Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Стрийбуд", третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10 грудня 2002 року між ВАТ БМФ «Стрийбуд», правонаступником якої є ТзОВ «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд», та Філією «Управління магістральних газопроводів» «Львівтрансгаз» дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», укладено договір № 01-310 ін-02 на участь у пайовому будівництві. Згідно умов цього Договору сторона - 1 приймає сторону - 2 у пайове будівництво п`яти трьохкімнатних квартир загальною площею 406,5 кв. м за адресою [ADDRESS] . По закінченні будівництва та здачі будинку в експлуатацію сторона - 1 зобов`язується передати стороні - 2 у власність вищевказані квартири, що відповідають загальній площі 406,5 кв. м., а сторона - 2 зобов`язується провести проплату за п`ять трьохкімнатних квартир загальною вартістю 447 150 грн. 02 квітня 2004 року сторони уклали додаткову угоду №01-110 ін-04, якою внесено зміни та доповнення до основного Договору в частині збільшення загальної площі квартир з 406,5 кв. м на 427,3 кв.м, збільшення їх загальної вартості з 447150 грн. на 564057 грн. та продовження терміну дії Договору до 31.05.2004 року. На підставі цього договору та змін до нього сторони підписали акт передачі квартир згідно техпаспорта МБТІ в будинку по [ADDRESS] , відповідно до якого ВАТ БМФ «Стрийбуд» передав, а дочірня компанія «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» філія УМГ «Львівтрансгаз» прийняла п`ять квартир по [ADDRESS] , загальною площею 427,3 кв. м, на суму 564 057 грн., в тому числі трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] 85,4 [ADDRESS] , з неї [ADDRESS] 52,5 кв. м., вартістю 112 732 грн. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №35794973 від 10.10.2012 року вбачається, що ВАТ БМФ «Стрийбуд» володіє житловими квартирами за адресою [ADDRESS] на праві колективної власності згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 01.10.2003 року Стрийською міською радою Львівської області. Оригінали договору № 01-310 ін-02 на участь у пайовому будівництві від 10.12.2002 року, додаткової угоди до Договору № 01-110 ін-04 від 02.04.2004 року, акту передачі квартир згідно техпаспорта МБТІ в будинку по [ADDRESS] , та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35794973 від 10.10.2012 року знаходяться у відповідача. Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 21.10.2004 року №315 затверджено спільне рішення адміністрації і президії профкому УМГ «Львівтрансгаз» ДК «Укртрансгаз» від 30.06.2004 року про розподіл житла серед працівників структурних підрозділів УМГ «Львівтрансгаз» в будинках 4 «а» та №5 по вул. Коссака в м. Стрий і видати ордери на квартири. На підставі вищевказаного рішення 01 листопада 2004 року виконавчим комітетом Стрийської міської ради Смику [PERSON] , сім`я якого складається з п`яти чоловік, видано ордер №26177 на право зайняття трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . На зворотній стороні цього ордеру записаний склад сім`ї [PERSON] , а саме, його дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . Відповідно до довідки ТзОВ «Стрийбудсервіс» від 18.10.2018 року №231 позивачі зареєстровані та постійно проживають в квартирі [ADDRESS] . З довідки Стрийського комунального підприємства «Стрийводоканал» від 01.11.2018 року № 75 вбачається, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , являється абонентом даного підприємства з 01.01.2005 року і заборгованості по сплаті комунальних послуг за водопостачання та водовідведення немає. Згідно довідки Стрийського МБТІ від 26.10.2018 року №2077 інвентаризаційна вартість квартири [ADDRESS] неї [ADDRESS] 52,5 кв. [ADDRESS] , станом на 24.10.2018 року становить 500788 грн. (п`ятсот тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 00 коп.). На момент укладення договору на участь у пайовому будівництві, підписання акту передачі квартири та прийняття Стрийською міською радою рішення про розподіл квартир серед працівників структурних підрозділів УМГ «Львівтрансгаз» позивач [PERSON] працював формувальником 4-го розряду на дільниці залізобетонних виробів будівельно-монтажного управління дочірнього підприємства «Львівтрансгаз», що підтверджується трудовою книжкою серія [NUMBER] від 24.04.1986 року. Отже, 01 листопада 2004 року позивачі вселились до квартири [ADDRESS] на законних підставах, а зареєструвались в ній 02 грудня 2004 року. З цього часу по сьогоднішній день позивачі відкрито, безперервно володіють даною квартирою, добросовісно здійснюють її утримання, сплачують комунальні платежі. Оскільки при вселенні керівництво УМГ «Львівтрансгаз» запевнили, що ця квартира розподілена для працівників дочірнього підприємства «Львівтрансгаз», то вони не знали та не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності на нерухоме майно. Будь-яких договорів найму чи оренди квартири вони не укладали ні з відповідачем, ні з третьою особою, що не заявляє самостійних вимог. Таким чином, у позивачів є всі законні підстави бути визнаними співвласниками квартири, якою вони добросовісно, відкрито та безперервно володіють більше чотирнадцяти років, за набувальною давністю. Поряд з цим, право власності на цю квартиру припинилось у Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» у зв`язку із відчуженням її Філії «Управління магістральних газопроводів» «Львівтрансгаз» дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на підставі договору про участь у пайовому будівництві. Однак, остання не провела державну реєстрацію права власності на квартиру за собою, а відповідно в третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, не виникло право власності на дане нерухоме майно. Тому, належним відповідачем за позовом є попередній власник квартири [ADDRESS] - Товариство з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд». З \~ \~ \~ \~метою захисту цивільних прав вимушені звернутися до суду із відповідним позовом за місцезнаходженням квартири. Зважаючи на наведене просять ухвалити рішення, яким визнати за позивачами право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позивачі та їхній представник [PERSON] , в судове засідання не з?явились, однак представником [PERSON] , було подано заяву, згідно якої просить справу слухати за його відсутності позовні вимоги задоволити. Представник ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи слухати за його відсутності, позовні вимоги задоволити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог АТ «Укртрансгаз» в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.12.2002 року між Будівельно - монтажною фірмою «Стрийбуд» (сторона-1) та філією «Управління магістральних газопроводів» «Львівтрансгаз» дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (сторона-2) укладено договір №01-310 ін-02 на участь у пайовому будівництві, відповідно до умов якого сторона-1 приймає строну-2 у пайове будівництво п`яти трьохкімнатних квартир, загальною площею 406,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] вул. Коссака [ADDRESS] . По закінченні будівництва та здачі його в експлуатацію сторона-1 зобов`язується передати стороні-2 у власність вищевказані квартири, що відповідають загальній площі 406,5 кв.м. Відповідно до Акту передачі квартир, згідно техпаспорта МБТІ в будинку по [ADDRESS] згідно угоди №01-310 ін-02 від 10.12.2002 року та додаткової угоди №01-110ін-04 від 02.04.2004 року, ВАТ БМФ «Стрийбуд» передав, а дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» філія УМГ «Львівтрансгаз» прийняла п`ять квартир по [ADDRESS] , зокрема трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] 85,4 [ADDRESS] 52,7 [ADDRESS] . [ADDRESS] вартістю 112732 грн. Встановлено, що ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Стрийбуд» на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 01.10.2003 року Стрийською міською радою, є власником 48 квартирного будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №35794973 від 10.10.2012 року. Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №315 від 21.10.2004 року\~затверджено спільне рішення адміністрації і президії профкому УМГ «Львівтрансгаз», ДК «Укртрансгаз» від 30.06.2004 року про розподіл житла серед працівників структурних підрозділів УМГ «Львівтрансгаз» в будинках № 4-а та №5 по вул. Коссака в м.Стрий Львівської області і видати ордери на квартири, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї 5 чоловік (він, дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] ). На підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №315 від 21.10.2004 року [PERSON] 01.11.2004 року видано ордер №26177 серії Г на сім`ю 5 чоловік на право зайняття трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , площею 52,5 кв.м. Відповідно до довідки ТзОВ «Стрийбудсервіс» від 18.10.2018 року №231 позивачі зареєстровані та постійно проживають в квартирі [ADDRESS] . З довідки Стрийського комунального підприємства «Стрийводоканал» від 01.11.2018 року № 75 вбачається, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , являється абонентом даного підприємства з 01.01.2005 року і заборгованості по сплаті комунальних послуг за водопостачання та водовідведення немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачі просять ухвалити рішення, яким визнати за позивачами право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2017р., та постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2018р., встановлено, що\~право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ВАТ БМФ «Стрийбуд» на законних підстав, а відтак ВАТ БМФ «Стрийбуд» не може бути позбавлене права власності чи обмежене у його здійсненні. Посилання позивачів на те, що вони добросовісно та відкрито володіють та користуються квартирою [ADDRESS] , а тому за ними має бути визнано право власності на квартиру за набувальною давністю, суд оцінює критично, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п?яти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов?язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. При вирішенні спорів, пов?язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред?явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред?явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв?язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв?язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Оскільки користуючись житлом, яке не є його власністю, позивач був обізнаний про власника, його володіння спірним майном не можна вважати добросовісним. Та обставина, що позивач проживає в квартирі, здійснює ремонти та оплачує комунальні послуги не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, визначені ст.344 ЦК України, відсутні, а відтак приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обраний не вірний спосіб захисту.

Outcome: dismissed