Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та судових витрат, зазначивши, що 04.05.2006 року між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір №VIUPGA00000950 згідно з умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39427,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 02.05.2010 року, а відповідач зобов'язався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, однак [PERSON] не додержувалась належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість перед позивачем станом на 13.02.2014 року становить 202636,61 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № VIUPGA00000950, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, який розташований в [ADDRESS]. Обумовленою ціною предмету іпотеки є 53740,00грн. В зв'язку із невиконанням боржником основного зобов'язання, ПАТ КБ «Приватбанк» подано в суд позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, згідно уточненої позовної заяви позивач просив виселити осіб, що зареєстровані та проживають у будинку: [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі зняттям їх з реєстраційного обліку, крім того позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, хоча про місце та час розгляду справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надіслали. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 04.05.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №VIUPGA00000950, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 39427,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.05.2010 року, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією кредитного договору №VIUPGA00000950 від 04.05.2006 року(а.с.9-10). Згідно п. 1.3 кредитного договору зазначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов'язання за даним договором виступає іпотека житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 04.05.2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до п.6 якого [PERSON] надано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 104,10 кв.м., житловою площею 48,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно п. 10 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 53740,00 грн. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши грошові кошти обумовлені кредитним договором, за мінусом необхідних відрахувань при укладенні договору у сумі 37600,00 грн. відповідачу, що підтверджується копією ордеру-розпорядження №1 від 04.05.2006 року.(а.с.11). Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 13.02.2014 року становить 202636,61 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 27230,34 грн.; - заборгованості по відсотках за користування кредитом - 69289,86 грн.; - комісія - 1383,68 грн.; - пеня - 104732,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.(а.с.5-6). Банком було направлено лист позичальнику [PERSON] від 13.01.2014 року, згідно якого було запропоновано погасити заборгованість за кредитом. Однак позичальником заборгованість не було погашено.(а.с.7) Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України даний договір є кредитним договором, а згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно умов кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання прийняти, належним чином використати та повернути ПАТ КБ „ПриватБанк" вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Однак, позичальник не виконав умов договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідне положення викладене і в п. 15.7 договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно змісту п. 21 договору іпотеки, якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання що іпотекодержатель (ПАТ КБ «ПриватБанк») набув правових підстав щодо задоволення своїх вимог за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» банком було направлено позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень кредитного зобов'язання. Протягом встановленого тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. Згідно ст.32 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів, якщо предметом спору є спільні права чи обов`язки чи однорідні права та обов`язки. В судовому засіданні встановлено, що в будинку по вул. Конституції, 14, с. Северинівка, Тростянецького району Вінницької області зареєстровані та проживають відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Тому відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» вказані мешканці будинку підлягають виселенню. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. У відповідності до ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.4 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем: 2026,37 коп. судового збору підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Outcome: approved