Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.05.2001 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Радянського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Протягом останніх восьми років стосунки між сторонами поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями; з його ініціативи в сім'ї часто виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхній неповнолітній син, що негативно впливає на його психологічний стан. Відповідач не здатен підтримувати моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство сторони не ведуть. Шлюб існує формально. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений судом про місце і час слухання справи. Судова повістка, надіслана на його адресу. була вручена останньому належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 травня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Радянського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 182. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство; не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved