Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» та просить визнати недійсним кредитний договір № 06/08/2007/840-КВ/38, посилаючись на те, що 06.08.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 06/08/2007/840-КВ/38 відповідно до якого банк надавав, а позивачка отримувала грошові кошти у сумі 49817, 40 доларів США. Під час судового розгляду справи за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості по даному договору представник позивача зазначив, що кредит видавався у валюті, хоча [PERSON] індивідуальної ліцензії на отримання готівки до банку не надавала, оскільки він не вимагав, а у відповідності до чинного законодавства використання готівкової іноземної валюти на території України дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, яка надається виключно на підставі окремої постанови Правління Національного банку України. У звязку з цим позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. 20.05.2015 року представник позивача надіслав на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог в якій позовні вимоги змінив та просить визнати недійсним кредитний договір № 06/08/2007/840-КВ/38, зобовязати позивачку повернути ПАТ КБ «Надра» отримані за кредитним договором кошти у сумі 49817,40 доларів США. Представник позивача до суду надіслав заяву, якою позовні вимоги підтримує в повному та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду даної справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Копією кредитного договору № 06/08/2007/840-КВ/38 доведено, що 06.08.2007 року між сторонами був укладений даний кредитний договір відповідно до якого банк надавав, а позивачка отримала грошові кошти у сумі 49817, 40 доларів США. Відповідно до п. 3.1. Договору одним із способів надання Кредиту є видача готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті доларах США. З матеріалів позовної заяви випливає, що під час судового розгляду справи за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості по даному договору представник позивача зазначив, що кредит видавався в іноземній валюті, що відповідачем не було спростовано, та не надано будь-яких доказів. Відповідно до п. 1ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Підпунктами «в» та «г» пункту 4 статті 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» визначається, що Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, зокрема для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак відповідно до листа Національного банку України № 18-03017/35092 індивідуальні ліцензії на здійснення валютних операцій позивачці не надавались, а отже дана валютна операція з надання кредиту в іноземній валюті суперечить нормам чинного законодавства, оскільки вона здійснена без надання позивачці індивідуальної ліцензії НБУ. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.\~ Відповідно до ст. 216 ЦК України, \~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсним укладеного між сторонами договору кредиту та зобов"язанні позивачки повернути відповідачу отримане за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved