Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач в особі комунального підприємства Міське Будинкоуправління звернувся до суду з позовом до [PERSON], в уточненій заяві просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 6895,76 грн. за утримання будинків, споруд та прибудинкової території, 4015,19 грн. інфляційних процесів, 655,57 грн. трьох відсотків річних, що утворились за період з 01.05.2012 року по 30.06.2016 року. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач користується послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого станом на 30 червня 2016 року заборгувала 11566,52 грн. Представник позивача - КП Міське Будинкоуправління [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у письмових запереченнях, зазначили, що договір з надання житлово-комунальних послуг відсутній, вимоги позивача не обгрунтовані та безпідставні, а розмір боргу не відповідає дійсності. Просили застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, підтверджується актами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 30 грудня 2011 року, від 31 грудня 2012 року, від 31 грудня 2013 року, від 31 грудня 2014 року, від 31 грудня 2015 року, від 30 грудня 2016 року складеними в присутності представника міської ради. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, електропостачання ліфтів та їх технічне обслуговування. Рішеннями виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №99 від 28 березня 2012 року, №231 від 26 листопада 2014 року, затверджувалися подані КП «Міське будинкоуправління» розрахунки базових розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інформація про які була розміщена на офіційному веб-сайті Здолбунівської міської ради Рівненської області. З укладених між КП «Міське Будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м. Здолбунів Рівненської області) та підрядниками ПАТ «Рівнеліфт», КП «Здолбунівводокнал», КП «Здолбунівкомуненергія», КП «Здолбунівський відділ профдезінфекції», з договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з обслуговування ліфту, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, перевірки димовентканалів, тощо у тому числі у будинок по вул. Шевченка, 202 у м. Здолбунів Рівненської області також у матеріалах справи містяться довідки про розрахунок КП «Міське Будинкоуправління» з підрядчиками згідно заключних договорів. Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобовязань щодо надання послуг з утримання будинку по вул. Шевченка, 202 у м. Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не представлено, а згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (а КП «Міське будинкоуправління» в силу загальних норм, які регулюють зобовязальні правовідносини, є кредитором по відношенню до відповідача, як боржника) на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення,\~подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.\~\~Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 21.01.2015 року (Справа №6-214цс14), Як встановлено судом, позивач 20.04.2015 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, а тому в силу наведеної вище норми\~ст.264 ЦК України\~та висновку Верховного Суду України, перервав перебіг позовної давності, який з цього часу підлягає обчисленню заново. Отже, враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача [PERSON] на користь КП «Міське Будинкоуправління» підлягає заборгованість за вказані послуги за період з 01 травня 2012 року по 30 червня 2016 року включно в розмірі 11566 грн. 52 коп. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення\~ у дохід держави судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 261, 509,\~526,\~610, 625 ЦК України\~та

Outcome: approved