Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивачці [PERSON] на праві власності згідно договору дарування належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Також, в даному будинку зареєстровані: малолітній син позивачки, її бабуся, а також, її бувший цивільний чоловік - [PERSON], що є відповідачем по справі. [PERSON] був прописаний за даною адресою 12.10.2011 року. І з липня 2014 року відповідач в даному будинку не проживає, його особистих речей там немає, однак знятися з реєстрації добровільно не бажає, тому позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі ( газета «Час Київщини» від 06 березня 2015 року). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно Договору дарування житлового будинку від 04 грудня 2010 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.13). Право власності на будинок зареєстроване в Фастівському МБТІ 09.12.2010 року. Крім позивачки в належному їй будинку зареєстровані її син [PERSON], [INFO], її мати - [PERSON], її бабуся [PERSON] та відповідач [PERSON] (зареєстрований з 12.10.2011 року), що підтверджується довідкою про склад сім»ї виданої Веприцькою сільською радою Фастівського району Київської області №760 від 26.12.2014 року (а.с.18). З липня 2014 року відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, його речей та майна за вказаною адресою немає, не сплачує комунальні послуги і не бере участі у ремонті та утриманні вказаного будинку, однак знятися з реєстрації не бажає. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період його не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Разом з цим ч.2 ст.405 ЦК України передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом комісії мешканців с.Веприк Фастівського району від 26.01.2015 року (а.с.20). Згідно постанови Верховного суду України від 16 січня 2012 року вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статт 71,72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України). Ожте, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved