Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У жовтні 2017 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі представника звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила зобовязати громадянку [PERSON] привести самовільно реконструйоване нежитлове приміщення (гараж), яке розташоване на території двору житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний, 3, в первинний стан шляхом знесення надбудови другого поверху та стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що громадянка [PERSON] без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації та без дозволу на виконання робіт, здійснила самовільне збільшення площі за рахунок надбудови другого поверху. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 35 від 03.02.2017 року «Про приведення самовільно реконструйованого нежитлового приміщення (гаражу) яке розташоване на території двору житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний, 3, в первинний стан». Представник позивача зазначила, що вказане розпорядження власником квартири виконано не було, у звязку із чим була змушена звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить обєкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Старокінний, будинок 3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З матеріалів справи вбачається, що до Приморської районної адміністрації надано доповідну КП «ЖКС Порто-Франківський» від 10.02.2017 року № 1082 та Акт обстеження від 10.02.2017 року, гр. [PERSON] вручені приписи про негайне припинення будівельних робіт та приведення вказаної квартири в первинний стан. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 35 від 03.02.2017 року про приведення самовільно реконструйованої нежитлового приміщення (гаражу), яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний, 3 в первинний стан». Згідно зі ст.376 ЦК України, на яку позивач посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як розяснено у п.п.2, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» (про правовий режим самочинного будівництва) (далі по тексту - Постанова), відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про зобовязання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову. У пункті 5 Постанови розяснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих обєктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути предявлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова обєкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова обєкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. У той же час статті 12 ЦПК України регламентує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що відповідач є користувачем нежитлового приміщення гаражу загальною площею 12,6 кв. м., що розташований на території двору житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний. 3 та виконує будівельні роботи без дозвільних документів. Проте, жодних належних та допустимих доказів позивачем надано суду не було. Позивач посилається на ч. 2 п. 1.4.6 Наказу "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, однак не конкретизує до якого погіршення технічного стану жилого будинку призвели дії відповідача та в чому саме таке погіршення виразилося, крім того не зазначено інших осіб, чиї права було порушено відповідачем. З фотознімків наявних у матеріалах справи, не можливо встановити, що дане нежитлове приміщення (гараж) належить саме відповідачу та розташоване саме за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний, 3. Крім того, позивачем не доведено самого факту реконструювання нежитлового приміщення, також, не зафіксовано первинний стан, відповідно до якого необхідно привести приміщення. Таким чином, матеріалами справи не підтверджено та позивачем не доведено, що нежитлове приміщення (гараж) яке розташоване на території двору житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Старокінний, 3 реконструйоване відповідачем самочинно та порушує законні права та інтереси Одеської міської ради, що потребує захисту в порядку ст.376 ЦК України, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed