Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2007 року, від шлюбу мають спільну дитину, сина - [PERSON], який народився [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, а самій важко належним чином без додаткової допомоги утримувати дитину, а тому просила суд стягнути з нього аліменти в розмірі ? всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, оскільки відповідач працює, та має постійне місце роботи, а також зазначила, що її шлюб з відповідачем розпався і відтворенню не підлягає, а тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. В судове засідання відповідач не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Суд дослідивши та оглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. З свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 17.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2007 року. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області вбачається, вбачається, що сторони є батьками [PERSON], який народився [INFO]. Відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, як вбачається з її письмових пояснень викладених в позовній заяві просить розірвати шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через постійні непорозуміння, різні склади характеру та уподобання, що призводить до непорозумінь та конфліктних ситуацій. На данний час спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не пітримують з квітня 2014 року. Оскільки відповідач заперечень щодо позову суду не надав, виходячи з вищевикладеного суд приходить до впевненості, що відповідач не тільки може, але і зобов"язаний виконувати свої батьківські обов"язки по утриманню неповнолітнього сина, а саме: сплачувати аліменти в частці від доходів, оскільки є молодою працездатною людиною, не являється інвалідом, інших боргових зобов»язань не має, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, за станом здоров»я може працювати і платити аліменти, а не перекладати цей тягар на державу. В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд роз"яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Враховуючи дані обставини, а також те, що відповідачка в письмовій заяві не заперечує стосовно розірвання шлюбу, суд приходить до впевненості, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі. На підставі наведеного і

Outcome: approved