Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У поданій в червня 2017 року заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь КП Міське будинкоуправління заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6928,21 грн., індекс інфляції в сумі 4483,98 грн. та три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 580,18 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідач користується послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2012 року по 31 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 6928,21 грн., а тому повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. Заявою від 24 січня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути з [PERSON] на користь КП Міське будинкоуправління заборгованість за період з 01 жовтня 2012 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 6928,21 грн., індекс інфляції за період з 01 травня 2014 року по 06 лютого 2018 року в сумі 4962,03 грн., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 711,33 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач та його представник позов не визнали, пояснюючи тим, що [PERSON] не є споживачем послуг КП «Міське будинкоуправління», оскільки відповідного договору він не укладав та послуг не отримував та доказів на підтвердження цих обставин позивач не подав. З представленим позивачем розрахунком заборгованості він не згідний, у липні 2016 року кошти в сумі 1000 грн. в рахунок погашення боргу він не сплачував. Просить застосувати строки позовної давності та у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Установлено, що між КП Міське будинкоуправління та [PERSON], який проживає у [INFO], склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобовязання: КП Міське будинкоуправління - надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач - дотримуватись вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків. Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Затверджена рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів. Відповідно до укладених між КП «Міське будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м.Здолбунів Рівненської області) та підрядниками КП «Здолбунівводоканал», КП «Здолбунівкомуненергія», ТОВ «Дезінфекція», ПАТ «Рівнеобленерго» договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, дератизації, подачі електричної енергії тощо, у тому числі у будинок по вул.Л.Українки, 7 у м.Здолбунів Рівненської області, що підтверджується повідомленнями про надані послуги та проведені розрахунки. Указані обставини надання послуг підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], а сплату коштів в сумі 1000 грн. у рахунок погашення заборгованості [PERSON] через касу підприємства свідок [PERSON] Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобовязань щодо надання послуг з утримання будинку по вул.Л.Українки, 7 у м.Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не представлено. Досліджені судом докази в їх сукупності спростовують показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо ненадання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул.Л.Українки, 7 у м.Здолбунів Рівненської області. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги відповідач не вносить, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2012 року по 31 серпня 2016 утворилася заборгованість в сумі 6928,21 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. А згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції за період з 01 травня 2014 року по 06 лютого 2018 року становить 4962,03 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, 711,33 грн., правильність якого відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). З представленої позивачем картки розрахунків по комунальним платежам вбачається, що сплата нарахованих платежів здійснювалася 14 липня 2011 року в сумі 50 грн., а потім 16 вересня 2015 року та 27 жовтня 2015 року в сумі по 141,37 грн. і востаннє 27 липня 2016 року в сумі 1000 грн. Крім того, 23 травня 2017 року за заявою КП «Міське будинкоуправління» у цивільній справі №562/1591/17 судом видавався судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь стягувача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2012 року по 31 серпня 2016 року в сумі 6928 грн. 21 коп., 4331 грн. 56 коп. індексу інфляції та три проценти річних в сумі 551 грн. 55 коп. Відповідно до положень ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015\~року в справі № 6-214цс14). Сплата відповідачем коштів 16 вересня 2015 року та 27 жовтня 2015 року свідчить про переривання перебігу позовної давності, який починається заново з указаної дати, а до суду позивач звернувся 23 червня 2017 року після скасування судового наказу, тобто в межах трирічного строку, тому підстави для застосування строків позовної давності відсутні. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved