Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 22.08.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис№ 213. Під час шлюбу, [INFO], в них народився син [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З'ясувалось, що вони не підходять один одному. З часом вони перестали піклуватись про створення нормальних сімейних стосунків, не дбали про взаємоповагу один до одного. Це призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. На цей час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в неї та в сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залиши проживати з нею. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснила, що в листопаді 2017року їхня см"я розпалася. Вони проживають окремо і вона не бажає відновлювати сімейні стосунки. Їй відомо, що відповідач вже має стосунки з іншою жінкою. Просить позов задовольнити, прізвище залишити [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 200ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позовні вимоги, суд вважає можливим ухвалити рішення у підлготовчому провадженні. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2015 року. В шлюбі, [INFO], в них народився син [PERSON], який проживає з матір'ю. (а.с.7,8). Судом встановлено, що у листопаді 2017року їхня сім'я розпалася. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. З листопада 2017 року примирення між ними не відбулося. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погоджується, що шлюб необхідно розірвати. Суд вважає не можливим примусити їх зберігати шлюб. Малолітню дитину суд вважає необхідним залиши проживати з матір'ю.

Outcome: approved