Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом про встановлення юридичного факту та про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказала, що 05 серпня 2005 року померла мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилась спадкове майно, що складається з 1/6 частки житлового будинку розташованому по вул. І.Франка, 8 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області та з земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га, розташовані в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, які належали померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ЧВ №007011 виданий Топорівською сільською радою Новоселицького району 06 березня 1997 року. Вищевказане будинковолодіння станом на 15.04.1991 року відносилось до колгоспних дворів та в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Отже, всім членам колишнього колгоспного двору відповідно до чинного на той час законодавства належало по 1/6 частці домоволодіння. При житті [PERSON]І заповіту не складала, а тому спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється позивач та його брат [PERSON], який не проживав разом з спадкодавцем в одному господарстві на момент смерті та пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. З метою оформлення спадщини та отримання відповідних свідоцтв на спадкове майно після смерті [PERSON] позивач звернувся до Новоселицької державної нотаріальної контри із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. В частині спадкового майна померлої, що складається із земельних ділянок, державний нотаріус також відмовила позивачу у вчиненні нотаріальних дій через ненадання позивачем правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку, так як при житті спадкодавцем державний акт був загублений. В архіві відділу держгеокадастру в Новоселицькому районі наявний примірник державного акту на право власності на землю серії 1-ЧВ №007011 виданий Топорівською сільською радою Новоселицького району 06 березня 1997 року на імя «[PERSON]І.» на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га.. Тобто в вказаному державному акті прізвище спадкодавця зазначено неправильно, замість «Кирстюк» записано «Керстюк». Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть та довідками Топорівської сільської ради. Таким чином на даний час встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності за позивачем [PERSON] можливе тільки в судовому порядку. Просить суд: - встановити юридичний факт, що державний акт на право власності на землю серії 1-ЧВ №007011 виданий Топорівською сільською радою Новоселицького району 06 березня 1997 року на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, та площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства виданий [PERSON] належав [PERSON] [PERSON]; - визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га, розташовані в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області; - визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частину у житловому будинку літер А, гараж літер Б, літній кухні літер В, сараю літер Г, Д, Е, Є, Ж, З, І, К, вбиральні літер Л, погріба Пг, колодязі №1, вигрібної ями №2, огорожі №3-7, розташований по вул.. І.Франка в с. Топорівці, Новоселицького району після смерті 05 серпня 2005 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Представник Топорівської сільської ради Новоселицького району в судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність. Треті особи на стороні відповідача в судовому засіданні не зявилися по невідомим для суду причинам, однак подали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у їх відсутності та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи судом встановлено, що [PERSON] народився 17 червня 1954 року, батьком являється [PERSON], матерю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії ЯК № 053113 видане 12 липня 1954 року. З повторного свідоцтва про смерть серії 1МИ № 028654 від 20.12.2006 року вбачається, що [PERSON] померла 05.08.2005 року у віці 81 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 42. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 007011 від 06.03.1997 року [PERSON] являється власником земельної ділянки загальною площею 0,47 га, на підставі рішення № 74 виконкому Топорівської сільської ради Новоселицького району від 11.12.1996 року. З довідки № 220 від 27 лютого 2017 року виданої Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,47 га, з яких 0,25га - надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,22 га - надана для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по вул. І.Франка, 8 с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області по вищевказаному державному акті належить [PERSON], тобто [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа. Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядається в судовому порядку. Згідно з ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постановиПленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують те, що державний акт серії І-ЧВ № 007011 від 06.03.1997 року виданий Топорівською сільською радою Новоселицького району на імя [PERSON] належить [PERSON] Встановлено, що господарство по вул. І.Франка, 8 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та в ньому на той період часу були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Топорівською сільською радою Новоселицького району № 1542 від 15 грудня 2016 року. Згідно ст.ст. 120-123 ЦК України (в редакції 1963 року) дворогосподарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Таким чином після смерті [PERSON], яка померла 05.08.2005 року спадщина відкрилась на 1/6 частину господарства розташованого по вул. І.Франка, 8 в с. Топорівці Новоселицького району та на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га, розташовані в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України 2003 р. : «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги являється сини: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З заяви № 594 від 10 березня 2008 року зареєстрованої в реєстрі за № 2072 вбачається, що [PERSON] подав до Новоселицької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті 05 серпня 2005 року [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки відповідно до заяви від 01 липня 2008, зареєстрованої в реєстрі за №151 подану до Новоселицької державної нотаріальної контори та завірену секретарем Топорівської сільської ради Новоселицького району не вступав в управління та володіння спадковий майном померлої, на спадщину не претендує. Також [PERSON] пропустив шестимісячний строк у відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини шляхом подачі до нотаріальної контори відповідну заяву. Постановами нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори №157/02-31 та №158/02-31 від 30 січня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул.. І.Франка, 8 в с. Топорівці Новоселицького району та на земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З листа начальника Новоселицького КБТІ № 389 від 08 липня 2014 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно с. Топорівці Новоселицького району не зареєстроване . З технічного паспорта від 11 липня 2014 року, вбачається, що господарство по вул. І.Франка, 8 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області складається житловий будинок літ. «А» 1986 року побудови; гараж літ. «Б» 1990 року побудови, літня кухня літ. «В» 1975 року побудови; сараї літ. «Г» 1975 року побудови, сараї літ. «Д» 1975 року побудови, сараї літ. «Е» 1977 року побудови, сараї літ. «Є» 1990 року побудови, сараї літ. «Ж» 1989 року побудови, сараї літ. «З» 1988 року побудови, сараї літ. «І» 1988 року побудови, сараї літ. «К» 1990 року побудови; вбиральня літ. «Л»; погріб Пг з шийкою 1973 року побудови; колодязя «1» 1975 року побудови; вигрібної ями №2; огорожа № 3 - 7, всього за інвентаризаційною вартістю 1352251 грн. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 61 ЦПК України, 1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, про що свідчить заява про прийняття спадщини поданої до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідачі визнали позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved