Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на садовий будинок. Посилалася на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1002 га кадастровий номер 7310136600:29:001:0047, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Дебальцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод» під №183 з цільовим призначенням для ведення садівництва на підставі Договору купівлі - продажу від 18.08.2015 року. На зазначеній ділянці у 2015 році позивач самочинно збудував садовий будинок літ. А загальною площею 147,10 кв.м., баню літ. Б, площею 40,50 кв.м., навіс літ. В, площею 10,10 кв.м., вигрібну яму І, колодязь літ. К, огорожу № 1-3. Вказує, що під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва та по сьогоднішній день жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом та згідно звіту про технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж садового будинку, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1002 га кадастровий номер 7310136600:29:001:0047, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Дебальцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод» під номером 183, він придатний до експлуатації, виконані будівельні роботи не несуть негативного впливу на несучі та огороджуючі конструкції та прилеглу територію. Також даним висновком встановлено, що такий будинок відповідає вимогам державних будівельних стандартів, будівельним нормам, а також; правилам в частині міцності, стійкості та можливості його надійної та безпечної експлуатації. Після завершення будівництва [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації 18.07.2017 року був виготовлений технічний паспорт. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просила визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок літ. А загальною площею 147,10 м.кв., баню літ. Б, площею 40,50 м.кв.. навіс літ. В, площею 10,10 м.кв., вигрібна яма - І, колодязь літ. к, огорожа № 1-3, що знаходиться на земельні ділянці № 183, яка належить позивачу на праві приватної власності площею 0,1002 га., кадастровий номер 7310136600:29:001:0047, та знаходиться в м. Чернівці, по вул. Дебельцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод» з цільовим призначенням для ведення садівництва. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився. Подав до суду заяву згідно якої з урахуванням доданих позивачем документів (звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж) не заперечує проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії НАР №214314 набув у власність земельну ділянку, площею 0,1002 га, кадастровий номер 7310136600:29:001:0047 яка знаходиться у м. Чернівці, по вул. Дебельцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод», ділянка №183. Цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва (а.с. 6). 18.08.2015 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер НАР 214314 від 18.08.2015 року, виданого нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за позивачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку по вул.. Дебальцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод», ділянка №183, кадастровий номер: 7310136600:29:001:0047 (а.с. 7-8). Із поданої позовної заяви, вбачається, що у 2015 році на зазначеній земельній ділянці позивач самочинно збудував садовий будинок літ. А, баню літ. Б, навіс літ. В, вигрібну яму І, колодязь літ. К, огорожу № 1-3 та 18.07.2017 року [PERSON] бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на садовий (дачний будинок) (а.с. 9-11). Так, відносини повязані з набуттям права власності на новостворений (збудований) обєкт нерухомого майна регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 331, законодавством у сфері містобудування, а також Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», а саме п.4 самочинним будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року N 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки. Статтею 1 Закону України «Про землеустрій», визначено поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Одним із принципів земельного законодавства є принцип раціонального використання та охорони земель (ст.5 ЗК України). Забезпечуючи реалізацію вказаного принципу, Земельний кодекс поділяє земельний фонд України, який складають усі землі країни в межах її території, за особливим правовим режимом та основним цільовим призначенням на категорії. Так, відповідно до ст.19 ЗК України закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною першою статті 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. При цьому абзац другий частини п'ятої статті 20 ЗК встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Суд також враховує положення ст. 375 ЦК України, відповідно до яких власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, однак право власності на зведені будівлі та споруди та право на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її призначенням. Обовязок власника земельної ділянки забезпечувати її використання за цільовим призначенням також регламентовано ст.91 ЗК України. Однак, як встановлено судом, цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: 7310136600:29:001:0047 яка знаходиться у м. Чернівці, по вул. Дебельцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод», ділянка №183 для індивідуального садівництва. Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється у визначеному порядку за ініціативою власників. Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі. Статтею 21 ЗК України визначено, що встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України). Позивачем цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: 7310136600:29:001:0047 яка знаходиться у м. Чернівці, по вул. Дебельцевська, вул. Гайова, вул. Генічеська, садівниче товариство «Садовод», ділянка №183 у встановленому порядку не змінено. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~\~ На підставі наведеної статті, суд відмовляє в прийнятті визнання позову представником [PERSON] міської ради, оскільки визнання відповідачем позову суперечить вимогам Закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], інтереси якого на підставі довіреності представляє [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на садовий будинок задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed