Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 1 жовтня 2010 року їх син уклав шлюб з відповідачкою, від якого [INFO] року народився син «[PERSON]». У зв'язку з розірванням шлюбу між ними, відповідач чинить їм перешкоди у вільному спілкуванні та вихованні онука. Усі їх намагання вирішити спір мирним шляхом призводять лише до конфліктів з відповідачем та її родичами, у зв'язку з чим вони вимушені звернутися до суду. Позивачі в судовому засіданні просили суд задовольнити їх позовні вимоги повністю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, наполягала на тому, що позивачі самі уникали будь-якого спілкування з дитиною, просила суд при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але від начальника служби надійшов лист про можливість розгляду справи у відсутності їх представника та при вирішенні спору враховувати інтереси дитини. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з- положеннями ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. З положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість. Згідно із положень ч.ч.2,8,9 і 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень 257 СК України, баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками та брати участь в х вихованні. Відповідно до положень 257 СК України, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Положеннями ст. 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН про права дитини, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, крім якщо таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідне прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Як встановлено в судовому засіданні, 1 жовтня 2010 року між сином позивачів [PERSON] та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], онук позивачів [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є відповідачка та син позивачів. В судовому засіданні встановлено, що з часу реєстрації шлюбу між сином позивачів та відповідачкою до 2012 року останні проживали разом з їх онуком в будинку позивачів. Проте, з 2012 року відповідачка переїхала проживати разом з дитиною до свого помешкання за адресою: [ADDRESS]. З огляду зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, разом з тим лише частково, змінивши тривалість часу та дні спілкування позивачів з онуком. Приймаючи рішення суд також враховує намір відповідача влаштувати дитину до дошкільного закладу освіти, його вік та стан здоров'я, що позивачі перебувають на пенсії, при цьому заявниця тривалий час пропрацювала вихователем в дитячому садочку, а також найкращі інтереси дитини. У зв'язку з наведеним, з метою уникнення порушення прав позивачів на спілкування з онуком,

Outcome: partial