Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся ся до суду з даним позовом до відповідача , в якому викладає фактичні обставини справи , правове обгрунтування та зазначає про наступне. На підставі рішення Дмитрівської сільської ради від 16 березня 1966 року № 130-45 на земельній ділянці площею 0,15 га, виділеної з присадибного фонду колгоспу «Ленінець» [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку. Строк початку та закінчення робіт 1966-1967 роки, але належним чином не оформлено право власності по завершенні такого будівництва , проте на той час він не мав можливості визнати своє право власності на збудований будинок, оскільки до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.. Отже документально у нього відсутнє підтвердження на отримання права власності на таке домоволодіння. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, та з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений обєкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво». Та після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об"єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради № 3073 від 12.12.2017 року [PERSON] є головою домогосподарства в селі Дмитрівка по вулиці Українська, буд. 4, згідно запису в погосподарській книзі. Довідкою № 3074 від 12.12.2017 року Дмитрівської сільської ради підтверджено, що за житловим будинком, що належить [PERSON] є земельна ділянка 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка не приватизована. 10.01.2014 року [PERSON] у присутності свідка [PERSON] надав позивачу розписку про отримання грошових коштів в сумі 110 000,00 ( сто десять тисяч гривень 00 копійок) за належний йому вказаний вище будинок з господарськими спорудами та зобов'язувався виготовити та передати правовстановлюючі технічні документи для подальшого оформлення договору купівлі-продажу. Саме з моменту складення розписки позивач проживає в спірному домоволодінні, використовує земельну ділянку надану для обслуговування придбаного домоволодіння та ведення присадибного господарства на свій розсуд. Тобто, позивач вступив у повне володіння нерухомим майном та фактично став його власником. [INFO] власник збудованого майна [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і, як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися у судовому порядку. До цього часу спадкоємці з претензіями до позивача не зверталися. Як підтверджується актом позивач з 2014 року з сім'єю постійно проживає без реєстрації за адресою будинок [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради № 11 від 14.03.2018 року «Про уточнення адреси житлового будинку, розташованого на території сільської ради, присвоєно житловому будинку, головою господарства якого був [PERSON] адресу: [ADDRESS]. Державна реєстрація новоствореного нерухомого майна передбачає подачу документів, що засвідчують відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації - будівельний паспорт забудовника, акт готовності об'єкта державним будівельним нормам 360-92 « Планування і забудова міських і сільських поселень ». При зверненні сектора містобудування та архітектури Петропавлівської РДА позивачу повідомили, що вказана технічна документація не збереглася, та надати відомості не мають права, так як власник майна помер. Отже , житловий будинок [ADDRESS] вже був добудований, кожне приміщення мало свою вартість, при визначенні якої був врахований % зносу. Про те, що б житловий будинок не добудований відмітки не має. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, відноситься до території індивідуальної присадибної забудови. Фактичне розташування даного домоволодіння відповідає існуючій містобудівній документації та не перетинають інженерні мережі та відповідають ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудови міських і сільських поселень». Померлий [PERSON] був прописаний та проживав у вказаному домоволодіння з 1966 року по 2014 рік. Будинок [ADDRESS] пов'язаний із земельною ділянкою фундаментом, тобто її переміщення без знецінення та зміни призначення є неможливим. Таким чином, позивач є власником об'єкта нерухомого майна та відповідно до ст. 182 ЦК України, ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності на нього має бути зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Належність померлому [PERSON] на праві особистої власності житлового будинку підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про забудову садиби, за рішенням виконкому Дмитрівської сільської ради № 130-45 від 16 березня 1966 року; - довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 3073 від 12.12.2017 року про те, що домоволодіння [ADDRESS] належить померлому [PERSON] згідно запису з погосподарської книги. - довідкою Дмитрівської сільської ради № 3074 від 12.12.2017 року про те, що за житловим будинком, який належить [PERSON] числиться земельна ділянка 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, яка не приватизована. Отже, садибний (індивідуальний) житловий будинок домоволодіння [ADDRESS] належить померлому [PERSON], який набув його відповідно до діючого законодавства, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин звернення позивача до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, є передбаченим законом способом захисту цивільного права відповідно до ст. 16 ЦК України і є необхідним для подальшої реєстрації права власності на нього у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та здійснення позивачем всіх правомочностей власника щодо даного майна, які визначені чинним законодавством України. Позивачем раніше було подано інший позов до цього ж відповідача справа № 188/748/16-ц, позовна заява залишена без розгляду, з тим самим предметом (п.10 ч.3 ст.175), про що свідчить інформація у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Ринкова вартість житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, відповідно до довідки судового експерта [PERSON] складає 55 000,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved