Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2012 року по 31.06.2014 року в розмірі 21 085,89 грн. Посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності № 2342-С/К1 від 18 грудня 2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у якій є зареєстрованим та проживає. Також позивач зазначає, що між позивачем і відповідачем 12.05.2011 року укладено договір про надання житлово-комунальних послуг № 6/42, відповідно до якого відповідач зобов'язувався перераховувати кошти за надані житлово-комунальні послуги неа рахунок позивача кожного місяця у строк до 20 числа кожного місяця. Проте відповідач не сплачує своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість за період з 01.02.2012 року по 31.06.2014 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача також судовий збір в сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомленний належним чином, про причини його неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно частини 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суд з вимого про видачу судового наказу, який відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2014 року було скасовано. Таким чином позивач звернувся до суду з позовною заявою з дотриманням порядку встановленого ст.118 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки і правовідносини сторін, що виникли, та які полягають у праві позивача вимагати від відповідача оплати займаного жилого приміщення та оплати наданих комунальних послуг та обов`язку відповідача сплачувати вказані платежі. Судом встановлено, що відповідач відповідно до Свідоцтва про право власності № 2342-С/К1 від 18 грудня 2006 року, виданого Київською міською державною адміністрацією [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у якій є зареєстрований та проживає. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем 12.05.2011 року укладено договір про надання житлово-комунальних послуг № 6/42, відповідно до якого відповідач зобов'язувався перераховувати кошти за надані житлово-комунальні послуги неа рахунок позивача кожного місяця у строк до 20 числа кожного місяця. Проте відповідач не сплачує своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість за період з 01.02.2012 року по 31.06.2014 року. В підтвердження розміру заборгованості відповідача позивач послається на бухгалтерський розрахунок суми боргу. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно із термінами вживаними цим законом споживачем житлово-комунальних послуг є - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів встановлено, що договіром є - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). При цьому відповідно до пункту 7 Правил користування житловим приміщенням житлових будників, затверджених постановою КМУ 572 від 08.10.1992 року власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється під відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Також відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язання з надання житлово-комунальних послуг з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та квартирну плату. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по обслуговуванню квартири за адресою: [ADDRESS], за період з 01.02.2012 року по 31.06.2014 року в розмірі 21 085,89 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved