Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витратах на дочку сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 27665 грн, понесених на оплату навчання дочки в інституті Гьоте. Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний, дочка перебуває на утриманні позивача і навчається в інституті Гьоте, а також перебувала у літньому дитячому таборі Міжнародний міжнаціональний табір «Джерела Толерантності», позивач сплачує навчання дочки одноособово, половина з яких підлягає сплаті відповідачем. Просить позов задовольнити та стягнути витрати на правничу допомогу. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відсутні. У відзиві від 11 серпня 2020 року відповідач [PERSON] позов не визнає, з посиланням на те, що до середини травня 2019 року надавав позивачу додаткові кошти на навчання дитини, тому вимоги за період 2018 / травень 2019 року є безпідставними, кошти на літній табір були сплачені за спільні сімейні кошти, на утриманні відповідача знаходиться мати, 1943 року народження, інвалід 2 групи, яка потребує сторонньої допомоги, щомісячно сплачує аліменти у розмірі 4000 грн. Відповідно до заяв від 27 серпня 2020 року відповідач [PERSON] просить повернути відзив, провести розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, по справі за позовом [PERSON] заперечень не має. Згідно заяви від 07 вересня 2020 року позивач [PERSON] просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Сторони [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] , яка є ученицею 9-А класу спеціалізованої школи №14 імені українського професора Грушевського С.Ф. Оболонського району м.Києва, що підтверджується копією довідки даного навчального закладу від 03 квітня 2019 року. Фактичне утримання [PERSON] здійснюється позивачем [PERSON] , вказана обставина сторонами не заперечуються. Докази на підтвердження домовленості сторін щодо сплати додаткових витрат на дитину,-відсутні. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу участі відповідача у додаткових витратах на дитину у зв`язку з її навчанням на мовних курсах Гете-Інституту. Статтею 185 СК України встановлено, що т ой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком іноземних мов, про що заперечення сторін відсутні. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Згідно доданих до позову копій платіжних документів позивачем понесені витрати у зв"язку з навчанням дочки на мовних курсах Гете-Інституту та участі останньої в Міжнародному міжнаціональному таборі "Джерела Толерантності": квитанція №1000030233 від 20 листопада 2019 року - 5400 грн., квитанція №1000026865 від 03 вересня 2019 року - 5400 грн., квитанція №1000025119 від 04 червня 2019 року - 5400 грн., квитанція №1000025120 від 04 червня 2019 року - 5400 грн., платіжні квитанції через АТ КБ "Приватбанк",-21 червня 2017 року на суму 3600 грн., 23 червня 2017 року на суму 500 грн.. Загальна сума вказаних витрат становить 25700 грн.. Докази на підтвердження понесення позивачем 55330 грн. додаткових витрат суду не подані. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для стягнення із відповідача половини витрат, здійснених позивачем, і документально підтверджених, 12850 грн. (25700/2=12850), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 840 грн. 80 коп судового збору. Відповідно до заяви від 16 вересня 2020 року (отриманої судом 18 вересня 2020 року) позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача [PERSON] 3000 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що представництво позивача здійснюється адвокатом Лебединською Н.С., суду подано копію договору про надання правничої допомоги №ДП-08/02/2020 від 08 лютого 2020 року, копію акту виконаних робіт від 15 вересня 2020 року на суму 3000 грн., копію дублікату квитанції від 16 вересня 2020 року щодо оплати позивачем 3200 грн.. Суд вважає вказані витрати у розмірі 3000 грн. (згідно заявлених вимог) співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на суму 27665 грн., судом стягнуто 12850 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 46,44% (12850 х 100 :27665=46,44), що є підставою для компенсації на користь позивача 1393 грн. 20 коп витрат на правничу допомогу (3000 х 46,44:100 =1393,20). Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial