Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальної шкоди, пов»язаної зі сплатою страхового відшкодування, в розімі 5729 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.07.2010 р. в м.Києві на вул.В.Васильківська, 72, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER], що належить ПП «Юридичне бюро АКВІТАНС», та транспортного засобу «Мазда» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Між ПП «Юридичне бюро АКВІТАНС» та ПП «СК «АХА Страхування» було укладено 15.09.2009 р. Договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого Страхова компанія взяла на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER] сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] Страховою компанією було сплачено власнику транспортного засобу «Тайота» страхове відшкодування в розмірі 5729 гривень. На підставі положень ст.. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «про страхування позивач просить стягнути з відповідача збитки, пов»язані зі сплатою страхового відшкодування. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Страхової компанії та надав свою згоду на постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2010 р. в м.Києві на вул.В.Васильківська, 72, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу «Мазда» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Тайота» д.н. [NUMBER] належить ПП «Юридичне бюро АКВІТАНС». Між ПП «Юридичне бюро АКВІТАНС» та ПП «СК «АХА Страхування» 15.09.2009 р. укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого Страхова компанія взяла на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER] сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП і він був визнаний винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано і вони не заперечувались відповідачем. В результаті дорожньо-транпортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тайота» д.н. [NUMBER]. Пошкодження транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER] було визнано Страховиком страховим випадком. Відповідно до Розрахунку суми страхового відшкодування сума страхового відшкодування становить 5614 гривень, що становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно з рахунком-фактурою № [NUMBER] від 11.08.2010 р. ТОВ «Автосаміт на Столичному». Судом встановлено, що Страховою компанією на підставі страхового акту від 26.08.2010 р. було сплачено власнику транспортного засобу «Тайота» страхове відшкодування в розмірі 5614 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 31.08.2010 р. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент розгляду справи у суду відсутня інформація про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, хоча на зазначені обставини посилається [PERSON], однак будь-яких доказів на підтвердження того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована СК «УСГ» суду не надано і суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати зазначені докази, а сторонами дане клопотання не заявлялось. Оскільки суду не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності на момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що в силу положень ст. 1187 ЦК України обов»язок по відшкодуванню шкоди покладається саме на особу, яка винна у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач подав до суду клопотання про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначалось судом раніше дорожньо-транспотна пригода за наслідками якої була здійснена позивачем страхова виплата сталась 30.07.2010 р. Страхова виплата власнику пошкодженого транспортного засобу «Тайота» здійснена ПрАТ «СК «АХА Страхування» 31.08.2010 р. Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з вимогами до [PERSON] 28.10.2013 р., тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого законом. Відповідно до ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності рушене право підлягає захисту. Позивач, подав письмове клопотання про поновлення строку звернення до суду з даними вимогами, оскільки він був пропущений з поважних причин. Як на підставу для поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось з позовом до [PERSON] до Дарницького районного суду м.Києва. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ПрАТ «АХА Страхування» до [PERSON] надійшла до Дарницького районного суду м.Києва в вересні 2013 р., і відповідно до ухвали судді Дарницького районного суду м.Києва Колесник О.М. від 30.09.2013 р. була повернута позивачу для звернення до належного суду. В даному випадку, позивач звертається до суду в порядку суброгації після виконання своїх зобов»язань за Договором добровільного страхування майнових прав власника пошкодженого транспортного засобу «Тайота», а тому строк позовної давності повинен відраховуватись від дати настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто з 30.07.2010 р. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що строк звернення до суду з даними вимогами був пропущений позивачем без поважних причин і будь-яких підстав для його поновлення суд не вбачає, а тому на підставі положень ст.267 ЦК України суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в зв»язку з пропуском строку позовної давності. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed