Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її батько, [PERSON], який помер [INFO] у с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, та який мав у приватній власності приватизовані земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS], призначені для обслуговування вказаного житлового буднку та ведення особистого селянського господарства право власності на які за ним посвідчено Державними актами. Позивачка, як спадкоємець по заповіту, успадкувала його майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державних актах на вказані земельні ділянки, видані на ім"я батька, невірно вказано кадастрові номера земельних ділянок. В зв"язку з викладеним позивачка просить суд визнати недійсним зазначені Державні акти, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки. В суд сторони не з"явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка, позовні вимоги підтримує, а представник відповідача - Бистрицька сільської ради Ружинського району позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є спадкоємцем по заповіту майна [PERSON], який помер [INFO] у с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, що стверджується: - паспортом серії [NUMBER], виданим 31.07.1997 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.11.1969 року Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 29.09.1990 року Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 04.08.2009 року Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області; - заповітом від 20.02.2009 року посвідченого секретарем Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, та зареєстрованого в реєстрі за №10; Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З спадкової справи №21/2010 , заведеної 29.01.2010 року Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого, [INFO], [PERSON], вбачається, що позивачка є спадкоємцем по заповіту вказанної особи та у встановлений законом строк прийняла його спадщину(а.с.34-49). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має. На підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №070533, серії ЖТ №070532, виданих Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області на підставі рішення 14 сесії 24 скликання Бистрицької сільської ради від 20.05.2004 року, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входять дві земельні ділянки розташовані за адресою [ADDRESS] та призначені 0.1003 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0.2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.11-12). Проте, як вбачається з листа Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 23.12.2013р. за №1001/01-16, державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав того, що було встановлено, що у вищевказаних державних актах кадастрові номера не відповідають кадастровим номерам зазначеним у витягах з Державного земельного кадастру виданих Головним управлінням Жержземагенства у Житомирській області від 17.12.2013 року та 06.09.2013 року за №НВ 1800778592013 та за №НВ-1800517602013 (а.с.14-20). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є те, що у вищевказаних державних актах кадастрові номера не відповідають кадастровим номерам зазначеним у витягах з Державного земельного кадастру виданих Головним управлінням Жержземагенства у Житомирській області. Судом встановлено, що у вказанних Державних актах зазначено кадастрові номера земельних ділянок, належних [PERSON], а саме ділянка площею 0.2500 га - №1825281400040040061, а ділянка площею 0.1003 га -1825281400040040062. В той же час, як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, наданих відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 06.09.2013р., та 17.12.2013 р. на підставі вищевказанних Державних актів на право власності на земельні ділянки за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га, розташовану за адресою:[ADDRESS], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої -1825281401040040061; та право власності на земельну ділянку площею 0.1003 га, розташовану за адресою:[ADDRESS], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої -1825281401040040062. З врахуванням викладенного, суд приходить до впевненості, що в Державних актах, виданих на ім"я спадкодавця [PERSON], невірно вказані кадастрові номера належних йому земельних ділянок. Внести зміни щодо виправлення вказанної помилки в оригінали правовстановлюючих документів після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначені у вказаних Державних актах земельні ділянки ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивачки можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсними виданних спадкодавцю Державних актів та визнання за позивачкою права на спадкове майно. Підстав для визнання зазначених Державних актів недійсними в цілому у суда немає, тому в іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: dismissed