Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року , виданого державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори, реєстровий №707 на ім'я [PERSON] В обрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те , що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно , в тому числі земельні ділянки , на які видані державні акти на ім'я спадкодавця та 30/100 частини будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] , належність якого підтверджується рішенням народного суду Гощанського району Рівненської області від 15 вересня 1975 року та додатковим рішенням цього ж суду від 19 січня 1988 року. Позивачка посилається на те , що [PERSON] залишила на випадок своєї смерті заповіт від 20 вересня 1988 року , посвідчений державним нотаріусом Гощанської нотаріальної контори Гавриловою В.А., який зареєстровано в реєстрі за №1238, згідно якого все своє майно заповіла позивачці (на той час ) [PERSON] Однак позивачка пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання зави про прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин , оскільки має на утриманні сина [PERSON] - інваліда ІІ групи . Тому просить визначити їй додатковий строк для подання зави про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] три місяці. Одночасно з вимогою про визначення їй додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини , [PERSON] ставить вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року , виданого державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори, реєстровий №707 на ім'я [PERSON] , посилаючись на те , що 20 березня 2014 року з повідомлення № 151 КП „Рівненське ОБТІ" їй стало відомо що за [PERSON] зареєстровано право власності на 30/100 частин будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року . Вважає , що оскільки спадкодавцем було зроблено заповітне розпорядження на її ім'я , а нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року не перевірив даного факту , то , відповідно, дане свідоцтво слід визнати недійсним. Крім того, 4 липня 2006 року покійна [PERSON]подарувала належну їй 30/100 частини будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - синам позивачки. У зв'язку з цим , нотаріус був не вправі включати дане майно до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , оскільки видачею свідоцтва про право на спадщину на ім'я відповідача , даних осіб було протиправно позбавлено права приватної власності, яке є непорушним. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю , з підстав викладених у позовній заяві і на роз'яснення суду , щодо можливості попереднього звернення до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та оскарження [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину - відмовилася , пославшись на те , що вона постійно проживала з покійною матір'ю - [PERSON] до дня її смерті , доглядала її та здійснила поховання останньої , а тому вона має право на спадщину . Також позивачка пояснила , що вона проживає на відстані десь 400-500 м від нотаріальної контори , але вона не знала , що потрібно звернутися до нотаріуса в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини . Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позову не визнали і пояснили , що відповідач здійснив всі необхідні дії по прийняттю спадщини , а тому на його ім'я і було видане 11 вересня 2012 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] Позивачка посилається на те , що пропустила шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса з поважних причин , так як має на утриманні сина - інваліда ІІ групи з приводу психічного захворювання . В той же час , посилається , що своєчасно прийняла спадщину , так як постійно проживала з матір'ю і її доглядала . Тому вона повинна була звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , чого вона не зробила . Оскаржувати ж свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2012 року , яке видане на ім'я відповідача , за таких обставин , передчасно. Крім того , посилання позивачки , що її сини : [PERSON] та [PERSON] є власниками оспорюваної частини спадщини , як обдаровані , теж позбавляє її від свого імені оспорювати дане свідоцтво. Просять відмовити в задоволенні позову. Державний нотаріус Гощанської районної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з'явився , але подав до суду заперечення щодо неможливості Гощанської районної нотаріальної контори та нотаріуса бути відповідачем в даній справі , оскільки нотаріус не є учасником цивільних правовідносин , а є публічною особою. Заслухавши пояснення сторін , представника відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності , суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. У відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено , що [INFO] померла матір сторін [PERSON] , актовий запис про смерть № 25 і після її смерті відкрилася спадщина на належне покійній майно. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Сторони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , як її діти , чого вони не заперечували в судовому засіданні . Однак , позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 20 вересня 1988 року , посвідченого державним нотаріусом Гощанської нотаріальної контори Гавриловою В.А., який зареєстровано в реєстрі за №1238, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла позивачці (на той час ) [PERSON] Тому , в даному випадку мало б здійснюватися спадкування за заповітом , оскільки згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкування за законом одержують спадкоємці в разі відсутності заповіту , визнання його недійсним , неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом , так як позивачка посилається ще й на те , що вона своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як постійно з нею проживала за адресою реєстрації матері - [ADDRESS] і доглядала за матір'ю , хоча сама позивачка зареєстрована [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 04.07.2013 року №02-06/863, виданою Гощанською селищною радою (а.с.21). Частина 3 ст.1268 ЦК України зазначає , що спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку , з часу відкриття спадщини , він не заявив про відмову від неї, а ч. 1 ст.1269 ЦК України визначено , що якщо спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування " №7 від 30.05.2008 року зазначено , що , якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини , спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини . Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців , які прийняли спадщину в порядку , установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження , як те передбачено ст. 1272 ЦК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року під №24-753/0/4-13 в своїх узагальненнях „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" висловив позицію з приводу того , що главою 86 ЦК України , а також спеціальним законодавством , зокрема Законом України „Про нотаріат" , підзаконними нормативними актами , визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину , що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій , притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування " №7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини , наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії , зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З пояснень позивачки вбачається , що вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку , що підтверджується і копією спадкової справи №261/2011 до майна померлої [PERSON] (а.с.46-61). Також при матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину . За таких обставин суд вважає передчасним звернення позивачки до суду щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини без попереднього звернення до нотаріуса , а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позову . Що стосується вимоги позивачки про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року , виданого державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори, реєстровий №707 на ім'я [PERSON] , згідно якого [PERSON] успадкував 30/100 частин будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] , то суд вважає , що позивачка не наділена правом вимоги оспорювати ці правовідносини , так як 4 липня 2006 року покійна [PERSON] подарувала належну їй 30/100 частин будинковолодіння , що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - синам позивачки, що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 04.07.2006 року , посвідченого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 416 (а.с.9). Тому право оскаржувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 вересня 2012 року , виданого державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори, реєстровий №707 на ім'я [PERSON] мають сини позивачки : [PERSON] та [PERSON] або позивачка у їхніх інтересах як представник , що було роз'яснено позивачці в ході розгляду справи. Враховуючи вищенаведні докази та з урахуванням всіх обставин справи , пред'явлені позивачкою вимоги не підлягають до задоволення в цілому.

Outcome: dismissed