Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2013 року позовні вимоги КП «Комунальник» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинкової та прибудинкової території, інфляційного збільшення, трьох відсотків річних від простроченої суми задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «Комунальник» заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2010 року по 31 жовтня 2013 року в сумі 871грн.59коп., інфляційне збільшення у сумі 118грн. 61коп., три відсотка річних від простроченої суми боргу у сумі 104грн. 32 коп., а всього - 1094грн. 52коп., стягнуто з [PERSON] на користь КП «Комунальник» судові витрати у сумі 114грн. 71коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], діючого в інтересах [PERSON], до комунального підприємства «Комунальник» про визнання нарахування заборгованості, штрафу та пені незаконними, визнання позивача недобросовісним виконавцем договору, зобов'язання виконати умови договору, зобов'язання здійснити перерахунок, стягнення моральної шкоди, - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення порушив норми діючого матеріального та процесуального законодавства. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції прийняте незаконне та необґрунтоване рішення за заявою про відвід суду від 25.11.2013 року, від 17.12.2013 року, не розглянуто та не прийнято рішення за заявою про огляд доказів на місці, оскільки доставити до суду їх неможливо, що було необхідно для визначення важливої умови договору між позивачем та відповідачем - якості наданих послуг ЖКГ. Судом першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про витребування доказів, заявленої 17.12.2013р., а саме - про витребування належних доказів про надання послуг позивачем, про витребування оригіналу рішення Шахтарської міської ради №677 від 28.12.2008р. для огляду судом та копії в матеріали справи; судом першої інстанції неправильно визначено підстави виникнення прав та обов'язків між позивачем та відповідачем як «інші юридичні факти», що, як вважає апелянт, здійснено судом першої інстанції умисно з метою приховування неправильності визначення періоду заборгованості прав та обов'язків, обґрунтування незаконної відмови в задоволенні законних та обґрунтованих вимог зустрічного позову, обґрунтування незаконної відмови в задоволенні вимог по огляду доказів на місці. Судом ігнорується факт того, що договором не передбачено нарахування штрафів та ігнорується заява відповідача про застосування ЗУ «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги», також проігноровано заяву відповідача про незаконність нарахування за послуги за період до укладення договору. Проігноровано судом першої інстанції, що позовні вимоги стосуються періоду, який вже був предметом розгляду суду. Надані позивачем суду копії документів не є доказом фактичного надання послуг відповідачеві в повному обсязі, якісно та своєчасно, розгляд цивільної справи затягнувся на нерозумні строки. Судом першої інстанції проігноровано заяву відповідача про застосування строків позовної давності. Позивач КП «Комунальник», звернувшись з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно договору від 28.12.2011р. №115 КП «Комунальник» є підприємством, яке надає послуги з обслуговування жилого фонду Шахтарської міської ради. Згідно довідки за боржником станом на 01.07.2013 року заборгованість в розмірі 1475,31грн. Тарифи на послуги затверджені рішенням Шахтарського виконкому від 26.12.2008р. №677. Ухвалою Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07.05.2013 року по справі №249/1317/13-ц відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1475,31грн. та судові витрати у розмірі 229грн. 40коп. Позивач КП «Комунальник» звернувся до суду із заявою про доповнення позовних вимог, в якій просив зарахувати в суму судового збору, встановлену за подання позовної заяви, суму судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу по справі № 249/1317/13-і в розмірі 114грн.70коп., стягнути з відповідача на користь КП «Комунальник» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в сумі 2124,56грн., яка складається з: загальної суми заборгованості станом на 13.11.2013р. та складає 2124,56грн., в тому числі індекс інфляції 262,21грн. та три відсотків річних 181,70грн., та стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 229грн. 40коп. (а.с.40). Відповідачем [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], заявлено зустрічні позовні вимоги про визнання нарахованої заборгованості за позовною заявою незаконною, визнання нарахованих штрафів та пені за «доповненням» до позовної заяви, незаконними, визнання позивача недоброякісним виконавцем умов договору №5068 від 09.06.2011 року, зобов'язання позивача виконувати умови договору та нараховувати тільки за фактично надані послуги, зобов'язання здійснення перерахунку послуг за період з 09.06.2011року з урахуванням фактично виконаних робіт, зобов'язання відповідача відшкодувати спричинену моральну шкоду відповідачу незаконними діями в сумі 6000грн. Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що позивач незаконно та неправильно визначив строки виникнення заборгованості як два різних періоди - з 01.01.2010 року по 31.05.2011 року та з 01.01.2013 року по 31.05.2013 року. Позивач неправильно розрахував ціну позову, оскільки правові відносини позивача та відповідача необхідно розділити на два періоди, що зумовлено датою укладання договору - 09.06.2011року. Надані позивачем «нарахування за особовим рахунком» не є первинними документами, які зафіксували та підтверджують здійснення господарських операцій. Крім того, між позивачем та відповідачем відсутні цивільні права та обов'язки в період до підписання договору, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог за період до 09.06.2011р. Позивачем незаконно нараховані сума індексу інфляції та пені, оскільки вказане не передбачено договірними відносинами між позивачем та відповідачем. Крім того, позивачем не прийнято до уваги наявність ЗУ «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за послуги зв'язку» та ЗУ «Про внесення зміни до статті 2 Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги». Позивач КП «Комунальник» не надає послуги в повному обсязі та своєчасно, не надає можливості споживачу перевірити об'єм та якість послуги, а також оцінити своєчасність її надання. Зазначено, що позивач при зверненні з позовом до суду, порушив строки позовної давності, який повинний відраховуватись з дня подання позовної заяви - з 08.07.2013року Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Комунальник» та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, в апеляційній скарзі просила розглянути справу без її участі (а.с.185). Представник КП «Комунальник» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.198,199,220). Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача [PERSON], перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, інфляційного збільшення боргу, трьох відсотків річних та розміру судового збору з ухваленням в цій частині нового рішення відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Комунальник», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до нарахувань за особовим рахунком заборгованість за період з 01.01.2010р. по 31.10.2013р. складає 871грн. 59коп., при цьому, судом відраховано із загальної суми борг, який утворився станом на 01.01.2010 року, оскільки позивач просить стягнути заборгованість саме з 01.01.2010р. Позивачем також не доведено та не наданий розрахунок заборгованості за період з 01.11.2013р. по 13.11.2013р. При цьому, інфляційне збільшення боргу та три відсотки річних розраховані за період з 01.01.2010р. по 31.10.2013р. на суму боргу 871грн. 59коп. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], діючого в інтересах [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу неналежного отримання послуг позивача, та з того, що визнання нарахування заборгованості, штрафу та пені незаконними, визнання позивача недобросовісним виконавцем договору, зобов'язання здійснити перерахунок не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах закону. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шахтарської міської ради №70 від 26.06.2002 року в структурі комунальної власності утворено комунальне підприємство «Комунальник» з обслуговування та експлуатації житлового фонду та іншого майна міської комунальної власності (а.с.8). Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 28.12.2011 року між управлінням житлово-комунального господарства та комунальної власності Шахтарської міської ради та КП «Комунальник» укладений договір на надання послуг по обслуговуванню та експлуатації житлового фонду Шахтарської міської ради №115, відповідно до якого делеговано повноваження на ведення претензійно-позовної роботи з питань подання позовних заяв до суду щодо стягнення заборгованості за надані послуги з утримання житлових будинків та при будинкових територій та спонукання до укладення договорів з наймачами та власниками житлових та нежитлових приміщень в житлових будинках (а.с.7). Тарифи на послуги з утримання житла та перелік робіт, які виконуються підприємствами з експлуатації та обслуговування житлового фонду, затверджені рішеннями виконавчого комітету Шахтарської міської ради № 677 від 26 грудня 2008 року (а.с. 96). 09.06.2011 року між КП «Комунальник» та [PERSON] укладений договір №5068 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого позивач надає послуги у будинку [ADDRESS] з дератизації, дезінсекції, обслуговуванні димовентиляційних каналів, освітлення місць загального користування, підготовку в осінньо-зимовому періоду, прибирання придомової території, поточний ремонт захисних конструкцій, поточний ремонт даху, поточний ремонт під'їздів, поточний ремонт столярних виробів, поточне обслуговування внутрішньобудинкових мереж, вивезення та розміщення твердих побутових відходів відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу від 28.12.2008р. №677, його структури, періодичності та строків надання послуг (а.с.81-82). Споживачем [PERSON] надані послуги сплачуються не в повному обсязі та заборгованість за період з 01.01.2010 року по 01.11.2013 року склала 1680 грн. 65 коп. Позивачем зазначено, що заборгованість з 01.01.2010р. по 01.06.2011р. складає 1219грн. 92коп., з 01.01.2012 року по 01.01.2013р. - 148грн. 81коп., з 01.01.2013р. по 01.11.2013 року - 311грн. 92коп. (а.с.148). На підтвердження надання послуг за період 2010-2013 років позивачем КП «Комунальник» надані: акти робіт по перевірки вентиляційних каналів (а.с. 49-52), відомості про витрати матеріалів на будинок [ADDRESS] (а.с.55-80), акти робіт по дератизації і дезінфекції (а.с.121-147). Згідно ст.10 Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду», ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити плату за обслуговування і ремонт будинку. До послуг з утримання будинків і прибудинкових територій відносяться: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язки виконавця - надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. За таких обставин розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що КП «Комунальник» надані відповідні комунальні послуги та споживачем у порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов'язання щодо сплати за надані послуги виконуються неналежним чином, та зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за період до укладення договору від 09.06.2011р. нарахована неправомірно та відсутні підстави для стягнення суми за оплату послуг, оскільки між сторонами не укладалися договори на їх надання, апеляційним судом не приймаються до уваги. Судом встановлений факт користування відповідачем наданими послугами, а відсутність укладеного у письмовій формі договору не позбавляє сторони зобов'язання належного виконання умов договору. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що фактично між сторонами виникли правовідносини, за якими [PERSON], як власник квартири [ADDRESS], зобов'язана сплачувати витрати на утримання майна. Апеляційний суд частково приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності оскільки відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як убачається з матеріалів справи, 18 березня 2013 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, у прийнятті якого Шахтарським міським судом було відмовлено. Таким чином, позовна давність переривається зверненням позивача до суду у березні 2013 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача. А тому, звертаючи увагу на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, стягненню з відповідача підлягає борг, який утворився за період, починаючи з березня 2010 року. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, оскільки спірна сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача в межах строку позовної давності. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги, починаючі з березня 2010 року. Суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув та неправомірно стягнув з відповідача заборгованість за період, включаючи січень 2010 року та лютий 2010 року Розраховуючи суму боргу [PERSON] перед КП «Комунальник», апеляційний суд виходить з наступного. З довідки про нарахування за особовим рахунком [PERSON] вбачається, що за період з березня 2010 року по жовтень 2013 року нараховані наступні суми: за березень 2010 року - 71грн.69коп., за квітень 2010 року - 71грн.69коп., за травень 2010року - 72грн.09коп., за червень 2010 року - 72грн.09коп., за липень 2010 року - 71грн.69коп., за серпень 2010 року - 71грн.28коп., за вересень 2010 року - 72грн.50коп., за жовтень 2010 року - 71грн.69коп., за листопад 2010 року - 71грн.69коп., за грудень 2010 року - 71грн.69коп., за січень 2011 року - 71грн.69коп., за лютий 2011 року - 71грн.69коп., за березень 2011 року - 73грн.31коп., за квітень 2011 року - 73грн.31коп., за травень 2011 року - 72грн.09коп., за червень 2011 року - 72грн.90коп., за липень 2011 року - 72грн.90коп., за серпень 2011 року - 72грн.90коп., за вересень 2011 року - 72грн.09грн., за жовтень 2011 року - 72грн.50коп., за листопад 2011року - 72грн.90коп., за грудень 2011 року - 73грн.31коп., за січень 2012 року - 73грн.31коп., за лютий 2012 року - 73грн.71коп., за березень 2012 року - 73грн.31коп., за квітень 2012 року - 72грн.90коп., за травень 2012 року - 68грн.45коп., за червень 2012 року - 72грн.09коп., за липень 2012 року - 64грн.40коп., за серпень 2012 року - 77грн.76коп., за вересень 2012 року - 65грн.61коп., за жовтень 2012 року - 69грн.26коп., за листопад 2012 року - 77грн.76коп.,за грудень 2012 року - 64грн.80коп., за січень 2013 року - 74грн.93коп., за лютий 2013 року - 73грн.71коп., за березень 2013 року - 77грн.76коп., за квітень 2013 року - 56грн.70коп., за травень 2013 року - 72грн.50коп., за червень 2013 року - 77грн.76коп., за липень 2013 року - 66грн.42коп., за серпень 2013 року - 72грн.09коп., за вересень 2013 року - 72грн.09коп., за жовтень 2013 року - 72грн.50коп. (а.с.41). Таким чином, за період з березня 2010 року по жовтень 2013 року нараховано на особовий рахунок відповідача за надані послуги 3159грн. 51коп. З довідки про нарахування за особовим рахунком [PERSON] вбачається, що за період з березня 2010 року по жовтень 2013 року відповідачем сплачувались послуги в наступних розмірах: - в липні 2011 року - 77грн.76коп., в серпні 2011 року - 77грн.76коп., в листопаді 2011 року - 283грн.28коп., в грудні 2011 року - 102грн.25коп., в лютому 2012 року - 1128грн.12коп., в березні 2012 року - 77грн.76коп., в травні 2012 року - 123грн.14коп., в серпні 2012 року - 155грн.52коп., в вересні 2012 року - 155грн.52коп., в жовтні 2012 року - 77грн.76коп., в грудні 2012 року - 125грн.52коп., в лютому 2013 року - 77грн.76коп., в березні 2013 року - 93грн.50коп., в квітні 2013 року - 77грн.76коп., в травні 2013 року - 77грн.76коп., в серпні 2013 року - 77грн.76коп., що разом складає 2788грн. 93коп. Крім того, з квитанцій, наданих представником відповідача суду вбачається, що 19.09.2011 року відповідачем сплачено за послуги у серпні 2011р. - 77грн.76коп. (а.с.98), 20.10.2011 року сплачено за послуги у вересні 2011р. - 77грн.76коп., 23.11.2011 року сплачено за послуги у жовтні 2011р. - 77грн.76коп., 19.01.2012 року сплачено за послуги у грудні 2011р. - 78грн. (а.с.99), тобто на загальну суму 311грн. 28коп. Таким чином, відповідачем за надані послуги сплачено грошову суму у розмірі 3100грн. 21коп.(2788грн.93коп.+311грн.28коп.). Отже, заборгованість [PERSON] перед позивачем за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2010 року по жовтень 2013 року включно з урахуванням фактично сплачених послуг становить 59грн. 30коп. (нарахована сума у розмірі 3159,51грн. - сплачена сума у розмірі 3100,21грн.). Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що вимоги позивача в частині стягнення суми інфляційного збільшення суми боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу є законними. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми , якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, інфляційне збільшення суми боргу за період з 01.03.2010року по 31.10.2013 року на суму боргу в розмірі 59грн.30коп. складає 5грн. 63коп. Три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 59грн.30коп. за період прострочки з 01.03.2010року по 31.10.2013 року складає 6грн. 54коп. Посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги вимог ЗУ «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» та на ЗУ «Про внесення зміни до статті 2 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» безпідставні, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені. Доводи апеляційної скарги стосовно неналежного надання послуг з боку позивача апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки ч.1, 3 ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем своїх обов'язків щодо утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення заборгованості та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог. Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому рішення суду в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 229грн. 40коп.

Outcome: partial