Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2016 року. Від шлюбу мають неповнолютнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що фактичне подружнє життя між сторонами припинене з квітня 2018 року. Неможливість спільного проживання викликана особистими мотивами кожного із подружжя. 18.03.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 23.03.2019 року ухвалою судді позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.05.2019 року ухвалою судді, після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та відповідачки , дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 26.02.2016 року укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 138 (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін по справі є дитина, а саме: [PERSON] , [INFO] (а.с.9) . Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторни з квітня 2018 року не ведуть спільно господарство, бюджет окремий, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved