувало право власності на вказану земельну ділянку. В звязку з викладеним, нотаріус відмовив у вчинені нотаріальної дії, що підтверджується копією постанови № 1215/02-31 від 21.05.2015 року. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частках право власності на земельну ділянку, площею 3,064 га. на землях [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220487400:07:006:0033, вартістю 35501,46 грн., в порядку спадкування після спадкодавця [PERSON], яка померла 12 травня 2004 року. 10 вересня 2015 року в відкритому судовому засіданні позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог, в якій просять суд визнати за ними право на отримання у власність в рівних частках на земельну ділянку, площею 3,064 га. на землях [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220487400:07:006:0033, вартістю 35501,46 грн., в порядку спадкування після померлої 12 травня 2004 року [PERSON]. В подальшому позивачі в відкрите судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду, через канцелярію суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, надіслали до суду клопотання, в якому просять слухати справу без участі їхнього представника, позов визнають. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2004 року померла [PERSON] мати позивачів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ № 431338 та копіями свідоцтв про народження, серії П-БК № 260561 та серії 1-ОК № 228806. В день смерті останньої відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 3,064 га., яка розташована в межах [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району, Київської області. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки: 3220487400:07:006:0033. Вказане підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 779661. 30.09.1989 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено Білоцерківською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1-6199, згідно якого все своє майно вона заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Позивачі прийняли спадщину на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2013 року по цивільній справі № 357/4365/13-ц, 2/357/1935/13 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, згідно якого позивачам було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. За заявами позивачів № 285 та № 286 від 06.06.2013 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 121/2013. Оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не представляється можливим, по тій причині, що державний акт, серії ЯБ № 779661 був виданий 03.04.2007 року, тобто уже після смерті матері. За життя спадкодавець не набула права власності на вказану земельну ділянку. В звязку з викладеним, державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовив позивачам у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану земельну ділянку, що підтверджується копією постанови № 1215/02-31 від 21.05.2015 року. Крім того, 25.05.2015 року позивачам було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку кожному - майнового паю члена КСП «Раставиця», реорганізованого в ПОП «Раставиця с. Трушки, Білоцерківського району, Київської області, який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП ПОП «Раставиця», серії КИ-П № 07582, виданого [PERSON] сільською радою, Білоцерківського району, Київської області 02.02.2005 року та довідки № 5, виданої даною сільською радою 02.02.2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Як вбачається з копії державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, серії ЯБ № 779661, який виданий 13.04.2007 року на ім"я [PERSON], він виданий на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 15 вересня 2005 року №296. Однак, згідно копії довідки № 06-15-1985 від 23.04.2007 року, виданої Білоцерківським районним відділом земельних ресурсів, встановлено, що державний акт, серії ЯБ № 779661 не зареєстрований в книзі реєстрації. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі по справі являються спадкоємцями за заповітом. Чоловік померлого спадкодавця [PERSON] [PERSON] помер 05.12.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-БК № 487277. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що в звязку з відсутністю державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 779661, оформити через органи нотаріату право на спадщину не вбачається можливим, однак, судом встановлено, що спадкодавець за життя набула права на отримання у власність земельної ділянки, площею 3,064 га, яка розташована на землях [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Білоцерківської районної державної адміністрації від 15 листопада 1996 року № 247, і тому розпорядженням Білоцерківської райдержадміністрації від 15 вересня 2005 року № 296 було видано 13.04.2007 року державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, серії ЯБ № 779661 на ім»я [PERSON]. Таким чином, [PERSON] за життя набула право на отримання у власність вказаної земельної ділянки, і тому відсутність державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 779661 не позбавляє спадкоємців [PERSON] та [PERSON] захистити своє право на отримання у власність спірної земельної ділянки, в порядку спадкування за заповітом в судовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved