Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій вказала, що 19.05.2017 р. о 08-40 год. в с. Сулимівка Яготинського району [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по провулку Кравченка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Кравченка не надала переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі та скоїла із ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобілю було завдано механічних пошкоджень. ДТП сталося з вини співвідповідача [PERSON], так як вона порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Отже підставою виникнення відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, є наявність шкоди, протиправна дія її заподіювача та причинний зв'язок між причиною - порушенням правил дорожнього руху водієм - та шкодою. Таким чином, наявні докази вказують на те, що шкода заподіяна лише внаслідок порушення відповідачем п.16.11 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Тобто ДТП трапилось з вини [PERSON]. Законом передбачено, що страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а у відповідності до п. 34.2. ст. 34.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як убачається з витягу з централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб TOYOTA COROLLA, д.н. [NUMBER] не відносився до переліку забезпечених транспортних засобів страхувальника. З метою отримання страхового відшкодування 07 червня 2017 року вона звернулася із заявою про страхове відшкодування до співвідповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України. Однак, МТСБУ до цього часу не направило аварійного комісара або експерта на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як того вимагає п. 34.2. ст. 34.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому розмір завданих їй збитків не визначено. Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, заподіянням пошкодженню автомобілю, їй заподіяна моральна шкода, яку вона, враховуючи тривалість своїх страждань, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб, так як крім цього, на її утриманні знаходяться діти - [PERSON] та [PERSON], що змушувало її користуватись іншим транспортом та зокрема таксі, так як вона працює в іншому населеному пункті, а саме в селі Жоравка Яготинського району Київської області та навчається в Переяслав-Хмельницькому державному педагогічному університеті ім. Г.Сковороди, який розташований в м. Переяслав-Хмельницький Київської області і пов'язаними з цим істотними вимушеними змінами в її життєвих стосунках, часу та зусиль, які їй будуть необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля оцінює в 100 000 грн. Враховуючи вищевикладене просила стягнути із відповідачки [PERSON] на її користь 90 000 (дев'яносто тисяч) грн. моральної шкоди. А також стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути із відповідачки [PERSON] 90 000 грн., моральної шкоди, із відповідача Моторного страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 30613,03 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали. Відповідачка та її представник вимоги позивачки визнали частково, мотивуючи це тим, що розмір заявленої моральної шкоди є занадто великим та не співмірним завданим позивачці моральним стражданням. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідачки, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення. Так, постановою Яготинського районного суду Київської області від 14.06.2017 року відповідачку визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України. Постановою встановлено, що 19.05.2017 р. о 08-40 год. в с. Сулимівка Яготинського району [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по провулку Кравченка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Кравченка не надала переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі та скоїла із ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова Апеляційним судом Київської області залишена в силі. Таким чином, порушення відповідачем [PERSON] ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідачки встановлено постановою суду від 14.06.2017 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Як видно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, (а.с.10) власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. Згідно висновку експерта від 01.11.2018 року №12-2/275 (а.с.75-98) встановлено, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки «ВАЗ» модель «21144» номерний знак [NUMBER], становить 30613,03 грн. (тридцять тисяч шістсот тринадцять гривень 03 грн.). Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «ВАЗ» модель «21144» номерний знак [NUMBER] в результаті ДТП, що сталася 19 травня 2017 року о 18 годині 45 хвилин в с. Сулимівка Яготинського району Київської області, за участю автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням [PERSON], може становити: 30613,03 (тридцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 03 коп. Як вбачається із листа МТСБУ від 18.07.2017 року (а.с.45), відповідач мотивував свою відмову у виплаті страхового відшкодування тим, що згідно інформації отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки ТОYОТА з державним номерним знаком [NUMBER] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ 7900064 виданий страховою компанією ПрАТ "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та запропоновано звернутися із заявою до зазначеної вище страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди. Разом з тим, як вбачається із створеного МТСБУ запиту на наявність забезпечення страхування, номерний знак автомобіля ТОYОТА вказано як [NUMBER], а не [NUMBER], що потягло за собою надання невірних відомостей щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З централізованої бази даних МТСБУ (а.с.9) видно, що ранспортний засіб [NUMBER] є незастрахованим. Після звернення позивачки до МТСБУ з проханням здійснити виплати та про помилковість відмови МТСБУ виплат не здійснило, (а.с. 45, 46). Як вбачається із свідоцтв про народження дітей та довідки про склад сім'ї, [PERSON] проживає в [ADDRESS] із співмешканцем [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.8, 41б). Як видно із довідки (а.с. 41в, 44) [PERSON] навчається на педагогічному факультеті Переяслав-Хмельницького Державного педагогічного університету ім. Григорія Сковороди, екзаменаційна сесія в якому відбувалась з 27 листопада по 09 грудня 2017 року. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду, якщо та не доведе, що шкоду заподіяно не з її вини. Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема завдана шкода відшкодовується особою, з вини якої вона заподіяна. Враховуючи п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) № б від 27.03.1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик,

Outcome: partial