Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, з тих підстав, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками, по 12 частині кожний, житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого по [ADDRESS]. Відповідач проживаючи в своїй частині будинку користується житлово-комунальними послугами- газом, водою, електроенергією, але оплачувати дані послуги категорично відмовляється. Позивач, починаючи з листопада 2009 року по вересень 2013 року, сам оплачував житлово-комунальні послуги, однак вважає, що витрати пов»язані з утриманням житлового будинку повинні сплачуватися співвласниками відповідно до їхніх дольових часток. А тому просили стягнути з відповідача на користь позивача 10 988 грн. 35 коп., в якості 12 витрат на житлово-комунальні послуги по утриманню спільного часткового майна- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], та понесені судові витрати. 09.12.2013 року представником позивача було подано заяву про доповнення та уточнення позовних вимог, в яких просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 7 068, 52 коп. в якості 12 витрат на житлово-комунальні послуги по утриманню спільного часткового майна- житлового будинку [ADDRESS], також стягнути судові витрати на послуги адвоката в розмірі 9000 грн. та судовий збір в розмірі 230 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником 12 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом про державну реєстрацію прав.( а.с. 5,6). Відповідач [PERSON] є власником іншої 12 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. ( а.с. 7). Статтею 162 Житлового Кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженними в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. Наймач квартири, що належить на праві приватної власності, зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст..13 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно ст.. 322 ЦК України, власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів(обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном. З цього слідує, що платежі за житлово-комунальні послуги є одними із таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] в період з січня 2010 року по листопад 2013 року було сплачено за житлово-комунальні послуги: за використану електроенергію - 3 365 грн. 86 коп., за використаний природний газ - 10 771 грн. 17 коп. Отже, загальна сума, сплачена за комунальні послуги по [ADDRESS], [PERSON] становить 14 137 грн. 03 коп. Свої обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач [PERSON] не виконував належним чином, а тому, як співвласник житлового будинку, повинен сплатити позивачу 7 068 грн. 52 коп. в якості 12 витрат на житлово-комунальні послуги по утриманню спільного часткового майна- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч.3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В частині 2 цієї статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, зокрема, у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оплата витрат за надання правової допомоги [PERSON], позивачу у справі, на підставі договору про надання правової допомоги підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу, квитанцією № 10 від 05 грудня 2013 року. Згідно квитанції № 10 від 05.12.2013 р., (а.с.82), [PERSON] оплачено адвокату [PERSON] за надання правової допомоги згідно договору № 007/13 про надання правової допомоги від 15.07.2013 року, (а.с.85-87), 9000 грн. У свою чергу, при наданні правової допомоги за вищевказаним договором, адвокатом [PERSON] було витрачено 20 годин, година роботи адвоката оплачується у розмірі 450 грн. Як вбачається із розрахунку витрат на правову допомогу, вартість правової допомоги становить 9000 грн., яка складається з : попереднє опрацювання матеріалів, отримання інформації щодо суті спору, правовий аналіз - 5 годин, складання позовної заяви і підготовка документів до неї - 4 години, підготовка і направлення двох адвокатських запитів-3 години, судове представництво ( 4 судові засідання:16.10.2013 р., 08.11.2013р., 25.11.2013р.,09.12.2013 р.)-4 години, складання заяви про уточнення позовних вимог-4 години. Розмір судових витрат в сумі 9000 гривень суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає граничному розміру, встановленому Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати : судовий збір в розмірі 230 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 9000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved