Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності на самочинно добудовану веранду «А» та виділити їй і натурі квартиру [ADDRESS], а саме: 1-1 коридор пл.. 10.4 кв.м., 1-2 кладовка пл.. 3.7 кв. м., 1-3 кухня пл.. 10.1 кв.м., 1-4 кімната пл.. 13.47 кв. м., 1-5 кімната пл.. 11.2 кв.м., ганок пл.. 0,95 кв. м. загальною площею 49,82 кв. м., житловою 24,67 кв.м. Зазначила, що 12 липня 2011 року вона прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року на квартиру [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності № 138 від 25.02.1995 року та свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2000 року посвідченого Малинською ДНК за № Р№11 - 10439, Інші квартири - кв.2 /яка об'єднана з кв.3/ площею 42,84кв.м., житловою 2664 кв. м. відповідно належить [PERSON] на підставі договору дарування від 12.12.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Р№2729. Право власності на квартири № 4,5,6 не зареєстровано.. житловий будинок в цілому цегляний, Загальна площа будинку складає 173,79 кв. м., загальна житлова площа складає 90,98 кв. м. Загальна площа її частини складає 49,82 кв.м., житлова площа складає 90,98 кв.м. а саме: 1-1 коридор пл.. 10.4 кв.м., 1-2 кладовка пл.. 3.7 кв. м., 1-3 кухня пл.. 10.1 кв.м., 1-4 кімната пл.. 13.47 кв. м., 1-5 кімната пл.. 11.2 кв.м., ганок пл.. 0,95 кв. м. /1-1 коридор та ганок побудовано самочинно/. Будинок зареєстрований в Малинському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації за інвентаризаційним № 74. Кожен з них користується своєю частиною житлового будинку, але частка кожного співвласника не виділена в натурі. Технічним паспортом передбачено, що будинок складається з відокремлених частин з окремими входами. Між ними не існує спору щодо визначення часток кожного співвласника житлового будинку, але вона в супереч цьому не може приватизувати земельну ділянку згідно ст. 42 Земельного кодексу України, тому вона пропонувала співвласникам будинку укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, посвідчивши це у нотаріуса, але вона відмовилася, не пояснивши причини., в результаті чого вона володіючи спільною сумісною власністю не може діяти окремо від неї, що суперечить її інтересам. В обґрунтування своїх вимог посилається на норми ст.ст.370, 376 ЦК України. В судове засідання позивачка не з'явилася, доручила її інтереси представляти представникові, яка дала пояснення по суті заявлених вимог, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову немає. Представник селищної ради позов визнав та пояснив, що будинок знаходиться на балансі комунального підприємства, дві квартири приватизовані, це квартири належні позивачці та відповідачці, решта квартир перебувають у користування наймачів. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився надіслав письмову заяву, просить справу розглянути у його відсутність, проти позову не заперечує. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивачка є власником частини житлового будинку по [ADDRESS], а саме: 1-1 коридор пл.. 10.4 кв.м., 1-2 кладовка пл.. 3.7 кв. м., 1-3 кухня пл.. 10.1 кв.м., 1-4 кімната пл.. 13.47 кв. м., 1-5 кімната пл.. 11.2 кв.м., ганок пл.. 0,95 кв. м. загальною площею 49,82 кв. м., житловою 24,67 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом /а.с.11/. Право власності підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності /а.с.31/. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] за позивачкою зареєстровано ідеальна частка у вказаному житловому будинку у повному обсязі /а.с.13/. Рішенням сесії Гранітненської селищної ради за № 305 від 7.02.2014 року позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для добудови до житлового будинку /квартири/ орієнтовною площею 0.012га. із земель житлової та громадської забудови /землі комунальної власності/ в смт. Гранітне /а.с.34/. Згідно ст. 370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.376 цього Кодексу право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки земельна ділянка не була позивачці виділена для самочинного будівництва на добудову веранди «А» та не надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, підстав для визнання права власності на самочинно збудовану веранду «А» суд не вбачає. Посилання на те, що рішенням селищної ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для добудови до житлового будинку /квартири/ орієнтовною площею 0.012га. із земель житлової та громадської забудови /землі комунальної власності/ в смт. Гранітне не є рішенням про виділення земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно, а тому суд не приймає його до уваги. Суд відмовляє позивачці у виділенні частки у майні спільної сумісної власності, оскільки з наданих документів видно, що позивачка користується нерухомим майном, яке виділене з житлового будинку окремо у повному обсязі, а тому підстав для виділення уже виділеного майна вказаного житлового будинку суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed