Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку №80, розташованого по вул.. Мелітопольська в с. Подорожнє Генічеського району Херсонської області. У період з 2007 року до 2013 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі. У період спільного проживання, позивачем було здійснено реєстрацію місця проживання відповідача в належному їй житловому будинку. Однак як вказує позивач шлюбні стосунки між сторонами припинилися фактично з 2013 року та з того часу сторони проживали окремо. Разом з тим, як вказує позивач, хоча відповідач був зареєстрований в належному їй будинку, однак фактично в ньому не проживав. Вказує, що реєстрація відповідача за місцем її проживання у належному їй житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що вона має постійно сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в будинку не проживає. В судове засіданні позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання вимог позивача, у якій вказує що не заперечує проти задоволення позову та раніше знятися з реєстрації не мав можливості у звязку з відсутністю свого житла. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку №80 по вул.. Мелітопольська в с. Фрунзе Генічеського району Херсонської області, власником якого є [PERSON], але фактично в будинку не проживає. Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни ,які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізував своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим будинком №80 по вул. Мелітопольська в с. Фрунзе Генічеського району Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача щодо зобовязання Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області скасувати реєстрацію місця проживання відповідача за вказаною адресою необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач бажає отримати рішення суду для подальшого його використання для зняття з реєстрації відповідача в житловому будинку, а згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою бо оголошення її померлою. Тобто для захисту прав позивача рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є достатнім.

Outcome: approved