Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Романченко А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 24.05.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №002-13564-240513. Вказує, що на підставі укладеної угоди позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 22700 гривень. Зазначає, що відповідач [PERSON] скористався кредитною лінією, однак не виконує належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 17.02.2017р. відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним договором кошти в сумі 46 581 грн. 24 коп., з яких 24 730 грн. 90 коп. - прострочене тіло кредиту, 21 850 грн. 34 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 46 581, 24 грн. заборгованості за кредитним договором №№002-13564-240513 від 24.05.2013р. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином по місцю проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що 24.05.2013р. ПАТ "Дельта Банк" та відповідач [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №002-13564-240513. Згідно п.п. 2.1, 2.2 та 2.5 частини 1 вищевказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні. Згідно п. 2.3 частини 3 договору банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 22 700 грн. Згідно п.1 частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід"ємною частиною договору. Згідно п.2.1 частини 3 договору моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 частини 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозицій. У відповідності до п.2.5 частини 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Таким чином, позивачем ПАТ «Дельта Банк» виконано умови кредитного договору у повному обсязі і надано позичальнику [PERSON] кредитні кошти. Однак, відповідач [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, а саме не виконував умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку, станом на 17 лютого 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 46 581 грн. 24 коп., яка складається з: - прострочене тіло кредиту - 24 730,90 грн.; - заборгованості по відсотках за користування кредитом - 21 850, 34 грн. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ "Дельта Банк" відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії відповідно до п.2.4 частини 3 договору був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 0.00 грн. Не сплачена заборгованість за договором визнана простроченою. На час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Отже, між сторонами існують зобов'язальні відносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного Кодексу щодо зобов'язань. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Тобто, з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 46 581 грн. 24 коп., тобто в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved