Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У сепрні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.09.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DN7KAN24260578, відповідно за умовами якого Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній у свою чергу не виконав належним чином умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті кредиту, , а відтак просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8539,98 доларів США, що за курсом Національного Банку України становить 221270,88 грн. 19.08.2017 судом направлено запит щодо місця проживання (перебування), на підставі ст. 122 ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV), та відповідь на який отримано судом 01.09.2017 р. та 19.09.2017. Відповідно до отриманої інформації відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 20.10.2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відповідним органом реєстрації - Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Київській області, проте у суду відсутні відомості про вручення відповідачу судової повістки про розгляд справи, оскільки судова кореспонденція поверталася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання. Виходячи з викладеного, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. Оскільки, судом були вчиненні всі можливі дії щодо повідомлення відповідача по справі та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачем такий порядок розгляду позову не заперечується. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DN7KAN24260578. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Аналізуючи наведені положення закону, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Оскільки відповідач не виконує належно умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, відсотки за користування ним та пеня за порушення відповідачем терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Разом з тим, позивач у вимогах позову просить повернути заборгованість по тілу кредиту, у розмірі 8539,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 221270,88 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3319,06 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved