Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» (далі позивач) звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), [PERSON] (далі відповідач-3) про стягнення 325\~353, 22 грн. з яких: 89\~116, 83 грн. три проценти річних за період з 12.03.2017 р. по 28.12.2020 р., 236\~236, 39 грн. інфляційні втрати за період з 12.03.2017 р. по 28.12.2020 р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6/4/20/2008/840-К/2023, згідно з яким банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 81\~742, 39 доларів США під 12, 89 % річних строком до 10 березня 2028 року. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору № 6/4/20/2008/840-К/2023 від 12.03.2008 року в якості забезпечення [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, можливих штрафних санкцій, він передав в іпотеку предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64, 00 кв. м., житловою площею 41,2 кв.м. Крім того, між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки № 6/4/20/2008/840-П/2025 від 12.03.2008 року, відповідно до умов якого поручителем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за даним договором виступила [PERSON] . Крім того, між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки № 6/4/20/2008/840-П/2026 від 12.03.2008 року, відповідно до умов якого поручителем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за даним договором виступив [PERSON] ВАТ КБ «НАДРА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, між тим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором та договорами поруки не виконали, у зв`язку з чим ПАТ «КБ «НАРА» звернулось до суду. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 2033/2-1806/11 від 03.06.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАРА» заборгованість за кредитом у сумі 629\~984, 18 грн., заборгованість за відсотками у сумі 184\~826, 94 грн., заборгованість за пенею у сумі 12\~057, 35 грн., заборгованість за штрафом у сумі 65\~170, 76 грн. 19 травня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідачів. Станом на 28 грудня 2020 року заочне рішення Фрунзенського районного суду не виконано, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідачів трьох процентів річних та інфляційних втрат. У судове засідання призначене на 21.07.2021 року позивач не з`явився, проте до канцелярії Московського районного суду м. Харкова подав заяву, відповідно до змісту якої, останній просить суд розглянути справу у відсутність представника ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС», зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на подання відзиву на позов в порядку статті 191 Цивільного процесуального кодексу України не скористалися. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України). Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - ВСТАНОВИВ: Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року у справі № 2033/2-1806/11 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного Товариства Комерційний банк «Надра», стягнуто солідарно з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь Публічного акціонерного комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитом у сумі 629\~984, 18 грн., заборгованість за відсотками у сумі 184 826, 94 грн., заборгованість за пенею у сумі 12 057, 35 грн., заборгованість за штрафом у сумі 65 170, 76 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700, 00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. Рішення суду набрало законної 14.06.2013 року. Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000020-b від 27.03.2020, через оператор dgf.prozorro.sale, ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» придбало активи лоту за найменуванням «Кредитний портфель, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 159 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою і кредитним договором, що забезпечений транспортними засобами, 5 беззаставних кредитних договорів та дебіторської заборгованості за 9 кредитними договорами», власником яких є ПАТ «КБ «НАДРА». Ціна продажу лоту: 9\~778\~239, 84 грн. (без ПДВ). 19.05.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» укладено договір № GL3N217258 про відступлення права вимоги (далі Договір). Пунктом 1. цього Договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за тексом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитним договором (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом «Право вимоги». Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно п. 2. Договору Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимоги належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами. Право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитор за основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключення права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Пункт 3 Договору передбачає, що Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим Договором (щодо відступлених Прав вимоги за договорами іпотеки (іпотечними договорами) та кредитними договорами, які забезпечені іпотекою) або протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим Договором (щодо відступлених Прав вимоги за кредитними договорами, які не забезпечені іпотекою, та договорами забезпечення виконання зобов`язань (крім іпотечних договорів) за такими кредитними договорами) у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним Основним договором. Банк повідомляє про укладення цього Договору шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на веб-сайті Банку із дотриманням вимог законодавства України з питань захисту інформації, яка містить банківську таємницю, та захисту персональних даних. У пункті 4 Договору зазначено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 9\~778\~239 (дев`ять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 84 коп. без ПДВ, надалі Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Пунктом 14 Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін та нотаріального посвідчення. У пункті 5 даного Договору зазначено, що Новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав наявні у банку документи, що підтверджують Права вимоги до Боржників. Судом також встановлено, що в матеріалах справи наявні докази розрахунку за Договором відступлення права вимоги у розмірі 9\~778\~239 (дев`ять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 84 коп., про що свідчить надана позивачем копія платіжного доручення від 15 травня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перерахувало кошти на користь ПАТ "КБ "Надра" з призначенням платежу: оплата за лот № GL3N217258, учасника ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС», протокол № UA-EA-2020-03-05-000020-b від 27.03.2020. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до вказаного Договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги, укладеного 19 травня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Черпенюх Л.В., зареєстровано за № 591, до ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перейшло право вимоги до: - [PERSON] за кредитним договором № 6/4/20/2008/840-К/2023 від 12.03.2008 на загальну суму 2\~347\~901, 51 грн., з яких: 2\~099\~578, 51 грн. основний борг, 248\~323, 00 грн. відсотки; - [PERSON] за іпотечним договором № 6/4/20/2008/980-1/2024 від 12.03.2008 р.; - [PERSON] за іпотечним договором № 6/4/20/2008/840-П/ [NUMBER] ; - [PERSON] за договором поруки № 6/4/20/2008/840-П/ [NUMBER] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.06.2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "НАДРА" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи 40368253, адреса: 61058, м. Харків, вул. Чичибабіна, буд. 7) у справі № 2033/2-1806/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/4/20/2008/840-К/2023 від 12.03.2008 року. За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та штрафом. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачів перед банком та його порушення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням заочного рішення Дзержинським районним судом м. Харкова від 03.06.2013 року зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 89\~116, 83 грн. за період з 12.02.2017 р. по 28.12.2020 р. та інфляційних втрат в сумі 236\~236, 39 грн. за період з 12.02.2017 р. по 28.12.2020 р., суд вважає його таким, що не повністю відповідає чинному законодавству, враховуючи наступне. Так, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитом у сумі 629\~984, 18 грн., заборгованість за відсотками у сумі 18 4826, 94 грн., заборгованість за пенею у сумі 12 057, 35 грн., заборгованість за штрафом у сумі 65 170,76 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700, 00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. Таким чином у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються. При цьому обов`язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України. Пеня, штраф, що стягнута за судовим рішенням, не змінює своєї правової природи, та не трансформується в грошові зобов`язання, до яких можливо застосовувати норми статті 625 Цивільного кодексу України. Крім того, стягнення пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних витрат є правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, а отже нарахування на пеню, штраф інфляційних втрат та відсотків річних є подвійною мірою відповідальності. Таким чином, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, є сума основного боргу (заборгованість за кредитом та відсотками), необтяжена іншими нарахуваннями. За розрахунком суду, розмір 3% річних за період з 12.03.2017 р. по 28.12.2020 р. складає 80\~312, 81 грн., а розмір інфляційних втрат за період з 12.03.2017 р. по 28.12.2020 р. - 236\~033, 72 грн. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження виконання ними заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial