Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що у результаті ДТП, яка мала місце 05 липня 2015 року за участю транспортних засобів ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та Ford Sierra д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості. Водій [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4123163 від 02.05.2015 року. На підставі наданих потерпілим розрахункових документів , позивачем сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 11878,47 грн., на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області потерпілому було сплачено відшкодування у розмірі 45704,80 грн., а тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача 57583 грн. 27 коп. сплаченого страхового відшкодування і, а також судові витрати понесені ним. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: [PERSON] , [INFO] , близько 18.30 год. в порушення вимог п.2.9 (а), п.п.2.3. (а), 31.4.5. (г), 2.3 (б) ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автомобіля «ВАЗ 2106», д.н.з. [NUMBER] , а розпочав рух транспортного засобу із встановленими на передню вісь автомобіля шинами різних моделей з різними малюнками протектора, керуючи технічно несправним автомобілем, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно зреагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, на ділянці 1 км + 300 м автодороги, що у с. Щаснівка Підволочиського району Тернопільської області, в порушення вимог п.п. 10.1. та 11.3. ПДР України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво та виїхав на смугу зустрічного руху, виїзд на яку можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, допустив зіткнення керованого автомобіля Ford Sierra д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки на межі її верхньої і середньої третин, яке за ознакою розладу здоров`я тривалістю більше ніж 21 день, належить до середньої тяжкості. Згідно ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2016 року у справі № 604/918/16-к, кримінальне провадження № 120115210150000204 від 06 липня 2015 року відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23.11.2016 року відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню. Порушення водієм [PERSON] . вимог п.п.10.1 та 11.3. ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Таким чином, відповідач вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4123163 від 02.05.2015 р. , укладений зі Страховою компанією ПрАТ "СК "УНІКА", згідно з якого Страхова компанія прийняла на себе ризики щодо автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю відповідно до Полісу - 100 000 грн., за шкоду завдану майну Потерпілого - 50 000 грн. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування від 29.09.2017 року. На підставі наданих потерпілим розрахункових документів, медичних витягів був складено страховий акт № 00238751 від 17.01.2018 року, наказ №00238751 від 17.01.2018 року та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 11878,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2018 року у справі № 607/1254/18, потерпілому [PERSON] сплачено 45000 грн. страхового відшкодування та 704,80 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до цих правових норм шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.38.1.1. Закону України про ОСЦПВВНТЗ від 01.07.2004 року страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду : а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ч. 1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved