Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач у поданій ним до суду позовній заяві просить стягнути з Відділення ВД ФССНВ України в Микитівському районі м. Горлівки 30.000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, посилаючись на те, що він з 12968 року по 2004 рік працював на підприємствах вугільної промисловості у шкідливих умовах праці на посаді прохідника. 25.02.2004 р. підприємством ДП «Артемвугілля» шахта «Комсомолець» був складений акт за формою П-4 №7 про професійне захворювання - пневмоконіоз та дефартроз. Згідно висновку МСЕК від 07.06.2004 р. йому вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності за профзахворюваннями (15% - пневмоконіоз, 10% - дефартроз) та повторно 15% за трудовим каліцтвом 1969 року безстроково. Висновком МСЕК від 13.01.2014 р. йому повторно на безстроковий строк було встановлено 60% втрати професійної працездатності за тих самих підстав, встановлена 3 група інвалідності. Внаслідок отриманих професійних захворювань погіршав стан його здоров'я. Він змушений постійно звертатися по медичну допомогу, проходити амбулаторне та стаціонарне лікування у лікарняних закладах, витрачати додаткові гроші на придбання ліків. Також він відчуває фізичні страждання через постійний біль у суглобах. Від усього порушено його уклад життя. Він не може виконувати повсякденну хатню роботу. При ході він постійно відчуває задуху, біль у грудях. Через професійні хвороби він відчуває свою неповноцінність, і це його непокоїть. В нього з'явилося безсоння, він став дратівливим. Він позбавлений душевного спокою, відчуває безпорадність та пригніченість. Він повинен докладати додаткових зусиль для організації як свого життя, так і життя своєї родини. Він є не старою людиною, проте за станом здоров'я не може працевлаштуватися і мати додатковий прибуток, оскільки страхових виплат не вистачає для існування його та його родини. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 30.000 грн. Представник відповідача - ВД ФССНВ в Микитівському районі м. Горлівки за довіреністю Сазонова М.О. у судовому засіданні позов не визнала за підстав, аналогічних викладений у письмових запереченнях проти позову про наступне: Відповідно до п.1 Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92 р. із змінами і доповненнями №9 Про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові пошкодженням здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться згідно законодавству про страхування від нещасного випадку на виробництві. Це законодавство складається із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування ...» № 1105-ХIV від 23.09.1999 р., Закону України від 14.10.92 №2694 «Про охорону праці» (у редакції від 21.11.02 №229), Кодексу законів про працю, а також інших нормативно-правових актів в тій частині, яка не суперечить Закону № 1105-ХIV від 23.09.1999 р. Відповідно до п.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» моральна шкода відшкодовується Фондом за заявою потерпілого та при наявності відповідного висновку медичних органів. Розмір морального відшкодування визначається в судовому порядку. Згідно положенню про медико-соціальну експертизу (затвердженому постановою КМУ від 22.02.1992 г. №83) і наказу МОЗ України від 22.11.95 р. №212 МСЕК наділений повноваженнями для визначення наявності у потерпілого факту спричинення моральної шкоди, внаслідок втрати професійної працездатності. Відповідно до пункту 3.8 розділу 3 «Порядку встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках...», затвердженого наказом МОЗ України №212 від 22.11.1995 р. «Під моральною шкодою розуміють фізичні і моральні страждання, заподіяні потерпілому в результаті трудового каліцтва або іншого пошкодження здоров'я. При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, так і залишкову працездатність потерпілого. У разу відсутності зазначених підтверджуючих документів медико-соціальні експертні комісії факт моральної шкоди не встановлювали. Однак, якщо хворий наполягав на встановленні факту моральної шкоди, комісія направляла його на додаткове медичне обстеження. Такі вимоги до встановлення факту моральної шкоди визначені і в листі МОЗ від 05.03.2012 №16.10-67. Спричинення моральної шкоди не є матеріально-правовою презумпцією, тому повинно бути доведено не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а й особливо її розмір. Висновком медичних органів, як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медико-консультаційної або медико-соціальної експертної комісії про стрес, який отримав потерпілий в результаті трудового каліцтва або професійного захворювання, або їх наслідків про депресію або інші негативні прояви стану потерпілого». Згідно ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування...» №1105-ХIV від 23.09.1999 р. ФССНВ, у встановленому законом порядку, виплачує грошову суму за моральну шкоду за наявності факту спричинення цієї шкоди. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому морального збитку - частини втраченого заробітку і не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. За роботу в шкідливих і небезпечних умовах праці позивач відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, пільговою пенсією, оплатою праці в підвищеному розмірі і іншими пільгами і компенсаціями, які надаються в порядку, визначеному законодавством. Згідно ст.6 Закону України «Про охорону праці» працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя або здоров'я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища, або що оточує середовище. Він зобов'язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівникові або працедавцеві, а також працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо працедавець не виконує законодавства про охорону праці. Таким чином позивач був повідомлений про ті шкідливі чинники роботи і наслідки їх дії на його організм, але проте продовжував працювати, знаючи про те, що подальша трудова діяльність може привести до погіршення здоров'я, і користувався тими пільгами і компенсаціями, які передбачені для тих, хто працює в таких умовах. Фондом відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування…» №1105-ХIV від 23.09.1999 р. виплачена одноразова допомога позивачеві, згідно виплачуються щомісячні страхові виплати. Крім того, Законом України №717 від 23.02.2007 р. "Про внесення змін в Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань" виключений обов'язок ФССНВ виплачувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що з 08.06.1981 р. по 17.07.2003 р. [PERSON] працював на підприємствах вугледобувної промисловості прохідником з повним робочим днем під землею. Згідно висновку МСЕК від 07.06.2004 р. позивачу з 17.03.2004 р. було встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності: 15% - за трудовим каліцтвом 1969 року повторно, 15% - за професійним захворюванням пневмоконіозом вперше, 10% - за деформуючим артрозом вперше на безстроковий термін. При переогляді у МСЕК 13.01.2014 р. позивачу з 11.12.2013 р. встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності: 15% - за трудовим каліцтвом 1969 року, 30% - за професійним захворюванням пневмоконіозом, 15% - за деформуючим артрозом на безстроковий термін. З наданих позивачем копій медичних документів вбачається, що внаслідок ушкодження позивачем здоров'я йому протипоказана робота в підземних умовах, в контакті з пилом, вібрацією,в несприятливих метеоумовах, токсичними газами, важка фізична праця. Він змушений проходити лікування, приймати медичні препарати, а також, що змінився образ його життя, що потребує від нього додаткових зусиль для її організації. Наведені докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я позивача, пов'язане з виконанням ним трудових обов'язків, заподіює йому фізичні і моральні страждання, обмежує його можливість вести звичний йому спосіб життя, що, зокрема, встановлено висновком МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності, третьої групи інвалідності, про необхідність постійного лікування, зокрема, медикаментозного, санаторно-курортного. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я з приводу професійного захворювання заподіює позивачу моральні і фізичні страждання. Позивач є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності. На час встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності вперше у зв'язку з професійними захворюваннями, отриманим на виробництві у 2004 році, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (набрав чинності з 01.04.2001 р.) обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам був покладений на відповідні відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Тож обов'язок по відшкодуванню позивачу моральної шкоди внаслідок втрати здоров'я у зв'язку з професійними захворюваннями має бути покладений на відповідача - ВД ФССНВ в Микитівському районі м. Горлівки на підставі зазначеного Закону. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність для позивача вимушених змін, зв'язаних зі стійкою втратою здоров'я, про що свідчить встановлення позивачу 3 групи інвалідності на безстроковий термін, з приводу наявних у нього професійних хвороб постійно звертається по медичну допомогу, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дістає висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 13.500 грн.

Outcome: partial