Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати її такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р., і визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Перевальського району Луганської області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та ? частки житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Перевальського району Луганської області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті є позивач, її мати [PERSON] та її рідна сестра [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини, оскільки ніяких дій спрямованих на прийняття спадщини вони не вчиняли. Позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з батьком на час його смерті, доглядала його, вела господарство, що підтверджується актом, квартирою користується по теперішній час і мешкає в ній. Позивачка спробувала звернутися до приватного нотаріуса [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак та надала позивачу лист, який фактично є відмовою у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно наказу Міністерства юстиції України №953/5 від 17.06.2014р. тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна та державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру. У зв'язку цими обставинами, позивачка не може отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно. На підставі викладеного позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. У судове засідання позивачка надала письмову заяву в якій підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, за можливо слухати справу за відсутністю сторін, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.03.1983р. матір'ю позивачки [PERSON] записано [PERSON], а батьком [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №441 міськвідділом ЗАГС м. Комунарьск Ворошиловградської області (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 28 жовтня 2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] р., про що зроблено актовий запис № 1468 (а.с.14). Таким чином при дослідженні вищенаведених доказів судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, паспорта, свідоцтва про смерть, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та Позивачкою, як між батьком та донькою. Що ж стосується вимог про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно після батька [PERSON], померлого [INFO] року, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] в м. Перевальськ власником будинку є [PERSON], який помер [INFO] (а.с.13, 15). [PERSON] за життя подав відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, але не встиг оформити документи. Судом також досліджено копію технічного паспорту на будинок [ADDRESS] (а.с.16-17), копію довідки від 07.04.2015р. (а.с.18), копію технічного паспорту на квартиру (а.с.19-20), копію висновків про оцінку житлового будинку (а.с.22, 24-44), копію висновків про оцінку квартири (а.с.23, 25-56). Згідно листа вих. №74/01-16 від 08.05.2015р. приватного нотаріуса [PERSON] зазначено, що вчинити нотаріальну дію - видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості у зв'язку із наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. №953/5.(а.с.25). Відповідно до акту від 06.04.2015р. вбачається, що позивачка проживала спільно із [PERSON] до моменту його смерті, вела господарство, допомагала у проведенні ремонтних робіт в квартирі (а.с.21). Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування" вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, на підставі вище викладеного, судом встановлено, що існують перешкоди для оформлення спадкової справи у нотаріальному порядку стосовно нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], який належить на праві приватної власності померлому [PERSON] та ? частки житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Перевальського району Луганської області, який належав [PERSON], померлому [INFO] на праві приватної власності, а [PERSON] прийняв спадину, але за життя не встиг оформити відповідні документи, та той факт, що позивачка будучи спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину і надала відповідну заяву нотаріусу, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як позивачка позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину.

Outcome: approved