Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 20\~000 доларів США заборгованості за договором позики, укладеним між ним та [PERSON] 27 грудня 2018 року, та 6051,82 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.12.2018 між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 20\~000 доларів США. Взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів відповідач зобов`язався виконати до 27.12.2019. На цей час йому стало відомо про інших осіб, яким відповідач винен грошові кошти відповідно до боргових розписок та свої зобов`язання не виконує. Він звертався до [PERSON] з проханням повернути достроково отримані згідно договору розписки грошові кошти, але його вимоги були проігноровані. З метою досудового врегулювання спору він надсилав відповідачу вимогу про розірвання договору позики та повернення коштів, однак відповідь на час звернення до суду він не отримав. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2019 року провадження у справі відкрито для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином через оголошення на сайті суду і не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до \~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимо,г - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~ Відповідно до договору позики та оригіналу розписки від 27 грудня 2018 року відповідачем отримана від позивача позика у сумі 20\~000 доларів США, яку зобов`язався повернути в строк до 27.12.2019. Згідно матеріалів справи 23.05.2019 позивач надіслав на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням вимогу щодо виконання останнім своїх зобов`язань в добровільному порядку, яка відповідачем не отримана. Докази на підтвердження повернення позики станом на час розгляду справи відсутні. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника. Крім того, суд зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позивальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Отже, на підставі викладеного та згідно норм діючого законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми боргу 20 000 доларів США підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував, як і наданого ним розрахунку. В свою чергу, надані позивачем докази відповідно до ст.76-78 ЦПК України\~є належними і допустимими. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.141 ЦПК України\~ з\~відповідача підлягають\~ стягненню\~на користь\~позивача понесені\~ним витратив сумі 6051 грн 82 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved