Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить суд встановити їй додатковий строк три місяці для подачі до Третьої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON], яка була власником 1/5 частини 3 -х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що 19.01.2009 [PERSON] склала заповіт на ім'я доньки позивача [PERSON], який було посвідчено приватним нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори Майданником І.В. та зареєстрований в реєстрі № 7-74. У листопаді 2017 року дізналася, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.07.2017 визнаний недійсним заповіт [PERSON], укладений на ім'я [PERSON] та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2017 дане рішення залишено без змін. Вказує, що оскільки вказаний вище заповіт було визнано недійсним, вона вимушена була подати заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом до Третьої Київської державної нотаріальної контори, однак останній було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для подачі такої заяви. Як на поважну причину пропуску строку, позивач посилається на те, що не зверталася з заявою про прийняття спадщини, оскільки не бажала створювати перешкоди для отримання [PERSON],тобто своїй доньці свідоцтва про права на спадщину за заповітом, наявності з відповідачем складних та напружених стосунків пов"язаних з подальшим оспорюванням заповіту в судовому порядку. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 18.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 20.12.2017 судом направлено запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 10.01.2018 та 17.01.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05.02.2018 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні. 05.02.2018 судом надіслано запит до Третьої Київської державної нотаріальної контори про надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 06.03.2018 судом витребувано від Третьої Київської державної нотаріальної контори та Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори копії спадкової справи після смерті [PERSON] 06.03.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучення до участі у справі в якості третьої особи Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. Ухвалою суду від 06.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14.03.2018 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. Вважає, що позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини за законом без поважних причин та підстав для його поновлення не має. Вказав, що [PERSON] у встановленому законом порядку подано заяву про прийняття спадщини та 01.03.2018 отримано свідоцтво про право на спадщину. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просить стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу. 25.06.2018 до суду від Третьої Київської державної нотаріальної контори, на виконання ухвали суду від 06.03.2018, надійшла спадкова справа № 86/2015. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити . В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання представник Третьої Київської державної нотаріальної контори не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи, просить справу слухати за його відсутності. В судове засідання представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи, просить справу слухати за його відсутності та винести рішення , відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача та предстаника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2015. (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.07.2008 (а.с.9). 16.03.2015 Третьою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №86/2015 щодо [PERSON](а.с.88-125). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, за своє життя 19.01.2009 [PERSON] на користь [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І.В. та зареєстрований в реєстрі № 7-74 (а.с.90). Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що 17.04.2015 [PERSON] звернулася з заявою про прияняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] ( а.с. 89). Рішенням Солом'янського суду м. Києва від 14.07.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним задоволено та визнано недійсним заповіт [PERSON] від 19.01.2009, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І.В. та зареєстрований в реєстрі № 7-74 (а.с.47-49). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2017, рішення Солом'янського суду м. Києва від 14.07.2017 було залишено без змін (а.с.50-52). 17.11.2017 відповідач подав заяву про приянття спадщини після смерті [PERSON] за законом ( а.с. 104). 01.03.2018 відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], а саме на 1/5 частини квартири № 77, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.122). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Часом відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями частини 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як встановлено в суді та сторонами не заперечувалося, спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її діти, тобто позивач та відповідач по справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 27.07.2017 подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. (а.с.11). Листом Третьої Київської державної нотаріальної контори № 1591/02-14 від 23.11.2017, позивача було повідомлено про те, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин. Обов'язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що позивачем не надано доказів у підтвердження наявності поважних причин, в зв'язку із чим вона не мала можливості протягом встановленого законом шестимісячного строку подати заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Доводи позивача про наявність спадкоємця за заповітом, подальше оскарження заповіту в суді та ухвалення судового рішення, яким заповіт від 19.01.2009 визнано недійсним, в розумінні вимог чинного законодавства не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд не приймає їх в обгрунтування поданого позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними чи істотними труднощами, що перешкоджали позивачу звернутися із вказаною заявою та стали підставою для пропуску строку. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмову у задоволенні позову в повному обсязі. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, витрати понесені позивачем по сплаті судового збору покладаються на позивача в силу п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Що стосується заявленого клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.. Встановлено, що 02.04.2015 між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.28) Згідно довідки - розрахунку № 01 від 11.03.2018 вбачається, що виконавцем, а саме [PERSON] виконано робіт на суму 11913,60 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1103 від 11.03.2018 (а.с.58,59). З опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правової допомоги вбачається, що кількість витраченого часу становить 8 год. та складає вартість 11913,60 грн.(а.с.58). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» / в редакції Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 року / розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня, тобто 40%-704, 80 грн. З урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України та складових, які мають враховуватися для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат у справі, суд вважає приведений розрахунок часу таким, що не є співмірним зі складністю справи та часу, необхідного для виконання робіт, зазначених у розрахунку. За таких обставин, враховуючи вимоги закону щодо граничних розмірів компенсації, співмірності щодо складності справи та часу необхідного для виконання робіт, фактичний час перебування адвоката в судовому засіданні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4933,60 грн. витрат на правничу допомогу: 1409,60 грн. - 2 год. представництво в суді (06.03.2018 з 10.58-11.10 год.=12 хв., 07.06.2018 з 09.58-10.14 год.=16 хв.,10.10.2018 з 10.00-11.22 год.=1 год.32 хв.) та 3524,00 грн. - 5 год. витрат на ознайомлення та аналіз позовної заяви з додатками, складання та надсилання до суду відзиву на позов ( 704,80 грн. х 7 год.=4933, 60 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved