Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації без поважних причин. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та інформацією з дежравного реєстру речових прав на нерухоме майно; [PERSON] 19.08.1989 року зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , однак за зазначеною адресою він не проживає, не з?являється більше року та комунальні платежі не сплачує, що підтверджується довідкою №17 щодо підтвердження фактичного місця проживання, виданої Депутатом П`ятихатської міської ради, Дніпропетровської області 16.02.2021 року; наразі, місце проживання відповідача [PERSON] не відоме. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачу у праві розпорядження ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином; надала заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частинами 7, 11 статті 128 ЦПК України, відзив на позов не подав. Третя особа - виконавчий комітет П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить справу розглядати без участі представника, заперечень по справі не має. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено судом, позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та інформацією з дежравного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником будинку по [ADDRESS] . У вказаному будинку, згідно копії довідки про склад сімї, зареєстрований позивач: [PERSON] та відповідач [PERSON] , [INFO] , який, за даними довідки №17 щодо підтвердження фактичного місця проживання, виданої Депутатом П`ятихатської міської ради, Дніпропетровської області 16.02.2021 року, не проживає за вказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає в будинку без поважної причини, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Outcome: approved