Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2017 року. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] відмовлявся в добровільному порядку надавати кошти на утримання їх спільної доньки [PERSON], вона звернулась до суду для стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2017 року і до досягнення донькою повноліття. Допомогу на утримання дитини відповідач надає виключно в примусовому порядку, мотивуючи нібито мінімальною заробітною платою та хронічним захворюванням дихальних шляхів. Оскільки дитина частково позбавлена батьківського виховання, проживає в неповній сім"ї, вона прикладає всі зусилля для того, щоб матеріально утримувати та піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Намагається оздоровлювати доньку на березі моря, як в Україні, так і за кордоном. Їх донька [PERSON] часто хворіє на вірусні, простудні та захворювання дихальних шляхів, для профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини в сонячному середовищі та на морі. 19 січня 2018 року з метою оздоровлення дитини, нею було укладено договір на туристичне обслуговування з ПП «Мадагаскар Тур Тревел Україна», відповідно до якого вони з донькою відпочивали в країні Египет в період з 18.04.2018 року по 28.04.2018 року. Дозвіл на виїзд дитини за кордон був наданий за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2017 року. Не надавши жодної добровільної матеріальної допомоги для оздоровлення та відпочину доньки, відповідач чинив їй перешкоди, внаслідок чого була змушена, звертатись за юридичною допомогою, витрачати час та кошти. Кошти в сумі 9870 гривень витрачені на відпочинок доньки [PERSON] вважає додатковими витратами направленими на покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, і такими, що мають оплачуватись батьками порівну, тому звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15 серпня 2018 року на 14-30 год. в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в сумі 4785 грн. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали відзив на позов в якому вказували, що обґрунтування і докази на які посилається позивач не відповідають приписам ст.ст. 77, 78 ЦПК України, а вимоги останньої щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання малолітньої доньки викликані не особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а у зв'язку з одноосібним бажанням [PERSON] провести її відпочинок у Єгипті, тому вважають даний позов безпідставним. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі по 27.07.2017 року, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.07.2017 року розжовано (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою (а.с.9). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2017 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.12). Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. При цьому додатковими витратами позивач зазначає витрати витрачені на відпочинок до країни Єгипет, на покращення стану здоров'я дитини, фізичного, духовного та морального розвитку. Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на відпочинок дитини не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини. Що підтверджується і правовою позицією Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У позовній заяві позивачем не надано доказів, що підтверджують необхідність виїзду дитини закордон у зв'язку із особливими обставинами. Метою виїзду до країни Єгипет, як зазначено позивачем було - оздоровлення дитини, а на підтвердження надано договір № 1235068 від 19.01.2018 року на туристичне обслуговування, укладений між ПП «Мадагаскар Тур Тревел Україна» та [PERSON], в якому окрім обов'язку надання туристичних послуг позивачу, відсутні будь-які відомості щодо порядку надання, характеру та розрахунок вартості послуг з оздоровлення дітей. Разом з тим, позивач посилаючись на сплату нею 9870 гривень вартості туристичних послуг згідно з Договором, укладеним з ПП «Мадагаскар Тур Тревел Україна», яке є туристичним агентом - посередником між замовником послуги та її отримувачем, не надала жодних доказів отримання послуг з оздоровлення дитини у готелі в Єгипті, у тому числі й факту перебування саме у цьому готелі, вартості (калькуляції) отриманих послуг, медичного страхування, перельоту та підстав обрання саме цього місця для відпочинку. Більш того, готель ТІА HEIHTS MAKADI BAY AQUA PARK 5* є закладом призначеним для проживання туристів і не відноситься до закладів з оздоровлення та відпочинку дітей у розумінні п. 1 Постанови КМУ від 28 квітня 2009 р. № 422. Також, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про необхідність спрямування цих додаткових витрат саме на лікування, оздоровлення (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо), наприклад, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво). До матеріалів справи позивачем додано копію медичної довідки від 15.06.2018 року, виданої КНП «П'ятий Черкаський Міський Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги Педіатрична Амбулаторія» вже після приїзду з країни Єгипет, з якої вбачається, що [PERSON] страждає респіраторними хворобами, проте не зазначено періоди хвороби, діагноз лікарські призначення, будь-які рекомендації стосовно необхідності вивозу дитини за кордон у зв'язку зі станом її здоров'я. Проте Вищевказаний доказ не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки останній не відповідає формам (079-1/о, 079/о) медичного документа, затверджених наказами МОЗ України: наказ №730, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.11.2006 року за № 1203/13077 «Про затвердження форми первинної облікової документації 079-1/о та порядку видачі форми «Медична довідка про стан здоров'я дитини, яка виїжджає за кордон на відпочинок та оздоровлення»; наказ № 435, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2013 р. за № 990/23522 «Про затвердження форм первинної облікової документації щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я, які надають амбулаторно- поліклінічну та стаціонарну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форми власності», якими затверджено інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 079/о «Медична довідка на дитину, яка від'їжджає в дитячий заклад оздоровлення та відпочинку». Водночас слід зазначити, що для оздоровлення та відпочинку дітей можуть використовуватися санаторно-курортні заклади, пансіонати, бази відпочинку, санаторії-профілакторії, оздоровчі комплекси підприємств, установ та організацій, професійних спілок за умови надання зазначеними закладами послуг з оздоровлення та відпочинку відповідно до державних соціальних стандартів оздоровлення та відпочинку дітей. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Жодних доказів обов'язкового виїзду дитини за кордон, з метою оздоровлення позивачем не надано. Більше того, відповідач аліменти сплачує регулярно, заборгованості не має, що підтверджується довідкою державного виконавця. Крім сплати аліментів купує дитині одяг, взуття та іграшки, що підтверджено квитанціями про оплату, тобто прийняв участь у додаткових витратах на утримання дитини. Відповідно, з урахуванням наведених мотивів, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed