Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08 жовтня 1991 р. у м.Софія, район Красно село, Общині Столичній, республіки Болгарія. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку різними поглядами на життя, шлюб та сім'ю та виховання дитини. Постійні суперечки та сварки, які виникали між сторонами, призвели до втрати між ними почуття любові та взаємоповаги. З 2002 року сторони не підтримують шлюбні відносини, окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим. Шлюб носить формальний характер. Представник позивача зазначила, що формальне перебування [PERSON] в шлюбі з відповідачем перешкоджає їй влаштувати особисте життя. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом належним чином про місце і час слухання справи шляхом публікації оголошення в пресі. В силу положень ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою прежставника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 жовтня 1991 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у м.Софія, район Красно село, Общині Столичній, республіки Болгарія, про що складено актовий запис № 3170. Від даного шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з 2002 року сторони окремо проживають, вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Позивач має намір створити іншу сім'ю. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем на здійснення публікації оголошення і сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved