Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просив стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER], адреса: м. Одеса, вул. Красних зорь, 10/1) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER], адреса: м. Одеса, вул. Красних зорь, 10/1) витрати повязані з утриманням майна в розмірі 556\~709,33 гривень та судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач усупереч вимогам п.1 ст. 360 ЦК України 3 2009 року жодним чином не приймає участі у витратах на утримання та збереження спільного майна житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1, у результаті чого [PERSON] був змушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 18 серпня 1983 року [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. 15 березня 2002 р., [PERSON] укладено договір купівлі-продажу з [PERSON], відповідно до якого позивач придбав земельну ділянку, площею 0,0894 га, за адресою м. Одеса, вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1. Право власності на вказаний обєкт нерухомості підтверджується державним актом від 02 листопада 2001 р. 11 квітня 2002 р. [PERSON] уклав із [PERSON], нотаріально посвідчений договір дарування, відповідно до якого, [PERSON]О подарував [PERSON] земельну ділянку, площею 447 кв.м., розташовану по вул. Червоних зір ([PERSON]) 10/1 у м. Одесі та на яку [PERSON] 17 червня 2002 р. було видано державний акт. На вказаній земельній ділянці, за адресою м. Одеса, вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1, сторони побудували житловий будинок. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на домоволодіння №018636, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 19 квітня 2002 р. на імя [PERSON], домоволодіння розташоване по вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1 складається з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 507, 0 кв. м, житловою площею 126, 8 кв. м. 20 червня 2002 р. [PERSON] уклав з [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], нотаріально посвідчений договір дарування зареєстрований в реєстрі за №5-1001 від 20.06.2002 р. (бланк №АЕК №529314), за яким подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1 (право власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 01.07.2002 р. за № 261). Таким чином, у спільній сумісній власності подружжя залишилось 2/3 житлового Будинку, що знаходиться в м. Одесі по вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1. З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 р. по справі № 2- 1 /529/09 у порядку розподілу спільного сумісного майна, кожному з подружжя [PERSON] та [PERSON], виділено у власність, зокрема, по 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507, 0 кв. м., житловою площею 126,8 кв. м. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Червоних :р ([PERSON]), 10/1 у рівних частках, а саме, по 1/3 кожному. Статтею 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до статті 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Зі змісту даної норми слідує, що в разі понесення одним із співвласників витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник. Положення ст. 360 ЦК України не містять виключень щодо обов'язку співвласника брати участь в утриманні спільного майна в межах своєї частки у майні, зокрема щодо відсутності цих зобов'язань, у випадку не проживання співвласника у будинку, яка перебуває у спільній власності. Таким чином, закон не пов'язує витрати на управління, утримання та збереження спільного майна та інші витрати, що виникли з використання об'єкта спільної власності, з фактичним володінням та користуванням співвласниками цим об'єктом. Судом встановлено, що відповідач у даному домоволодінні всупереч вимогам ЦК України своє майно не утримує: не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку та взагалі належним їй майном не користується, не приймає жодних заходів необхідних для утримання, збереження, схоронності спільного майна, домоволодіння в цілому, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності. У відповідності до ст. 541 ЦК України, у сторін виникає солідарний обов'язок за зобов'язаннями, пов'язаними з утриманням спільного майна. Однак, відповідач не несе жодних витрат на утримання домоволодіння. У червні 2015 р. [PERSON], через технічно несправний стан, здійснив капітальний ремонт житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Червоних зір ([PERSON]), 10/1. 14.09.2017 року [PERSON] звернувся до судового експерта [PERSON] (Свідоцтво № 1763 від 24.12.2015 р., видане рішенням Центральної експертно-кваліфікаційкої комісії при Міністерстві юстиції України) із заявою про проведення судового будівельно-технічного дослідження про виявлення пошкоджень у житловому будинку по вул. Красних Зорь, 10/1 в м. Одесі та визначення вартості їх відновлення. За результатами проведеного дослідження, експертом [PERSON] надано висновок № 25/17 судового будівельно-технічного експертного дослідження від 17.10.2017 р. Так, судовим експертом, було встановлено, що в 2015 р. опорядження приміщень будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м. Одесі, згідно СОУ ЖКГ 75.11 - 35077234.0015:2009 «Правила оцінки фізичного зносу жилих будинків», відповідають не задовільному технічному стану, при якому: «Експлуатація елементів будинку можлива лише за умови проведення їх ремонту», фізичний знос внутрішніх опоряджувальних покриттів приміщень приймається на рівні 41%. Опоряджувальні матеріали в приміщеннях житлового будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м. Одесі, втратили техніко-експлуатаційні показники (міцності, стійкості, надійності, естетичності та ін.) внаслідок життєдіяльності людини з плином часу, дії природно-кліматичних та технологічних факторів і потребували заміни, тобто, проведення поточних ремонтних робіт. При цьому, несвоєчасне проведення ремонтних робіт спричиняє пошкодження будівельних конструкцій як несучих, що в свою чергу може викликати зниження несучої здатності всієї конструкції, так і не несучих конструктивних елементів (наприклад, опорядження, перегородок та т.і.). Із зазначеного, вбачається, що станом на 2015 р. існувала обєктивна необхідність - ведення ремонтних робіт в будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м. Одесі, оскільки подальша його безпечна експлуатація була можлива лише після усунення пошкоджень опорядження приміщень, в т.ч. несучих конструкцій. Експертам дослідженням було встановлено перелік необхідних ремонтно-відновлювальних робіт проведених у будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м. Одесі 2015 р. та оцінено їх вартість у розмірі 1 404\~232,00 грн. Як встановлено судом, усі необхідні ремонтно-відновлювальні роботи булі здійснені [PERSON], а приміщення будинку №10/1 по вул. Красних Зорь у м. Одесі були приведені в попередній технічний стан. Даний факт підтверджується висновком №25/17 судового будівельно-технічного експертного дослідження від 17.10.2017 р., у відповідності до якого: «на даний момент, згідно результатів експертного дослідження, опорядження приміщень 1-го, 2-го та мансардного поверхів будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м [PERSON], згідно СОУ ЖКГ 75.11 -35077234.0015:2009 «Правила оцінки фізичного зносу жилих будинків», відповідають доброму технічному стану, при якому: «Пошкоджень і дефектів не має. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елементів і усуваються під час ремонту», фізичний знос внутрішніх опоряджувальних покриттів цих приміщень приймається на рівні 0%». Разом з тим, експертом було визначено, що на час проведення дослідження опорядження приміщень підвального поверху будинку №10/1 по вул. Красних Зорь в м. Одесі, згідно СОУ ЖКГ 75.11 -35077234.0015:2009 «Правила оцінки фізичного зносу жилих будинків», відповідають задовільному технічному стану, при якому: «Елементи будівлі в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії», фізичний знос внутрішніх опоряджувальних покриттів цих приміщень приймається на рівні 35%. Згідно із висновком №25/17 судового будівельно-технічного експертного дослідження від 17.10.2017 р., пошкодження опоряджувального шару, що знаходяться в підвальному поверсі на несучих стінах по периметру будівлі, такі як плями, здуття та відшарування оздоблювального шару, ураження корозією, зявляються від потрапляння рідини. Великі обсяги рідини, що потрапляють до будівельних розчинів помітно послабляють їх міцність, що призводить до зменшення адгезії окремих шарів різнорідних покриттів, спричиняють пошкодження будівельних конструкцій як несучих, що в свою чергу може викликати зниження несучої здатності всієї конструкції, так і не несучих конструктивних елементів (наприклад, опорядження, перегородок та т.і.). Вищезазначені пошкодження в приміщеннях підвального поверху зявитися внаслідок того, що при зведенні будинку не було виконано робіт із забезпечення гідроізоляції. Згідно методичних рекомендацій «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками», розробник Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України, рішення про державну реєстрацію - 05.06.2009 р.: «...Огороджувальні конструкції будівель та споруд повинні забезпечувати нормовані метеорологічні умови усередині приміщень. Умови перебування в приміщеннях, де відбулось залиття не відповідають вимогам санітарних норм через підвищену вологість, яка є однією з основних причин прискореного росту та спороношення плісеневих грибів, а згодом і грибів-біодеструкторів на будь-яких поверхнях...». Судовим експертом було визначено також роботи, які необхідно виконати [PERSON] в житловому будинку №10/1, по вул. Красних Зорь в м. Одесі для усунення виявлених пошкоджень, їх вартість. Згідно з висновком № 25/17 судового будівельно-технічного експертного дослідження від 17.10.2017 р., вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які ще необхідно буде виконати [PERSON] в приміщеннях житлового будинку №10/1, по вул. Красних Зорь в м. Одесі для усунення пошкоджень та приведення будівлі в добрий технічний стан складає 265\~896,00 грн. Загальна сума витрат на ремонтно-відновлювальні роботи, виконані у житловому будинку №10/1, по вул. Красних Зорь в м. Одесі становлять - 1 670\~128,00 грн.. Розмір понесених витрат підтверджується висновком №25/17 судового будівельно-технічного експертного дослідження від 17.10.2017 р., а також видатковими документами, що додаються до висновку експерта. У відповідності до положень ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають не лише з договору, а й можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта. Положеннями ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України). Згідно з частинами 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із п.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2\~ст.16 ЦК України). Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання. Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Отже, участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані». Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Положення ст. 360 ЦК України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що нерухоме майно належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному, а тому, з урахуванням положень ст. 360 ЦК України, відповідач зобов'язаний приймати участь у спільних витратах по утриманню майна, шляхом відшкодування 1/3 їх вартості позивачу, що становить - 556 709, 33 грн. (1 670 128 грн./3 = 556 709, 33 грн.) Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved