Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 46 по вул. Грушевського в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району Івано-Франківської області. У вказаному будинку крім неї зареєстрований також її син [PERSON] і [PERSON], який більше року в будинку не проживає. Зазначає, що відповідач є громадянином [PERSON] Федерації, певний час проживав із нею у цивільному шлюбі, однак сімейні стосунки не склались і в грудні 2017 року [PERSON] залишив будинок, виїхавши в Росію, де зараз і проживає. Вказує, що відповідач не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання будинку, будь-які його особисті речі в даному житлі відсутні, місце його перебування не відоме, жодних засобів зв»язку з ним немає. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку, не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, то просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом. В судове засідання позивач не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з»явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, позивачці на праві власності належить житловий будинок № 46 по вул. Грушевського в с. Лісний Хлібичин Івано-Франківської області. Наведене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 57171164 від 12 квітня 2016 року. Згідно даних паспорта відповідача, його місце проживання з 27 вересня 2016 року. зареєстровано у [INFO] Із відомостей актів від 25 липня 2018 року та 30 січня 2019 року складених комісією у складі голови Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району та депутатів сільської ради, а також двох жителів села, вбачається підтвердження посилання позивачки проте, що відповідач по місцю реєстрації не проживає з грудня 2017 року. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а будинок в якому відповідач продовжує бути зареєстрованим покинутий ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved