Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державної інспекції сільського господарства в Київській області звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що перевіркою Прокуратури м. Ірпеня було встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради № 337-12- ХХІУ від 19.06.03 «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території м. Ірпеня» затверджено схему розміщення земельних ділянок в м. Ірпені рекреаційного призначення на період до розробки та затвердження генерального плану міста. Зокрема, вказаним рішенням визначено рекреаційною зоною територію між вулицями [PERSON], Чехова, Українська та Лісова. Рішенням [PERSON] міської ради № 1510-42-У від 20.03.08 «Про внесення змін та доповнень до рішення [PERSON] міської ради № 337-12-ХХІУ від 19.06.03 «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території м. Ірпеня затверджено перелік об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства м. Ірпінь та надано дозвіл Ірпінському ВУКГ виконати інвентаризацію та паспортизацію об'єктів зеленого господарства та землевпорядну технічну документацію на земельні ділянки. Зокрема, вказаним рішенням рекреаційною зоною міста Ірпінь визначено парк культури та відпочинку «Лісовий» між вул. [PERSON] та Лісова орієнтовною площею 6 га. В подальшому, на підставі вказаного рішення КП «[PERSON] земельно- кадастрове бюро» на замовлення Ірпінського ВУКГ розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки рекреаційного призначення в постійне користування (парк культури та відпочинку) за адресою м. Ірпінь вул. К. Маркса - вул. Лісова за рахунок земель запасу міста. Рішенням [PERSON] міської ради № 3276-72-У від 07.08.09 затверджено вищевказаний проект землеустрою та передано в постійне користування Ірпінського ВУКГ земельну ділянку площею 4, 1035 га для рекреаційного призначення (парк культури та відпочинку «Лісовий») за адресою м. Ірпінь вул. К. Маркса - вул. Лісова. Отже, вищевказана земельна ділянка у передбаченому ст.ст. 20, 50-52, 123 Земельного кодексу України порядку набула статусу земель рекреаційного призначення. Згідно інформації відділу Держкомзему в м. Ірпінь державний акт Ірпінському ВУКГ на постійне користування вищевказаною земельною ділянкою не виготовлявся та не реєструвався. Також перевіркою встановлено, що 14.04.11 на 10-й сесії шостого скликання [PERSON] міською радою прийнято рішення № 440-10-УІ, яким визнано нечинними рішення [PERSON] міської ради № 3039-70-У, № 3040-70-У, № 3041-70-У, № 3047-70-У, № 3035-70-У, № 3037-70-У, 3046-70-У від 16.06.09, № 3276-72-У від 07.08.09 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у постійне користування земель рекреаційного призначення Ірпінському ВУКГ. Пунктом 2 рішення цільове призначення земельних ділянок, по яким скасовано рішення про затвердження проектів землеустрою віднесено до земель житлової та громадської забудови. Крім того, рішенням [PERSON] міської ради № 437-10-УІ від 14.04.11 внесено зміни до рішення [PERSON] міської ради від 19.06.03 № 337-12-ХХІУ «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території міста Ірпеня». Зокрема, вказаним рішенням скорочено перелік об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства в м. Ірпінь, призначених для відпочинку населення, зокрема виключено з переліку парків (скверів) міста Ірпеня парк культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова. Перевіркою рішень № 440-10-УІ та № 437-10-УІ від 14.04.11 встановлено, що рішення прийняті всупереч вимог ст. 20, 50-52, ст. 149 Земельного кодексу України. Так, відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Статтею 50 Земельного кодексу передбачено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Згідно ст. 52 Земельного кодексу України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення. Зміна цільового призначення земель рекреаційного призначення в даному випадку мала б проводитися Кабінетом Міністрів України. Отже, [PERSON] міська рада при прийнятті вищевказаних рішень вийшла за межі своїх повноважень. Більше того, статтею 1 Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах» з 13.04.11 введено мораторій строком на 5 років на зміну цільового призначення земельних ділянок рекреаційного призначення незалежно від форми власності в містах та інших населених пунктах, а саме земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень. Отже, [PERSON] міська рада станом на 14.04.11 взагалі не мала права приймати рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок рекреаційного призначення. Враховуючи вищевказані порушення вимог земельного законодавства при прийнятті зазначений рішень прокуратурою міста Ірпеня 23.02.12 принесено протести, які 27.04.12 розглянуто та задоволено, а рішення № 440-10-УІ та № 437- 10-УІ від 14.04.11 скасовано. Крім того, з вказаних підстав рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.08.12 рішення [PERSON] міської ради № 440-10-УІ та № 437-10-УІ від 14.04.11, в частині вилучення земельної ділянки площею 4, 1035 га парку культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова з категорії земель рекреаційного призначення та віднесення їх до земель житлової та громадської забудови, скасовано. Таким чином, безспірно встановлено, що земельна ділянка рекреаційного призначення парку культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова, [PERSON] міською радою вилучена неправомірно та без дотримання передбаченої законодавством процедури. Усупереч вищевказаному, в ході проведеної прокуратурою м. Ірпеня перевірки встановлено наступне. 16.06.11 [PERSON] радою прийнято рішення № 600-12-УІ «Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою», згідно якого надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], по вул. Лісова №№ 44, 46, 48. Як вбачається з графічного зображення місця розташування меж вказаних земельних ділянок та меж парку культури та відпочинку «Лісовий», наданої відділом містобудування та архітектури [PERSON] міської ради земельні ділянки вищевказаним громадянам надані за рахунок парку культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова площею 4, 1035 га. В подальшому рішеннями [PERSON] міської ради вказаним громадянам затверджено проекти землеустрою та передано в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Так, рішенням [PERSON] міської ради № 809-15-УІ від 18.08 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова, 44. Рішенням [PERSON] міської ради № 808-15-УІ від 18.08.11 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова,46. Рішенням [PERSON] міської ради № 807-15-УІ від 18.08.11 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова, 48. Згідно ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 Земельного кодексу України. Отже, у власність вищевказані землі відповідачам мали б передаватись лише Кабінетом міністрів України. Відповідно до ст. 162, 163 Земельного кодексу України, охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Завданням охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель. В порушення вимог раціонального використання земель відповідач [PERSON] міська рада передає безкоштовно земельну ділянку рекреаційного призначення у власність перерахованих громадян для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд та для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд. Крім того, згідно ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно- господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно листа відділу містобудування та архітектури [PERSON] міської ради, Генеральний план міста Ірпеня у встановленому законом порядку не затверджений. В проекті землеустрою, щодо відведення земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. К. Маркса та Лісова відсутні будь-які посилання на наявність містобудівної документації, розробленої відповідно до чинного законодавства. На даний час, в м. Ірпені відсутня будь-яка містобудівна документація, у зв'язку з чим є неможливим вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земельних ділянок. Зважаючи на вказані порушення під час прийняття рішень [PERSON] міської ради 809-15-УІ від 18.08.11, № 808-15-УІ від 18.08.11, № 807-15-УІ від 18.08.11, вони підлягають скасуванню. Крім того, в ході перевірки встановлено, що на підставі вищевказаних рішень [PERSON] міської ради, що прийняті з порушенням вищевказаних вимог законодавства, [PERSON] - серії ЯМ № 720134 від 07.10.11, [PERSON] - серії ЯМ № 720132 від 07.10.11, [PERSON] - серії ЯМ № 720133 від 07.10.11. Згідно з вимогами ст.ст. 155, 211 Земельного кодексу України, державний акт, який виданий, виготовлений та зареєстрований з порушенням вимог чинного земельного законодавства України визнається в судовому порядку недійсним. Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Оспорюваними державними актами на право власності на земельні ділянки порушено інтереси держави, адже саме з державної власності протиправно вибули земельні ділянки. З огляду на викладене, в судовому порядку підлягають визнанню недійсними зазначені державні акти про право власності на земельні ділянки. Також, перевіркою встановлено, що вищевказані земельні ділянки були в подальшому відчужені на підставі цивільно-правових угод. Так, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0160 в м. Ірпінь по вул. Лісова 46, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720132. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Також, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0162 в м. Ірпінь по вул. Лісова 48, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720134. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Також, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0161 в м. Ірпінь по вул. Лісова 44, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720133. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Таким чином, на підставі вищезазначених цивільно-правових угод право власності на даний час на спірні земельні ділянки в м. Ірпінь по вул. Лісова 46 та 48 належать [PERSON], земельна ділянка в м. Ірпінь по вул. Лісова 44 належить [PERSON] Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, у тому числі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Той факт, що спірні земельні ділянки вибули з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння та не з їхньої волі іншим шляхом, підтверджується рішеннями [PERSON] міської ради № 440-10-УІ та № 437-10-УІ від 14.04.11, що прийняті з порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах» та скасовані за результатами розгляду протестів прокурора міста Ірпеня, а також в судовому порядку рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.08.12. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тому, відчуження [PERSON], [PERSON], [PERSON]Є:, [PERSON], на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, право власності на які набуто на підставі рішень [PERSON] міської ради, прийнятих з порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах», прокурор міста Ірпеня вважає таким, що суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. В даному випадку спірні земельні ділянки вибули з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства в порядку безкоштовної приватизації відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідачів на користь держави на підставі ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України. Зважаючи на те, що відповідачами спірні державні акти на право власності на земельні ділянки та договори купівлі-продажу земельних ділянок були зареєстровані у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок, скасування реєстрації цих державних актів з відмітками про перехід права власності та витребування земельних ділянок на користь держави. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесенні законом до їх компетенції та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а також керуватися у своїй діяльності актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України. У Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду(частина друга статті 144). З рішення Конституційного Суду України у справі № 1-9/2009 від 16 квітня 2009 року слідує, що за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини 10 статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду. Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або Законам України визначаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Згідно положень ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористанні в народному господарстві в даний період земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ (ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»). Відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Недодержання вимог Земельного кодексу України при прийняті рішень [PERSON] міською радою та видачі на підставі даних рішень державних актів з порушенням вимог земельного законодавства розцінюється як порушення, закріпленого та гарантованого Конституцією України принципу верховенства права, що є прямим порушенням державних інтересів. Відповідно до ч. 9 ст. 149 та ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо вилучення земель рекреаційного призначення має Кабінет Міністрів України. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.11 № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України та її територіальні підрозділи організовують та здійснюють державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх форм власності. Крім того, прокуратурою міста Ірпеня отримано інформацію про те, що деякі з відповідачів під час розгляду судом справи здійснили перепродаж вищевказаних оспорюваних земельних ділянок, що створює обставини, за яких є необхідність проведення прокуратурою міста Ірпеня додаткової перевірки для встановлення останніх власників оспорюваних земельних ділянок. З огляду на викладене, прокурор міста Ірпеня вважає за необхідне уточнити та зменшити розмір позовних вимог та поставити перед судом питання про визнання незаконним з моменту прийняття та скасування рішення [PERSON] міської ради від 16.06.11 № 600-12-УІ «Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою» в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам [PERSON] по вул. Лісова № 44, а також питання про визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати рішень [PERSON] міської ради № 809-15-УІ від 18.08.11 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в м. Ірпінь по вул. Лісова, 44 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». А також поставити перед судом питання про визнання недійсним державного акту серії ЯМ № 720133 від 07.10.11 на право власності на земельну ділянку [PERSON] з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] та скасувати його реєстрацію. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0161, за адресою м. Ірпінь, вул. Лісова 44, укладений 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON]С та зареєстрований в реєстрі за № 438. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати рішення [PERSON] міської ради від 16.06.11 № 600-12-УІ «Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою» в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам [PERSON] по вул. Лісова № 44; Визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати рішення [PERSON] міської ради № 809-15-УІ від 18.08.11 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в м. Ірпінь по вул. Лісова, 44 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд»; Визнати недійсним державний акт серії ЯМ № 720133 від 07.10.11 на право власності на земельну ділянку [PERSON] з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] та скасувати його реєстрацію; Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0161, за адресою м. Ірпінь, вул. Лісова 44, укладений 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 438; Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] А.С. на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку в м. Ірпінь по вул. Лісова 44 з кадастровим номером 3210900000:01:047:0161 площею 0, 1 га та вартістю 542 507 грн. В судовому засіданні прокурор та представник Кабінету Міністрів України позов підтримали та просили його задоволити. Представник [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням слухати справу у відсутності їх представника, проти позову заперечували. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Суд вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов не підлягаючим до задоволення, по слідуючих підставах: Судом виявлено, що відповідно до перевірки Прокуратури м. Ірпеня було встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради № 337-12- ХХІУ від 19.06.03 «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території м. Ірпеня» затверджено схему розміщення земельних ділянок в м. Ірпені рекреаційного призначення на період до розробки та затвердження генерального плану міста. Зокрема, вказаним рішенням визначено рекреаційною зоною територію між вулицями [PERSON], Чехова, Українська та Лісова. Рішенням [PERSON] міської ради № 1510-42-У від 20.03.08 «Про внесення змін та доповнень до рішення [PERSON] міської ради № 337-12-ХХІУ від 19.06.03 «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території м. Ірпеня» затверджено перелік об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства м. Ірпінь та надано дозвіл Ірпінському ВУКГ виконати інвентаризацію та паспортизацію об'єктів зеленого господарства та землевпорядну технічну документацію на земельні ділянки Відповідно до п. б, г частини 1 ст. 19 Земельного Кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі, землі житлової та громадської забудови; землі рекреаційного призначення. Згідно ч. 2 ст. 19, Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Згідно ст. 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Згідно ч.І, 2 ст. 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Відповідно до ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Згідно ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 27.06.2002 року за №49-3-ХХІ «Про віднесення земель Ірпінського регіону до земель житлової та громадської забудови» вирішено віднести землі вкриті рослинністю в межах Ірпінського регіону до земель житлової та громадської забудови і рахувати їх землями запасу. Відділом земельних ресурсів внесено відповідні зміни в земельно-облікові матеріали. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 19.06.2003 року за № 337-12-ХХІV «Про визначення земельних ділянок дія рекреаційного призначення на території' м. Ірпеня затверджено схему розміщення земельних ділянок в м. Ірпінь рекреаційного призначення. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 20.03.2008 року за № 1510-42-V внесено зміни та доповнення в рішення [PERSON] міської ради від 19.06.2003 року за № 337- 12-XXIV Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення на території м. Ірпеня- та викладено його в редакції відповідно до якої затверджено перелік об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства в м. Ірпінь, визнано відповідальним за стан утримання зелених насаджень в м. Ірпінь - [PERSON] ВУКГ та у встановленому порядку передано йому у постійне користування земельні ділянки з зеленими насадженнями згідно з додатком та дозволено Ірпінському ВУКГ виконати інвентаризацію та паспортизацію об'єктів зеленого господарства за землевпорядну технічну документацію на земельні ділянки згідно додатку. В преамбулі рішення [PERSON] ради від 20.03.2008 року за № 1510-42-V зазначено що рішення [PERSON] міської ради від 19.06.2003 року за № 337-12-XXIV «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення на території м. Ірпеня» не реалізовано не виконані проекти з землеустрою тощо. Зокрема, вказаним рішенням рекреаційною зоною міста Ірпінь визначено парк культури та відпочинку «Лісовий» між вул. [PERSON] та Лісова орієнтовною площею 6 га. В подальшому, на підставі вказаного рішення КП «[PERSON] земельно- кадастрове бюро» на замовлення Ірпінського ВУКГ розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки рекреаційного призначення в постійне користування (парк культури та відпочинку) за адресою м. Ірпінь вул. Маркса - вул. Лісова за рахунок земель запасу міста. 14.04.11 на 10-й сесії шостого скликання [PERSON] міською радою прийнято рішення № 440-10-УІ, яким визнано нечинними рішення [PERSON] міської ради № 3039-70-У, № 3040-70-У, № 3041-70-У, № 3047-70-У, № 3035-70-У, № 3037-70-У, 3046-70-У від 16.06.09, № 3276-72-У від 07.08.09 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у постійне користування земель рекреаційного призначення Ірпінському ВУКГ. Пунктом 2 рішення цільове призначення земельних ділянок, по яким скасовані) рішення про затвердження проектів землеустрою віднесено до земель житлової та громадської забудови. Крім того, рішенням [PERSON] міської ради № 437-10-УІ від 14.04.11 внесено зміни до рішення [PERSON] міської ради від 19.06.03 № 337-12-ХХІУ «Про визначення земельних ділянок для рекреаційного призначення (парки, сквери) на території міста Ірпеня». Зокрема, вказаним рішенням скорочено перелік об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства в м. Ірпінь, призначених для відпочинку населення, зокрема виключено з переліку парків (скверів) міста Ірпеня парк культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова. 16.06.11 [PERSON] радою прийнято рішення № 600-12-УІ «Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою», згідно якого надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], по вул. Лісова №№ 44, 46, 48. Як вбачається з графічного зображення місця розташування меж вказаний земельних ділянок та меж парку культури та відпочинку «Лісовий», наданої відділом містобудування та архітектури [PERSON] міської ради земельні ділянки вищевказаним громадянам надані за рахунок парку культури та відпочинку «Лісовий» по вул. К. Маркса - вул. Лісова площею 4, 1035 га. В подальшому рішеннями [PERSON] міської ради вказаним громадянам затверджено проекти землеустрою та передано в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Так, рішенням [PERSON] міської ради № 809-15-УІ від 18.08.11 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова, 44. Рішенням [PERSON] міської ради № 808-15-УІ від 18.08.11 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова,46. Рішенням [PERSON] міської ради № 807-15-УІ від 18.08.11 затверджено проект землеустрою та передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1 га в м. Ірпінь по вул. Лісова, 48. В подальшому відповідними рішеннями [PERSON] ради затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок Відповідачам у власність, передано в приватну власність Відповідачів земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд. В подальшому на підставі відповідних рішень [PERSON] міської ради відповідачі отримали державні акти, які зареєстровано у відповідності до чинного законодавства. Вищевказані земельні ділянки були в подальшому відчужені на підставі цивільно-правових угод. Так, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0160 в м. Ірпінь по вул. Лісова 46, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720132. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Також, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0162 в м. Ірпінь по вул. Лісова 48, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720134. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Також, 18.10.11 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 3210900000:01:047:0161 в м. Ірпінь по вул. Лісова 44, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯМ № 720133. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.11 відділом Держкомзему у місті Ірпінь проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] Аналізуючи у сукупності зазначені докази, суд прийшов до висновку, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням набула статус земель житлової та громадської забудови та віднесена до земель запасу. Вимога ст. 20 ЗК України передбачено, що необхідно умовою зміни цільового призначення земельної ділянки разом з відповідним рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування є затвердження відповідного проекту землеустрою. Вимоги щодо документації із землеустрою врегульовано спеціальним нормативно правовим актом - законом України «Про землеустрій». Згідно ст.1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки, це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.25 Закон України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Цією ж статтею визначенні види документації із землеустрою, серед яких є проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій рекреаційного призначення, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проекти землеустрою щодо формування земель комунальної власності територіальних громад і проекти розмежування земель державної та комунальної власності населених пунктів. Згідно ст.47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення розробляються згідно з законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них з метою масового відпочинку і туризму, створення приміських зелених зон. Проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій рекреаційного призначення визначаються місце розташування і розміри земельних ділянок, власники земельних ділянок, землекористувачі, у тому числі орендарі, а також встановлюються режим використання та охорони територій рекреаційного призначення. Порядок розробки проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій рекреаційного призначення встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином. Закон України «Про землеустрій» розмежовує поняття проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і щодо організації і встановлення меж територій рекреаційного призначення, тобто ці документи є різними і їх розроблення регулюється різними підзаконними нормативно-правовими актами. Як вбачається з матеріалів справи рішенням [PERSON] міської ради від 16.06.09 року за №3039-70-V затверджено проект землеустрою та передано в постійне користування Ірпінського ВУКГ земельну ділянку площею 3 га за адресою м. Ірпінь вул.[PERSON]Рибака. Разом з цим, проект землеустрою з організації та встановлення меж територій рекреаційного призначення розробляється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1094 від 25.08.2004р. «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення». Згідно до п. 10 вказаної Постанови KM України погоджений проект землеустрою підлягає державній експертизі відповідно до законодавства і після одержання позитивного висновку державної експертизи проект землеустрою розглядається та затверджується сільською, селищною, міською радою, обласною, районною, Київською або Севастопольською міською державною адміністрацією чи в установленому порядку подається іншим органом, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. Відсутність будь-якого проекту свідчить про те, що спірна земельна ділянка взагалі не була сформована, не встановлені межі земельної ділянки. Відповідно до ст. 193 Земельного Кодексу України, Державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, Їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Одним із принципів Державного земельного кадастру, у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр» є обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти. Відповідно до п. д ч.І ст. 13 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць: відомості про категорії земель у межах адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер), межі категорії земель; опис меж; площа; інформація про документи, на підставі яких встановлено категорію земель. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки, це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номер. Аналізуючи у сукупності наведені норми права, кожна сформована земельна діляйка має бути зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Тому, враховуючи, що державний акт Ірпінському ВУКГ на постійне користування спірною земельною ділянкою не виготовлявся та не реєструвався, будь яких прав у останнього щодо спірної ділянки не виникло. Відповідно до ст. 21 Земельного Кодексу України (наслідки порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель) порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам;(пункт "а" статті 21 в редакції Закону № 3123-VI від 03.03.2011) б)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Відповідно до ст.7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються в тому числі, усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ст.122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. [PERSON] міська рада мала право на прийняття рішень стосовно спірної ділянки, надавати згоду відповідачам на розроблення проектів, затвердження проектів та передачу вже сформованих земельних ділянок у власність відповідачів. Так, як зазначено вище, спірна земельна ділянка не набула статусу земель рекреаційного призначення, положення закону «Про мораторій» не розповсюджується на спірні правовідносини. Тому, враховуючи вимоги ст.7 Закону України «Про розмежування земель державної ) та комунальної власності», ч. 12 розділу X «Перехідних положень» Земельного Кодексу ( України те, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах міста Ірпінь, є землею г громадської забудови, належить до комунальної власності, якою має права розпоряджатися [PERSON] міська рада, як місцевий орган самоврядування. Таким чином, є безпідставним висновок прокуратури м. Ірпеня щодо порушення прав та інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України. Правовою підставою відміток про перехід права власності на земельні ділянки на відповідачів є відповідні договори купівлі продажу, про що прямо вказано у державних актах. Відповідно без вирішення питання щодо правомірності набуття відповідачами прав на спірну ділянку за цивільно правовою угодою, як це передбачає п. «в» ст. 152 ЗК України, підстави для визнання недійсним державного акту виданого на підставі цієї угоди, відсутні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі продажу, дарування, міни, іншими цивільно правовими угодами. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. За змістом вказаних норм правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно правової угоди, а державний акт, лише посвідчує право особи на земельну ділянку. Отже, без встановлення судом недійсності (невідповідності вимогам закону) правочину, як правової підстави придбання громадянином земельної ділянки, визнання недійсним державного акту є в даному випадку необґрунтованим. Такі висновки відповідають приписам щодо презумпції правомірності правочину, встановленим ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, такі висновки узгоджуються із положеннями ч.3 ст.152 ЗК України, згідно якої захист порушених прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом заявлення позову про визнання угоди недійсною. Договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок не є такими, що порушують публічний порядок, оскільки укладені між приватними особами і його предметом є майно, що перебуває у приватній власності. Разом з цим, вимоги ст. 387, 388 ЦК України застосовується саме на захист права власності. Обгрунтування, що власником спірних земельних ділянок є держава в особі Кабінету Міністрів України в оскарженому рішенні відсутнє. За умови, що спірна земельна ділянка не належить державі в особі Кабінету Міністрів України застосування вищезазначених норм Цивільного Кодексу України є помилковим. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). На підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону,

Outcome: dismissed