Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до Берегівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про заборону вчинення дій та стягнення моральної шкоди, зазначивши, що відповідач [PERSON] є її сусідом. З 2015 року [PERSON] займається незаконною діяльністю по виготовленню виробів з металу чим забруднює навколишнє середовище, адже таку діяльність він проводить в супереч санітарним нормам. Позивач є пенсіонером за віком та часто хворію на легеневі захворювання, постійну алергію. Однак у звязку із використанням спеціальних засобів та техніки повязаної з виготовленням кованих виробів остання вже тривалий час не можу нормально спати. Повітря навколо будинку забруднене та всі фрукти у нашому дворі забруднені пилом від металу та стоїть нестерпний запах від розчинників та фарб під час фарбування металевих виробів. У звязку із цим не може вийти на подвіря погуляти із своїм онуком. На неодноразові прохання припинити свою діяльність Відповідач відмовлявся та вчиняв її коли йому було зручно працювати. На неодноразові скарги до Берегівської міської ради та відділу поліції було створено комісію, якою було здійснено замір рівня шумового навантаження та інфразвуку. За результатами комісія дійшла висновку про те, що рівень шуму на місці обстеження перевищує санітарні норми. Встановлено, що Відповідач вчиняє діяльність без дозвільних документів. На підставі висновку комісії його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП України. Крім того, відповідач своїми діями заподіяв позивачу моральні страждання, у звязку з чим вона тривалий час не може нормально спати, повітря навколо будинку забруднене та стоїть нестерпний запах від розчинників, фарб під час фарбування металевих виробів. А тому просить суд стягнути з відповідача в її користь 20 000 грн. моральної школи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали спільну заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, однак останній подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги не визнає. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає в [INFO]. Сусідом останньої є відповідач [PERSON], який мешкає в м. Берегово, вул. Бем Йожефа, 60/1. В позовній заяві позивачка стверджує, що з 2015 року відповідач [PERSON] займається незаконною діяльністю по виготовленню виробів з металу чим забруднює навколишнє середовище, адже таку діяльність він проводить в супереч санітарним нормам. На неодноразові прохання припинити свою діяльність відповідач нахабно відмовлявся та вчиняє її коли йому було зручно працювати. Встановлено, що у звязку з вищевказаними діями відповідача було створено комісію Берегівською міською радою та відділу поліції, якою було здійснено замір рівня шумового навантаження та інфразвуку. За результатами комісія дійшла висновку про те, що рівень шуму на місці обстеження перевищує санітарні норми. Крім цього, за результатами перевірки встановлено, що відповідач вчиняє діяльність без дозвільних документів та підставі висновку комісії його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП України. Постановою Берегівського районного суду від 11.04.2018 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП України та звільнено від відповідальності обмежившись усним зауваженням. Далі, постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу №41 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Берегівської міської ради від 14.08.2018 року було притягнуто відповідача до відповідальності. У відповідності до п. 3 «Правил благоустрою міста Берегово» затвердженого рішенням міської ради від 31.01.2014 року №1620 передбачено, що рівень шуму в житлових будинках не повинен перевищувати більше 40ДБА в денний час та 30ДБА в нічний час. Берегівською рай філією ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» було зафіксовано, що шум від вчинення відповідачем своєю діяльністю становить 64 ДБА та 77 ДБА, тобто перевищує встановлену норму згідно ГОСТ 12.1.036-81 «ССБТ. Шум. Допустимые уровни в жилых и общественных зданиях»; Крім цього у відповідності до п. 4.5 «ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44 передбачено, що мінімальні санітарно-захисні розриви для всіх виробничих будівель і складів, які не виділяють у навколишнє середовище шкідливих з неприємним запахом і пожежонебезпечних речовин, не створюють підвищення рівнів шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань і не вимагають під'їзних залізничних шляхів, повинні бути не менше 50 м. Згідно ст. 282 ЦК України фізична особа мас право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров'ю. Відповідно до ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека мас право вимагати її усунення від того хто її створює. Статтею 1164 ЦК України передбачено, що у разі не усунення загрози життю, здоров'ю заінтересована особа має право вимагати вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози, відшкодування заподіяної шкоди та заборони діяльності, яка створює загрозу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині заборони [PERSON] здійснювати підприємницьку діяльність по виготовленню кованих виробів на території домоволодіння в м. Берегово, вул. Бем Йожефа, 60/1, підлягає до задоволенню з огляду на встановлені вище обставини. Згідно із ч. 2 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 9 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення в користь [PERSON] моральної шкоди, оскільки нею не доведено ні прямої наявності такої, ні її розміру. На підставі викладеного,

Outcome: partial