Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 18.02.2002 року по 31.07.2013 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював на ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» вибійником 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 17.04.2013 року працюючи у другу зміну під час виконання наряду по виїмці вугілля в уступі № 2 на ділянці 65-1146 м, він ступив на стійку, яка зірвалася і він впав на кріплення уступу та отримав травму голови та спини. Після отримання травми на виробництві він проходив лікування з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий оскольчатий перелом лівої лопатки. За наслідками нещасного випадку, 17.04.2013 року роботодавцем було проведено розслідування даного нещасного випадку і 22.04.2013 року був складений відповідний Акт по формі Н-5. В даному акті було визначено, що нещасний випадок, що стався з ним, 17.04.2013 року під час виконання трудових обов'язків, пов'язаний з виробництвом та підлягає обліку. На підставі цього висновку відповідачем був складений Акт по формі Н-1 № 13 про нещасний випадок. 30.07.2013 року МСЕК йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності з 30.07.2013 року за виробничою травмою, та встановлена 3 група інвалідності. Позивач вважає, що внаслідок отримання виробничої травми, що призвело до втрати ним 40 % професійної працездатності йому завдано моральних страждань, які полягають у фізичних болях, фізичних і моральних стражданнях, у постійному фізичному нездужанні і роздратованості. У зв'язку з вказаним захворюванням йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, він вимушений нести додаткові витрати на лікування та медичні препарати, які необхідні йому для підтримання нормального фізичного стану та життєвого тонусу. Таким чином, вважає, що відповідачем завдано йому моральну шкоду в значному обсязі, яку він оцінює у 200000 грн. та просить стягнути її з відповідача. У судовому засіданні представник наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що факт заподіяння моральної шкоди не підтверджений докази, розмір моральний шкоди не обґрунтований. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ВП "Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» з 18.02.2002 року по 31.07.2013 року, де працював на ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» вибійником 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. року. (а.с. 5-6). Згідно з наказом від 01.08.2013 року [PERSON] був звільнений з ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю стану здоров'я виконуваній роботі. (а.с. 5-6 ). Під час роботи на виробництві 17.04.2013 року [PERSON] отримав виробничу травму, про що був складений Акт за формою Н-1 (а.с.7-10). Згідно довідок до акту огляду МСЕК від 30.07.2013 року [PERSON] вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності з 30.07.2013 року за трудовим каліцтвом 17.04.2014 року, третя група інвалідності з 30.07.2013 року (а.с. 11-12). Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] отримав трудове каліцтво з втратою професійної працездатності 40 % з 30.07.2013 року, що завдає позивачу моральних страждань і він потребує додаткових зусиль для влаштування свого життя та побуту. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача, зазначені у запереченні на позов, про недоведеність [PERSON] спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. З огляду на викладене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання виробничої травми, грошову компенсацію у розмірі 12000 гривень. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial