Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ Банк « Меркурій» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з квартири, посилаючись на те, що 05.01.2007р. між АКБ «Меркурій» та [PERSON], був укладений Договір 18-06П-7 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, згідно якого були надані у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 55 000,00 дол. США зі сплатою 15,00% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 03.01.2012р. Свої зобов'язання банк виконав, відкрив [PERSON] позичковий рахунок та надав кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки. У забезпечення виконання зобов'язань по договору, між банком та і [PERSON], був укладений Іпотечний договір № 16-03- 07, ( з договорами про внесення змін), посвідчений 05.01.2007р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 35, предметом якого є двокімнатна квартира загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на майно належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 18.10.2005р..,якій взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, процентів за його використання, дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених договором, а також сплати пені у разі невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань. Відповідач [PERSON] в порушення ст. ст. 526, 530 ЦК України не виконує своє зобов'язання за кредитним договором і тому станом на 13.12.2013р. заборгованість складає 26 684,93 долларів США, що за курсом НБУ складає 213 292,64 грн., із яких 21 440,00 дол.США - прострочена заборгованість за кредитом, що складає 171 369,92 грн.; 5 244,93 дол. США - прострочена заборгованість за процентами, що складає 41 922,72 грн. Згідно п. 2.1.3. Іпотечного договору ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов кредитного договору звернути стягнення, в тому числі достроково, на предмет іпотеки. Відповідно до з ст. 39 , 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.. 109 ЖК України одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки у зв'язку з чим просять виселити відповідачів із зазначеної квартири, а також стягнути додаткові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і дав пояснення суду про обставини, викладених вище. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 05.01.2007р. між АКБ «Меркурій», ( правонаступник ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ») за та [PERSON], був укладений договір 18-06П-7 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, надалі за текстом - «Кредитний договір». Згідно договору відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 55 000,00 дол. США зі сплатою 15,00% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 03.01.2012р. Свої зобов'язання за договором позивач виконав, відкрив відповідачу позичковий рахунок та надав кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки. Взабезпечння виконання зобов'язань відповідача У забезпечення виконання відповідачєм [PERSON], зобов'язань кредитному договору, між банком та [PERSON], був укладений Іпотечний договір № 16-03- 07, ( з договорами про внесення змін), посвідчений 05.01.2007р. [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим № 35, предметом якого є двокімнатна квартира загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Фрунзенською районною радою м. Харкова від 18.10.2005р., на підставі рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м.Харкова від 11.10.2005р.. Відповідач [PERSON] систематично порушував обов'язки за договором в частині своєчасної сплати тіла кредиту та відсотків за його користування (п. 2.2.1., 2.2.2. Договору). і станом на 15.01.2013 року має заборгованість 166686,45 дол. США, (що за курcом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ) від 15.01.2013 року складає 1331824,73 грн., яка складається з наступного:52981,72 дол.США - заборгованість за кредитом; 71066,68 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 42638,05 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, що встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 Цивільного Кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. В ч. 1 ст. 625 ЦК України закріплено правило за яким боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання Відповідно до умов договору іпотеки (п. п. 2.2.1. - 2.2.3., 5.1., 5.2.) відповідач [PERSON] узяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, процентів за його використання, дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених договором, а також сплати пені у разі невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань. Згідно п. 2.1.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов Кредитного договору звернути стягнення, в тому числі достроково, на Майно та задовольнити за рахунок майна в повному обсязі свої вимоги, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію майна. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. У зв'язку з невиконання [PERSON] банк на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надіслав [PERSON] вимогу про усунення порушення, яка була залишена без задоволення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. У п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно з ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» -одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Банком було надіслано [PERSON] вимогу про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку від 12.08.2013р. № 2030/08. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 40 Закону України „Про іпотеку" - після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житло у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. З ст. 109 ЖК України. У зв'язку з вказаними обставинами відповідачі підлягають виселенню. У порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача додаткові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2132,93 грн., а також з відповідачів [PERSON] та [PERSON] за вимоги про виселення судовій збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved