Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек», [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовуючи тим, що відповідно до кредитного договору № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року ПАТ «[PERSON] Аваль» було надано ТОВ «ІНТЕК» кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 76\~800, 00 доларів США строком до 06.04.2011 року із сплатою 14.75 % річних, а позичальник зобов»язався належними чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов»язання в порядку та в строки, визначені договором. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 010/02/33-08/4 від 02.12.2010 року до кредитного договору. З укладанням даної угоди сторони домовились встановити остаточну дату погашення кредиту 06.11.2013 року, у зв»язку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невід»ємною частиною Додаткової угоди. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 010/02/33-08/5 від 20.04.2011 року до кредитного договору. З укладенням даної додаткової угоди сторони домовились надати позичальнику кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку №1,2, який є невід»ємною частиною Додаткової угоди. Отже, з укладенням кредитного договору та додаткових угод у позичальника виник обов»язок повернути кредит та відсотки за кредитними договором у строки та розмірах, чітко встановлених новою редакцією графіка погашення, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. Однак відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позичальник зобов»язаний виплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року, згідно якого [PERSON], виступила поручителем ТОВ «ІНТЕК» і взяла на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобов»язанням ТОВ «ІНТЕК», що виникають з умов кредитного договору. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України та умов договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність з ТОВ «ІНТЕК» перед позивачем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовних вимог. Отже, з укладенням договору поруки у кредитора виникло право у разі невиконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором стягнути з позичальника та поручителя як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суму основного боргу за кредитними договором, нарахованих відсотків за користуванням кредитом та пенею. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, уточнивши його, вказавши, що за час судового розгляду справи заборгованість позичальника за кредитними договором № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року змінилась і станом на 11.01.2017 року становить 13\~122,87 доларів США або 356\~769, 28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Просить суд стягнути з ТОВ «ІНТЕК» та його поручителя [PERSON] заборгованість за кредитними договором № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року у сумі 13\~122, 87 доларів США, що становить в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку (11.01.2017 року) 356\~769, 28 грн. та судові витрати в сумі 9\~970, 85 грн. Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що інформація ПАТ «[PERSON] Аваль» щодо свідомого ухиляння від виконання зобов»язань та не вжиття жодних заходів щодо погашення боргу є абсолютно неправдивою. Вказала, що позивач порушив вимоги ст. 613 ЦК України, що не давало банку права звертатися з даним позовом до суду. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року ПАТ «[PERSON] Аваль» було надано ТОВ «ІНТЕК» кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 76\~800, 00 доларів США строком до 06.04.2011 року із сплатою 14. 75 % річних, а позичальник зобов»язався належними чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов»язання в порядку та в строки, визначені договором. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 010/02/33-08/4 від 02.12.2010 року до кредитного договору. З укладанням даної угоди сторони домовились встановити остаточну дату погашення кредиту 06.11.2013 року, у зв»язку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невід»ємною частиною Додаткової угоди. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 010/02/33-08/5 від 20.04.2011 року до кредитного договору. З укладенням даної додаткової угоди сторони домовились надати позичальнику кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку №1,2, який є невід»ємною частиною Додаткової угоди. У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п.10.2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості, за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов»язання, зазначеного в кредитному договорі. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частни 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов»язків є укладення договорів та інших правочинів. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як слідує з частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією заставою, при триманням та завдатком. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року, згідно якого [PERSON], виступила поручителем ТОВ «ІНТЕК» і взяла на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобов»язанням ТОВ «ІНТЕК», що виникають з умов кредитного договору. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України та умов договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність з ТОВ «ІНТЕК» перед позивачем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовних вимог. Отже, з укладенням договору поруки у кредитора виникло право у разі невиконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором стягнути з позичальника та поручителя як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суму основного боргу за кредитними договором, нарахованих відсотків за користуванням кредитом та пенею. Згідно частини 1 статті 553 та частин 1-2 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін , надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Крім того ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належним йому. Отже, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та стягнути з солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональна транспортно-експедиційна компанія" (код ЄДРПОУ 31104798) та його поручителя [PERSON] (ІПН- [NUMBER]) на користь публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/02/33-08 від 11.04.2008 року у сумі 13\~122 (тринадцять тисяч сто двадцять два), 87 доларів США, що становить в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку (11.01.2017 р.) 356\~769 (триста п»ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят дев»ять) гривень 28 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved