Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], відомості про батьківство якого внесено за їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України. З відповідачем вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні доньки між ними не досягнуто, а свою усну обіцянку сплачувати аліменти на утримання дитини він не виконує, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 30% від його заробітної плати. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.10,12), у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала, але прохала стягнути аліменти з відповідача у розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки він працює без оформлення та має мінливий дохід. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.11,13,14), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.115,16), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав у розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки він офіційно не працює та має дохід від періодичної роботи в розмірі 2000 гривень щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.3), яка після припинення спільного проживання сторонами згідно довідки Солонянського професійного аграрного ліцею Дніпропетровській області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4), що підтвердили сторони і своїми письмовими заявами до суду щодо розгляду справи у їх відсутність (а.с.15,18). В судовому засіданні було встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо, але відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні доньки без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем у розмірі 500 гривень щомісячно згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.15), матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром майже відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 січня 2015 року встановлено у розмірі 1218 гривень, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved