Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 30 грудня 2013 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,52 га ( державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ВН № 062424, виданого 31 січня 2002 року Марківською сільською радою, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за\~ № 189). Єдиним спадкоємцем майна за заповітом є позивач .Однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у цьому з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадщину, що є підставою для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з"явився, надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу по суті у його відсутності, позов підтримує із наведених в позовній заяві підстав. Від Марківської сільської ради надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у відсутності її представника, позов визнає. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до статей 1217,1223 ЦК спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи ,визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.1220 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, строк якої з урахуванням вимог ст. 1270 ЦК установлений у шість місяців. За змістом глави 87 книги 6 вказаного кодексу прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об»єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до роз»яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 грудня 2013 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно:\~ земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ- ВН № 062424 виданим Марківською сільською радою 31 січня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за\~ № 189. Як убачається з матеріалів справи, ще за життя мати позивача своїм заповітом 18 лютого 2009 року нотаріально посвідченим секретарем виконавчого комітету Марківської сільської ради [PERSON] , реєстр за №1, заповіт не змінено і не відмінено, все своє майно заповіла позивачу. Відповідно до повідомлення Томашпільськї державної нотаріальної контори від 11.08.2015 р. № 450/0116 на імя позивача, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved