Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просе позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього внука. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи, що відповідач дитиною не займається, матеріальну допомогу на утримання внука не надає. Відповідачка в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином . В судовому засіданні представник служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав підтримала та просила його задовольнити, підтримавши висновок органу опіки та піклування № 431/49-05-24 від 25.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина Вислухавши пояснення позивача, свідка, представника органу опіки й піклування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку третьої особи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивачка є бабусею неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті матері неповнолітнього [PERSON] відповідач передав на проживання дитину позивачці тобто бабусі. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач вихованням дитини не займається ,матеріальної допомоги не надає на утримання дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч Інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачено виключний перелік підстав позбавлення особи батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав у разі, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, або є хронічними алкоголіками чи наркоманами (п.4 ч. 1 ст.164 СК України). Відповідно до інформації зазначеній в довідці №651 від 13.11.2017 року навчального закладу № 31 батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків , а відповідно до довідки того ж навчального закладу №149 від 18.10.2017 року батько [PERSON] жодного разу не був на батьківських зборах участі у вихованні дитини не бере. (а.с.9-10). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток ЇЇ особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у і суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до висновку №431/49-05-24 від 25.01.2018 року, орган опіки і піклування Кіровоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.37). Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист ЇЇ інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно ЇЇ утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ЇЇ внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками . Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому, жодні інші обставини, як-то ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. За змістом п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3, хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У зв'язку з цим, вважаю за можливе одночасно із позбавленням батьківських прав - [PERSON], стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов' язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн.80 коп ., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.164,165,180,181,182 СК України,

Outcome: approved