Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі по 300 грн. з кожного щомісяця. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, по якій просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідачі по справі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначили, що позивач по справі до них не звертався з проханням про надання матеріальної допомоги. Також зазначили, що позивач по справі отримує пенсію, яка вище прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого законодавством, а саме - 1155,06 грн. щомісячно, проживає у власному житлі, а також зазначили, що на їх думку, причиною пред'явлення позову є неприязні відносини з боку позивача до своїх дітей та колишньої дружини, а не матеріальні нестатки. Відповідачами в запереченнях зазначено, що існував конфлікт з позивачем з приводу користування житловими кімнатами в квартирі, який був вирішений в судовому порядку, а також те, що вихованням дітей позивач не займався та своєю хуліганською поведінкою спричиняв негативний вплив на їх психіку, а також матеріальної допомоги на їх утримання не надавав. Відповідач по справі [PERSON] надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що своїми дітьми позивач ніколи не цікавився, матеріальної допомоги на утримання та лікування не надавав, аліменти на утримання дітей матері відповідачів прийшлось стягувати в судовому порядку. Також зазначив, що внаслідок отримання в дитинстві психоемоційної травми в зв'язку із хуліганськими діями позивача [PERSON] стояв на обліку у лікаря-психіатра до 2008 року з діагнозом : заїкання у помірному ступені, а потім продовжив лікування у невропатолога. [PERSON] визнана інвалідом з дитинства, 09.02.2010 року їй встановлена 3 група інвалідності. [PERSON] знаходиться на обліку в Одеському обласному онкологічному диспансері як онкохвора, на даний час не працює. Зазначив, що вважає, що підстав для задоволення позову немає. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються сімейних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 1982 року, від якого народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №653. ( а.с.11), [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №503 ( а.с.12)., [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №151 ( а.с.13). Шлюб між позивачем та [PERSON], матір'ю трьох відповідачів по справі розірвано 11.09.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], наявною в матеріалах справи, актовий запис №454. ( а.с.10). Також відповідач по справі [PERSON], [INFO], є сином позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства, серії [NUMBER], виданого 06.02.1994 року, виданого відділом РАЦСу Приморського райвиконкому м. Одеси, актовий запис № 2 ( а.с.14). Позивач в своєму позові зазначає, що з 2003 року він перебуває на пенсії, як інвалід другої групи, а тепер як інвалід першої групи ( а.с.5), потребує постійного стороннього нагляду, потребує матеріальної допомоги на лікування та оплату комунальних послуг, інших доходів, крім пенсії, він не має. Діти працюють, отримують заробітну плату та спроможні надавати йому матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 206 СК України, у випадках, якщо мати, батько, є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід ( заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ним. Позивачем по справі були надані копії квитанцій, з зазначенням сум, які ним були використані на лікарські засоби. Суд не приймає до уваги витрати позивача, пов'язані з придбанням зазначених в квитанціях препаратів, оскільки вони були понесені не для безпосереднього поліпшення здоров'я позивача, пов'язаного з його інвалідністю. Суд враховує ту обставину, що середньомісячна пенсія позивача складає 1155, 06 грн., що є більше за прожитковий мінімум. Як вбачається з матеріалів справи діти позивача, відповідачі по справі також страждають на розлади зборов'я, а саме : [PERSON] інвалід третьої групи, що вбачається з довідки № 038895, копія якої наявна в матеріалах справи ( а.с.36), [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення ( а.с.45). В матеріалах справи наявна копія заяви до Відділу внутрішніх справ Жовтневого району м. Одеси, з якого вбачається, що позивач по справі виражався нецензурною лайкою в бік своєю колишньої дружини та дітей- відповідачів по справі, що призвело до погіршення здоров'я останніх. Відповідно до п. 1ч. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. У зв'язку із цим суд на вимогу дочки, сина до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що мати відповідачів [PERSON] зверталась до суду з позовом до позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей, а також з в матеріалах справи наявні копії актів судово-медичного обстеження мати та бабусі відповідачів по справі, з яких вбачається, що позивачем по справі вчинялось насилля в сім'ї, та тілесні пошкодження матері та бабусі відповідачів. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивач по справі ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до відповідачів по справі, а також враховуючи те, що позивач по справі отримує пенсію, яка є більшою за прожитковий мінімум, не надав судові належних та допустимих доказів, що його витрати перевищують розмір пенсії. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed