Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] у лютому 2017 року звернулася з позовом у суд про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є співвласником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований колишній чоловік її сестри [PERSON] - [PERSON] Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 20.07.2015р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно залишив спірне житло, забравши із такого свої речі, і з того часу в спірному жилому приміщенні не появляється та не приймає участі в утриманні такого, тобто більше одного року без поважних причин не проживає у спірному будинку, а тому втратив право користування таким. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що після розлучення в грудні 2015р. колишній чоловік її сестри [PERSON] - [PERSON] залишив спірний будинок, забравши із такого всі свої речі, та перейшов проживати до іншої жінки і з того часу в спірному будинку не появляється та не приймає участі в утриманні такого, хоча перешкод в користуванні цим будинком йому ніхто і ніколи не чинив. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки і свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або закону. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] та [PERSON] та що у будинку за вказаною адресою зареєстровано 11 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]/а.с.21-26, 28/. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 20.07.2015 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Також встановлено, що після розлучення у грудні 2015р. колишній чоловік сестри позивачки [PERSON] - [PERSON] добровільно залишив будинок [ADDRESS], забравши із такого свої речі, та перейшов жити до іншої жінки і з того часу у спірному будинку не проживає та не приймає участі в утриманні такого. Дане стверджується показами позивачки, свідка [PERSON], актами ЛКП „Нове" від 24.07.2016р. та від 27.03.2017р. /а.с.8, 27/. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач вже більше року не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач з грудня 2015 року не користується будинком [ADDRESS] без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України річний термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним жилим приміщення, та приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним будинком. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 225-226 ЦПК України і

Outcome: approved