Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилалась на те, що у неї є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач та згідно виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя, останній зобовязаний щомісячного виплачувати їй аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на кожну дитину. Однак відповідач свій обовязок по сплаті аліментів не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість за аліментами станом на 18 липня 2016 року у розмірі 12634,83 грн. В 2011 році доньці [PERSON] виповнилося 18 років та з цього часу аліменти не стягуються. Розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015р. по 18.07.2016р. в сумі 3790,52 грн. У звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду і просить стягнути зазначену заборгованість з відповідача на її користь. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав і просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши сторони, перевірив матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом, відповідно до розрахунку-довідки від 18.07.2016 року, зробленого головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС міста Маріуполь, встановлено, що розмір заборгованості по аліментам відповідача, згідно виконавчого листа №2-454 від 04.03.2011 року, виданого Приморським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 10.02.2011 року та до досягнення повноліття дітьми, складає 12634,83 грн. за період з 01.01.2015 р. по 18.07.2016 року (а.с. 10). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Верховний Суд України, у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13 зробив правовий висновок про те, що, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. Відтак, її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів слід розраховувати наступним чином: сума заборгованості за відповідний місяць х 1% процент пені (0,01) х кількість днів прострочення. Крім цього, частина 1 ст. 196 СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що згідно вірного розрахунку пені наданого позивачкою за період з 01.01.2015 р. по 18.07.2016р. складає 3790,52 грн., і тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 551,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного, ст. 196 СК України,

Outcome: approved