Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа служба в справах дітей Лохвицької районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на наступні обставини. 26.09.2017 року рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. На даний час вона опікується сином фактично сама. Дитині необхідний якісний повноцінний відпочинок та оздоровлення за межами України - Єгипет, Туреччина, Греція, Італія. Батько дитини цього не заперечує, але дозволу на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] не дає. Тому позивач просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. В судове засідання позивачка не з"явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Третя особа представник служби в справах дітей Лохвицької РДА Власова С.М. в судове засідання не з"явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , з 25 жовтня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 вересня 2017 року, яке вступило в законну силу 21 жовтня 2017 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5 - свідоцтво про народження). Судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.09.2017 року, яке вступило в законну силу 14.11.2017 року, стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, аліменти стягнено на користь матері [PERSON] , починаючи з 08.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). На даний час син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно довідки Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.06.2020 року становить в сумі 12879,76 грн. (а.с. 10). Згідно довідки виданої головою Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області Сидоренком В. від 25.06.2020 року № 928 [PERSON] , 1986 року народження проживає в [ADDRESS] : син [PERSON] , 2011 року народження (а.с.8). Позивачка має намір та реальну можливість надати повноцінний відпочинок синові за кордоном для покращення стану його здоров`я, для підвищення рівня світогляду та забезпечення якомога кращого фізичного, духовного та морального розвитку. Проте відповідач, як батько дитини цього не заперечує, але не надає позивачці дозвіл на виїзд їх неповнолітнього сина за кордон. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з п. 4-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред"явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов"язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Стаття 150 СК України визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд дитини за межі України, а також обставин, що викликають сумнів у здатності матері дитини забезпечити належний догляд за нею під час перебування за кордоном, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як виїзд дитини за кордон відповідає її інтересам, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини та її оздоровленню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved