Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ „Перший Український Міжнародний банк" та відповідачем [PERSON] 08.05.2012 року було укладено кредитний договір № 14757671, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 129450 гривень. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка утворилась станом на 13.01.2014 року, в сумі 163569,13 гривень, із яких: 101609,39 грн. - заборгованість за кредитом, 20505,04 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 14270,20 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 27184,50 грн. - штрафи. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони повідомлені належним чином, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № 14757671 від 08.05.2012 року; копію додатку № 1 до кредитного договору № 14757671 від 08.05.2012 року; копію меморіального ордеру № 1000 від 08.05.2012 року; копію вимоги про дострокове повернення кредиту від 31.10.2012 року; поштове повідомлення; розрахунок заборгованості; довідку про стан та історію заборгованості від 15.01.2014 року; копію договору страхування від 08.05.2012 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2012 року між ПАТ „Перший Український Міжнародний банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 14757671, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 129450 гривень з кінцевим терміном повернення до 08.05.2014 року. П. 1.3. договору була встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 11,49% річних. При цьому, п. 3.1.4 договору передбачено нарахування процентів на прострочену заборгованість в розмірі 22,98 % річних. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Позивач вказує, що станом на 13.01.2014 року заборгованість відповідача становить 163569,13 гривень, із яких: 101609,39 грн. - заборгованість за кредитом, 20505,04 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 14270,20 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 27184,50 грн. - штрафи (1294,50 грн. + 25890 грн.). Як на підставу нарахування штрафів в сумі 1294,50 грн. та 25890 грн. позивач в тексті позову посилається на положення п. 5.4 та п. 5.5 кредитного договору. Проте суд визнає безпідставними вимоги позивача про стягнення нарахованих ним вищевказаних штрафів в сумі 27184,50 грн. Аналіз положень п. 5.4 та п. 5.5 кредитного договору, на які посилається позивач як на підставу нарахування штрафів, вказує на те, що вони взагалі не передбачають нарахування такого різновиду неустойки як штраф. Так відповідно до п. 5.4 кредитного договору сторони дійшли до згоди, що у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п. 4.3.1-4.3.8 цього договору, нарахування процентів на заборгованість за основною сумою кредиту здійснюється за ставкою 15,49% річних. Згідно ж з п.5.5 кредитного договору сплата пені та штрафу не звільняє позичальника від обов'язку виконати передбачені цим договором зобов'язання в натурі. Як видно зі змісту процитованих пунктів, вони не передбачають нарахування штрафів, а передбачають лише можливість банку нараховувати збільшену процентну ставку. При цьому, відповідно до п. 5.4 кредитного договору банк може на свій розсуд не застосовувати зазначену в цьому пункті процентну ставку за користування кредитом (як видно з наданого банком розрахунку він таку процентну ставку і не нараховував). Інші положення укладеного між сторонами кредитного договору № 14757671 від 08.05.2012 року не містять посилань на підстави, розміри та порядок нарахування вказаних у позові штрафів. Тому суд приходить до висновку, що позивач в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довів підстав, розміру та порядку нарахування штрафів в сумі 27184,50 грн. (1294,50 грн. + 25890 грн.), в наслідок чого в задоволенні вимог про стягнення з відповідача штрафу в сумі 27184,50 грн. слід відмовити через недоведеність. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14757671 від 08.05.2012 року, що утворилась станом на 13.01.2014 року, належить стягнути 136384,63 гривень, із яких: 101609,39 грн. - заборгованість за кредитом, 20505,04 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 14270,20 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial