Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернулася до суду з названим позовом , в якому вказує , що 30 березня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні , добровільної згоди про утримання сина вони між собою не досягли. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання її у розмірі 500 ( п'ятсот) грн., починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримала та просила суд позов задоволити. Відповідач вимоги позивача визнав, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 березня 2012 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області , актовий запис № 88 ( а.с.3) . Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.4). Син [PERSON] перебуває на утриманні позивача. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, додаткових джерел доходів не має, на що вказує довідка Управління соціального захисту населення Володарської РДА № 59 від 04.02.2014 року ( а.с.10). Позивач в судовому засіданні вказала , що з травня 2013 року вона разом з дитиною проживає окремо від відповідача , в іншому населеному пункті , син перебуває повністю на її утриманні, відповідач матеріально не допомагає . Добровільної угоди про утримання сина вони між собою не досягли. Окрім того, судом встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення дитиною трьохрічного віку і ставить питання про стягнення аліментів на її утримання щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач ствердив пояснення позивача та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Вимоги позивача не суперечать чинному законодавству, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Окрім того, відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років . Отже вимоги позивача в цій частині є такими , що базуються на законі. Встановлені судом обставини справи вказують, що відповідач по справі є працездатного віку, на даний час не працює . Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, тому суд кошти на утримання їх сина (аліменти) присуджує відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення суд бере до уваги вимоги ст.7 Закону України „ Про державний бюджет на 2014 рік " якою встановлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць : дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1218 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 грн.; працездатних осіб: з 1 січня - 1218 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 949 грн. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених вище підстав суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги у повному обсязі та призначити стягнення у твердій грошовій сумі , як того просить позивач по справі . Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved