Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, яка діє також як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] , в якому просить виселити їх з квартири [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки. В подальшому позивач позовні вимоги неодноразово уточнював і відповідно до останньої, прийнятої судом , уточненої позовної заяви від 02.03.2017 року просить виселити відповідача та її неповнолітнього сина з вказаної квартири без надання іншого приміщення із зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» отримав у власність квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу. Відповідачі створюють перешкоди в володінні, користуванні та розпорядженні належною позивачу приватною власністю , добровільно звільнити житлове приміщення не бажають. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням проводити судовий розгляд у їх відсутність та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та відзив на позов. З наданого відзиву встановлено, що відповідачка заперечує проти позову з тих підстав, що спірна квартира вибула з її власності на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки, яке в подальшому було скасовано. Набуте у власність на підставі судового рішення іпотечне майно ПАТ КБ «Приватбанк» відчужило на користь ТОВ «Естейт Селлінг», яке в свою чергу, як новий власник відчужив це майно на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Однак Верховний суд 16.10.2019 року своєю постановою задовольнив позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особі- товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та витребував у власність [PERSON] із незаконного володіння ПАТ КБ «Приватбанк» квартиру [ADDRESS] . Третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просить розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 07 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № НАА0GК0000000010 на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 59 241,83 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 07 липня 2028 року. Із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки № НАА0GК0000000010, згідно з яким позивач надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , що належала їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 755 314,84 грн та 3 326,30 грн судового збору. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , надано позивачу право укладення договору купівлі-продажу, в частині вимог про виселення - відмовлено. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року рішення доповнено, та зазначено, що звернення стягнення на квартиру здійснюється шляхом продажу вказаного предмета іпотеки та укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем, із отриманням відповідних документів. 02 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М., на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року за апеляційною скаргою [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року скасовано, провадження у справі закрито. Заочним рішенням Орджонікідзевського суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, звернуто стягнення за іпотечним договором від 07 липня 2008 року на задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 59 085,95 дол. США на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2008 року. Визначено спосіб звернення стягнення шляхом реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, зазначивши, що початкова ціна предмета іпотеки становить 372 687,70 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02 серпня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М. за реєстровим номером 984 - недійсним. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року рішення Орджонікідзевського районного сулу м. Харкова від 18 грудня 2015 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 07 липня 2016 року між ТОВ «Естейт Селлінг» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.3 цього договору квартира належить ТОВ «Естейт Селлінг» на підставі договору від 02 серпня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг». Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2016 року заяву [PERSON] , [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , який діяв у інтересах [PERSON] до [PERSON] , ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В. М., третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, задоволено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року скасовано, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року змінено. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02 серпня 2013 року, посвідчений приватний нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М. за реєстровим номером 984 - визнано недійсним. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 16.10.2019 року був задоволений позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи-товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та витребував у власність [PERSON] із незаконного володіння ПАТ КБ «Приватбанк» квартиру [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрали чинності, не доказуються при розгляді іншої справи, про що зазначено в ч.4ст.82 ЦПК України. Як зазначено в постанові ВС від 16.10.2019 року «спірна квартира вибула із власності позивача [PERSON] на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, яке в наступному скасовано. Із урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що спірний об`єкт нерухомості вибув із володіння [PERSON] поза її волею. Набуте у власність на підставі судового рішення іпотечне майно ПАТ КБ «Приватбанк» відчужило на користь ТОВ «Естейт Селлінг», яке, в свою чергу, як новий власник, відчужив це майно на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Зі скасуванням рішення суду припиняють існувати ті правові наслідки, які з нього випливають. У такому випадку втрачається право ПАТ КБ «ПриватБанк» на відчуження квартири. Поряд з цим, вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру не підлягають задоволенню, оскільки однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (див. пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Цей припис необхідно розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.» З викладеного судом встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не є власником квартири [ADDRESS] , а власником цієї квартири є відповідачка [PERSON] . Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані та не доведені доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed