Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2012 р. близько 02 год. 30 хв., рухаючись по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м.Одеси, автомобіль [NUMBER], за кермом якого перебував водій [PERSON], здійснив наїзд на шину, що знаходилась на проїжджій частині в крайньому лівому ряду, відпавши від автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП, спричиненого несправним станом автомобіля [NUMBER], [NUMBER] зазнав серйозних механічних пошкоджень, вартість відновлення яких становить 52 377,75 грн. У зв'язку з механічними пошкодженням автомобіля позивачі не могли ним користуватися, а сам автомобіль простоював на автостоянці протягом кінця вересня - кінця грудня 2012 р., поки він не був відремонтований на початку лютого 2013 р. Загальна сума витрат на зберігання автомобіля, яке було зумовлене ДТП, становить 2 375,00 грн.. 01 листопада 2012 р. Варвинський районний суд Чернігівської області ухвалив постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON], водія автомобіля [NUMBER]. Таке рішення суду мотивоване «відсутністю вини [PERSON] у вчиненні правопорушення, оскільки відповідальним за технічний стан автомобіля [NUMBER] є механік підприємства, яким було посвідчено технічну справність вказаного транспортного засобу в подорожньому листі вантажного автомобіля». Згідно з подорожнім листом № 224474 від 24.09.2012 р. цим механіком є [PERSON] Таким чином, фактично судом встановлено, що ДТП трапилося з вини працівника товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», в обов'язки якого входить нагляд за технічним станом автомобілів. Крім того, в результаті ДТП [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка проявилась в душевних стражданнях і емоційних переживаннях, стресі, порушенні життєвих планів і зв'язків, оскільки позивачка безпосередньо перебувала в автомобілі разом зі своїм сином в момент ДТП. Також моральної шкоди зазнав і [PERSON], які проявилися в стражданнях у в зв»язку з пошкодженням належного йому автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням. Розмір заподіяної кожному з позивачів моральної вони шкоди визначили в 10 000 грн. - по 5000,00 кожному. Протягом розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги. Посилаючь на вищевикладене та норми закону, позивач остаточно просив суд: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (код ЄДРПОУ 32294926) та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код ЄДРПОУ 20033533) на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], завдану йому пошкодженням автомобіля майнову шкоду в розмірі 52 377,75 грн., а також збитки, пов'язані із вимушеним зберіганням автомобіля на стоянці, в розмірі 2 375,00 грн.. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (код ЄДРПОУ 32294926) та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код ЄДРПОУ 20033533) на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], завдану йому моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю ФОЗЗІ-ФУД» (код ЄДРПОУ 32294926) та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код ЄДРПОУ 20033533) на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], завдану їй моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. В судове засіданні представник позивача з»явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання з"явилися. Проти задоволення позову заперечували. Просили суд відмовити. Третя особа в судове засідання з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відломі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін та їх представників, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 25 вересня 2012 р. близько 02 год. 30 хв., рухаючись по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м.Одеси, автомобіль [NUMBER], за кермом якого перебував водій [PERSON], здійснив наїзд на шину, що знаходилась на проїжджій частині в крайньому лівому ряду, відпавши від автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП, спричиненого несправним станом автомобіля [NUMBER], [NUMBER] зазнав серйозних механічних пошкоджень, вартість відновлення яких становить 52 377,75 грн. 01 листопада 2012 р. Варвинський районний суд Чернігівської області ухвалив постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON], водія автомобіля [NUMBER]. Таке рішення суду мотивоване «відсутністю вини [PERSON] у вчиненні правопорушення, оскільки відповідальним за технічний стан автомобіля [NUMBER] є механік підприємства, яким було посвідчено технічну справність вказаного транспортного засобу в подорожньому листі вантажного автомобіля». Згідно з подорожнім листом № 224474 від 24.09.2012 р. цим механіком є [PERSON] Таким чином, фактично судом встановлено, що ДТП трапилося з вини працівника товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», в обов'язки якого входить нагляд за технічним станом автомобілів. В зв»язку з чим ухвалою суду від 22.12.2015 року первісного відповідача ТОВ «Нова Експедиція» було замінено на належного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД». В процесі розгляду даної справи до участі в справі судом було залучено в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА». Суд вважає за необхідне стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн. в рамках суми страхового відшкодування. А з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2 377,75 грн., різницю між заявленою сумою позивачами до стягнення та сумою страхового відшкодування. Як зазначають позивачі ними було понесено додаткові витрати у зв'язку з механічними пошкодженням автомобіля позивачі не могли ним користуватися, а сам автомобіль простоював на автостоянці протягом кінця вересня - кінця грудня 2012 р., поки він не був відремонтований на початку лютого 2013 р. Загальна сума витрат на зберігання автомобіля, яке було зумовлене ДТП, становить 2 375,00 грн.. Проте, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів щодо необхідно утримувати пошкоджений автомобіль саме на автостоянці. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальник, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пн..14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, враховуючи положення ст. 1172, 1192, 1194 ЦК України, ті обставини, що [PERSON] у момент скоєння ДТП керував транспортним засобом, належним відповідачу, вбачаються правові підстави для стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 2 377, 75 грн.. Згідно пн..3-4 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.1995р. ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 (v0005700-01 ) від 25.05.2001 N 1 (v_001700-09) від 27.02.2009) передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів щодо тих втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних їм незаконними діями відповідача в частині визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн.. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Проте, судом не встановлено чим в даній цивільній справі були порені права [PERSON], як позивача у справі. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.1995р.,

Outcome: partial