Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплати наданих послуг з теплопостачаненя за період з 01.06.2008 року по 01.01.2014 року з у розмірі 11506,85 грн. з яких: 11113,67 сума основного боргу, 322,86 грн. -3% річних, 70,32 грн. - індекс інфляції та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 11750,45 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що відповідачами сплата послуг проводиться не регулярно та не у повному обсязі, у зв'язку з чим в них виникла заборгованість. Просила стягнути заборгованість примусово у повному обсязі, з урахуванням 3% річних, індексу інфляції, та судовий збір. Представник позивача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги не обґрунтованими, при цьому зазначав, що з 2008 року до сьогоднішнього моменту позивач свої послуги по постачанню гарячої води не надає, у зв'язку з чим відповідач не одноразово звертався до управління ЖЕК, районної ради народних депутатів, Донецького міського голови. Також вказував, що розрахунок позивача заборгованості не співпадає з наданими АТ «Ощадний банк України» сумами боргу, що також дає підстави вважати вищезазначений розрахунок необґрунтованим. У зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того надав до суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судовому засідання повністю підтримав позицію свого представника, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити без його участі, у зв'язку з тяжким станом здоров'я, просив у задоволенні позову відмовити. Суд перевіривши матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за адресою вул. Карпинського, б. 25, кв. 156 у м. Донецьку, згідно виписки з особового рахунку абонентського відділу Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» від 28.11.2013 року прописані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. В період мешкання за вищезгаданою адресою боржники користувались послугами позивача з теплопостачання та гарячого водопостачання, оплату яких здійснювали несвоєчасно та не в повному обсязі. Згідно до ст. ст. 64, 67, 68, 156 ЖК України та ст. ст. 525, 526, 639 ЦК України, відповідно до правил яких, оплата за наданні комунальні послуги, нараховується по затверджених тарифах, крім квартплати, щомісяця, і підлягає оплаті наймачем (або власником) квартири і членами його родини, які несуть такі самі обов'язки як і наймач (або власник), тобто несуть солідарну відповідальність, а у разі несплати цих послуг, виникла заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а також вимог інших актів цивільного законодавства України, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Правовідносини між сторонами оформлювалися шляхом видачі розрахункової книжки та відкриттям на ім'я боржників особового рахунку. Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин щодо надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання до квартири відповідачів є сам позивач, як виробник послуг, КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» - виконавець послуг. Відносини між ККП «Донецькміськтепломережа» та КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» врегульовані договором, за яким ККП «Донецькміськтепломережа» надане право самостійно вести облік оплати за надані послуги, безпосередньо стягувати плату за надані послуги з квартиронаймачів. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування за користування послугами з теплопостачання здійснюється згідно з затвердженими, у встановленому законом порядку, тарифами. Згідно з рішенням Донецької міської ради №23/19 від 19.09.08 р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги» тариф на опалення 1 м.кв. опалювальної площі з 01.10.2008 р. складає 3,03 грн./місяць; з 01.11.2008 р. - 3,10 грн./місяць; з 01.12.2008 р. - 3,16 грн./місяць; на гаряче водопостачання з 01.10.2008 р. 44,80 грн. з особи в місяць (14,02 грн. за 1 куб.м.), з 01.11.2008 р. - 45,70 грн. з особи в місяць (14,30 грн. за 1 куб.м.), з 01.12.2008 р. - 46,59 грн. з особи в місяць (14,58 грн. за 1 куб. м.). Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з рішенням Донецької міської ради №4/22 від 25.02.2011 р. «О нормах споживання теплової енергії» з 01.03.2011 р. тариф на опалення за 1 м.кв. опалювальної площі складає 3,48 грн./ місяць, (1 Гкал - 265,55 грн.); на гаряче водопостачання 53,48 грн. з особи в місяць (17,58 грн. за 1 куб.м). Так на протязі всього часу мешкання у вищевказаній квартирі, відповідачі користувалися послугами позивача, але оплату за отримані послуги здійснювали не своєчасно та не в повному обсязі. Відповідно до ст. 251 ч. 1 ЦК України - строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно до ст. 251 ч. 3 ЦК України строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 256 ч. 1 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 263 ЦК України встановлено вичерпаний перелік підстав припинення перебігу позовної давності, до якого не відноситься звернення до суду в наказному провадженні. Будь-яких інших підстав для поновлення строку на звернення до суду позивачем не наведено та не доведено. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості починаючи з 01.06.2008 року, тому в частині позовних вимог стягнення боргу з 01.06.2008 р. по 01.01.2011 року судом відмовляється у зв'язку з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку звернення до суду. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем відповідачам послуг задовольняються судом за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року. При цьому судом не береться до уваги посилання представника відповідача, щодо не надання або не належного надання позивачем послуг з гарячого водопостачання, оскільки належних та допустимих доказів не підтвердження зазначеного факту відповідачем та його представником не надано. Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов2язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 року №9, роз'яснено конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом та роз'яснено зобов'язання суду забезпечити всім учасникам рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Поряд із цим він може запропонувати позивачеві чи відповідачеві подати додаткові докази, а в разі, коли сторони не в змозі їх зібрати, а без них правильно вирішити справу не можливо, - за клопотанням сторін сам витребувати такі докази. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, не існуючим, чи навпаки, як це має місце при використання презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. При цьому судом не приймається в якості належного доказу звернення відповідача, щодо відсутності гарячого водопостачання, на які він посилався у своїх заперечення, оскільки зазначені заяви не підтверджують факт не надання або не належного надання позивачем послуг з гарячого водопостачання. Крім того, відповідачем не надано до суду доказів, щодо звернення до позивача з проханнями перерахувати розмір плати за житлово-комунальні послуги в разі ненадання послуг або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, що передбачено ст. 21 ч. 2 п. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV. Відповідно до 652 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі оплату нарахувань за теплопостачання здійснювали несвоєчасно, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню за період часу з 01.11.2011 року до 01.01.2014 року в сумі 5242,77 грн. Таким чином, позов в цій частині позовних вимог частково підлягає задоволенню. Відповідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з теплопостачання та гаряче водопостачання, становить з 01.11.2011 року по 01.01.2014 року. За розрахунком сума трьох процентів річних за час прострочення повернення заборгованості за цей час склала 5242,77 грн. * 3/100/365 * 1095 днів = 471,85 грн. Індекс інфляції становить 5242,77 грн. * (104,60% * 99,80% * 100,50%) / 100% =55,01 грн. Таким чином, з урахуванням наведеного, в цій частині позовні вимоги, також визнаються судом законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, в частині задоволених позовних вимог зі стягнення боргу. А в цілому позов задовольняється судом частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема інваліди І та ІІ груп. А матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом І групи та підлягає звільненню від сплати судового збору. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в частині задоволених вимог у розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial