Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначив, що позивач [PERSON] з 2003 року мешкав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Під час свого проживання у даному будинку він дбало користувався даним майном та здійснив витрати на його користування в розмірі 453059 грн. 73 коп. На підставі рішення суду, він був виселений з даного житлового будинку. В зв'язку з тим, що він вважає себе добросовісним набувачем просить зобов"язати відповідача відшкодувати витрати понесені на ремонт будинку в розмірі 453059 гривень. Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 390 ч. 4 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Так судом встановлено, що на листопад 2004 року на балансі ТОВ «Перспектива» знаходилось нерухоме майно у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, в тому числі і об'єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS]. ТОВ «Золотий Скіф» на той час був засновником ТОВ «Перспектива». Позивач [PERSON] [INFO] мешкав за вищевказаною адресою на підставі розпорядження адміністрації ТОВ «ВК Золотий Скіф», згідно якого йому було надано право постійного перебування у вищевказаному об'єкті нерухомого майна (а.с. 6). Відповідно до протоколу № 6 загальних зборів ТОВ «Перспектива» від 08.11.2004 року нерухоме майно було не завершено будівництвом. На час розгляду справи власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] не введеним в експлуатацію (готовністю 100%) є ТОВ «Перспектива» (код 19348645), яке належить відповідачу на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 січня 2013 року (справа 2-489/11). Під час свого проживання за вищевказаною адресою позивач відкрито та публічно укладав з комунальними підприємствами угоди по наданню комунальних послуг (водопостачання, телекомунікаційних послуг та інших (а.с. 28-35); крім цього позивач під час користування даним об'єктом нерухомого майна придбав будівельні матеріали та виконував будівельні роботи щодо обслуговування даного майна та зберігання) вищевказаного будівельного будинку (а.с. 36-49 ). На час розгляду справи розпорядження ТОВ «Золотий Скіф» є дійсним, сторонами не оскарджувалось, будь-яких спорів або претензій між юридичними особами ТОВ «Перспектива» та ТОВ «Золотий Скіф» відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач з 2004 року на законних підставах придбав будівельні матеріали, їх використовував, та поліпшував вартість нерухомого майна, який не введений в експлуатацію. Дані витрати не пов'язані з надмірними «витратами на розкіш» та пов'язані необхідними витратами на користування майна. Позивач в своєму позові зазначив розмір витрат пов'язаних з користуванням житловим будинком. Відповідач саму ціну даних витрат не оскаржує, будучі власником житлового будинку та маючі вільний доступ до нього, належних та допустимих доказів цих витрат не надав, а тому суд вважає взяти розмір витрат зазначених позивачем, які підтверджуються квитанцією, накладними, розписками та іншими фінансовими документами. Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що позивач вселився у житловий будинок безпідставно та користувався без дозволу власника, при цьому посилаючись на судово-процесуальні рішення, але суд вважає що дане заперечення є помилковим, так як предметом дослідження даних цивільних справ був інший спір та досліджувались інші обставини. Відповідач вважає, що позивач самоправно та без відповідної правової підстави володів житловим будинком який не був введений в експлуатацію. Однак предметом дослідження даного спору є майно, послуги,(будівельні матеріали), які позивач придбав та фактично поліпшив нерухоме майно. Сам факт поліпшення вартості нерухомого майна за рахунок позивача відповідач не заперечує. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що заперечення позивача не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що позивач зареєстрований у іншому місці та не надав належних доказів фактичного проживання за вищевказаною адресою, але ці заперечення не відповідають дійсності. Так відповідно до перевірки з боку правоохоронних установ, позивач на 2003 рік мешкав за вищевказаною адресою, характеризувався позитивно, належним чином зберігав зброю та боєприпаси (а.с.18), крім того позивач на 2005 рік мав вільний та відкритий доступ до об'єкта нерухомого майна за даною адресою, що підтверджується технічною документацію на водопостачання та укладання угоди на надання комунальних послуг від 14.11.2005 року. Дані обставини свідчать про те, що позивач проживав у житловому будинку, який не введений в експлуатацію ( 100 % готовністю) за адресою: [ADDRESS] та належним чином їм користувався. Відповідач зазначив, що позивач не надав доказів отримання доходів, за рахунок яких позивач здійснив поліпшення об'єкту нерухомого майна, але в цій частині заперечення з урахуванням предмету спору між сторонами є безпідставним та такими які не мають значення при вирішення спору. При поданні позову позивач сплатив судовій збір в сумі 3 441 грн. (а.с.1 ), суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати.

Outcome: approved