Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20453 грн. 69 коп., вказавши в заяві, що 13.03.2006р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, більш ніж на 120 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту (процентна частина). Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим станом на 13.10.2013р. за ним утворилася заборгованість в сумі 26907 грн. 63 коп., яка складається з заборгованості : за кредитом в сумі 3465 грн. 01 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 21685 грн. 11 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 1257 грн. 51 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань. Судовим наказом Жовтневого районного суду м.Запоріжжя № 2-н-822/07 від 11.09.2007р. з відповідача стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 6146 грн. 61 коп. та судові витрати. Втім, кредитний договір розірвано не була та судовий наказ відповідачем не виконувався. З урахуванням стягнутих за судовим наказом сум боргу, заборгованість до стягнення складає 25150,12 грн. - 6146,61 грн. = 19003,51 грн. + 500 грн. + 950,17 грн. = 20453,69 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 20453 грн. 69 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 269 грн. 08 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що відповідно до п. 2 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Разом з тим, згідно п. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Як вбачається зі змісту позовної заяви підставою для звернення позивача до суду був укладений з ним кредитний договір від б/н від 13.03.2006 року. Разом з тим, із наданої йому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя інформації позивач вже звертався в судовому порядку до нього із зазначеними позовними вимогами, про що судом було винесено відповідний наказ від 11.09.2007р. по справі № 2н-822/07. Окрім того, згідно інформації наданої Ленінським ВДВС ЗМУЮ Запорізької області, вищезазначений судовий наказ пред'являвся позивачем до примусового виконання, а отже це свідчить про те, що вищезазначене рішення суду набрало законної сили. Зі змісту судового наказу № 2н-822/07 вбачається, що позивач на підставі укладеного з ним кредитним договором від 13.03.2006 року на суму 4000 грн. звернувся до Жовтневого районного суду з вимогою щодо стягнення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням несплачених процентів на всю суму заборгованості нарахованих на дату - 28.08.2007 року. Таким чином банк в 2007 році, у зв'язку з порушенням умов вищезазначеного кредитного договору, скориставшись правом передбаченим п. 2 ст. 1050 ЦК України, звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вимогами щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, що є предметом даної справи. З вищенаведеного вбачається, що по справі № 334/9561/13 вже є постановлені рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а за даними позовними вимогами позивач намагається повторно стягнути з нього в судовому порядку суму заборгованості та нараховані проценти за кредитним договором від 13.06.2006 року, що відповідно до п. 2 ст. 205 та п. 2 ст. 223 ЦПК України та ч.1 ст. 61 Конституції України є неправомірним. Наполягає на відмові в задоволені позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності, оскільки строк кредитного договору сплив ще у 2008 році, а з позовом до суду позивач звернувся лише в жовтні 2013р. Згідно умов договору від 13.03.2006 року кредит надавався на дворічний термін та у зв'язку зі зверненням позивача в 2007 році до суду з вимогами щодо дострокового повернення суми наданого кредиту, згідно ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з зазначеними вимогами сплив ще 13.03.2011 року. З матеріалів кредитної справи, вбачається, що відповідно до змісту протоколу про надання кредиту [PERSON] від 13.03.2006р., споживчий кредит по кредитній картці «Подія» в сумі 4000 грн. під 4 % річних надавався строком на 24 місяці . Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не установлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник забов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 13.03.2006р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, більш ніж на 120 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту (процентна частина). Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим станом на 13.10.2013р. за ним утворилася заборгованість в сумі 26907 грн. 63 коп., яка складається з заборгованості : за кредитом в сумі 3465 грн. 01 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 21685 грн. 11 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 1257 грн. 51 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань. Судовим наказом Жовтневого районного суду м.Запоріжжя № 2-н-822/07 від 11.09.2007р. з відповідача стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 6146 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3464,82 грн. та процентів в сумі 2681,79 та судові витрати. Втім, кредитний договір розірвано не було та та вони мають право на подальше стягнення в відсотків за користування кредитом та штрафів. З урахуванням стягнутих за судовим наказом сум боргу, заборгованість до стягнення згідно розрахунку позивача складає 25150,12 грн. - 6146,61 грн. = 19003,51 грн. + 500 грн. + 950,17 грн. = 20453,69 грн. Доводи відповідача, що вже мається наказ суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, тобто рішення по справі між тими самими сторонами та про той самий предмет, суд вважає безпідставними, оскільки позивач уточнив свох вимоги та пред"явив їх про стягнення заборгованості за відсотками та штрафів. Згідно постанови 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12р. наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за його невиконання та не позбавляє права кредитора на отримання процентів за користування кредитом та пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушення забов"язання є його невиконання вбо виконання з порушенням умов, визначених змістом забов"язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Втім, відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 та частини 1 та 5 статті 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами/ щомісячні платежі/ починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно умов договору від 13.03.2006 року кредит надавався на дворічний термін, зі сплатою щомісячних платежів в погашення кредиту та у зв'язку зі зверненням позивача в 2007 році до суду з вимогами щодо дострокового повернення суми наданого кредиту, згідно ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з зазначеними вимогами сплив ще 13.03.2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише в жовтні 2013р. Доводи позивача про те, що строк дії кредитного договору був обумовлений сторонами тільки п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредитний договір діє протягом 12 місяців, а у разі не надходження письмового повідомлення він автоматично лонгується на такий же термін, а отже якщо не має письмового повідомлення сторін він є пролонгований і діє по теперішній час, безпідставні. Згідно заяви про надання кредиту при оформлені договірних відносин ним була обрана картка «Подія» згідно умов якої кредитна лінія за договором була розрахована на два роки. Тобто кінцевий термін повернення кредиту був обумовлений сторонами на дату 13.03.2008 року. Згідно змісту вищезазначеної заяви йому для користування була надана кредитна картка «Подія» № [NUMBER]. Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною карткою зазначено, що «Строк та порядок погашення Кредиту» (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам зазначений в «Пам'ятці Клієнта», що є невід'ємною частиною Договору. Пунктом 5.4. Правил передбачено, що строк погашення кредиту по платіжним картам проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту : щомісячно за попередній місяць строк погашення кредиту в повному обсязі - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в поле Mounth). Тощо кредитна картка має кінцевий термін дії також зазначено і в мотивувальній частині судового наказу № 2н-822/07 від 11.09.2007 року. Таким чином, кредитний договір від 13.03.2006 року, укладений між позивачем та відповідачем не може кожний рік автоматично пролонговуватись, оскільки термін дії кредитної картки є кінцевим і відповідно Клієнт, що отримав її в користування не може користуватися її послугами в повному обсязі, якщо термін дії картки скінчився. З матеріалів кредитної справи, вбачається, що відповідно до змісту протоколу про надання кредиту [PERSON] від 13.03.2006р., споживчий кредит по кредитній картці «Подія» в сумі 4000 грн. під 4 % річних надавався строком на 24 місяці . Аналогічна інформація щодо строку дії кредитного договору також зазначена і в наданій Позивачем формі обробки заявки на отримання кредиту. Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не можуть бути належним доказом по даній справі оскільки їх положення суперечать конкретним документам і позивач не надав суду належних доказів, що саме ці Умови надання кредиту діяли в фінансовій установі позивача в 2006 році і що саме з їх положеннями було ознайомлено відповідача.

Outcome: dismissed