Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду до відповідача про відшкодування 2845 грн заподіяної майнової та 20000 грн. заподіяної моральної шкоди, посилаючись на те що 12 травня 2014 року, біля 17 год. 40 хвилин, коли вона перебувала на [ADDRESS] та розмовляла з відповідачем, через незачинену хвіртку з його оселі вибігла його собака та кинулася на неї, вкусивши за руку. В результаті чого їй було заподіяно тілесні ушкодження. Після нападу собаки відповідач відвіз її в лікарню, де їй була надана медична допомога. В подальшому вона перебувала в обласній лікарні на лікуванні, перенесла ряд операцій, як по за живленню рани так і по пересадці шкіри. На даний час рана повністю не загоїлася. При зверненні до відповідача про відшкодування нанесених збитків він нереагує тому змущена звернутися до суду. Позивач та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що на лікування позивачкою були потрачені кошти в розмірі 2845 грн. Також, після отриманої травми вона перенесла не лише фізичні страждання але і моральні. Рана на даний час не загоїлася, що призводить до неможливості здійснення нормального уходу та догляду як за собою, так і за своїм недієздатним сином-інвалідом, опікуном якого вона є. До того ж вона перебуває на обліку у лікаря-невролога із діагнозом епілепсія. Після нападу собаки перенесла стрес, в результаті якого, загострилось протікання даної хвороби і почастішали приступи епілепсії. Нанесену моральну шкоду вона оцінює в 20000 грн. Просять суд позовні вимоги задовольнити, стягнути заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду і понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 12 травня 2014 рок, близько 17 години 40 хвилин [PERSON] перебуваючи біля будинку [ADDRESS], та розмовляючи з відповідачем з його домогосподарства вибігла собака, яка накинулася на неї, та вкусила за руку. В результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді скальпованої укушеної рани правого предпліччя 0,5 % (а.с.10). Після укусу собаки її було доставлено до Фастівської ЦРЛ (а.с.8) де вона перебувала на стаціонарному лікуванні по 27 травня 2014 року. З 27.05.2014 року по 20.06.2014 року вона продовжила лікування в Київській обласній клінічній лікарні з діагнозом скальпована укушена рана. Некроз кожного лоскута, де було проведено операцію по аллопластиці правого предпліччя. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; та ч.9 даної статті - фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Відповідно ч.4 ст.12 вказаного Закону передбачає, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. У відповідності з вимогами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Дослідивши матеріали цивільної справи, в тому числі матеріали перевірки заяви [PERSON] за Висновком №2160 від 03.06.2014 року дільничного інспектора Фастівського МВ УМВС України у Київській області ознак кримінального правопорушення в діях [PERSON] не встановлено, але вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП України (а.с16). Із пояснень позивача та показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що собака не перебувала на прив"язі або у закритому приміщенні, що призвело до порушення з боку відповідача, який, утримуючи собаку в своєму дворі, не дотримався Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах УРСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року, які діють на даний час, що привело до того, що собака заподіяла позивачу тілесних ушкоджень від укусу собаки. Як вбачається з наданих фіскальних чеків на купівлю медикаментів позивачем потрачено 2845 грн. Що стосується заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000 грн. суд зазначає слідуюче. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень п.5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесеному нею фізичному болю, душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому вважає за можливе стягнути на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial