Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2020 року згідно з договором №20/33 відповідачу [PERSON] надано кредит на загальну суму 7 000 грн. строком на 24 місяці. \~З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором укладено договір поруки від 21.04.2020 року, згідно з яким відповідач [PERSON] як поручитель зобов`язалася солідарно відповідати перед кредитом за виконання зобов`язань що виникли з умов кредитного договору від 21.04.2020 року, укладеного між кредитором та позичальником. позичальника.\~Відповідно до п. 2.4. кредитного договору позичальник зобов`язувався здійснювати платежі згідно з графіком. Однак, відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 12.07.2021 року позивачем визначена в сумі 7\~952,91 грн. з яких: 6\~692,58 грн.\~- залишок основного боргу; 1\~260,33 грн. - \~відсотки за користування кредитом. Оскільки в добровільному порядку відповідачі погасити борг не бажають, на письмове попередження від 10.06.2021 року не відреагували, тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] 06.10.2021 року електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити її участі (а.с.29). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ними судових повісток-викликів, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили, не звернулися із заявами про розгляд справи в їх відсутності та не подали відзив на позов. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (кредитор) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 21.04.2020 року між кредитною спілкою «Івано-Франківська» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №20/33, згідно з яким останній надано кредит в сумі 7 000 грн. строком на 24 місяці, з 21.04.2020 року по 21.04.2022 року (а.с. 5-8). Згідно з п. 3.1, 3.3, 4.1 вказаного договору передбаченого, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 58 % річних. Розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється графіком платежів, який відповідає умовам, зазначеним у п. 2.8 цього договору (кредит надається на умові періодичної сплати процентів і періодичної сплати рівних часток основної суми кредиту, які розраховуються шляхом ділення загальної суми наданого кредиту на кількість періодів користування кредитом. Зобов`язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою. В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №20/33 від 21.04.2020 року між КС «Івано-Франківська» та відповідачем [PERSON] як поручителем укладено договір поруки від 21.04.2020 року, згідно з умовами якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань позичальника [PERSON] , які виникають з договору про споживчий кредит №20/33 від 21.04.2020 року, укладеного між кредитором і позичальником (а.с.10). Відповідно до п.3.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання позичальником усіх зобов`язань за основним договором у сумі, що дорівнює 7\~000 грн., а також за відшкодування кредитодавцю процентів за користування кредитом. Згідно з графіком платежів (додаток до договору про споживчий кредит № 20/33 від 21.04.2020 року), за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визначено дати платежу з 21.04.2020 року до 21.04.2022 року, кредит в сумі 7 000 грн., визначено щомісячні платежі за вказані періоди в загальній сумі 7 000 грн., а також проценти за вказані періоди в сумі 4\~234,24 грн. (а.с. 9). Позивачем вказано, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12.07.2021 року становить 7\~952,91 грн. з яких: 6\~692,58 грн.\~- залишок основного боргу; 1\~260,33 грн. - \~відсотки за користування кредитом (а.с. 4). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимог ст.ст.\~553,\~554 ЦК України\~поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржника. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи встановлено, що позивачем на адресу відповідачів направлялось письмове попередження (досудова вимога) про дострокове повернення боргу (а.с. 11), однак, враховуючи подальше пред`явлення позову, заборгованість в добровільному порядку не погашена. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачі суду не надали, а також не подали будь-яких доказів на спростування наданого кредитною спілкою розрахунку заборгованості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачі добровільно не виконують своїх кредитних зобов`язань. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 270 грн., що стверджується платіжним дорученням від 12.07.2021 року (а.с. 3). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 207, 509, 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved