Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Прокурор в інтересах неповнолітньої [PERSON], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, посилаючись на те, що питання захисту майнових прав дитини до теперішнього часу батьками-вихователями дитячого будинку сімейного типу, де перебуває неповнолітня, не вирішено, що свідчить про неналежний захист зазначених прав з їх боку, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 28.09.2008 року та [PERSON], яка померла 29.09.2008 року. В обґрунтування позову прокурор вказав, що [PERSON] є онукою померлих [PERSON] та [PERSON], яким на праві спільної часткової власності по ? кожному належала квартира [ADDRESS] загальною площею 64,7 кв.м. У вказаній квартирі разом з [PERSON] та [PERSON] до їх смерті проживала неповнолітня онука [PERSON], яка і зараз зареєстрована за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] та [PERSON] право на оформлення спадщини у виді вказаної квартири мали їх син [PERSON] та онука [PERSON] в силу ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько [PERSON] помер до відкриття спадщини. У передбачений законом строк [PERSON] заява про прийняття спадщини нотаріусу не була подана. [PERSON] відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. В подальшому, після спливу строку на прийняття спадщини, [PERSON] звернувся до третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено через пропуск строку звернення з відповідною заявою. 18.11.2009 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13.05.2010 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2009 р. скасоване, а справу направлено на повторний розгляд. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.09.2010 року у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квратиру №65 в будинку №6-А по вул. Лазурній в м. Миколаєві відмовлено. Після цього до теперішнього часу [PERSON] заходи до прийняття спадщини не вживались. При цьому на теперішній час за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] підставою для реєстрації права власності стало рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2009 р. Службою у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради 30.05.2016 року до третьої Миколаївської державної нотаріальної контори направлено заяву про оформлення спадкового майна на неповнолітню [PERSON] і 11.07.2016 року одержано відмову, у тому числі через наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про належність квартиру [PERSON] Таким чином, неповнолітня [PERSON] хоча і вважається такою, що прийняла спадщину, однак оформити спадкові права на нерухоме майно не має можливості. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Представник відповідача Миколаївської міської ради не був присутнім у судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату і час розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради не був присутнім у судовому засіданні, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, треті особи [PERSON], [PERSON] не були присутніми у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили, про дату і час розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 05.07.1999 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2005 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дівчинки [PERSON] помер 03.08.1999 року. Згідно з довідкою ЖЕД-4 від 06.12.2007 року [PERSON] проживала в [INFO] разом з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є дідусем та бабусею дівчинки. 28.09.2008 року помер [PERSON], а 29.09.2008 року [PERSON], які заповіту не залишили. Розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 23.09.2008 року №372-р [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] і [PERSON] відкрилась спадщина у виді квартири [ADDRESS], яка належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.11.2004 року Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради, на праві спільної часткової власності по ? кожному. Спадкоємцями майна померлих були їх син [PERSON] та онука [PERSON] згідно ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько [PERSON], що є сином спадкодавців, помер до відкриття спадщини. [PERSON] спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини була неповнолітньою особою і вважається такою, що прийняла її в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки від спадщини не відмовлялася. [PERSON] своєчасно у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав. [PERSON] 03.11.2009 року звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно та рішенням суду від 18.11.2009 року його позов було задоволено, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], яка залишилася після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] На підставі вказаного рішення суду за [PERSON] було зареєстровано право власності на спадкове майно 10.12.2009 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 13.05.2010 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вищевказане рішення суду було скасоване. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.09.2010 року у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] відмовлено. Після цього [PERSON] інші заходи для прийняття спадщини не вживались. Таким чином, відповідно до ст. 1272 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. За змістом ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» видається нотаріусом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 05.02.2009 р. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу 106/2009, та 11.07.2016 року після смерті [PERSON] - спадкову справу №346/2016. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 11.07.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв*язку з тим, що спадкоємцем [PERSON] не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавців, за [PERSON] державою зареєстроване право власності на спадкове майно на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2009 р. Зазначене свідчить про неможливість одержання [PERSON] в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, а тому звернення до суду прокурора з вимогами про визнання, в судовому порядку, за [PERSON] права власності на квартиру за вищевказаною адресою в порядку спадкування за законом після смерті дідуся та бабусі відповідає нормам діючого законодавства. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved