Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] - [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб, стверджуючи , що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалися , що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю і на цьому ж грунті у них виникають сварки. Також стверджувала, що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними не є можливим. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути аліменти на утримання сина, оскільки син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні і буде після розірвання шлюбу продовжувати проживати з нею. Розмір аліментів на сина визначити згідно чинного законодавства в розмірі ј частки заробітку відповідача, судові витрати також покласти на [PERSON] .. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомила суд, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення на підставі даних наявних у матеріалах справи. Просила позов задовольнити, розірвати їх з відповідачем шлюб, стягнути аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від доходу. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про його дату та місце повідомлявся за зереєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судові виклики повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення відповідача. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, врахувавши думку представника позивача, а також правила ст. 280 ЦПК України, визнав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Відповідач проживає окремо від родини, матеріальної допомоги на забезпечення дитини не надає, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам та інтересам позивачки. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує у добровільному порядку обов`язку щодо виховання та матеріального забезпечення дитини - [PERSON] . Судом також встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього сина - [PERSON] - [INFO] . Син сторін у справі проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що син сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо йогох виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення, а батько дитини є працездатним, однак необхідної участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, що перебуває у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на сина в розмірі, що складає 1/4 частину від його заробітку, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання сина та його навчання. Крім того, правилами ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у частці від доходу відповідача підлягає стягненню з останнього на утримання сина, починаючи з 04 травня 2020 року і до повноліття останнього, або ж зміни матеріального стану сторін,однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Судові витрати щодо вирішення судом заявлених позовних вимог віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши з останнього на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору за вирішення позовних вимог у частині розірвання шлюбу, а у частині прозовних вимог про стягнення аліментів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved