Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача, про визнання втратившим права користування житлом по вул. Молодіжна, 22 в с. Буда Новоселицького району Чернівецької області. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить їй на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності видане 28 січня 2008 року та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 січня 2008 року. Відповідач за даним позовом зареєстрований в даному житловому будинку, однак з 2011 року не проживає. Позивач вважає, що оскільки відповідач тривалий період часу не проживає в даному будинку, просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просить задовольнити позов. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявився і не повідомив суд про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази суд дійшов наступних висновків. Матеріалами справи судом встановлено, що житловий будинок розташований по вул. Молодіжна,22 в с. Буда, Новоселицького району Чернівецької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності видане 28 січня 2008 року та зареєстровано в реєстрі прав власності 30 січня 2008 року за №17551038. З акту опитування сусідів від 14 вересня 2018 року складеного комісією сільради виконавчого комітету Магальської сільської ради Новоселицького району вбачається, що в будинку по вул. Молодіжна, 22 в с. Буда Новоселицького району Чернівецької області власником якого є [PERSON] зареєстрований але не проживає [PERSON], [INFO] з 2002 року. З довідки сільради с. Магала, Новоселицького району від 18.09.2018 року за №3230 вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований [INFO] але не проживає. З витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] перебувала в зареєстровану шлюбі з [PERSON], шлюб зареєстрований 27 червня 1992 року за актовий запис №05 в виконавчому комітеті сільради с. Припруття, Новоселицького району, Чернівецької області, та рішенням Новоселицького районного суду від №2-109 від 27 січня 2011 року шлюб між сторонами розірваний. На підставі свідоцтва про зміну імені від 19 листопада 2007 року серії І-МИ №001669 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. З рішення по справі про розірвання шлюбу №2-109 від 21 січня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сторони не проживають однією сімєю та припинили шлюбні відносини у 2003 році. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на\~ вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово. Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи у сукупності пояснення сторін, зазначені докази та правові норми суд дійшов висновку, що право відповідача на проживання в житловому будинку по вул.. Молодіжна,22 в с. Буда Новоселицького району було похідним від перебування у шлюбі з [PERSON], після припинення шлюбу 27 січня 2011 року між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення, тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідач за даним позовом підлягає виселенню, оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживає за вказаною адресою та він не відноситься до категорії осіб за яким зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців. Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем сплачено\~при зверненні\~до суду\~судовий збір\~в сумі\~704\~грн.\~80\~коп.\~відповідно до\~квитанції від\~24\~вересня 2018\~року,\~який має\~бути стягнутий\~[PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: approved