Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що на початку жовтня 2016 року вона звернулась до Першої Маріупольської держнотконтори для оформлення договору дарування і їй стало відомо, що на належний їй будинок [ADDRESS], було накладено заборону відчуження. Підставою для цього став договір застави №46/97 від 31.10.1997 року, укладений між нею та ПАТ «Промінвестбанк», посвідчений Першою Маріупольською держнотконторою 31.10.1997 року за реєстром №7-3081. Також зазначає, що в 1998 році нею в повному обсязі був погашений кредит у ПАТ «Промінвестбанк», який вона брала для придбання вищевказаного будинку, та станом на 04.11.2016 року заборгованість за кредитами перед ПАТ «Промінвестбанк» відсутня. В листопаді 2016 року вона звернулась до Першої Маріупольської держнотконтори з письмовою заявою про зняття заборони з її нерухомого майна. Проте, листом від 17.11.2016 року їй було надано відповідь, що подані нею документи для проведення державної реєстрації припинення обтяження, що виникло у зв'язку з накладенням заборони відчуження житлового будинку, на підставі посвідченого договору застави щодо цього будинку, не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказує, що накладення арешту обмежує її права як власника будинку щодо вільного розпорядження майном. Просить скасувати запис заборону/арешт з будинку [ADDRESS], накладений Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою «Про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» за номером запису 2862231 від 29.12.1998 року. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення аналогічні викладеному у позові та додала, що кредитний договір, укладений між нею та ПАТ «Промінвестбанк» та договір застави у неї не зберігся, оскільки кредит було сплачено ще в 1998 році. Після цього вона не зверталася до нотаріусу для зняття арешту з будинку. Інших доказів на підтвердження своїх слів вона не має. Представник відповідача ПАТ «Промінвестбанк» у судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позивачкою не доведено факт укладання договору застави №46/97, посвідчений Першою Маріупольською держнотконторою 31.10.1997 року за реєстровим № 7-3081 саме з ПАТ «Промінвестбанк» і що саме ПАТ «Промінвестбанк» за цим договором застави є іпотеко держателем/заставодержателем. Відповідно до результатів пошуку в корпоративному сховищі даних банку позивачці були відкриті рахунки 04.12.1997 року та 28.11.1997 року в Азовському відділенні Промінвестбанку в м. Маріуполь, які потім були закриті 25.02.1998 року. Проте, вони не можуть підтвердити, що відповідно до цих рахунків позивачкою було отримано кредит та в якості забезпечення зобов'язань укладено договір застави №46/97 та накладена заборона відчуження, оскільки строки зберігання документів, які утворюються в процесі діяльності банків України, їх філій, представництв та відділень визначаються постановою Правління НБУ від 08.12.2004 року № 601 «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання», згідно якого строк зберігання кредитних договорів, договорів застави складає 5 років після погашення позики. Таким чином, відсутні жодні документи, які б підтверджували факт отримання позивачкою кредиту у ПАТ "Промінвестбанк» та укладення з останнім будь-яких кредитних договорів або договорів застави/іпотеки. Зазначає, що проти зняття заборони не банком з вищезазначеного будинку не заперечує, оскільки ніякого відношення до нерухомого майна позивачки він не має. Проте, вважає, що позовні вимоги саме в частині вимог до ПАТ «Промінвестбанк» задоволенню не підлягають. Крім цього, просив справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи Першої Маріупольської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та пояснив, що вимоги позивачки про зняття заборони, накладеної на житловий будинок [ADDRESS], згідно договору застави, посвідченого 31.10.1997 року Першою Маріупольською держнотконторою, не були задоволенні з наступних підстав: зняття заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, накладеної нотаріусом у зв'язку з посвідченням договору застави, не є нотаріальною дією, тому постанова у вчиненні нотаріальної дії з цих питань нотаріусом не виноситься; зняття заборони здійснюється будь-яким нотаріусом, якщо йому будуть надані відповідні документи, передбачені ст. 74 ЗУ «Про нотаріат», п. 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та дотримані вимоги, передбачені для реєстрації припинення обтяження та із-за відсутності у позивачки документів, необхідних для проведення дій, пов'язаних зі зняттям заборони та реєстрацію припинення обтяження у Державному реєстрі прав. Вислухавши позивачку, розглянувши письмові заяви представника відповідача та представника третьої особи, письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 793 від 05.03.1997 року, належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 05.03.1997 року посвідченого державним нотаріусом Володарської держнотоконтори, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ» № 29714665 від 19.04.2011 року (а.с. 10,9). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON], накладено арешт на підставі договору застави № 46/97 від 31.10.1997 року, посвідченого Першою Маріупольською держнотконторою зареєстрованого в реєстрі за № 7-3081, який був зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером запису 2862231 від 29.12.2008 року (а.с. 8). Рішенням Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області від 26.10.2016 року № 7/13-112 «Про присвоєння поштової адреси» власному будинку, який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно копії довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 07.11.2016 року станом на 04.11.2016 року заборгованості за кредитами перед ПАТ «Промінвестбанк» [PERSON] не має (а.с.42). Відповідно до п. 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Таким чином, з зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки, але з обставин справи вбачається, що відповідно до вимог закону повідомлення на адресу нотаріуса не направлялось. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до вимог абзацу другого підпункту 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595, якщо нотаріус, який наклав заборону позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Положеннями частини четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Відповідно до роз'яснень Першої Маріупольської держнотконтори щодо порядку зняття заборони від 17.11.2016 року за вих. № 2391/02-17 [PERSON] роз'яснено, що нею не надано жодних документів, які б мали уточнюючу деталізовану інформацію, пов'язану з посвідченим договором застави та зняттям накладеної за цим договором заборони, та які б підтверджували відсутність суперечностей між заявленим нею правом щодо вимоги зняття заборони та тим обтяженням, що зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером запису 2862231 від 29.12.2008 року (а.с. 12-14). За правилами до ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги, що позивачкою не надано жодних доказів, що договір застави №46/97, посвідчений Першою Маріупольською держнотконторою 31.10.1997 року за реєстровим №7-3081, було укладено саме на забезпечення зобов'язань за кредитним договором укладеним між нею та ПАТ «Промінвестбанк», а також позивачкою не надано суду документів, які б мали уточнюючу деталізовану інформацію, пов'язану з посвідченим договором застави та зняттям накладеної за цим договором заборони, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені об'єктивними доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 551,20 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed