Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У листопаді 2013 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК". Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 23.01.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по погашенню заборгованості по кредиту, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 30.09.2013р. має заборгованість у розмірі 19336,51 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 4457,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11061,54 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2420,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 896,98 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати. Представники позивача у судове засідання не з'явилися, направили до суду клопотання (а.с.16, 34), в яких просили розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 24, 33), направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності (а.с.25) та заперечення на позовну заяву, в якому просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також вважала що наданий позивачем розрахунок заборгованості не обгрунтований жодними належними та допустимими доказами і містить намагання стягнути з неї безпідставні борги (а.с.26-28). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до заяви відповідача від 23.01.2008 р. (а.с.6) він погоджується з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Отже між позивачем та відповідачем 23 січня 2008 року укладено договір про видачу кредиту у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на рік на суму залишку заборгованості, за яким відповідач 28.02.2008 року отримав кредит у розмірі 4995,50 грн. (а.с.4-5, 37-40). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З умовами кредитування з використанням платіжної картки відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на довідці про ці умови (а.с.35). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банка виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди Банку (а.с.8). Згідно п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. (а.с.8) У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кошти на погашення грошових зобов'язань за договором вносив несвоєчасно і не в повній сумі, останній платіж був здійснений 29.09.2009 року, про що свідчить виписка по кредитному договору, надана позивачем (а.с.37-40). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2013 року, відповідно до розрахунку наданого позивачем, має заборгованість у розмірі 19336,51 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 4457,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11061,54 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2420,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 896,98 грн. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Разом з тим, у заяві позичальника зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти - 3 роки (а.с.6). Відповідно до п. 3.1.1. строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с. 9). Згідно наданої позивачем інформації про карту/рахунок (а.с.36) строк дії карти - 02/11 (лютий 2011 року). За таких обставин суд приходить до висновку, що строк дії карти, а отже - строк дії кредитного договору, визначений за згодою сторін до 28.02.2011 року. Однак, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.п.6.5., 6.6, 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD-клуб» (а.с.35) розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п.п.6.9.Умов і Правил надання банківських послуг) у разі виникнення заборгованості, клієнт зобов'язаний її погасити протягом 30 днів з моменту її виникнення. Згідно п. 5.2. згаданих Умов і Правил у випадках порушення держателем умов даного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині . Відповідно до визначеного в заяві порядку проведення повернення кредитних коштів таке повернення може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Встановлено, що останнє перерахування особистих коштів платника [PERSON] на погашення кредитної заборгованості відбулося 29 вересня 2009 року. В подальшому будь-яке погашення шляхом внесення коштів відповідачем, або шляхом перерахування банком коштів з інших карт не здійснювалося. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 19 листопада 2013 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. Згідно ч.4 ст.267, ст. 266 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.264 ЦК України строк позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, суд вважає, що право банку на пред'явлення позову з вимогою про примусове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором виникло з 1 квітня 2008 року, але початок перебігу загального строку позовної давності після переривання слід обчислювати з 29 вересня 2009 року, отже він закінчився 29 вересня 2012 року. До суду позивач звернувся 19 листопада 2013 року, тобто за межами встановленого законом строку позовної давності. Оскільки представниками позивача ні у позовній заяві, ні під час судового розгляду не наведено обставин, що свідчили б про зупинення строку позовної давності або наявність поважних причин його пропущення, суд вважає, що у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 19336,51 грн., слід відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed