Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 20 жовтня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області вчинено актовий запис за №127, в період якого у них народилися спільні неповнолітня діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач, який проживає окремо від неповнолітніх дітей, ухиляється від виконання обов'язку по їх утриманню, а домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто, тому вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільних з відповідачем неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] - у розмірі 765 гривень 50 копійок, а сина [PERSON] -у розмірі 614 гривень 00 копійок, щомісячно, так як права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, при цьому при визначені розміру аліментів прохала врахувати, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років у розмірі 1228 гривень, а віком від 6 до 18 років - у розмірі 1531 гривня, що свідчить про те, що для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13,14), у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, за якою прохала розглядати справу у її відсутність без фіксації судового розгляду справи технічними засобами, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Крім того, повідомила, що у 2014 році рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.19). Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.13,15,18), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.23-25), за якою прохав розглядати справу у його відсутність без фіксації судового розгляду справи технічними засобами, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 614 гривень щомісячно. В той же час, заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], оскільки на її утримання вже стягнуто на користь позивачки аліменти рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 20 жовтня 2006 року знаходились у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №127 (а.с.5), в період якого у них народилися спільні неповнолітня діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), які згідно довідки КП «Солонянське житлово-комунальне підприємство» Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року №459 проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.8), що також підтверджується і довідкою виконкому Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року №2918 та складеного за участю депутата Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області Дубовика Д.М. акту обстеження від 15 серпня 2016 року (а.с.20,21). В судовому засіданні було встановлено, що сторони на день розгляду справи судом припинили сімейно-шлюбні відносини, оскільки проживають за різними адресами, про що свідчать зазначені в позовній заяві відомості про місце їх проживання (а.с.1), зазначені вище довідки КП «Солонянське житлово-комунальне підприємство» Солонянського району Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року №459 та виконкому Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року №2918 акту обстеження від 15 серпня 2016 року (а.с.8,20,21), а неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, в той же час, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці добровільно не надає, хоча зобов'язаний це робити за законом, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Судом також встановлено, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 01 березня 2014 року, у цивільній справі №192/47/14 провадження №2/192/186/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця смт.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.26-27), а вказане свідчить про те, що підстави для повторного стягнення аліментів на цю ж дитину відсутні, оскільки за поданою до суду позовною заявою позивачка не прохала змінили спосіб чи розмір стягнутих за судовим рішенням аліментів на утримання певної неповнолітньої дитини, а справи позовного провадження розглядаються судом в межах заявлених позовних вимог, тому в задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] необхідно відмовити. В той же час, з урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участі в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом є працездатною особою за віком, але не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, часткове визнання ним позову згідно поданої до суду письмової заяви щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 614 гривень щомісячно (а.с.23), стан здоров'я як платника аліментів, так і неповнолітньої дитини, її віку, потреб та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 614 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме ? частині встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який для дитини віком до 6 років з 01 травня 2016 року становить 1228 гривень 00 копійок, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, при цьому участь в утриманні неповнолітньої дитини зобов'язана приймати і позивачка як мати дитини, яка отримує державну допомогу у зв'язку з народженням дитини до досягнення дитиною трьох років. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial