Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»(далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], який належить TOB «ОТП Лізинг», та було застраховано на момент ДТП у ПАТ «Страхова компанія Універсальна», згідно з умовами договору страхування №3001/294/022000310 від 31.07.2015 року. Страхувальник звернувся до ПАТ «CK «Універсальна» із заявою про виплату страхового вішкодування у зв'язку із настанням страхового випадку. Згідно з умовами договору, на підставі звіту експерта, рахунку-фактури №АГ-0000122, розрахунку суми страхового відшкодування, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 53755,36 грн. на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №102935 від 05.05.2016 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі полісу № АЕ/3615714, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику відповідачу в межах ліміту відповідальності страховика - 50000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і страховим відшкодуванням страховою компанією відповідача згідно полісу № АЕ/3615714 становить: 3755,36 грн., яка має бути сплачена відповідачем. Позивач звертався до відповідача із письмовою претензією, яку залишено без задоволення. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3755,36 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою №89579207 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 16). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 17). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 31.07.2015 року між ПАТ «Страхова компанія Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було підписано Генеральний договір №3001/294/022000310, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 5-13). Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] є ТОВ «ОТП Лізинг» (а.с. 15). Відповідно звіту №71/04/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], становить 61877,09 грн. (а.с. 20-33). Власник пошкодженого автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], оплатив за ремонт автомобіля, перерахувавши ТОВ «Автоком груп» 55854,42 грн., що підтверджується рахунком-фактури №АГ-0000122 від 15.04.2016 року та платіжним дорученням №8667 від 20.04.2016 року (а.с. 34-35). 22.04.2016 року генеральний директор ТОВ «ОТП Лізинг» Павлушин А.В. звернувся до позивача із заявою на безготівковий перерахунок страхового відшкодування на поточний рахунок (а.с. 19). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №22313/1, сума страхового відшкодування склала 53755,36 грн. (а.с. 36). 05.05.2016 року позивачем було сплачено ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування в розмірі 53755,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №102935 від 05.05.2016 року (а.с. 38). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі полісу № АЕ/3615714, відповідно якого встановлено ліміт страхового відшкодування за шкоду майна - 50000,00 грн. Позивач зазначає, що різниця між завданою шкодою відповідачем і страховим відшкодуванням ПрАТ «СТ «Іллічівське» згідно полісу № АЕ/3615714 становить: 3755,36 грн., має бути сплачена відповідачем. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦК України, суд приходить до висновку, що різниця між розміром заподіяної шкоди (53755,36 грн.) і розміром страхової суми (50000,00 грн.) становить 3755,36 грн., які мають бути сплачені відповідачем на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода 11 квітня 2016 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 53755,36 грн., беручи до уваги, що ПрАТ «СТ «Іллічівське», на підставі полісу № АЕ/3615714, було сплачено потерпілій особі страхове відшкодування в межах ліміту - 50000,00 грн., різниця між розміром заподіяної шкоди (53755,36 грн.) і розміром страхової суми (50000,00 грн.) становить 3755,36 грн., які мають бути сплачені відповідачем на користь позивача, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved