Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 83683,01 (Долар США), що за курсом 13,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.09.2014 року складає 1131394 гривні 24 копійки за кредитним договором № CVKWGA0000000026 від 02.09.2008 року. Стягнути з відповідачки судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Представник позивача Бабічук А.С. до суду не з'явилася та надіслала заяву у якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунок заборгованості за договором №CVKWGA0000000026 від 02.09.2008 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 23.09.2014 року, копія кредитного договору №CVKWGA0000000026 від 02.09.2008 року, копія додатку №1 до кредитного договору №CVKWGA0000000026 від 02.09.2008 року, копія додатку №2 до кредитного договору №CVKWGA0000000026 від 02.09.2008 року. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 02.09.2008 року був укладений кредитний договір №CVKWGA0000000026. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 23472,65 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1,25 % на місця на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди на надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми наданого кредиту у момент на дання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, з кінцевим терміном повернення 02.09.2018 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно, в числа вказані у додатку до кредитного договору, тобто в період з 20 по 24 число кожного місяця, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 394,14 доларів США. В порушення умов договору відповідачка не своєчасно сплачувала необхідні платежі. У зв'язку з цим утворилася прострочена заборгованість. Згідно п.5.3 договору при порушенні позичальником строків платежів за будь - яким з грошових зобов'язань , передбачених даним договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень +5% від суми позову. Згідно п.8.4 договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту , позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Таким чином, станом на 23.09.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 21074,38 доларів США, а також не сплатила відсотки в сумі 15050,78 доларів США, та комісію (винагороду за резервування ресурсів) в сумі 3945,90 доларів США. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 18,49 доларів США штрафу (фіксована частина), 3984,02 доларів штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобов'язань за договором в сумі 39609,46 доларів США. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідачка [PERSON] своєчасно виконала своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушувала умов договору, а відповідачка не надала відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що вона повернула позивачу борг за кредитним договором. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу укладення та виконання вимог кредитного договору. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Відповідачка не просили суд зменшити розмір неустойки. Таким чином, суд не вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожень день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін. Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, відповідачка до суду не з'явилася і відповідної заяви до суду не подала. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 83664,52 долара США. Зокрема основний борг в сумі 21074,38 долара США, заборгованість по відсотках в сумі 15050,75 доларів США, комісію (винагороду за резервування ресурсів) в сумі 3945,9 доларів США, пеню в сумі 39609,46 доларів США, штрафи: 250 гривень штрафу (фіксована частина), та 3984,02 штраф (процентна складова). При цьому суд враховує, що згідно умов договору між сторонами, розмір штрафу в фіксованій частині визначено в сумі 250 гривень, а не 18,49 доларів США як зазначено у позовній заяві. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3653 гривні 92 копійки в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Офіційний курс гривні щодо долара США станом до 14 години 27 листопада 2014 року становить 1497,3062 гривень за 100 доларів США. Згідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином 83664,52 долара США складає 1252714 гривень 05 копійок. На підставі ст. ст.ст. 11, 16, 526, 530, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial