Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить зобов»язати відповідачку не чинити їй перешкод у здійсненні нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS] та вселити її в квартиру. Крім того, просить визначити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування кімнату жилою площею 22,3 кв.м., а в користування відповідачки кімнати жилою площею 16,0 кв.м. та 13,8 кв.м. Місця загального користування - коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату залишити в спільному користуванні. Посилається в позові на те, що на підставі двох Свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.11.2011 року вона після смерті батьків є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідачці у справі також належить 1/2 частина спірної квартири. Квартира складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 76, 80 кв.м., житловою площею 52,10 кв. м., у тому числі: 1 кімната - 22,3 кв, м., 2 кімната - 16,0 кв. м., 3 кімната - 13,8 кв. м., В квартирі зареєстрована відповідачка з двома дітьми та їх померлий батько, який не знятий з реєстрації. Протягом тривалого часу між нею та відповідачкою складаються неприязні стосунки, що призвело до конфлікту в користуванні квартирою. Відповідачка одноособово зі своєю сім»єю користується квартирою, її в квартиру не впускає, чинить їй перешкоди в здійсненні нею прав власника. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Представник позивачки вимоги останньої в судовому засіданні підтримав. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлено, що позивачка на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.11.2011 року, отриманих після смерті батьків, є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Інша ? частина спірної квартири належить відповідачці. Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 76, 80 кв.м., житловою площею 52,10 кв. м., у тому числі: 1 кімната - 22,3 кв, м., 2 кімната - 16,0 кв. м., 3 кімната - 13,8 кв. м., / а.с.5 - 10 / Як роз»яснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року « Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення є відособленими та за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. Як встановлено вище, сторони є власниками спірної квартири в рівних частках тобто по ? частині. Виходячи з часток сторін у праві власності на квартиру та розміру житлової площі квартири, кожному із співвласників належить по 26,5 кв.м. Кімната, яку просить виділити їй у користування позивачка, має 22,3 кв.м., тобто дещо менше, ніж належна їй на праві власності частка в квартирі, в той час, коли кімнати, що підлягають виділенню в користування відповідачки - більше її частки в квартирі. Представник позивачки в судовому засіданні наполягав на такому порядку вирішення спору з метою захисту її права, та не вважає, що це буде порушувати її прав власника. Посилається при цьому на те, що між сторонами існує конфліктна ситуація, в т.ч. з приводу користування квартирою, протягом тривалого часу їх конфлікт є предметом розгляду органів міліції, і такий шлях на даний час є єдино можливим врегулювати даний конфлікт. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про те, що і права відповідачки таким вирішенням спору порушені не будуть, а тому вимоги позивачки є обгрунтованими.

Outcome: approved