Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, третя особа: [PERSON], про звільнення майна з-під арешту, та просив суд звільнити з-під арешту, накладеного 01.09.2014 року Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, що належить на праві власності [PERSON], та припинити розшук вищезазначеного автомобіля, оглошеного 16.01.2015 року Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області.Свої вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивував тим, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 22.05.2012 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на автомобіль марки: MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, яким позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу задоволені, проти вищезазначені арешти та розшуки перешкоджають виконанню рішення суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справу у його відсутність. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі відповідач) 17.09.2007 року уклали кредитний договір № ODILAE00004954 (надалі договір).Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 32831,80 [Доллар США] грн. на термін до 14.09.2012 р., а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 17.09.2007 р. уклали договір застави рухомого майна № ODILAE00004954 (надалі договір застави). Згідно, якого Відповідач надав в заставу автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, що належить на праві власності [PERSON] (68000, Одеська обл., м. Iллiчiвськ, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]). 01.09.2014 року Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, що належить на праві власності [PERSON]. Арешт було накладено в рамках ВП на користь [PERSON] ([INFO], паспорт серії КЕ № 185592, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 20.02.1996 року, ІПН [NUMBER], адреса: 65009, [ADDRESS]). 16.01.2015 року Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було оголошено у розшук автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, що належить на праві власності [PERSON]. Однак, ПАТ КБ ПриватБанк вважає, що вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 17.09.2007 року, а постанови про накладення арешту були винесені у 2014 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Крім того, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 22.05.2012 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на автомобіль марки: MERCEDES-BENZ, модель: 300D, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WDB2100251A490165, реєстраційний номер: BH3817BI, що належить на праві власності [PERSON]. яким позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу задоволені. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати заочне рішення Жовтневого районого суду м. Дніпропетровська від 13.09.2011 року. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення зпід арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно зпід арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. За таких обставин, суд вбачає, що є всі підстави для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 11 ЦПК\~\~України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved