Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини та витрати, пов»язані з консультаціями та підготовкою позовної заяви в сумі 400 грн. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 18.11.1999 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають за різними адресами, дитина мешкає з нею. Відповідач працює в ТОВ «Анкор Персонал Україна», має постійний щомісячний дохід, який дозволяє достойно утримувати їхню доньку. Втім допомога відповідача на утримання дитини є не постійною та недостатньою; мізерні кошти, які відповідач передає доньці, не покривають тих реальних витрат, які вона несе, бажаючи, щоб донька, крім шкільного навчання, займалась додатково в гуртках, розвиваючи її здібності та соціальну адаптацію. Також дитина потребує щорічного літнього відпочинку, лікування, тощо. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов і викладені у заяві обставини, позивачка додатково пояснила, що вони з відповідачем спільного бюджету не мають, дитину утримує та забезпечує всім необхідним вона, відповідач лише оплачував доньці вартість путівок в табір на літні канікули, декілька разів надавав кошти на оплату додаткових занять, з продуктів лише інколи купує собі для харчування овочі та фрукти на свій смак у невеликій кількості; кошти, які отримує відповідач, у їхню родину для сім»ї не витрачаються. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, пояснили, що сторони проживають однією сім»єю, відповідач повною мірою приймає участь в утриманні своєї родини і дитини, оплачує відпочинок доньки у літніх таборах, несе господарські витрати на потреби сім»ї, тому підстави для задоволення вимог відсутні. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1999 року (копія свідоцтва про одруження - а.с. 18). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснень позивачки, відповідач допомогу на утримання дитини надає лише інколи та мізерну, вони мають окремий бюджет, своїми доходами відповідач розпоряджається на власний розсуд. В спростування зазначеного представники відповідача суду надали виписки по картковому рахунку [PERSON], при цьому пояснили, що зняті з рахунку кошти в торгових центрах Метро, Новус, Мегамаркет Епіцентр, Комфі, Сільпо, тощо, використані для потреб сім»ї для купівлі господарських товарів, продуктів харчування та побутової техніки. Дані обставини позивачкою заперечувались, вона пояснила, що відповідач жодних покупок в сім»ю не здійснював та будь-яких товарів додому не приносив. Суд приймає до уваги пояснення позивачки про те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, оскільки в спростування даних обставин будь-яких належних та допустимих доказів з боку відповідача суду не надано. До виписки по картковому рахунку на підтвердження заперечень на позов суд відноситься критично, оскільки первинних документів з приводу використання коштів, в тому числі на дитину, не надано. Оплата [PERSON] путівок на оздоровлення та відпочинок доньки не являється підставою для відмови у задоволенні вимог, оскільки такі виплати носять разовий характер і не являються постійними та систематичними витратами на утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом також встановлено, що відповідач працює на посаді директора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Анкор Персонал Україна», на його утриманні інші неповнолітні діти та непрацездатні особи не перебувають. Отже, беручи до уваги, що дитина сторін по справі, на яку стягуються аліменти, проживає з позивачкою та перебуває на її забезпеченні, а також те, що відповідач кошти на утримання доньки систематично не надає, він працездатний, постійно працевлаштований, інших утриманців не має, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], а саме з відповідача слід стягнути аліменти, згідно заявлених вимог, у розмірі 14 частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також підлягають задоволенню в порядку ст. 84 ЦПК України вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі 400 грн., які сплачені позивачкою Шевченківській колегії адвокатів м. Києва за складання позовної заяви про стягнення аліментів, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 4355 від 24.04.2014 року (а.с. 19). Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved