Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], та уклали шлюб у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просить розірвати її шлюб із відповідачем та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, дитину залишити на подальше проживання з позивачем. В судове засідання сторони не з"явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов та не заперечувала проти вирішення справи в заочному порядку, крім того уточнила позовні вимоги та просила розірвати шлюб, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 650,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, а вимогу щодо визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, оскільки відсутній спір. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 28.07.2012 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 959. Позивач та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, та на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним\~ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved