Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У липні 2014року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, згодом його уточнив, у якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-02/4311-50 від 25.05.2007року в розмірі 1520369,00 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 68,27 кв.м. яка розташована за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та стягнути понесені судові витрати в сумі 3654 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно за місцем постійної реєстрації, причини неявки суду не повідомила . Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, розглянувши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014//17-02/4311-50 , згідно якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 54540 доларах США зі сплатою 12,85% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.05.2023 року. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору , надання кредитних коштів проводилось шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 24.07. 2012 року була укладена Додаткова угода №014/17-02/4311-50/3 до Кредитного договору, згідно умов якої, сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривню, встановили процентну ставку в розмірі 19 % річних (п. 2.1. Додаткової угоди) та Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку №1,2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. Відповідно до умов Додаткової угоди №014/17-02/4311-50 від 25.05.2007 року [PERSON] зобов'язалася щомісячно до 24-го числа кожного місця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 24.04.2026 р. Крім того, Відповідач зобов'язалася щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 19 % річних. Також, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], 04.12. 2013 року була укладена Додаткова угода №014/17-02/4311- 50/81-1-0-00/6412 до Кредитного договору, згідно умов якої строк кредиту було збільшено на 90 календарних місяців, по 24 жовтня 2033р. фактичну заборгованість за сумою кредиту було збільшено на суму заборгованості по відсотка. Отже, з укладенням Додаткових угод у Позичальника виник обов'язок повернути кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених новою редакцією Графіка погашення, у разі прострочення якого Кредитор має право дострокового стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. Однак, Відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 15.05.2014 р. заборгованість по кредиту становить 464 036,94 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позичальник зобов'язаний виплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. Але, Відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 15.05.2014 р. заборгованість по сплаті відсотків становить 41 257,49 гривень. Згідно ст.624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору у випадку порушення Відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, Позивач нараховує [PERSON] пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 15.05.2014 р. пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 15 074,57 гривень. Таким чином, станом на 15.05.2014р. загальна заборгованість [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором №014/17-02/4311-50 від « 25» травня 2007 р. та Додатковою угодою №014/17-02/4311-50 від « 25» травня 2007 р. становить 520 369 (п'ятсот двадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) гривень 00 копійок, у тому числі:заборгованість за кредитом - 464 036,94 гривень;заборгованість по сплаті відсотків - 41 257,49 гривень;пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків -15 074,57 гривень. 25.05 2007 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладено Іпотечний договір , згідно якого виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартиру, загальною площею 68,27 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м., яка знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно належить іпотекодавцю (відповідачу) на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 25 .05. 2007 року за реєстровим №1266, Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 15 травня 2007 року, номер витягу 14544388, реєстраційний номер - 16776260. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Договори підписані сторонами, які тим самим виявили свою згоду з усіма пунктами та розділами договорів та зобов'язувалися їх виконувати. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору виконані не в повному обсязі, а саме в строки передбачені кредитним договором відповідач не сплачує передбачені договором платежі, внаслідок чого станом на 15.05.2014 року має заборгованість 520369 грн. Як передбачено ст. ст. 589, 590 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, набуває права на звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. Ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як передбачено ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. На підставі п. 2.4. вищевказаного договору Позивач, як іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Параграфом 4 Договору іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. 04 грудня 2013р. між Банком та [PERSON] було укладено додатковий договір до іпотечного договору, відповідно до якого в іпотечний договір було внесено зміни передбачені додатковими угодами до кредитного договору, а також було змінено предмет договору. Відповідно до п.2 додаткового договору предметом іпотеки є нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. Таким чином, з укладенням Кредитного договору, Іпотечного договору Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на заставлене за Іпотечним договором майно, а також стягнути з Позичальника суму основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню. Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п.п. 5.5., 6.5. Кредитного договору №014/17- 02/4311-50 від 25.05 2007 р. [PERSON] зобов'язалася достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність Відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушені зобов'язань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків. Відповідачу направлено вимогу від 18.05.2013 року про виконання порушеного зобов'язання, яка нею не була виконана Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов'язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, п. 2.3. Договору Іпотеки передбачено, що у випадку невиконання [PERSON] зобов'язань за цим договором або зобов'язань за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет Іпотеки. Відповідно до умов ст. 38 Закону України "Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцями і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем (Відповідачем) в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного Договору іпотеки належить Іпотекодержателю (Банку). Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, частиною 4 визначено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Норми даного закону не підлягають застосуванню , оскільки майно, а саме: приміщення 40 по вул. Задніпровській /Ювілейний 50/35 ,є нежитловим приміщенням. У порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved