Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 25 березня 2020 року звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Дочка навчається на першому курсі денної форми навчання на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утриманні дочки, яка навчається. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач працює на посаді контролера електронагляду Згурівського відділення ПАТ «Київобленерго». Стан здоров"я відповідача задовільний. Неповнолітніх дітей він на утриманні не має. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання дитиною, тобто до [INFO] . Сторони в судове засідання не з?явилися. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд визнав можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом та є батьками повнолітньої дитини, дочки - [PERSON] , [INFO] , що встановлено з копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 26.07.2017 року № 365/443/17 (а.с.10-11), копії свідоцтва про народження (а.с.9). [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (копія довідки навчального закладу - а.с.12). Дочка проживає з позивачкою, а тому позивачка на підставі ч. 3 ст. 199 СК України має право на звернення до суду із позовом про стянення аліментів (довідка про склад сім`ї - а.с.13). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що дочка відповідача [PERSON] - [PERSON] є повнолітньою, яка не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги на період навчання, відповідач має змогу надавати таку матеріальну допомогу та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання - [INFO] . Визначаючись із періодом, на які присуджуються аліменти, а саме його кінцевою датою, судом враховано, що цей період не перевищує граничного терміну, тобто закінчується до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Суд не вважає за можливе застосувати в даному випадку вимоги ч. 2 ст. 182 СК України щодо визначення мінімального гарантованого розміру аліментів у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вказана вимога стосується лише неповнолітніх дітей, тобто тих, які не досягли 18 років. З огляду на це, суд в задоволенні позовних вимог в цій частині вважає за необхідне відмовити. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial