Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] пербувають у шлюбі, який зареєстровано 20 вересня 1997 р. Тростянецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Сумської області. Від даного шлюбу у них народилися доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім'ю, несумісністю характерів та відсутністю взаєморозуміння. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї; він не здатен підтримувати моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. З ініціативи відповідача в сім'ї постійно виникають сварки, свідками якиї нерідко стають їхні з позивачем неповнолітні діти, що негативно впливає на їх психологічний стан та спричиняє душевні страждання позивачу. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за її відсутності . Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка була вручена [PERSON] належним чином.. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 вересня 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який Тростянецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Сумської області, про що складено актовий запис № 130. Від шлюбу у подружжя є неповнолітні доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з грудня 2012 року сторони не підтримують шлюбних стосунків. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved