Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просили стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 277,95 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 березня 2017 року по вул. Старовокзальна, 9-А в м. Києві, відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тойота», держ. номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль марки «Тойота», держ. номер [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3382325 від 26.08.2016 року. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3382325 на підставі страхового акту № 3511/10 від 24.03.2017 року, позивач відшкодував своєму Страхувальнику суму у розмірі 47 282,22 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14/03/17 від 23.03.2017 року та рахунку № ВдиС - 0009572 від 15.03.2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача, в свою чергу, була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0576643. АТ «СК «АХА Страхування», відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитку за вищевказаним страховим випадком у розмірі 37 004,27 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає: 47 282,22 грн. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» своєму страхувальнику) - 37 004,27 грн. (сума, відшкодована АТ «СК «АХА Страхування») = 10 277,95 грн. Позивач звертався до відповідача з листом з проханням у добровільному порядку сплатити суму спаленого страхового відшкодування, який залишено без задоволення. Тому позивач просив стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування в розмірі 10 277,95 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки, заперечень на позов від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 07 березня 2017 року о 10:20 год., в м. Києві по вул. Старовокзальна, 9-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та автомобіля марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало те, що відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], що призвело до зіткнення та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с.а.с. 6-7). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER], який на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано у ПрАТ «УАСК «АСКА» згідно договору страхування транспортного засобу № 3382325 від 26.08.2016 року (а.с. 8-16). Відповідно до звіту № 14/03/17 від 23 березня 2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], складає 40 619,98 грн. (а.с.а.с. 19-31). На підставі розрахунку страхового відшкодування (а.с. 17), страхового акту № 3511/10 від 24.03.2017 року (а.с. 18), звіту № 14/03/17 від 23 березня 2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (а.с.а.с. 19-31), та рахунку №ВдиС - 0009572 від 15.03.2017 року (а.с.а.с. 32-33), ПрАТ «УАСК «АСКА» прийняло рішення про визнання події страховим випадком та виплатило Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 47 282,22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 100404 від 12.04.2017 року , № 7018 від 13.04.2017 року, № 7018 від 18.04.2017 року року (а.с.а.с. 39, 40, 41). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача - власника транспортного засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0576643.

Outcome: approved