Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом,посилаючись на те ,що 22 жовтня 2014 року між нею та ПАТ « КБ «Надра», був укладений договір № 2051527 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Соціальний» ,відповідно до умов якого вона внесла 15 000 доларів США ,з процентною ставкою у розмірі 8 відсотків річних на строк до 22 листопада 2014 року. 24 листопада 2014 року у відділенні №0410 ПАТ «КБ "Надра» вона оформила платіжне доручення в іноземній валюті на перерахування коштів в розмірі 15 555 доларів США по системі SWIFT з поточного рахунку до ПАТ КБ «ПриватБанк» та оплатила винагороду за переказ в розмірі 23 427 грн. 07 коп. Між тим банк не виконав свої зобов*язання. 17 січня 2015 року позивач письмово звернулася в центральний офіс банку, з вимогою роз*яснити ситуацію i перевести грошові кошти на вказаний нею рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» , але і після цього банк , порушуючи законодавство України i її права , не повернув грошові кошти. Після тривалих звернень до банку , позивач 15 травня 2015 року отримала грошову суму у розмірі 200 000 грн., що не є повним розрахунком . Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за депозитним договором у розмірі 5 832 доларів США, оплачену винагороду за переказ в розмірі 23 427 грн. 07 коп., пеню за період з 25 листопада 2014 року по 03 липня 2015 року в розмірі 19 999 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково : стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь позивача грошові кошти, внесені на строковий вклад за договором № 2051527 від 22 жовтня 2014 року у сумі 104 680 грн. 03 коп., оплачену винагороду за переказ у сумі 23 427 грн. 07 коп. , а всього 128 107 грн.10 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 12 лютого 2016 року виправлена описка у мотивувальній та резолютивній частині рішення від 21 грудня 2015 року . В апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ »Надра « , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.Посилався на те, що суд не врахував, що на підставі постанови Національного банку України № 83 від 05 лютого 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 26 від 05 лютого 2015 року в ПАТ «КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, а рішенням цього органу від 23 квітня 2015 року № 85 прийнято рішення про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації до 05 червня 2015 року.Надалі 04 червня 2015 року Постановою Правління Національного банку України № 356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ « КБ »Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ « КБ »Надра»,уповноваженною особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ « КБ» Надра» призначено [PERSON] До спірних правовідносин суд мав застосувати Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним. У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] надала заперечення та просила апеляційну скаргу відхилити ,рішення суду першої інстанції залишити без змін. У судове засіданні представник ПАТ «КБ «Надра» не з*явився ,належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.98,100). Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю доповідача,пояснення [PERSON],дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає. Частково задовольняючи позовні вимоги ,суд виходив з того,що [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про перерахування коштів в іноземній валюті по вкладу після закінчення строку дії договору 24 листопада 2014 року ,в подальшому письмово зверталася до відповідача щодо перерахування коштів,а тимчасова адміністрація була запроваджена з 06 лютого 2015 року,тому обмеження,встановлені Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб « застосуванню не підлягають.Позивач має право на повне повернення її вкладу та винагороди за переказ,оскільки банк необґрунтовано відмовив ,вказані суми підлягають стягненню в судовому порядку. З таким висновком суду погодитися не можна, з огляду на наступне. Апеляційним судом встановлено,що 22 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПАТ « КБ «Надра», був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Соціальний» ,відповідно до умов якого позивач внесла 15 000 доларів США ,з процентною ставкою у розмірі 8 відсотків річних на строк до 22 листопада 2014 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов*язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов*язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 ПАТ «КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних. 05 лютого 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», відповідно до якого з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року №85 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» до 05 червня 2015 року (включно). З матеріалів справи вбачається, що станом на 18 травня 2015 року у звіті по поточному рахунку позивача в ПАТ КБ « Надра» № 81386101 була відображена виплата позивачу гарантованої Фондом суми коштів 11 111,26 доларів США у відповідному еквівалентні в порядку ,передбаченому Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб « ,через уповноважений банк у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми 11 111,26 доларів США кошти по частині вкладу по договору банківського вкладу № 2051527 ,попередньо перераховані 24 листопада 2014 року на поточний рахунок № 81386101 з депозитного рахунку № 2051527,відповідно до умов депозитного договору . Тобто, [PERSON] було отримано максимальну гарантовану Фондом суму вкладу 200 000 грн. у відповідному еквіваленті у національній валюті гривні,відповідно до ч.5 ст.26 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб «. Залишок неповернутих грошових коштів у сумі 4 446,90 доларів США є кредиторською вимогою. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Апеляційний суд,враховує зазначені положення Закону про те, що на момент звернення [PERSON] з позовом до суду 06 липня 2015 року та на час ухвалення рішення судом першої інстанції, 21 грудня 2015 року , у ПАТ «КБ «Надра» вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Крім того,враховуючи те ,що позивачем на протязі 30 календарних днів з дня опублікування в газеті « Голос України « (12 червня 2015 року № 103 (6107) оголошення про відкликання банківської ліцензії,ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку не були подані кредиторські вимоги Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ « КБ» Надра» ,згідно ст.49 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ,будь-які майнові вимоги позивача до ПАТ « КБ «Надра» вважаються погашеними та задоволенню не підлягають . Згідно п.2. ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.Ураховуючи наведене апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed