Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , про що 01 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис №2248. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 05 січня 2005 року. Однак заповіту матір`ю складено не було. Зазначав, що батьки його матері давно померли, його батько - чоловік спадкодавця помер у 1971 році. Ще одним спадкоємцем після смерті матері є [PERSON] , однак остання також у встановлені строки спадщину не прийняла. З метою прийняття спадщини 4 серпня 2020 року він звертався у телефонному режимі до нотаріальної контори, однак йому повідомили, що строк для прийняття спадщини ним пропущений. При цьому вказував, що для отримання спадщини він не зміг у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки йому 62 роки, він є інвалідом ІІ групи довічно, у нього встановлені діагнози: хронічне обструктивне захворювання легень на фоні циротичного пневмосклерозу, ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, хвороба [PERSON] . Крім того, він є особою, що входить до групи підвищеного ризику, і у зв`язку з пандемією він весь час карантину перебував вдома, а запрошувати нотаріуса додому він теж не наважився. Вважає, що причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, а тому, на підставі вищевикладеного, просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, від нього через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від неї через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. При розгляді справи просив врахувати всі наявні у справі матеріали та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що 01 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис №2248, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 05 січня 2005 року (а.с. 4). Однак судом не встановлено даних про те, що матір`ю позивача - [PERSON] за життя був складений заповіт. Так, відповідно до ст. 25 ЦК України в зв"язку із смертю фізичної особи припиняється і її правоздатність. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, для отримання спадщини позивач не зміг у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки йому 62 роки, він є інвалідом ІІ групи довічно, у нього встановлені діагнози: хронічне обструктивне захворювання легень на фоні циротичного пневмосклерозу, ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, хвороба [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 11-12). Крім того, він є особою, що входить до групи підвищеного ризику, і у зв`язку з пандемією він весь час карантину перебував вдома, а запрошувати нотаріуса додому він теж не наважився. Коли позивач звернувся у телефонному режимі до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, йому повідомили, що строк для прийняття спадщини ним пропущений, однак вважає, що причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними. Так, положеннями ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як убачається із положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємиць померлої [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, ураховуючи всі встановлені судом обставини справи, у тому числі дані щодо стану здоров`я позивача та низки наявність захворювань, які підтверджуються наданими медичними довідками, суд вважає, що причини несвоєчасного звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є поважними, оскільки саме з незалежних від нього обставин позивач не мав можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому наявні усі підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці, оскільки на думку суду це є достатній строк для вчинення всіх необхідних дій. За таких обставини, суд оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, а також встановивши фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, а також ураховуючи позицію відповідачів, які не заперечували щодо задоволення позовних вимог, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved