Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виключення запису про батька із актового запису про народження дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] в період з жовтня 2002 року по грудень 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка мала до розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі 2/487/3489/13ц від 09.12.2013 року, яке набрало сили 20.12.2013 шлюб між Позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу Позивач та Відповідач мають дитину: [PERSON], [INFO], який як на момент розірвання шлюбу так і наразі проживає разом з Відповідачем. Батьком зазначеної дитини, згідно з ст.126 Сімейного кодексу України, було записано Позивача, [PERSON], однак з цим останній не згодний виходячи з наступного. Після припинення фактичних шлюбних відносин та розірвання шлюбу між Позивачем та відповідачкою, остання зізналась, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO].. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, також надав заяву відповідачки про визнання позову. Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2013 року шлюб між сторонами розірваний. Громадянці [PERSON] після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач [PERSON] записаний батьком, а відповідачка [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1, ч.2 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п.10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (стаття 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір"ю дитини (статті 126,127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК),- шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідачка позов визнала повністю та визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved