Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У липні 2017 року Донецький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просив суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 630,11 грн. та стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року по цивільній справі № 756/5293/16-ц за позовом [PERSON] до Київського міського центру зайнятості, Донецького міського центру зайнятості про стягнення коштів. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що в Донецькому міському центрі зайнятості перебував на обліку [PERSON], якому наказом від 09.06.2010 року № НТ 100609 було надано статус безробітного та призначена матеріальна допомога по безробіттю, починаючи з 09.06.2010 року по 03.06.2011 рік. В результаті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним було встановлено, що відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, серія [NUMBER], [PERSON] з 13.10.2005 року зареєстрований як фізична особа - підприємець. На час перебування на обліку в Донецькому міському центрі зайнятості відповідач не був позбавлений статусу фізичної особи підприємця. 26.09.2014 року припинена реєстрація підприємницької діяльності. 21.09.2010 року [PERSON] була припинена виплата допомоги по безробіттю та він був знятий з обліку. У період перебування на обліку в центрі зайнятості, а саме з 09.06.2010 року по 20.09.2010 року, відповідачу була виплачена допомога по безробіттю в сумі 1 473,33 грн. 27.09.2010 року Донецьким міським центром зайнятості відповідачу був направлений лист №05-15/3782 про відшкодування незаконно отриманого матеріального забезпечення по безробіттю. 26.10.2010 року [PERSON] надав відповідь на вищевказаний лист, в якому зобов'язувався сплатити суму в повному обсязі. 16.11.2010 року відповідачем було сплачено 439,99 грн. Донецьким міським центром зайнятості було вилучено з відомості 403,23 грн. та повернуто на розрахунковий рахунок позивача. Таким чином, сума заборгованості відповідача складає 630,11 грн., яка до теперішнього часу добровільно не повернута, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Також, просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року по цивільній справі № 756/5293/16-ц за позовом [PERSON] до Київського міського центру зайнятості, Донецького міського центру зайнятості про стягнення коштів. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 1 Закону України « Про зайнятість населення» № 803-Х11 від 01.03.1991 року, чинного на момент звернення відповідачем до центру зайнятості, зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що приносить дохід у грошовій або іншій формі. Згідно із ст. 2 Закону України « Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи, не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Згідно витягу із наказів Донецького міського центру зайнятості про прийняті рішення від 27 березня 2017 року [PERSON] з 09.06.2010 року було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю, наказом від 09.06.2010 року № НТ 100609. Наказом Донецького міського центру зайнятості від 21.09.2010 року № НТ 100921 [PERSON] припинена виплата допомоги по безробіттю та знято з обліку на підставі п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, що мало місце під час одержання допомоги по безробіттю, а саме: встановлено, що позивач з 13.10.2005 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно довідки про матеріальне забезпечення, сума фактично виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 09.06.2010 року по 20.09.2010 року становить 1 473,33 грн., з урахуванням повернутих на розрахунковий рахунок Донецького міського центру зайнятості коштів в розмірі 439,99 грн. та вилучених з відомості 403,23 грн., сума заборгованості складає 630,11 грн. Статтею 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг зареєстрованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи, відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об'єктивно оцінивши обставини справи та надані на їх підтвердження докази в їх сукупності, взаємозв'язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що за період з 09.06.2010 року по 20.09.2010 рік [PERSON] безпідставно отримував грошову допомогу по безробіттю, яка добровільно ним повністю не повернута, тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення судового збору в розмірі 551,20 грн., сплаченого на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2017 року по цивільній справі № 756/5293/16-ц за позовом [PERSON] до Київського міського центру зайнятості, Донецького міського центру зайнятості про стягнення коштів, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, так як зазначений судовий збір є судовими витратами по цивільній справі № 756/5293/16-ц та не відноситься до розгляду вказаної справи. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги, що при подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (яка діяла на момент звернення до суду), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: partial