Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що позивачці на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], в якому, крім позивачки, зареєстрований відповідач - [PERSON], зять позивачки. Позивачка зазначає, що відповідач понад рік не проживає у будинку, а факт реєстрації відповідача у будинку порушує права позивачки на вільне розпорядження і користування майном. Тому, на підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.. 3 Сімейного Кодексу України просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці. 28.09.2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав копію позову з додатками 06.10.2018 року, про що свідчить поштове повідомлення, однак протягом строку, встановленого судом, не подав до суду відзив на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Третя особа [PERSON] отримала копію позову з додатками 06.10.2018 року, про що свідчить поштове повідомлення, однак протягом строку, встановленого судом, будь-яких заяв чи клопотань від третьої особи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами спрощеного позовного провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З наданих до суду доказів, встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1997 року, копієб Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.09.2011 року, копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2011 року. Відповідач, згідно наданих довідок Покровськобагачанської сільської ради № 02-24/1440 від 06.09.2018 року та № 02-23/1158 від 27.09.2018 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року, що підтверджується Актом комісії в складі депутата сільської ради та сусідів позивачки від 06.09.2018 року. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 317 ЦК України розкрито зміст права власності, яке надає власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання чи проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 44 Конституції України закріплено право громадян безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд приймає аргументи позивачки щодо наявності перешкод для неї у здійсненні права користування та розпорядження своєю власністю на підставі ст.ст. 317 - 319 ЦК України, оскільки вважає доведеним ту обставину, що відповідач не проживає за місцем реєстрації та не несе витрат по утриманню житлового приміщення, а будь-які угоди про порядок та умови користування квартирою, що належить позивачці, між сторонами не укладалися. Таким чином, факт реєстрації відповідача в будинку позивачки перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню ним останньою, що порушує право власності позивача. Зважаючи на те, що позиція позивачки щодо припинення права користування її житлом відповідачем, який не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік, відповідає правовим положенням ст. 405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд приймає вимогу позивача про те, що відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним [PERSON] Зважаючи на зазначене та з метою захисту права власності позивача, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати судом не розглядалось у зв'язку з відсутністю відповідної вимоги в позовній заяві. На підставі наведеного,

Outcome: approved