Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2011року, шлюб зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] народження. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з березня 2014року вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що відповідач не піклувався про нормальні сімейні відносини, зловживав спиртними напоями, додому приходив у нетверезому стані, провокував сварки, чим створював нестерпні умови для життя. Також позивачка вказує, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття любові та поваги, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Крім того, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, й до досягнення донькою - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач не надає коштів на утримання малолітньої доньки, вихованням не займається, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач про час та місце судове засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, а також зазначив, що позов визнає частково, проти розірвання шлюбу не заперечує, однак згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, 18 листопада 2011року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1239 від 18 листопада 2011 року (а.с. 4). Від даного шлюбу, [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2171 від 14 березня 2012 року (а.с. 5). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх донька - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З акту про проживання від 22.10.2014року за №54 вбачається, що малолітня - [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON], [INFO] народження, за адресою: [ADDRESS], з квітня 2014року по теперішній час, без реєстрації (а.с. 12). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду позивачкою не надано доказів щодо можливості виплати [PERSON] аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі - 1 500,00грн. щомісячно. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов'язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO] народження, на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2014року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243, 60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial