Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви від 08.02.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі у розмірі 1\\3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 20 липня 2012 року по 18 жовтня 2018 року. перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , яка на даний час проживає з матір`ю. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини покладені на позивача. Батько дитини не надає регулярну матеріальну допомогу на утримання доньки, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак заперечив проти заявленого позивачем розміру аліментів, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, а тому сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі він не має змоги, з огляду на розмір доходів, які він отримує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 20 липня 2012 р. сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис №1436. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 жовтня 2018 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , 2012 р. народження. На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача, яка отримує дохід близько 3 800 гривень на місяць, та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, має постійний дохід близько 10000 гривень, є особою працездатного віку, має іншу сім`ю. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі у розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.. Оскільки суду з боку позивача не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе на утримання неповнолітньої доньки, а також зважаючи на розмір доходу, який отримує відповідач суд вважає, що розмір аліментів, пред`явлений до стягнення з відповідача, є необгрунтований і недоведений позивачем, в зв`язку з чим в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial