Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було припинено 07 листопада 2000 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, ніяких відносин з відповідачем не підтримують, у тому числі відсутній зв'язок відповідача як батька з дитиною. Відповідач не приймає участі у вихованні спільного сина, його матеріальному забезпеченні, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, про його здоров'я та добробут. На даний час [PERSON] підріс, активно займається спортом, а тому виникають проблеми із його здоров'ям, відтак він потребує професійного медичного профілактичного огляду та оздоровлення, який кваліфіковані ший саме за межами нашої країни, може забезпечити своїй дитині різнобічний культурно-освітній розвиток. Однак позивачка не може отримати згоди на поїздки за кордон, оскільки не підтримує з відповідачем будь-яких відносин, а за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] відсутній і його місце перебування на даний час не відоме. Вказує, що син навчається у вищому навчальному закладі I рівня акредитації за спеціальністю «Будівництво та експлуатація будівель і споруд», за державним замовленням, термін навчання до 30 червня 2018 року. В смт. Турбів [PERSON] має нерухомість, тобто є матеріально забезпеченою, тому такі візити сина за кордон носитимуть тимчасовий характер. Позивач просить надати дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди батька та на надання дозволу на виготовлення проїзного документу. В судовому засіданні позивачка позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, за місцем проживання відсутній. Враховуючи положення ст 169 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у порядку визначеному ст.ст.224-226 ЦПК України здійснюючи заочний розгляд даної справи Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2000 року до 03.06.2004 року. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Син проживає з позивачкою, про що надана довідка від 12 вересня 2014 року за № 1881 видана виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області. Згідно з довідкою від 04 вересня 2014 року за № 563 [PERSON], навчається у Вінницькому коледжі будівництва і артури КНУБА, вищому навчальному закладі I рівня акредитації за спеціальністю 5.06010101 «Будівництво та експлуатація будівель та споруд» на I курсі в групі 11 Б-2. Навчається за державним замовленням, отримує стипендію, дата закінчення коледжу 30 червня 2018 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року , встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вище зазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позову.

Outcome: approved