Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачі просять визнати за ними право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське», місцезнаходження - Богданівська сільська рада Броварського району Київської області, за кожним по 1/2 частці в порядку спадкування після батька [PERSON], який помер [INFO]. Також просили встановити факт прийняття спадщини їх померлим батьком на вказаний пай в порядку спадкування після їх діда [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вказаний пай за життя був наданий їх діду [PERSON], як члену КСП «Богданівське», після його смерті спадщину фактично прийняв його син [PERSON], але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину на вказаний пай. Позивачі є єдиними спадкоємцями після [PERSON], хто прийняв спадщину, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на дану спадщину на пай, оскільки їх батько за життя не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], спадкова справа після [PERSON] не заведена, свідоцтво про право на спадщину на пай не видавалась, а тому [PERSON] вважається таким, що спадщину не прийняв. Відповідачі - Богданівська сільська рада Броварського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, Броварська районна державна адміністрація проти задоволення позову не заперечували, не оспорювали спадкових прав позивачів і право спадкодавця на вказаний пай у КСП «Богданівське». Третя особа - Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області проти позову не заперечувала, просила розглянути справу без участі уповноваженого представника. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: З свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. З свідоцтв про народження, про укладення шлюбу встановлено, що позивачі є дітьми [PERSON], між собою рідними братом і сестрою. Зі спадкової справи до майна померлого [INFO]. [PERSON] встановлено, що 29.09.2010 р., тобто у визначений законом строк, із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці першої черги - діти померлого [PERSON] і [PERSON], інший спадкоємець першої черги - дружина померлого [PERSON] від спадщини відмовилась на користь позивачів, про що подала нотаріусу заяву від 29.09.2010 р. Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], або які б претендували на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено. 24.02.2011 р. між позивачами укладено договір про поділ спадкового майна, а саме: в особисту приватну власність [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,2807 га, яка розташована на території [ADDRESS], 1/2 частина земельної ділянки площею 0,2100 га, розташованої на території [ADDRESS] та 1/2 частина грошових вкладів; у власність [PERSON] - 1/2 частина земельної ділянки площею 0,2100 га, розташованої на території [ADDRESS] та 1/2 частина грошових вкладів. 24 лютого 2011 року позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно. На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2011 р. за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/2 частці за кожним на житловий будинок [ADDRESS] та визначено порядок користування даним житловим будинком. Рішення набрало законної сили 14.06.2011 р. Крім того, 13.05.2017 р. позивачі звернулися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське», місцезнаходження - Богданівська сільська рада Броварського району Київської області, яка належала їх діду [PERSON], який помер [INFO]., спадкоємцем якого був їх батько [PERSON], який помер [INFO]. та на земельну ділянку площею 1,6127 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада. 13 травня 2017 р. позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,6127 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, кожному на ? частку. Листом від 13.05.2017 р. нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське», місцезнаходження - Богданівська сільська рада Броварського району Київської області, яка належала [PERSON], який помер [INFO]., спадкоємцем якого був [PERSON], який помер [INFO]., оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття їх батьком спадщини після [PERSON], вони разом з останнім на день смерті не проживали і не були зареєстровані, таким чином за положеннями ЦК УРСР 1963 р., який був чинний на час смерті [PERSON], вважаються такими, що спадщину не прийняли, до того ж ними пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON]. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Позивачі як спадкоємці першої черги у відповідності до ст.1261 ЦК України, ст. 1268, 1270 ЦК України, прийняли спадщину після батька, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, інший спадкоємець першої черги за законом від спадщини відмовилась. Таким чином, позивачі у рівних частках набули право на все майно та інші майнові права, які належали спадкодавцеві на час смерті і не припинилася внаслідок його смерті, в тому числі і право на частку (пай) у КСП «Богданівське». Їх спадкові права щодо вказаного ніким не оспорюються. Прийнявши частину спадщини, вважається, що спадкоємці прийняли спадщину у повному обсязі, щодо всього майна і інших майнових прав та обов'язків спадкодавця, які належали йому станом на день смерті. Стосовно земельного паю, на який претендують позивачі, то суд дійшов таких висновків: З сертифікату на право на земельну частку серії [NUMBER] вбачається, що на підставі рішення Броварської районної адміністрації від 23.05.1997 р. № 228 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське», яке знаходиться у Богданівській сільській раді Броварського району Київської області. З свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. З свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON]. З довідки Богданівської сільської ради встановлено, що [PERSON] на день своєї смерті був постійно зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS], на день його смерті у будинку не було зареєстрованих на постійне місце проживання осіб. З довідок Богданівської сільської ради від 24.01.1996 р. встановлено, що [PERSON] за власний рахунок здійснив поховання [PERSON], і до дня смерті мешкав з померлим. З показань свідків [PERSON] і [PERSON] встановлено, що вони були сусідами з [PERSON], після його смерті син [PERSON] поховав батька за власний рахунок, до смерті [PERSON] проживав разом з батьком, доглядав за ним до смерті, після смерті батька [PERSON] залишився проживати у будинку, доглядав за будинком вів господарство. З листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 09.08.2017 р. вбачається, що за даними алфавітних книг з 2001 р. по даний час не заводилась спадкова справа до майна померлого [INFO]. [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] не видавалось. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК (1963р.), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР (1963 р.) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, що спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, встановлено, що [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] залишився проживати у батьківському будинку, тобто у відповідності до ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) вважається таким, що спадщину фактично прийняв. Прийнявши частину спадщини, спадкоємець вважається таким, що набув право на інше майно та права, які увійшли у спадкову масу після смерті спадкодавця. Тобто, [PERSON] за життя набув право на частку (пай) у КСП «Богданівське», яке за життя належало його батьку [PERSON] і з його смертю таке його право не припинилося. Таким чином, до складу спадкової маси, яка залишилася після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське», яке знаходиться у Богданівській сільській раді Броварського району Київської області, що на підставі рішення Броварської районної адміністрації від 23.05.1997 р. № 228 належало [PERSON] і на неї в порядку спадкування не може бути набуте право власності. До спадкоємців в порядку спадкування переходять у такому випадку всі інші наявні у спадкодавця майнові права, тому до всіх спадкоємців - у рівних частках - перейшли в порядку спадкування і інші, належні спадкодавцю права, в тому числі право на вказану земельну частку (пай), яке спадкодавець набув в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] Свої спадкові права позивачі реалізували, спадщину після смерті батька прийняли, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі їм свідоцтв про право на спадщину на право на зазначений пай, позивачі свої спадкові права можуть захистити і підтвердити лише у судовому порядку. Відповідно до пункту 17 розділу Х Перехідні положення ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) с дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року №720/95, право на земельну ділянку мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року за № 24 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Відповідно до пунктів 1, 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV(далі - ЦК України) цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року й застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 1, частиною 2 пункту 16, пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилася під час дії Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР (1963 року)) (з наступними змінами та доповненнями), то відносини спадкування майна після її смерті регулюються саме цим нормативно-правовим актом, оскільки він діяв на час виникнення та існування цих правовідносин. Частинами 1, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 передбачалося, що паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснювалося після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадилися відповідною районною державною адміністрацією. За змістом статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають, зокрема: громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved