Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку №1 по вулиці Степова в селі Володимирівка Якимівського району Запорізької області. В належному їй житловому будинку з 14 лютого 2009 року зареєстровано місце проживання [PERSON]. Однак відповідач з моменту реєстрації та по сьогоднішній день фактично за місцем реєстрації не проживає та на сьогоднішній день позивачу невідомо фактично місце мешкання [PERSON]. В наступний час позивачка вирішила зняти з реєстрації в належному їй відповідачку однак через те що місце мешкання останньої їй на відомо та відсутні будь які засоби зв"язку з нею зробити це в добровільному порядку немає можливості.. Враховуючи той факт що відповідач фактично не проживає в [INFO] позивачка вирішила звернутись до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] [INFO] як особу яка втратила право користування житловим приміщенням. Факт того, що [PERSON] не проживає в [INFO] понад строки встановлені ст. 71 Житлового кодексу України підтверджується довідкою наданою депутатом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. У позові позивачка просила визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивачки надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги, вказані в позові в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання ( через засоби масової інформації газета «Запорізька Правда» від 12.01.2017) до суду не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив слухати справу за відсутністю сторін У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивачка є власником вказаного будинку ( а.с.6). Разом з тим у будинку зареєстрована [PERSON] [INFO]., (а.с.7, 8), але у будинку не мешкає, фактичне місце мешкання його невідоме ( а.с.9) Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, бо в судовому засіданні встановлено, що відповідачка понад один рік не мешкає в будинку без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved