Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Прокурор в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2856,87 грн.. Представник позивача КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, однак він не має матеріальної можливості відшкодувати понесені державою збитки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільно-процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами. Частиною 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 167 Цивільного кодексу держава діє в цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Статтею 170 Цивільного кодексу передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради затверджують обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади, виникає необхідність їх захисту. На сучасному етапі розвитку економіки України надзвичайно важливого значення набуває раціональне використання державних коштів, своєчасне та повне наповнення бюджету, особливо зважаючи на значний дефіцит державного та місцевого бюджетів по фінансуванню закладів охорони здоров'я. Відповідно до статуту комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 15.06.2016 №64-4/VII, заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Пунктом 7.1 зазначеного статуту визначено, що основним джерелом формування фінансових ресурсів Закладу - центральної міської лікарні м. Покров є обласні бюджетні кошти та кошти медичної субвенції і місцевих бюджетів. Отже витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування громадян - потерпілих від злочину призводить до значних витрат бюджету, що створює значне навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують за рахунок держави, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Враховуючи це, Нікопольська місцева прокуратура звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі центральної міської лікарні м. Покров Дніпропетровської обласної ради про відшкодування збитків, завданих злочином, з урахуванням наступного. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 06.09.2016 року кримінальне провадження № 12016040360000780 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Зазначена ухвала Орджонікідзевського міського суду сторонами кримінального провадження не оскаржувалась та набрала чинності. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради» не заявлявся, що свідчить про неефективну роботу останнього щодо стягнення збитків в доход держави та не позбавляє можливості Нікопольську місцеву прокуратуру відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ухвали Орджонікідзевського міського суду від 06.09.2016 року в підготовчому судовому засіданні потерпілим [PERSON] заявлено клопотання про те, що він відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, обвинувачений [PERSON] також просив закрити кримінальне провадження на підставі ч. 1 п. 7 ст. 284 КПК України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Відповідно до п. 1 ч, 1 ст. 477 КПК України криміналісте провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відноситься до проваджень у формі приватного обвинувачення. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України і ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо під час здійснення підготовчого чи судового розгляду провадження будуть виявлені обставини, передбачені п.п. 5,6,7,8 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. З урахуванням викладеного, оскільки згідно вільного волевиявлення потерпілого [PERSON], обвинуваченого [PERSON], встановлені підстави, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тому судове провадження підлягає закриттю у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню № 12016040360000780 від 01.08.2016 року відносно [PERSON] 09 березня 2016 року приблизно о 03 годині, [PERSON], [INFO], знаходився за адресою свого мешкання: [ADDRESS], де у нього виникла сварка з [PERSON], який перебував у нього в гостях. В цей же день та час у [PERSON] в ході сварки з [PERSON], яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON]. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] знаходячись [ADDRESS] усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], 09 березня 2016 року о 03 годині 00 хвилин, навмисно наніс останньому 6 ударів своїми кулаками, почергово лівою та правою рукою, в область голови та обличчя [PERSON]. Вказаними навмисними діями [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців та забитих ран обличчя, крововиливів у білкову оболонку обох очей, які згідно висновку експерта № 540 від 05.08.2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Таким чином, [PERSON], [INFO] обвинувачується у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, тобто злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України. Встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради», яка є бюджетною установою і утримувався за бюджетні кошти, протягом 9 діб (з 09.03.2016 по 18.03.2016р.р.). На лікування останнього відповідно до листа комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради» від 10.11.2016 року № 1858 та розрахунку до нього витрачено 2856 грн. 87 коп. (дві тисячі вісімсот п'ятдесят шість гривень 87 копійок). Вартість одного ліжко - дня складає 317,43 грн. Проте, зазначені вище витрати [PERSON] закладу охорони здоров'я до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності не звільняє останнього від відшкодування витрат закладу охорони здоров'я виходячи з наступного. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода заподіяна особі або майну громадянина, також шкода заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду у повному обсязі. За положеннями ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як зазначалось вище, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Отже, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу обставин, що виключають кримінальне провадження, або наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п. п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вищевказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-29040ск15 від 21.03.2016 та №6-17168св15 від 11 листопада 2015. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарна лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Нікопольською місцевою прокуратурою до Дніпропетровської обласної ради та КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради» направлено лист про наявність підстав для представництва інтересів шляхом внесення даного позову. Таким чином, суд на підставі вищевикладеного вважає необхідним позовні вимоги Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави Дніпропетровської обласної ради в особі КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради до [PERSON] «про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням» задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради" шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2856,87 грн..

Outcome: approved