Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 08.11.2011 року він перебуває у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працюває на ВП «Шахта «Торецька» вибійником 6 розряду на вибійних молотках з повним робочим днем на підземній роботі. 03.05.2014 року під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] отримав травму спини - закритий перелом поперекового відростку справа та забиття поперекового відділу спинного мозку. Про цей факт було складено акт № 10 по формі Н-1 від 13 травня 2014 року. 28.10ю.2014 року за результатами проведеного Донецькою обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією огляду позивачу за сукупністю отриманих ним 09.02.2009 року, 11 червня 2013 року та 03.05.2014 року на виробництві травм було встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності, третя група інвалідності та протипоказана робота з тяжкими умовами праці та в підземних умовах. Позивач вважає, що внаслідок отримання виробничої травми, що призвело до втрати ним 40 % професійної працездатності йому завдано моральних страждань, які полягають у фізичних болях, фізичних і моральних стражданнях, у постійному фізичному нездужанні і роздратованості. У зв'язку з вказаним захворюванням йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, він вимушений нести додаткові витрати на лікування та медичні препарати, які необхідні йому для підтримання нормального фізичного стану та життєвого тонусу. Таким чином, вважає, що відповідачем завдано йому моральну шкоду в значному обсязі, яку він оцінює у 281180,40 грн. , що складається з його середнього заробітку за кожен відсоток стійкої втрати професійної працездатності, та просить стягнути її з відповідача. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що факт заподіяння моральної шкоди не підтверджений докази, розмір моральний шкоди не обґрунтований. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 08.11.2011 знаходиться у трудових відносинах з ВП "Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля», де працює забійником на відбійних молотках та гірником очисного забою на підземній роботі з повним робочим днем. (а.с. 5-6). Згідно акту № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 12.02.2009 року, з [PERSON] 09.02.2009 року стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого у [PERSON] було травмовано ліве плече. (а.с. 7-8). Згідно акту № 12 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 14.06.2013 року, 11.06.2013 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого у [PERSON] був травмований правий плечовий суглоб. (а.с. 9-10). Згідно акту № 10 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 13.05.2014 року, 03.05.2014 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого [PERSON] був травмований у спину. (а.с. 11-12). Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 243891 від 28.10.2014 року [PERSON] первинно було встановлено 40 % втрати професійної працездатності у зв'язку з нещасними випадками за сукупністю - 20 % - трудове каліцтво 11.06.2013 року; 10 % - трудове каліцтво 09.02.2009 року, 10 % - трудове каліцтво 03.05.2014 року, третя група інвалідності (а.с. 13-14) Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконував трудові обов'язки у шкідливих умовах праці і причиною трудових каліцтв стали недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, незабезпечення підприємством необхідних матеріалів для роботи. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] отримав втрату професійної працездатності за сукупністю 40 % (20 % - трудове каліцтво 11.06.2013 року; 10 % - трудове каліцтво 09.02.2009 року, 10 % - трудове каліцтво 03.05.2014 року), що завдає позивачу моральних страждань і він потребує додаткових зусиль для влаштування свого життя та побуту. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр\\2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача, зазначені у запереченні на позов, про недоведеність [PERSON] спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. З огляду на викладене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання трудових каліцтв 09.02.2009 року, 11.06.2013 року, 03.05.2014 року, які сталися з [PERSON], грошову компенсацію у розмірі 12000 гривень. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial