Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи позов тим, що відповідно до Кредитного договору № 014/26/1175 від 14.02.2007 р. (далі - Кредитний договір), ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано громадянці [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000,00 доларів США на строк до 14.02.2017 року із сплатою 14% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору між Кредитором [PERSON] укладено Договір іпотеки від 15.02.2007р. згідно якого виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: житловий будинок, загальною площею 114,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], на земельній ділянці 662 кв.м належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. 17.05.2002 року за №796, зареєстрованого Херсонським бюро технічної інвентаризації за №3677. Відповідно до п. 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим або Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми, переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату суми кредиту, відсотків за його користування, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат для утримання та реалізації предмета іпотеки. На підставі п. 6.2. вищевказаного Договору Позивач, як Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 6.1. зазначено, що у разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього Договору Іпотекодержатель (Позивач) надсилає Іпотекодавцю (Відповідачу) письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.06.2009 року у справі №2-1748/09 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто заборгованість 27432,26 доларів США та відповідні судові витрати по Кредитному договору №014/26/1175 від 14.02.2007 р. Однак, рішення суду не виконано, тому Позичальнику продовжують нараховуватись відсотки та пеня за порушення графіку та сплату відсотків. 22.08.2017 року Банк надіслав відповідачу письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак вимога залишена відповідачем без задоволення. Просить суд у рахунок погашення заборгованості у сумі 277 879,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 7 198 824,07 гривень за Кредитним договором № 014/26/1175 від 14.02.2007 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: Житловий будинок, загальною площею 114,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. [ADDRESS], на земельній ділянці 662 кв.м, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. 17.05.2002 року за №796, зареєстрованого Херсонським бюро технічної інвентаризації за №3677 - шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не неодноразові виклики не з'являвся, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать неодноразові поштові повідомлення, та оголошення суду. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 014/26/1175 від 14.02.2007 р. (далі - Кредитний договір), ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано громадянці [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000,00 доларів США на строк до 14.02.2017 року із сплатою 14% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору між Кредитором [PERSON] укладено Договір іпотеки від 15.02.2007р. згідно якого виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: житловий будинок, загальною площею 114,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], на земельній ділянці 662 кв.м. належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. 17.05.2002 року за №796, зареєстрованого Херсонським бюро технічної інвентаризації за №3677. Відповідно до п. 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим або Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми, переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату суми кредиту, відсотків за його користування, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат для утримання та реалізації предмета іпотеки. На підставі п. 6.2. вищевказаного Договору Позивач, як Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 6.1. зазначено, що у разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього Договору Іпотекодержатель (Позивач) надсилає Іпотекодавцю (Відповідачу) письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.06.2009 року у справі №2-1748/09 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто заборгованість 27432,26 доларів США та відповідні судові витрати по Кредитному договору №014/26/1175 від 14.02.2007 р. Однак, рішення суду не виконано, тому Позичальнику продовжують нараховуватись відсотки та пеня за порушення графіку та сплату відсотків. 22.08.2017 року Банк надіслав відповідачу письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак вимога залишена відповідачем без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належим чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.4. Договору Іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим або Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет Іпотеки, реалізувати його за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до умов ст. 38 Закону України "Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Разом з тим суд не погоджується із розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № 014/26/1175 від 14.02.2007 р. наданим позивачем, згідно якого сума заборгованості складає 277 879,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 7 198 824,07 гривень (курс 1долар = 25,90 грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом 21436,61 Доларів США, сума заборгованості по відсоткам 27598,42 Доларів США, заборгованість по пені 228844,80 доларів США з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» яка встановлює особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, споживач, який порушив своє зобов'язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов'язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов'язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Враховуючи вищенаведене, в силу ч.3 ст. 551 ЦК України, суд зменшує розмір нарахованої пені за договором № 014/26/1175 від 14.02.2007 р. до розміру який складає половину суми отриманого відповідачем кредиту тобто до 12500 Доларів США. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із корегуванням заборгованості за кредитним договором у сторону зменшення, а саме: сума заборгованості за кредитом 21436,61 Доларів США, сума заборгованості по відсоткам 27598,42 Доларів США, заборгованість по пені 12500 доларів США, а всього 61535,03 Доларів США, що в еквіваленті по визначеному позивачем курсу НБУ (1долар = 25,90 грн.) становить 1593757,27 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial