Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Представник позивач [PERSON] - [PERSON] 18 травня 2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай ) у землях колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Котовського», Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, с. Землянки Глобинського району Полтавської області, розміром 3,97 умовних кадастрових гектари, вартістю 153107,88 грн. (з урахування коефіцієнтів індексації 4,7964 та 1,756). Мотивував тим, що позивач була членом колгоспу "ім. Котовського", село Землянки Глобинського району Полтавської області. ЇЇ прізвище включене до списку громадян - членів КСП "ім. Котовського", які мають право на земельну частку (пай), що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та сертифікату на право на земельну частку (пай).Державний акт на право колективної власності на землю КСП "ім. Котовського» отримано 6 вересня1995 року серія ПЛ-19 за №7. Позивачу видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 02.08.1996 року в розмірі 3,97 умовних кадастрових гектарів в межах Землянківської сільської ради Глобинського району, вартістю 153107,88 грн. в спільній частковій власності членів названого КСП.Сертифікат на право земельної частки (пай) було втрачено. Про втрату сертифікату було зроблено оголошення в газету, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Таким чином, позивач позбавлений правовстановлюючого документу на землю і змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують . Представник відповідача - Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з»явився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу без їх участі. Заперечення на позов не направив. Представник відповідача - Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, представники третіх осіб - Глобинського районного управління юстиції в Полтавській області, відділу держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Судом встановлено, що на ім'я позивача згідно рішення Глобинської районної державної адміністрації від 2 серпня 1996 року №399 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в розмірі 3,97 в умовних кадастрових гектарах на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «ім. Котовського», однак вказаний сертифікат позивачем було втрачено, про що позивачем подано оголошення в місцевій пресі. Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області довідкою від 21 квітня 2016 року підтвердив, що такий сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,97 в умовних кадастрових гектарах на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області дійсно видавався на ім'я [PERSON], грошова оцінка земельної ділянки становить 153107,88 грн. (з урахуванням коефіцієнта індексації 4,7964 та 1,756) Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20.02.1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Відновлення втрачених сертифікатів проводиться тими ж органами, що їх видали. Однак на даний час немає можливості видачі нового сертифікату замість втраченого. Відповідно до п.17 Розділу 10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проте, через втрату сертифіката позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому паєм. Згідно ч.2 ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди в усіх необхідних випадках мають застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на викладене позов задовольняється повністю. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що сертифікат, виданий на ім'я позивача був втрачений, тому відповідно до ст.392 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved