Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати припиненим кредитний договір від 18.12.2007, укладений між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк», а також просять визнати припиненим договір іпотеки від 18.12.2007, укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , та [PERSON] . Свої вимоги мотивують тим, що 04.04.2013 було винесено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 625104,68 грн. Після отримання рішення про дострокове погашення заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з позивача [PERSON] відсотків за кредитним договором. Позивачі вважають, що договір припинений 04.04.2013, а строк протягом якого відповідач міг звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням сплив 04.04.2016. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 18 грудня 2007 року між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 11271153000 (далі - кредитний договір), згідно якого АКБ «УкрСиббанк» надав позивачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 397000.00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 13.90% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18 грудня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк», позивачем [PERSON] та [PERSON] (далі - позивач 1) був укладений договір іпотеки № 73058 (далі - договір Іпотеки). Згідно п. 1.1 договору Іпотеку позивачі передали в іпотеку АКБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . 04 червня 2013 року позивач [PERSON] уклала шлюб, у зв`язку з чим відбулась зміні її прізвища з [PERSON] 08 грудня 2011 року між АКБ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АКБ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, в тому числі і за Кредитним договором. 16 січня 2018 року через електронний аукціон права вимоги за Кредитним договором було продано ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» (далі - Відповідач), що підтверджується протоколом № UA-EA-2017-11-21-00461-а. На підставі зазначеного протоколу 13 лютого 2018 року між АТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір № 211/К купівлі - продажу майнових прав за Кредитним договором. 04 квітня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким було задоволено позов АТ «Дельта Банк» та стягнуто з позивача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором (справа № 756/2078/13-ц) в розмірі 625104,68 грн. Позивач стверджує, що після отримання рішення суду про дострокове погашення всієї заборгованості Кредитний договір припинив свою дію, а відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з позивача [PERSON] відсотків за кредитним договором. Вказані висновки викладені Верховним Судом у справі №564/2199/15-ц провадження №61-2404св18, постанова від 14 лютого 2018 року. В п. 1 ч.1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Позивач вказує, що основне зобов`язання за Кредитним договором було припинено 04 квітня 2013 року у зв`язку з достроковим стягненням успіх платежів за Кредитним договором шляхом отримання рішення Оболонського районного суду м. Києва. Таким чином договір іпотеки був припинений 04 квітня 2013 року, разом з припиненням основного зобов`язання за Кредитним договором. Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Кондаков А.Г. у судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Судом на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини. Між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №11271153000 від 18.12.07, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 397000,00 грн. з розрахунку 13,90 % річних на строк з 18.12.07 по 18.12.14. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08.12.11 було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта банк» набув права вимоги по кредитному договору. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/2078/13-ц від 04.04.2013 ухвалено стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 625104,68 грн. та судові витрати в розмірі 3441,00 грн., а всього 628545 (шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 68 коп. 13.02.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» укладено Договір № 211/К купівлі - продажу майнових прав, за умовами зазначеного договору банк відступив ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №1127115300 від 18.12.2007, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Того ж дня за Договором відступлення прав від 13.02.2018 за договором іпотеки № 73058, посвідченим 18.12.2007 приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим №2982 ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» набуло прав вимоги за договором іпотеки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої ЦК України. Норми даної глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодацем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зммістом зобов"язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ухвалення рішення суду про стягнення боргу не призводить до припинення зобов`язань за кредитним договором, положення Цивільного кодексу України не містить норм про припинення зобов`язань та звільнення боржника від обов`язку повернення суми боргу внаслідок ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості. Пунктом 7.7 Кредитного договору сторони погодили, що строк даного договору встановлюється з дати його укладення до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування. Умовами п. 6.1 Договору іпотеки сторони погодили, що договір діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобов`язань за договором, що обумовлюють основне зобов`язання. Положення кредитного договору не містять вказівки на припинення зобов`язання та/або самого кредитного договору. Обставин, які б свідчили про припинення кредитного договоу, визначених законом, судом також встановлено не було, оскільки зобов`язання за цим договором не виконані. Отже, в даному випадку, зобов`язання може бути припинено виключено у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином у відповідності до ст. 599 ЦК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Крім того, Верховний суд у своїй постанові від 07.03.2018 по справі №305/1293/16-ц, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для судів, вказує, що наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином чи виконано із простроченням, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов`язання в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Обставин, які б свідчили про припинення іпотеки судом не встановлено. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивачі не довела обставини, на які посилалися, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. З викладеного,

Outcome: dismissed