Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідача 11 192,53 грн. основного боргу, 2778,29 грн. інфляційних втрат, та 3 % річних - 1067,34 грн.; 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що ухвалою Миколаївського районного Львівської області 28.02.2019 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із відповідачів заборгованості за спожитий природний газ. Відповідачі, які є споживачами природного газу за місцем свого проживання використовують для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачам послуги, однак, споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не сплачували повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість яка станом на 13.01.2020 складається з: 11192,53 грн. заборгованість за спожитий природний газ, 2778,29 грн. - втрати інфляції, 1067,34 грн. - 3% річних нарахованих на суму заборгованості. 05.03.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали суду від 05.03.2020 та матеріали позовної заяви відповідачі отримали 21.03.2020, що стверджується копією розписки, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, суд доходить висновку про доцільність проведення судового розгляду на підставі наявних у справі даних та доказів. Як вбачається із наявних в матеріалах справи довідок, наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області: [PERSON] зареєстрована з 25.02.1991 за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрована з 16.08.1991 за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрований з 25.08.2005 за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини врегульовані спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «При житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно до абз. 2 п. 4 Розділу III Правил - фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачі не звертались до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачам послуги, однак, споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не оплачували повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість яка станом на 13.01.2020 складається з: 11192,53 грн. заборгованість за спожитий природний газ, 2778,29 грн. - втрати інфляції, 1067,34 грн. - 3% річних нарахованих на суму заборгованості. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, судовий збір слід стягнути з відповідачки у розмірі 2102,00 гривні на користь позивача.

Outcome: approved