Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В позові\~зазначив,\~що він з 27.02.2006 року працював на посаді інженера конструктора у ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач». 29.01.2018 року був звільнений за власним бажанням. При розрахунку в день звільнення, йому не була виплачена заробітна плата на загальну суму 20503 грн. 14 коп., в тому числі за жовтень 2017 року - 3671 грн. 33 коп., за листопад 2017 року 3948 грн. 80 коп., за грудень 2017 року 4871 грн. 02 коп., за січень 2018 року 8011 грн. 99 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь всю суму заборгованості по заробітній платі у сумі 20503 грн. 14 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.01.2018 року у розмірі 9498 грн. 30 коп. Ухвалою від 11.04.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі зазначені права сторін на подання до суду заяв по суті справи та інших клопотань, зокрема, право відповідача у пятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвалиподати відзив на позовну заяву, право позивача у пятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 11.05.2018 року до суду від ПАТ «Запорізькій завод «Перетворювач» надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі закрити, оскільки вся сума заборгованості в розмірі 20503 грн. 14 коп. перерахована позивачу 24.04.2018 року, в звязку з чим на теперішній час спір щодо стягнення заробітної плати відсутній. Інших заяв, клопотань не надходило. Від позивача, у встановлений судом строк, відповідь на відзив не надходила. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки БТ ІІ № 3535879 [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» на посаді інженера-конструктора з 27.02.2006 року по 29.01.2018 року, звільнився 29.01.2018 року з підприємства за власним бажанням на підставі ст.38КЗпП України (а.с. 7-8). Як вбачається з розрахункових листів, в день звільнення позивача ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» не провело з [PERSON] повного розрахунку, позивачу не виплачено заробітну плату в загальній сумі 20503 грн. 14 коп., в тому числі за жовтень 2017 року - 3671 грн. 33 коп., за листопад 2017 року 3948 грн. 80 коп., за грудень 2017 року 4871 грн. 02 коп., за січень 2018 року 8011 грн. 99 коп. (а.с.5-6, 14-15). Вказані обставини визнаються відповідачем, про що він зазначив у відзиві на позов. 24.04.2018\~року ПАТ\~«Запорізькій завод\~«Перетворювач» перерахувало\~позивачу на\~картковий рахунокзаборгованість по заробітній платів повному обсязі, а саме в загальній сумі 20503 грн. 14 коп., що підтверджуються відомостями про нарахування коштів (заробітної плати та авансу) №1765, 1767, 1769 від 24.04.2018 року., платіжними дорученнями про перерахування заробітної плати працівникам ПАТ №3420, №3421, №3422 від 24.04.2018р. ( а.с. 26-31) Відповідно дост.43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За\~статтею 47 КЗпП України\~ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. \~\~ Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органомпервинної профспілкової організації;an=8">чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ ст.116 КЗпП України\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня\~ після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Враховуючи, що 24.04.2018 року відповідач ПАТ «Запорізькій завод «Перетворювач» виплатив позивачу [PERSON] всю суму заборгованості по заробітній платів розмірі 20503 грн. 14 коп., то підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі у зазначеній сумі відсутні і в позові в цій частині необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені суд виходить з наступного. Згідно ст.117 КЗпП\~ України,\~ в разі невиплати звини\~ власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу,\~ при\~ відсутності\~ спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день\~ фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені\~ст.116 КЗпП України, є підставою для середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України, а саме, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ст.. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Виходячи з вищевикладених норм діючого законодавства та обставин справи, суд вважає, що ст.ст.47,116\~КЗпП України передбачають\~обовязок саме\~\~підприємства здійснити\~повний та\~своєчасний розрахунок\~з працівником\~у разі\~його звільнення.\~Підприємство відповідача\~такого розрахунку\~не здійснило,\~тому невиплата відповідачем у день звільнення належних позивачу сум заробітної плати є підставою для застосування ст.117 КЗпП та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку. Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день його звільнення. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд виходить з періоду затримки, а саме з 29.01.2018 року по 23.04.2018 року (включно), та розміру середньоденного заробітку позивача, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок). Згідно вказаного Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно з ч. 1 ст.\~52\~КЗпП України для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51). Строк затримки розрахунку з 29.01.2018 року по 23.04.2018 року (включно). Належних та допустимих доказів, які б спростували вказані обставини, відповідачем суду не надано, тому суд при розрахунку середньоденної заробітної плати позивача приймає надані ним докази. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Зважаючи на\~вказаний принцип\~та враховуючи\~надані документи,\~що суд\~ з\~урахуванням заявлених\~позивачем вимог\~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~розрахунку при\~звільненні за період з 29.01.2018 року по 23.04.2018 року (включно), судвважає, що сумма 9498 грн. 30 коп.підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог. \~Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Враховуючи викладене та те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати,то з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за задоволені позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, що становить 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial