Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] 16.05.2018 року було укладено договір про споживчий кредит №2168_066, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 11000 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з умовою сплати процентів в розмірі 56% річних строком на 36 місяців. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 17.01.2019 року становить 11782,64 гривень, із яких: 9777,76 гривень - заборгованість за кредитом, 1442,02 гривень - заборгованість за процентами, 423,07 грн. - заборгованість за пенею, 5,77 грн. - три проценти річних, 34,27 грн. - витрати від інфляції. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення у зв`язку з відсутністю відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, крім того, відповідно до інформації Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 15.03.2019 року №43/21.03-2 відповідач за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання - не проживає, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; копію договору про споживчий кредит №2168_066 від 16.05.2018 року з додатками), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] 16.05.2018 року було укладено договір про споживчий кредит №021-248-К, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 11000 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з умовою сплати процентів в розмірі 56% річних строком на 36 місяців. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з долученими до позовної заяви розгорнутими розрахунками позивача, які відповідачем не оспорюються, станом на 17.01.2019 року становить 11782,64 гривень, із яких: 9777,76 гривень - заборгованість за кредитом, 1442,02 гривень - заборгованість за процентами, 423,07 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту, 99,75 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів, 5,77 грн. - три проценти річних, 34,27 грн. - витрати від інфляції. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором. У зв`язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №2168_066 від 16.05.2018 року станом на 17.01.2019 року в сумі 11782,64 гривень, із яких: 9777,76 гривень - заборгованість за кредитом, 1442,02 гривень - заборгованість за процентами, 423,07 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту, 99,75 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів, 5,77 грн. - три проценти річних, 34,27 грн. - витрати від інфляції. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved