Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з грудня 2014 року однією сім′єю не проживають, оскільки втратили почуття один до одного, у них постійно виникають сварки, непорозуміння, шлюб існує формально. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач на даний час не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, а також щомісячно утримувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000, 00 грн., починаючи з 01.01.2015 року до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але у меншому розмірі, ніж зазначено у позові. Також зазначив, що заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім′ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка зазначає, що на даний час сторони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Як встановлено судом, на даний час малолітня дитина проживає разом з матір"ю, знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 5000, 00 грн. Як встановлено при розгляді справи, відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід, але на даний час офіційно не працює. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами по справі не встановлено домовленості щодо утримання дитини, матеріальну допомогу відповідач на даний час не надає, постійного доходу не має, а тому гарантувати подальше надання допомоги на утримання дитини не може, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує відповідно до вимог ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальний стан сторін, вік дитини, наявність у позивачки ще однієї неповнолітньої дитини, той факт, що відповідач не працює, доходу не має, але при цьому є працездатною особою, наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1426, 00 грн. (розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини до 6 років з 01.05.2017 року) щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з письмових матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] [INFO] виповнилося три роки, тобто на момент подачі позову до суду дитина вже досягла трирічного віку. Відповідно до вимог діючого законодавства стягнення аліментів на утримання дружини за минулий час не передбачено, а також не передбачено стягнення аліментів після досягнення дитиною трирічного віку. З урахуванням викладеного суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial