Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

у жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ОСББ «Антоновича, 122» про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Однак, ОСББ «Антоновича, 122» в порушення вимог чинного законодавства, без будь-яких повноважень та за відсутності правових підстав створює їй перешкоди у користуванні власністю, на її звернення не реагує та не надає змоги на проведення робіт по заміні електричного котла й проведення автономного електропостачання до її приміщень. На підставі наведеного, вважаючи свої права порушеними, просила зобов`язати керівництво ОСББ «Антоновича, 122» допустити до теплових мереж спеціалістів ПрАТ «ДТЕК «Київській електричні мережі» виконати припис, викладений в листі від 29.03.2018 року, та зобов`язати керівництво ОСББ «Антоновича, 122» надати згоду на проведення робіт по заміні електричного котла й проведення автономного електропостачання до її приміщень. Ухвалою від 29.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 20.01.2020 року (а.с. 14-15). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 25.11.2019 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшли доповнення до позовної заяви в одному екземплярі, в яких остання просила суд зобов`язати керівництво ОСББ «Антоновича, 122» допустити до теплових мереж спеціалістів ПрАТ «ДТЕК «Київській електричні мережі» виконати припис, викладений в листі від 29.03.2018 року, та зобов`язати керівництво ОСББ «Антоновича, 122» надати згоду на проведення робіт по заміні електричного котла й проведення автономного електропостачання до її приміщень та стягнути з ОСББ «Антоновича, 122» на її користь 29 600,00 грн. у відшкодування майнової шкоди та 7 400,00 грн. - у відшкодування моральної шкоди (а.с. 20-36). Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Отже, чинним законодавством чітко встановлено, що позивач у разі збільшення або зменшення розміру позовних вимог, повинен подати до суду відповідну заяву саме про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, а не доповнення до позовної заяви, як це було здійснено стороною позивача. Крім того, суд роз`яснює позивачу, що у разі подання до суду заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, копія даної заяви має бути надіслана безпосередньо відповідачу по справі, а доказ про направлення її копії відповідачу має бути долучений до екземпляра заяви для суду. Оскільки позивачем подано доповнення до позовної заяви з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України, суд прийшов до висновку про повернення даних матеріалів позовної заяви позивачу. 05.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСББ «Антоновича, 122» просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Вказало, що об`єднання не отримувало жодних приписів, лист від 29.03.2018 року ПАТ «Київенерго», на який посилається позивач, направлений на ім`я позивача і не містить жодних вимог до ОСББ, до того ж ПАТ «Київенерго» не є органом державної влади, а тому не уповноважений видавати приписи. Також, зазначило, що позивач, вимагаючи надання згоди на заміну електричного котла, котрий знаходиться у належних їй приміщеннях з 2007 року та був встановлений, її слів, працівниками Міненерго, жодного доказу наявності, правомірності використання електричного котла у приміщенні не надала. До того ж, зауважило, що відключення від центрального опалення дозволяється тільки будинку в цілому, а не його окремі частини (приміщення) і у випадку, коли відповідне рішення приймуть загальні збори співвласників будинку. Такого рішення зборами співвласників будинку не приймалось, а позивач до ОСББ з будь-якими заявами не зверталась (а.с. 37-69). 20.01.2020 року до суду від позивача надійшли доповнення до позовної заяви, ідентичні доповненням, поданим 25.11.2019 року. Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Оскільки позивачем подано доповнення до позовної заяви з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України, суд прийшов до висновку про повернення даних матеріалів позовної заяви позивачу. 10.03.2020 року до суду від позивача надійшли доповнення до позовної заяви, в котрих остання просила суд окрім питань, викладених в позовній заяві від 22.10.2019 року та додаткових поясненнях від 16.01.2020 року, заборонити ОСББ «Антоновича, 122» руйнувати її приміщення та визнати лист ОСББ «Антоновича, 122» від 17.02.2020 року № 019/20 недійсним та таким, що не підлягає виконанню. Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Оскільки позивачем подано доповнення до позовної заяви з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України, суд прийшов до висновку про повернення даних матеріалів позовної заяви позивачу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нежиле приміщення від 29.10.2001 року належать на праві власності нежилі приміщення - офісні приміщення для надання аудиторських послуг площею 164.500 кв. м за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно акту-232 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого розпорядженням Московської РДА м. Києва № 14 від 10.04.2001 року, пред`явлений до прийняття в експлуатацію об`єкт з основними показниками: офіси для надання аудиторських послуг фактичною площею 164.5 кв. м, оснащені системами опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, електропостачання, виконані опоряджувальні роботи, прийнятий в експлуатацію (а.с. 50-51). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту № 08/12-12-268 здійснення заходу з державного енергетичного нагляду (контролю) від 04.12.2017 року та акту введення відремонтованих, реконструйованих, модернізованих основних засобів в експлуатацію на житловому будинку ОСББ «Антоновича, 122» за адресою: [ADDRESS] , від 18.01.2018 року, що за адресою: [ADDRESS] , становлено новий індивідуальний тепловий пункт будинку ОСББ «Антоновича, 122» (а.с. 58-61). ПАТ «Київенерго» листом № 050КЕК/13/2/Ш-12790 від 29.03.2018 року на звернення [PERSON] щодо відключення централізованого опалення у вбудованому у житловий будинок нежитловому приміщенні площею 164,5 кв. м, що розташоване у будинку [ADDRESS] , повідомило останню про те, що відповідно до положень Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, відключення від мереж ЦО відбувається на підставі рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО та ЦПГВ і можливе для відключення всього будинку, а не окремих приміщень. Вказаним листом [PERSON] також повідомлено про те, що відсутність документів щодо санкціонованості здійснення відключення від інженерних мереж ЦО у 2008/2009 роках, та про те, що під час обстеження приміщення працівником Товариства та її представника виявлено, що радіатори відключено від централізованої системи опалення будинку, але різьбові заглушки, які встановлено в місцях приєднання радіаторів до загальнобудинкової системи центрального опалення не опломбовано пломбами Товариства. Транзитні стояки загальнобудинкової системи центрального опалення в межах приміщення не заізольовані, акт огляду прихованих робіт на засвідчення виконання робіт з теплової ізоляції відсутній, також відсутня проектна документація на встановлення обладнання з обігріву приміщення від електричної енергії та акт щодо встановлення такого обладнання для визначення дати проведення даної дії. Також листом повідомлено позивача, що товариство з 01.09.2015 року є виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ у будинку [ADDRESS] на підставі відповідного рішення ОСББ та підписання договору про співпрацю (а.с. 5). 23.01.2019 року [PERSON] звернулась до КП «Київтеплоенерго» з заявою про направлення інспектора для опломбування різьбових заглушок, які встановлені в місцях відпайки від загальної централізованої системи опалення (а.с. 6). ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» листом № 1/03/ДепТП/1/./111110 від 31.01.2019 року на запит [PERSON] на приєднання до електричних мереж об`єкта: вбудоване приміщення (нежитлові приміщення - офісні приміщення для надання аудиторських послуг), повідомило позивача про те, що для визначення оптимальної схеми приєднання пропонується наступні варіанти: електропостачання об`єкту виконати КЛ-0,4 кВ від кабельної збірки № 5465/2 при умові надання попереднього погодження балансоутримувача; встановити кабельну збірку ЗКУ, живлення якої виконати КЛ-0,4 КВ перерізом не менше 4х120 кв. мм від ТП5465. Схему підключення вирішити проектом. Електропостачання об`єкту виконати КЛ-0,4 кВ від кабельної збірки ЗКУ, що встановлюється. При цьому, зазначено, щодо технічні умови видаються на інженерне забезпечення об`єкта архітектури, а саме: житлового будинку, а не окремо на вбудоване приміщення, оскільки останні не належать до об`єктів архітектури, та зазначено, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку приєднання вбудованих приміщень (або квартир, паркомісця) об`єкта архітектури до електричних мереж оператора системи розподілу, крім як отримання технічних умов на електропостачання об`єкта архітектури (будинку в цілому). Для збільшення величини потужності для електропостачання окремого приміщення об`єкта архітектури (із забезпеченням надійності електропостачання інших приміщень чи квартири) власник (балансоутримувач) внутрішньобудинкової електропроводки об`єкта архітектури (будинку) або споживач від імені власника (балансоутримувача) з наданням відповідного дозволу (доручення або довіреності), замовляє в оператора системи розподілу послугу з приєднання до електричних мереж будинку в цілому, у зв`язку із приєднанням додаткової електричної потужності (а.с. 8). 20.05.2019 року представником КП «КТЕ» інженером 2 категорії [PERSON] в присутності представника підприємства Кваші А.А. та представника ФО [PERSON], складено акт № 2/2-1/05-03 про те, що згідно завдання керівництва була здійснена спроба опломбувати у тепловому пункті житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , запірну арматуру системи опалення нежитлового приміщення, яке належить ФО [PERSON] . Запірна арматура не опломбована, оскільки голова правління ОСББ «Антоновича, 122» відмовилась надати доступ до теплового пункту, який знаходиться на балансі ОСББ (а.с. 7). Голосіївським УП ГУ НП у м. Києв листом від 01.10.2019 року запропоновано [PERSON] задля вирішення спірних питань звернутись до суду в порядку розгляду справ цивільного судочинства (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Зазначені обставини не заперечуються сторонами. Проте, позивач вказує на те, що в належних їй на праві власності нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: [ADDRESS] , відповідачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не надаються з огляду на відключення приміщень та перебуванням останніх на теплозабезпеченні за допомогою електричного котла, встановленого у 2007 році. Позивач вважає, що вона правомірно відокремила (відключила) приміщення від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та влаштувала систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) за власним рішенням і для цього необхідно лише зобов`язання керівництва ОСББ «Антоновича, 122» допустити до теплових мереж спеціалістів ПрАТ «ДТЕК «Київській електричні мережі» виконати припис, викладений в листі від 29.03.2018 року. Однак, така її позиція, на думку суду, не має законодавчого підґрунтя, виходячи з наступного. Згідно п.7 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Таким чином, на сьогодні закон обумовив випадки, коли власники квартир, в тому числі і позивач, мають право виключно за власним рішенням, однак, у встановленому порядку, відокремити (відключити) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води свою квартиру та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі. Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довела, що у багатоквартирному будинку, в якому розташовані належні їй нежитлові приміщення, на день набрання чинності згаданим вище Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Таким чином, позивач не довела свого права на відключення належних їй приміщень від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води виключно за власним рішенням. До того ж, відключення приміщень позивача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води можливе з дотриманням «Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води» (далі - «Порядок»), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169. Доказів того, що позивач розпочинала процедуру відключення приміщень від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води за попереднім Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, в розпорядження суду також не надано. Твердження відповідача про те, що відключення можливе лише цілих житлових будинків, а не окремих приміщень у них, суд відхиляє, оскільки згідно п.п.1, 2 розділу І Порядку цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги"». Дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування.» Тобто, цей Порядок поширює свою дію і на окремі квартири, і на окремих споживачів. Згідно п.4 розділу І, п.п.1, 3-7, 10 розділу ІІІ Порядку орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку. Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил. Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, законодавством передбачена правова процедура відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремих квартир і вона має бути дотримана позивачем. Отримання технічних умов, виготовлення проекту є одними з етапів цієї процедури і ці етапи мають мати визначені законодавством, зазначені вище, правові передумови. Отже, на думку суду, позивачем не доведено в установленому законом порядку проведення відключення від ЦО та ГВП у відповідності до встановлених вимог. Про це також вказано у листі ПАТ «Київенерго» № 050КЕК/13/2/Ш-12790 від 29.03.2018 року, наданого на звернення [PERSON] щодо відключення централізованого опалення у вбудованому у житловий будинок нежитловому приміщенні площею 164,5 кв. м, що розташоване у будинку [ADDRESS] . Останню повідомлено про те, що відповідно до положень Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, відключення від мереж ЦО відбувається на підставі рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО та ЦПГВ і можливе для відключення всього будинку, а не окремих приміщень. Вказаним листом [PERSON] також повідомлено про те, що відсутність документів щодо санкціонованості здійснення відключення від інженерних мереж ЦО у 2008/2009 роках, та про те, що під час обстеження приміщення працівником Товариства та її представника виявлено, що радіатори відключено від централізованої системи опалення будинку, але різьбові заглушки, які встановлено в місцях приєднання радіаторів до загальнобудинкової системи центрального опалення не опломбовано пломбами Товариства. Транзитні стояки загальнобудинкової системи центрального опалення в межах приміщення не заізольовані, акт огляду прихованих робіт на засвідчення виконання робіт з теплової ізоляції відсутній, також відсутня проектна документація на встановлення обладнання з обігріву приміщення від електричної енергії та акт щодо встановлення такого обладнання для визначення дати проведення даної дії. Також, матеріали справи не містять відомостей про звернення позивача до відповідача про відсутність опалення у її приміщеннях та ГП, чи з приводу відключення ЦО та ГВП. Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно зі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Статтею 9 Закону визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками; за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ст. 10 Закону). Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку і витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку належать до витрат на управління багатоквартирним будинком і розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника. Як передбачено ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, крім іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Відповідно до чинного законодавства, органи державної влади, зокрема органи та установи юстиції зобов`язані повідомити письмово громадянина про результати розгляду його звернення та суть прийнятого за ним рішення - надати обґрунтовану, повну, та по суті звернення відповідь у встановлений законодавством строк з повідомленням про розгляд звернення із зазначенням норм, що були порушені, конкретних дій, які повинні бути вчинені, і ким. В той же час, приписом є обов`язкова до виконання письмова вимога уповноваженого органу, що надається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення законодавства та усунення його наслідків. Лист ПАТ «Київенерго» № 050КЕК/13/2/Ш-12790 від 29.03.2018 року є відповіддю на звернення позивача у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян». Тому, на думку суду, вимога позивача про зобов`язання керівництва ОСББ «Антоновича, 122» допустити до теплових мереж спеціалістів ПрАТ «ДТЕК «Київській електричні мережі» виконати припис, викладений в листі від 29.03.2018 року не ґрунтуються на законі, а тому у відповідача відсутній обов`язок виконувати дії будь-які дії. При цьому, наданий позивачем акт№ 2/2-1/05-03 від 20.05.2019 року, складений представником КП «КТЕ» інженером 2 категорії [PERSON] в присутності представника підприємства Кваші А.А. та представника ФО [PERSON] про те, що згідно завдання керівництва була здійснена спроба опломбувати у тепловому пункті житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , запірну арматуру системи опалення нежитлового приміщення, яке належить ФО [PERSON] . Запірна арматура не опломбована, оскільки голова правління ОСББ «Антоновича, 122» відмовилась надати доступ до теплового пункту, який знаходиться на балансі ОСББ, судом оцінюється критично, а тому не приймається до уваги з огляду на те, що відповідно до вимог Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 року № 71(далі - Правила №71) балансоутримуюча організація несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, до яких належить арматура, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання. В той же час, теплопостачальна організація може здійснювати втручання в роботу внутрішньобудинкових мереж лише згідно положень законодавства та на підставі укладених договорів з балансоутримувачами таких мереж. Отже, КП «КТЕ», його представник - інженер 2 категорії [PERSON] , котрий діяв за дорученням керівництва, не мало належних правових підстав висувати вимоги щодо надання доступу до теплових пунктів ОСББ саме з метою опломбування запірної арматури. Положення нормативно-правових актів у сфері теплопостачання передбачають надання доступу виконавця послуг з централізованого опалення до мереж, арматури, засобів обліку, розподільчих систем лише з метою їх профілактичного огляду, зняття контрольних показів приладу обліку, встановлення чи заміни санітарно-технічного обладнання. Здійснення заходів з опломбування запірних вентилів, арматури, засувок не передбачено положеннями нормативно-правових актів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов безпідставний і в цій частині в його задоволенні слід відмовити. Розглядаючи вимоги позивача щодо зобов`язання керівництва ОСББ «Антоновича, 122» надати згоду на проведення робіт по заміні електричного котла й проведення автономного електропостачання до її приміщень, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 22 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово- комунальних послуг. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації. Згідно положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН А.2,2-3-2014 Склад та зміст проектної документації на будівництво об`єктом будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або їх частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури, інженерно-транспортна інфраструктура. Процедура підключення електроустановок споживачів до електричних мереж до 2018 року була регламентована Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 року № 32. Зокрема, пунктом 1.3 вказаних Правил передбачалось, що послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, який укладається за типовою формою. Для отримання проекту договору про приєднання замовник звертається до електропередавальної організації за місцем розташування його електроустановок із заявою про приєднання електроустановки певної потужності. До заяви додаються: ситуаційний план та викопіювання з топографо-геодезичного плану у масштабі 1:2000 із зазначенням місця розташування об`єкта (об`єктів) замовника, земельної ділянки замовника або прогнозованої точки приєднання; копія будівельного паспорта або містобудівних умов та обмежень з графічною частиною із зазначенням місця розташування, потужності та категорії надійності електропостачання за кожним об`єктом замовника (для об`єктів, які приєднуються до електричних мереж уперше); копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об`єктом або, за відсутності об`єкта, право власності чи користування земельною ділянкою; копія належним чином оформленої довіреності чи іншого документа на право укладати договори особі, яка уповноважена підписувати договори (за потреби). Відповідно до пункту 1.7.1 цих Правил на підставі заяви замовника про приєднання та викопіювання із ситуаційного плану електропередавальна організація протягом двох робочих днів визначає точки забезпечення потужності, виходячи зі структури електричних мереж та навантаження у зоні можливого приєднання. У разі незгоди із запропонованими електропередавальною організацією точками забезпечення потужності замовник на підставі техніко-економічного обґрунтування може запропонувати інші варіанти можливого приєднання. При цьому вихідні дані для розробки техніко-економічного обґрунтування надаються протягом 5 робочих днів електропередавальною організацією безоплатно. У разі відсутності повного комплекту документів, що додаються до заяви про приєднання, електропередавальна організація протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви повідомляє про це замовника та повертає заяву про приєднання з додатками без розгляду (пункт 2.1.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж). Звернувшись до суду, позивач в обґрунтування свого позову вказала на те, що у належному їй офісному приміщенні теплопостачання та гаряче водопостачання відсутні через те, що у ньому функціонує електричний котел, котрий їй необхідно замінити, але електричний щиток знаходиться у приміщенні ОСББ, а тому від об`єднання необхідний лист-погодження щодо згоди на виконання робіт працівниками електромереж, але ОСББ на її численні звернення згоди не надає. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається наявності встановленого обладнання для обігріву приміщення електричної енергії, документації на його встановлення та акту щодо його встановлення. Про вказане зазначено й у листі ПАТ «Київенерго» листом № 050КЕК/13/2/Ш-12790 від 29.03.2018 року. Норми споживання електроенергії позивачем також не вказані. Доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем з даного приводу не надано. Відсутні й будь-які докази на підтвердження того, що між позивачем та уповноваженою організацією укладений окремий договір про приєднання та остання отримує послуги з приєднання на його підставі. У листі № 1/03/ДепТП/1/./111110 від 31.01.2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на запит [PERSON] підтверджує наявність можливостей для визначення оптимальної схеми приєднання та пропонуються варіанти, проте, за умови дотримання певних вимог, зокрема, видачі технічних умов на інженерне забезпечення об`єкта архітектури, а саме: всього житлового будинку, а не окремо на вбудовані приміщення, оскільки останні не належать до об`єктів архітектури, та для збільшення величини потужності для електропостачання окремого приміщення об`єкта архітектури (із забезпеченням надійності електропостачання інших приміщень чи квартири) дозволу власника (балансоутримувача) внутрішньобудинкової електропроводки об`єкта архітектури (будинку) або споживача від імені власника (балансоутримувача) з наданням відповідного дозволу (доручення або довіреності). 14.03.2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою № 310 затверджено Кодекс систем розподілу. Згідно положень останнього, замовником послуги з приєднання (замовник) є фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення. Технічні умови на приєднання - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта замовника, заявленого до приєднання до електричних мереж, які повинні відповідати його розрахунковим технічним і технологічним параметрам та меті приєднання (виробництво, розподіл, споживання електричної енергії) та є невід`ємним додатком до договору про приєднання Розділом IV Кодексу та положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIІІ від 13.04.2017 року визначено порядок приєднання до систем розподілу, яким врегульовано відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж та під час зміни технічних параметрів електроустановок замовників. Зокрема, останніми визначаються, що для приєднання необхідно подати заяву про приєднання електроустановки певної потужності, копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об`єктом, або копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ситуаційний/поповерховий план з позначенням місця розташування вбудованого приміщення, доручення або довіреність власника (балансоутримувача) житлового будинку на право отримувати ТУ та укладати Договір про приєднання на весь житловий будинок (Закон України про регулювання містобудівної діяльності та лист НКРЕКП від 30.04.2015 року № 4214/15/61-15), погодження власника (балансоутримувача) житлового будинку на підключення до електричних мереж житлового будинку (в разі таких намірів), підрахунок існуючих навантажень на житловий будинок та з урахуванням перспективного навантаження вбудованого приміщення (квартири), та обґрунтування категорії надійності. Також, замовнику слід звернутись до проектної організації для розробки проекту на електроустановки внутрішнього забезпечення електропостачання, погодити проектну документацію на електроустановки внутрішнього забезпечення електропостачання з ДТЕК, після чого ДТЕК будує або реконструює внутрішні електричні мережі, а також вводить їх в експлуатацію. Дотримання позивачем вказаної процедури матеріали справи не містять, так само як і звернень до відповідача щодо надання погодження на підключення до електричних мереж житлового будинку. В матеріалах справи відсутні докази пред`явлення претензій [PERSON] з даного приводу. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив її права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов також і в цій частині не підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката Варвась Д.О. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву представника відповідача слід задовольнити та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., розмір яких є обґрунтованим та співмірним із предметом спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved