Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони із відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2011 з відповідача присуджено до стягнення аліменти на її користь на утримання їх спільної дитини, починаючи стягнення з 14.10.2011 і до повноліття дитини. Утім відповідач не сплачував аліменти за судовим рішенням, тому станом на 27.09.2018 утворилась заборгованість у розмір 153\~394, 75 гривень, у зв'язку з цим позивач вважає, що відповідач має нести відповідальність за невиконання аліментних зобовязань шляхом стягнення із нього на її користь неустойки (пені) за період з 14.10.2011 по 27.09.2018 в сумі 46\~642,30 грн. У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було подано. У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 10.04.2019 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що сторони спору є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в підтвердження чому є свідоцтво про народження (а.с.6). За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2011 у справі №2-5942 (а.с.5) з [PERSON] присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно починаючи стягнення з 14.10.2011 і до досягнення повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто стягувачем до примусового виконання шляхом видачі їй виконавчого листа №25942 від 04.01.2012. Згідно розрахунку по сплаті аліментів складеного старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.09.2018 (а.с.11), заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №25942 від 04.01.2012 станом на 27.09.2018 становить 153 394,75 грн. Відповідно до\~ч.1\~ст.196\~СК України,\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №572/1762/15-ц), висловлено правову позицію за якою розраховується загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів виходячи із формули: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Позивачем до позову додано детальний розрахунку неустойки (пені) за період з 14.10.2011 по 27.09.2018, розмір якої склав 46\~642,30 грн., з яким суд погоджується, оскільки він відповідає останній правовій позиції Верховного Суду. На пропозицію суду викладену в ухвалі від 29.10.2018 відповідач не надав жодних заперечень проти позову, не навів обставин, які підлягають доказуванню у даному спорі, у тому числі щодо розміру нарахованої заборгованості. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження невиконання відповідачем свого обовязку щодо спали аліментів на утримання дитини та наявність його виної поведінки щодо невиконання аліментних зобов"язань, відтак, суд вважає, що відповідач має нести за це майнову відповідальність - додаткові втрати, шляхом стягнення із нього пені у відповідності до приписів ст.196 СК України, за період з 14.10.2011 по 27.09.2018, тобто в межах позовних вимог. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до\~Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, суд присуджує судові витрати із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved