Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стверджуючи , що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просила призначити її - [PERSON]- піклувальником неповнолітньої онуки [PERSON]. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи сповіщені, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Представник - Територіального відділу служби по справам дітей Київської рай адміністрації Одеської міської ради позов [PERSON] підтримала. Суд вислухав позивача, неповнолітню [PERSON], представника відділу служби по справам дітей, матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON](у шлюбі [PERSON]) перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2006 році - актовий запис про розірвання шлюбу №257 Київського райвідділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області. Від цього шлюбу колишнє подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] - актовий запис про народження №1002, вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану Київського рай управління юстиції м.Одеси. Позивач пояснила, що [PERSON] і [PERSON] припинили шлюбні стосунки задовго до розірвання шлюбу і перестали проживати разом. Батько [PERSON] приймав участь в утриманні дочки до досягнення нею 2-річного віку, мати [PERSON] (після другого шлюбу [PERSON]) до досягнення дівчинкою 5 річного віку. Більше 10 років утриманням і вихованням дівчинки займається вона - позивач- разом з чоловіком - дідом дівчинки. Батьки не цікавляться долею дочки і не бажають приймати участь в утриманні і вихованні дитини, вони ніколи не цікавились успіхами та досягненнями дівчинки. Саме неповнолітня [PERSON] ініціювала питання щодо позбавлення батьків батьківських прав. Київська рай адміністрація, як орган опіки та піклування 12.01.2018 року склала висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої». [PERSON] пояснила суду, що з батьком вона бачилась двічі, з матір'ю - жодного разу, тому як батьки не бажають спілкуватися з нею. Дівчинка також пояснила, що намагалась звертатися і до батька і до матері, але вони їй відповіли «вона їх не цікавить». Неповнолітня [PERSON] підтвердила, що її вихованням і утриманням постійно займаються бабуся і дід, з ними вона постійно проживає і просить позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно нею і призначити її піклувальником бабусю [PERSON]. Представник територіального відділу служби по справам дітей Київської рай адміністрації, підтримуючи позов [PERSON], пояснила, що дівчинка проживає з бабусею і дідом, які забезпечили усі належні умови для фізичного, духовного і морального розвитку дитини. [PERSON] матеріально забезпечена, має своє житло, за станом здоров'я не має протипоказань для виконання обов'язків піклувальника. Дослідивши надані до позову докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" надав такі роз»яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про умисне ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки [PERSON], 2002 року народження, оскільки протягом тривалого часу вони не проявляли відносно дитини належної турботи та уваги, не приймали участі у її вихованні та утриманні, не піклувались про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язані були це робити. Право позивачки звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України. Відповідно до положень Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов'язки (ст. 55 ЦК). На суд покладається обов'язок призначати опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування: - над фізичною особою у разі визнання її недієздатною (ч. 1 ст. 60 ЦК) (опікун); - над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК) (опікун), над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч. 4 ст. 60 ЦК) (піклувальник). Встановлення піклування над неповнолітньою особою відбувається як за згодою піклувальника так і за згодою неповнолітньої особи, наявність якої у даному випадку встановлено судом. Така згода необхідна для ефективного виконання функцій, які покладені на піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON], що дівчинка проживає з бабусею з дня народження, що позивач за станом здоров'я не має протипоказань щодо призначення її піклувальником, з правами і обов'язками піклувальника [PERSON] ознайомлена.

Outcome: approved