Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У березні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати п. 6.4 договору про пайову участі у будівництві, укладений 14 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості», недійсним та визнати за ним право власності на 10% житлового будинку на дві квартири загальною площею 100 кв.м., розташованого по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14 січня 2013 р. між [PERSON] та відповідачем був укладений договір про пайову участь у будівництві, предметом якого був житловий будинок на дві квартири орієнтовною загальною площею 100 кв.м., що розташований по [ADDRESS]. Даний договір позивач укладав з метою набуття у власність частини вищевказаного житлового будинку. Заперечуючи проти позову, представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості» пред'явив до позивача [PERSON] та Дніпропетровської міської ради зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А-1 на першому поверсі квартира № 1 поз. 1-3, загальна площа по квартирі № 1 - 29,6 м2, житлова площа - 16,2 м2, квартира №? 2 поз. 1-4, загальна площа по квартирі № 2 - 49,4 м2, житлова площа - 12,3 м2, загальна площа по літ. А-1 - 79,0 м2, житлова площа - 28,5 м2, літ. під А-1 - погріб, літ. А1-1, літ. А2-1, літ. а-1 - прибудови, літ. під А2-1 - оглядова яма, що знаходиться по [ADDRESS], без прийняття в експлуатацію. Відповідач [PERSON] зі свого боку не виконав умови договору, а саме не розпочав будівництво вказаного в договорі об'єкту нерухомості, не приймав пайової участі у його будівництві, не отримав дозволів компетентних органів на початок будівельних робіт, у зв'язку з чим на підставі п. 6.4. договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості» має право претендувати на визнання за ним права власті на даний об'єкт нерухомості. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що з зустрічною позовною заявою ознайомлений у повному обсязі, просив суд винести рішення у відповідності до вимог законодавства України (а.с. 60). Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості» у судовому засідання проти задоволення первісного позову заперечував, просив суд у його задоволені відмовити повністю. Зустрічну позовну заяву підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав. Дніпропетровська міська рада явку свого представника для участі у розгляді справи не забезпечила, про день та час судового засідання повідомлялася належним чином (а.с. 59), про причини неявки представника суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості», дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2013 р. між [PERSON] та ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» був укладений договір про пайову участь у будівництві, предметом якого є житловий будинок на дві квартири орієнтовною загальною площею 100 кв.м., розташований по [ADDRESS] (а.с. 5-7). Пунктом 1.1 договору про пайову участь у будівництві встановлено, що [PERSON] приймає пайову участь у будівництві 10% об'єкту нерухомості, організує роботи по його будівництву. Згідно п. 3.1.6 договору на останнього було покладено обов'язок до 01.02.2013 р. розробити проект будівництва вказаного в договорі об'єкта нерухомості, п. 3.1.7 - до 01.03.2013 р. отримати дозвіл на будівництво об'єкта нерухомості по [ADDRESS]. Проте, в передбачені договором строки своїх обов'язків за даним договором позивач не виконав. Пунком п. 6.4 договору про пайову участь у будівництві від 14.01.2013 р. встановлено, що у випадку відмови [PERSON] від виконання соїх зобов'язань по данному договору або/чи не виконання їх в строки передбачені даним договором, відповідач ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» може здійснити будівництво об'єктів за власні кошти. В даному випадку до ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» переходить право власності на майно, зазначене в п. 1.1 договору. За таких обставин у позивача за первісним позовом також відсутні підстави вимагати визнання за собою права власності 10 % об'єкта нерухомості, що розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] безпідставно ставить під сумнів належність ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» права власності на об'єкт нерухомості, що знаходиться по [ADDRESS], оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1240, ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» належить нежитлова будівля літ. А-1 з погрібом та оглядовою ямою, прибудовами літ. а-1, а1-1, поз. 1-3, загальною площею 59,3 м2 по [ADDRESS], та відповідно до договору купівлі-продажу гаражу від 16.04.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1677, ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» належить право власності на гараж [NUMBER] з оглядовою ямою загальною площею 21,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS] (а.с. 15, 16, 17, 18). На виконання п. 2.3 договору ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» надав дані об'єкти нерухомості [PERSON] для їх об'єднання, реконструкції та будівництва одного житлового будинку на дві квартири орієнтовною площею 100 кв.м. У зв'язку з невиконанням [PERSON] обов'язків, передбачених умовами договору про пайову участь у будівництві від 14.01.2013 р., позивач за зустрічним позовом за власні кошти здійснив будівництво житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS]. Крім того, відповідно до умов договору укладеного з [PERSON], дозвіл на виконання будівельних робіт повинен був отримати останній, чого зроблено не було. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» здійснив будівництво житлового будинку по [ADDRESS], без отримання всіх необхідних дозволів та узгоджень, а отже здійснив самочинне будівництво. У відповідності до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту. Виходячи з викладеного житловий будинок по [ADDRESS], є об'єктом самочинного будівництва. Згідно технічного паспорту від 29.07.2013 р., виготовленого ФОП [PERSON] - інженером з інвентаризації нерухомого майна, житловий будинок по [ADDRESS], має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. А-1 на першому поверсі квартира № 1 поз. 1-3, загальна площа по квартирі № 1 - 29,6 м2, житлова площа - 16,2 м2, квартира №? 2 поз. 1-4, загальна площа по квартирі № 2 - 49,4 м2, житлова площа - 12,3 м2, загальна площа по літ. А-1 - 79,0 м2, житлова площа - 28,5 м2, літ. під А-1 - погріб, літ. А1-1, літ. А2-1, літ. а-1 - прибудови, літ. під А2-1 - оглядова яма (а.с. 31-36). Порушення прав інших осіб у зв'язку із здійсненням ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» самочинного будівництва житлового будинку по [ADDRESS], не вбачається. Відповідно до технічного висновку, проведеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER] від 28.02.2014 р., було проведено обслідування і оцінку технічного стану житлового будинку літ. А-1 на першому поверсі квартира № 1 поз. 1-3, загальна площа по квартирі № 1 - 29,6 м2, житлова площа - 16,2 м2, квартира №? 2 поз. 1-4, загальна площа по квартирі № 2 - 49,4 м2, житлова площа - 12,3 м2, загальна площа по літ. А-1 - 79,0 м2, житлова площа - 28,5 м2, літ. під А-1 - погріб, літ. А1-1, літ. А2-1, літ. а-1 - прибудови, літ. під А2-1 - оглядова яма, що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно даного обслідування та висновку основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1 та К-2 (а.с. 19-30). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права влаcності, якщо це право не визнається іншою особою. Кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. З аналізу статей 15, 16 Цивільного кодексу України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить суду. Відповідно до статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України: „Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу". Позивач [PERSON] не надав суду доказів недодержання сторонами вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, необхідних для чинності правочину. За таких обставин підстав для визнання недійсним пункту 6.4 договору про пайову участь у будівництві від 14.01.2013 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості», немає. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги, що будівництво спірної будівлі було проведено ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» за власні кошти, остання відповідає спеціальним вимогам, порушень прав інших осіб у зв'язку з будівництвом не вбачається і сторони на такі обставини не посилалися, суд вважає позовні вимоги в частині визнання права власності обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved