Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що є власником 23/100 ід.частин будинку [ADDRESS]. Відповідач є власником інших 23/100 ід.частин будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні будинком, самовільно заселив туди невідомих людей та проводить там капітальний ремонт, позивач просила: «Постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні 23/100 ід.частин будинку [ADDRESS] шляхом передачі мені ключів від вхідних дверей житлового будинку та звільнення більшої кімнати 1-5 площею 10,6 м2. Заборонити [PERSON] без моєї згоди здійснювати капітальний ремонт 23/100 ід.ч. будинку [ADDRESS], які належать мені на праві приватної власності. 31 жовтня 2013 року у судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав, а відповідач позов не визнав, хоча визнав обставину перешкоджання позивачу у користуванні будинком. В судове засідання 29 квітня 2014 року позивач та її представник не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги свого довірителя вона підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю і просить суд відмовити в їх задоволенні. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд задовольняє позов виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 358, 391 ЦК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є власником 23/100 ід.частин будинку [ADDRESS]. Відповідач є власником інших 23/100 ід.частин вказаного будинку. Вказані обставини підтвердились в судовому засіданні витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 12, 48) та не заперечувались сторонами. Відповідач в судовому засіданні визнав ту обставину, що він перешкоджає позивачу у користуванні належною їй частиною будинку, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доведенню. Також судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19 лютого 2014 року було вирішено: «Встановити порядок користування 46/100 ід.ч. будинку [ADDRESS] та виділити у користування [PERSON] кімнату 1-5 площею 10,6 кв.м., а [PERSON] - кімнату 1-4 площею 10,2 кв.м.. Допоміжні приміщення, а саме кухню 1-1 площею 9,7 кв.м., ванну кімнату 1-2 площею4,8 кв.м., коридор 1-3 площею 4,2 кв.м. залишити у спільному користуванні» (а. с. 63-64). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про усунення перешкод у користуванні будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість і вимоги позивача про заборону [PERSON] без згоди позивача здійснювати капітальний ремонт частини будинку, що належить їм на праві спільної власності, крім кімнати 1-4 площею 10,2 кв.м., яка виділена йому у користування рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial