Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS] . На земельній ділянці розміщений гараж, який він вирішив приєднати до електричних мереж. Тому між ним та відповідачем 21 вересня 2017 року укладено договір про приєднання до електричних мереж. За даним договором відповідач зобов`язувався забезпечити приєднання електроустановок об`єкта замовника (гаражу) відповідно до схем зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об`єкта замовника до електричних мереж у строк 20 календарних днів від дати оплати замовником вартості приєднання. На виконання умов договору ним була розроблена проектна документація та 29 вересня 2017 року здійснено оплату за приєднання в розмірі 8 256 грн. Однак у погоджений договором строк виконавець не здійснив приєднання гаражу до електричних мереж. У добровільному порядку відповідач не усуває порушень, не виконує умови договору, тому його право є порушеним та підлягає судовому захисту. Вказав, що умовами договору було погоджено пеню в розмірі 0,1% вартості приєднання за кожний день прострочення. За 365 днів прострочення, пеня становить 3013 грн. Також договором передбачено, що у разі порушення зобов`язань більше ніж 120 днів, виконавець послуг повертає замовнику кошти у розмірі 100% плати. Тому відповідач зобов`язаний повернути також внесені кошти в розмірі 8 256 грн. Загальний розмір пені становить 11 269,44 грн. Також на підставі ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити три відсотки річних за весь час прострочення та індекс інфляції з 19 жовтня 2017 року по 19 жовтня 2018 року. А саме інфляційні втрати в розмірі 1038,60 грн. та три відсотки річних в розмірі 247,68 грн. Просив суд зобов`язати відповідача вчинити дії, передбачені Договором про приєднання до електричних мереж №К-12-17-0481 від 21 вересня 2017 року, а саме здійснити підключення об`єкту - гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] ; стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 11269,44 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача збитки від інфляції в розмірі 1038,60 грн.; стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних в розмірі 247,68 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Не погоджуючись з позовом представником ПрАТ «Київобенерго» подано письмові пояснення по справі. З доводами позову не погоджувались та вказали, що дійсно між ними було укладено договір про приєднання до електричних мереж. Умовами договору було погоджено і вартість послуги, і строки виконання договору, а також наслідки прострочення виконання зобов`язань кредитором. Але умовами договору також погоджено, що у разі неможливості здійснення заходів у погоджені строки, з причин, незалежних від електропередавальної організації, пеня за порушення строків не стягується та оплата послуги не підлягає зменшенню. Також строк, необхідний для реалізації процедур відведення землі, не враховується при обчислення строків надання послуги з приєднання та відновлюється після завершення процедури відведення землі. В даний час ними вживаються заходи щодо відведенні землі в рамках реалізації ТУ стандартного приєднання. Про дані обставини вони повідомляли позивача. З даних підстав не підлягають і до задоволення вимоги щодо застосування ст. 625 ЦК України до даних відносин, оскільки даний строк є зупиненим. Просили відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник відповідача Конєва Л.Л. проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 21 вересня 2017 року між ПрАТ «Київобленерго» (виконавець послуг) та [PERSON] (замовник) укладено договір про приєднання до електричних мереж №К-12-17-0481. За цим договором до електричних мереж виконавця послуг приєднується: гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] , тип приєднання об`єкту - стандарте (п.1). П.3.1 встановлені обов`язки виконавця послуг: забезпечити в установленому порядку приєднання об`єкта замовника у строк 20 календарних днів від дати оплати замовником електропередавальній організації вартості приєднання та після виконання замовником зобов`язань. Зокрема, замовник зобов`язується розробити на підставі технічних умов проектну документацію на електричні мережі зовнішнього та внутрішнього енергозабезпечення електроустановок замовника та щодо безпеки електропостачання та погодити її з виконавцем послуг. Оплатити на умовах цього договору вартість наданих виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання (п.3.2 договору). Ст. 526 КЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що [PERSON] розробив проектну документацію та 29 вересня 2017 року здійснив оплату послуг в розмірі 8 256 грн., а відповідач не підключив об`єкт до електричних мереж. Дані обставини не оспорювались відповідачем при розгляді справи. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем вживались будь-які дієві заходи, окрім направлення звичайних листі щодо погодження землевідведення, починаючи з моменту оплати позивачем вартості послуги (вересень 2017 року), тому суд приходить до висновку, що фактично відповідач проявив бездіяльність щодо погодження землевідведення. Зокрема, з листа виконавчого комітету Бучанської міської ради №04-08/2-325 від 13 лютого 2018 року вбачається, що у відповідача вимагалось надання правовстановлюючих документів на гараж [PERSON] , які останній надав до ПрАТ «Київобленерго». Натомість, замість надання таких документів, відповідачем направлено листа [PERSON] (14 лютого 2018 року) про надання ним безпосередньо Бучанській міській раді правовстановлюючих документів на гараж. Не надано суду належних та допустимих доказів, які саме дії вживались відповідачем після направлення даних листів, тобто після лютого 2018 року, до часу розгляду справи в суді - квітень 2019 року. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 386 ЦК встановлені гарантії захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При розгляді справи встановлено, що спірні приміщені зайняті ОСББ "Брест-Литовське, між сторонами є спір щодо права власності. Дані обставини визнавались сторонами. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №116294358 від 05 березня 2018 року встановлено, що право власності на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Доказів того, що право власності позивача на гаражне оспорювалось чи Бучанською міською радою, чи ПрАТ «Київобленерго» матеріали справи не містять. Враховуючи фактичну бездіяльність відповідача, строки виконання зобов`язань відповідачем (починаючи з вересня 2017 року по квітень 2019 року), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» виконати умови договору та здійснити підключення об`єкту. Щодо стягнення грошових коштів слід вказати наступне. Як зазначалось вище, у відповідності до п. 3.1.1. договору виконавець послуг зобов`язаний забезпечити у встановленому порядку приєднання об`єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання ) в строк 20 календарних днів від дати оплати Замовником електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до договору про приєднання та після виконання Замовником зобов`язань, визначених п. 3.2. цього Договору. У разі необхідності збільшення строку надання послуги зі стандартного приєднання через затримку здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (затримка в погодженні власника (власників) або користувача (користувачів) земельної ділянки (земельних ділянок)) електропередавальна організація не пізніше ніж за 10 робочих днів до закінчення строку надання послуги з приєднання письмово та відповідно до вимог розділу IV цих Правил повідомляє замовника про збільшення терміну проектування на 30 календарних днів (з наданням документального підтвердження причин виникнення затримки). У разі неможливості здійснення електропередавальною організацією в зазначені строки заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (із причин, не залежних від електропередавальної _ організації) пеня за порушення строків виконання зобов`язання за договором про приєднання на термін здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики не сплачується, а плата за приєднання не підлягає зменшенню. У відповідності до п. 5.3. Договору про приєднання, у разі порушення Виконавцем послуг умов зобов`язання щодо строків надання послуг з приєднання, зокрема, у разі перевищення строку надання послуги з приєднання, встановленого цим Договором, більше ніж на 120 календарних днів, Виконавець послуг зобов`язаний повернути Замовнику кошти, отримані як попередня оплата в розмірі 100 відсотків плати, визначеної п.4.1. Договору (крім випадків, визначених Правилами приєднання). Таким чином, в даному випадку п. 5.3, Договору, щодо розрахунку штрафних санкцій не може бути застосовано, так як перебіг строку надання послуги стандартного приєднання зупинено. Даний строк поновить свій перебіг після завершення процедури відведення землі. У відповідності до п. 5 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу надає послугу із стандартного приєднання відповідно до умов договору про приєднання, а саме готує технічне завдання на проектування, забезпечує розроблення та узгодження з іншими заінтересованими сторонами проектної документації на будівництво, реконструкцію та/або технічне переоснащення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (до точки приєднання електроустановок замовника), здійснює заходи щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики, забезпечує виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також здійснює первинне підключення об`єкта замовника у строки, визначені кодексом системи розподілу. Пунктом 15 вищезазначеної статті передбачено, що строк надання оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу послуги з приєднання електроустановок замовника до електричних мереж не має перевищувати нормативні строки проектування та будівництва без урахування строку, необхідного для ..розроблення _та узгодження замовником проектної документації (у випадках, передбачених частинами шостою та сьомою цієї статті) та для здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики. До того ж, у відповідності до п. 4.2.2. Кодексу системи розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310. передбачено, що послуга зі стандартного приєднання передбачає виконання комплексу робіт, а саме: розроблення технічних умов, включаючи вимоги щодо влаштування вузла комерційного обліку; підготовку технічного завдання на проектування; розроблення та узгодження з іншими заінтересованими сторонами проектної документації на будівництво, реконструкцію та/або технічне переоснащення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (до точки приєднання); здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики; погодження ОСР проектної документації Замовника на відповідність вимогам технічних умов; виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт. У п. 2.1.3. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою НКРЕКП №32 від 17.01.2013 року, що були чинними на момент укладення Договору про приєднання № К-14-18-01-17 від 19.02.2018 року, передбачено, що у разі необхідності збільшення строку надання послуги зі стандартного приєднання через затримку здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (затримка в погодженні власника (власників) або користувача (користувачів) земельної ділянки (земельних ділянок)) електропередавальна організація не пізніше ніж за 10 робочих днів до закінчення строку надання послуги з приєднання письмово та відповідно до вимог розділу IV цих Правил повідомляє замовника про збільшення терміну проектування на 30 календарних днів (з наданням документального підтвердження причин виникнення затримки). У разі неможливості здійснення електропередавальною організацією в зазначені строїш заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (із причин, не залежних від електропередавальної організації) пеня за порушений строків виконання зобов`язання за договором про приєднання на термін здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики не сплачується, а плата за приєднання не підлягає зменшенню. Після завершення здійснення заходів щодо, відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики продовжується відлік строку надання послуги з приєднання, встановленого умовами договору про приєднання, про що електропередавальна організація інформує замовника. На підставі наведено суд приходить до висновку, що законодавцем визначено порядок переривання строку на надання послуги з приєднання на строк, необхідний з відведення землі під запроектовані об`єкти енергетики; при цьому строк, необхідний для реалізації процедури відведення землі не враховується при обчисленні строків надання послуги з приєднання, та відновлює свій перебіг після завершення процедури відведення землі. Виходячи із вищевикладеного, строк на надання послуг з приєднання, передбачений п.3.1.1. Договору, перервано, коли було розпочато процедуру відведення землі, та на час розгляду справи строк на надання послуги з приєднання не поновлено, так як не завершена процедура землевідведення. Позивач не спростував вищевказані обставини, не заявив клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні. Враховуючи той факт, що на даний момент триває процедура відведення землі, а саме, на погодженні у Начальника відділу містобудування та архітектури перебуває клопотанням відповідача про погодження проекту землеустрою та сам розроблений проект землеустрою, що унеможливлює продовження процедури відведення землі та укладення відповідного договору Оренди , а відтак, у відповідача не має права на ведення будівельно-монтажних робіт в рамках Договору про приєднання. Разом з тим, відповідач зобов`язаний вчиняти дієві заходи щодо затвердження такого проекту, а не лише надавати позивачу формальні відповіді. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved