Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Управління соціального захисту населення Словянської міської ради звернулося до суду з позовною заявою\~\~до [PERSON] про повернення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Словянської міської ради з 20 жовтня 2015 року та відповідна інформація внесена до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Згідно заяв про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 24 листопада 2015 року, [PERSON] щомісячно одержувала в управлінні щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 24 листопада 2015 року по 23 січня 2016 року у розмірі 442,00 грн. з 24 січня 2016 року по 23 березня 2016 року у розмірі 221,00 грн. Виплати здійснювалися за рахунок коштів Державного бюджету. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування» та листа Міністерства соціальної політики України від 13 вересня 2016 № 13408/0/14-16/5 Міністерством фінансів України здійснено верифікацію виплат грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам. Під час проведення ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету для надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проведено перевірку справ одержувачів адресної допомоги, щодо наявності у будь-кого з членів сімї депозитного банківського рахунку, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та після надходження файлів-запитів щодо проведеної верифікації внутрішньо переміщених осіб, виявлено що на депозитному банківському рахунку у [PERSON] з 09 жовтня 2014 року є кошти у сумі, що перевищують 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Також встановлено, що при співставленні інформації наданої Міністерством фінансів України (лист № 29020-06/1 від 26 травня 2016 року) з відомостями автоматизованої системи обліку обробки персональних даних одержувачів адресної допомоги, наданими заявами осіб зайво сплачена адресна допомога Відповідно п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п. 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. [PERSON] добровільно повертати надмірно перераховані суми грошової допомоги відмовляється, у звязку з чим Управління змушено звернутися до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з\~\~[PERSON] на користь Державного бюджету через Управління соціального захисту населення Словянської міської ради незаконно отриману адресну допомогу у розмірі 1315,07 грн. Представник Управління соціального захисту населення Словянської міської ради [PERSON], яка діє на підставі Довіреності № 08-20/2811 від 21 серпня 2017 року (а.с.18), до судового засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. 30 серпня 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.17). Відповідач [PERSON]\~ у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача нею не отримується (а.с.19). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» У відповідності до п.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме». Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження. При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача. Також необхідно зважати на те, що норми ч.9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.» Оголошення на офіційному сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 16 серпня 2017 року (а.с.16) і тому з 16 серпня 2017 року відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач\~ повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги\~\~\~\~Управління соціального захисту населення Словянської міської ради до [PERSON] про повернення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг\~\~підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість . Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Так, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в 1 статті надає поняття внутрішньо переміщеної особи «Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру». Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»\~наказом керівника АТЦ при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької області (у тому числі місто Донецьк) з 07 квітня 2014 року визначена районом проведення антитерористичної\~\~операції. Проведення АТО триває і рішення про її припинення не прийнято. З копії Паспорту громадянина України, серія ВК №969039, виданого 11 грудня 2012 року Будьоннівським РВ у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області, вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Донецька, зареєстрована за адресою: місто Донецьк, вул. 230 стр. дивізії [ADDRESS] (а.с 4). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Словянської міської ради з 20 жовтня 2015 року, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, її фактичне місце проживання: [INFO], що підтверджується Довідкою Управляння соціального захисту населення Словянської міської ради № [NUMBER] від 20 жовтня 2015 року (а.с.5). Щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, здійснюється на підставі Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, відповідно до п. 2 якого грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. З Заяви про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, складеної 24 листопада 2015 року [PERSON] до Управління соціального захисту населення, вбачається, що [PERSON] просить призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надавши інформацію, що ні вона, ні будь хто з членів сімї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищують 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб не мають (а.с.6). Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 18 грудня 2015 року, Управління соціального захисту населення призначило [PERSON] допомогу на проживання, як переміщеній особі у розмірі: з 24 листопада 2015 року по 23 січня 2016 року у сумі 442,00 грн., з 24 січня 2016 року по 23 березня 2016 року у сумі 221,00 грн. (а.с. 7). З Довідки про отримання допомоги переміщеним особам на проживання, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Словянської міської ради, та Управлінням соціального захисту населення Словянської міської ради проводилось нарахування та виплата [PERSON] адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі з листопада 2015 року у розмірі 103,13 грн., грудень 2015 року 442,00 грн., січень 2016 року - 384,97 грн., лютий 2016 року - 221,00 грн., березень 2016 року - 163,97 грн., а всього у сумі 1315,07 грн. (а.с. 8). Таким чином, в судовому засіданні встановлено та не спростовується матеріалами справи, або будь-якими іншими доказами, що дійсно відповідач [PERSON],\~знаходячись на обліку в Управлінні соціального захисту населення Словянської міської ради, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у період з 24 листопада 2015 року по 23 березня 2016 року, отримувала щомісячну адресну допомогу, як особа, яка переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505,\~уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно п. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» у заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сімї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, імя та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий, або документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-якого із членів сімї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; інформація про наявність житла, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції; наявність у будь-кого з членів сімї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює. Відповідно п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування» та листа Міністерства соціальної політики України від 13 вересня 2016 № 13408/0/14-16/5 Міністерством фінансів України здійснено верифікацію виплат грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам. Згідно до вимог ч.1 ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Під час проведення ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету для надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проведено перевірку справ одержувачів адресної допомоги, щодо наявності у будь-кого з членів сімї депозитного банківського рахунку, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та після надходження файлів-запитів щодо проведеної верифікації внутрішньо переміщених осіб, виявлено що на депозитному банківському рахунку [PERSON] є кошти у сумі, що перевищують 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Ті обставини, що [PERSON] має на депозитному рахунку кошти, що перевищують 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, підтверджена Розпорядженням №12.22/2059 від 01 серпня 2016 року «Про припинення [PERSON] виплату щомісячної допомоги громадянам, які були переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та зареєстровані в Управлінні соціального захисту населення Словянської міської ради», оскільки [PERSON], РНОКПП [NUMBER] має депозитний рахунок в ПАТ «Ощадбанк» з 01 жовтня 2014 року сума якого складає 40443,63 грн. Дане розпорядження та витяг до нього суд приймає як належний доказ по справі (а.с. 8, 9). Відповідно до п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Тобто, у результаті надання недостовірної інформації [PERSON], при заповненні заяв про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання від 24 листопада 2015 року, Управлінням соціального захисту населення Словянської міської ради були надмірно нараховані та виплачені кошти за період з 24 листопада 2015 року по 23 березня 2016 року у розмірі 1315,07 грн., без законних на то підстав для отримання [PERSON] такої допомоги. Розпорядженням Управління соціального захисту населення Словянської міської ради № 12-22/2059 від 01 серпня 2016 року [PERSON] припинено виплати з допомоги переміщеним особам на проживання (а.с.8). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином,\~оскільки [PERSON] в добровільному порядку не повернула надмірно виплачені кошти, то суд приходить до переконання, що у відповідності до норм чинного законодавства, [PERSON] повинна повернути державі надмірно виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на загальну суму 1315 грн. 07 коп., оскільки дана допомога була безпідставно призначена Управлінням соціального захисту населення Словянської міської ради внаслідок надання [PERSON] неправдивої інформації, викладеної нею у Заявах про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~„ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. " У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 88 ЦПК\~та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга\~ст. 88 ЦПК)». Відповідно до п. 19 \~ст. 5 Закону України в «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ\~прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Управління соціального захисту населення Словянської міської ради до [PERSON] про повернення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved