Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем по справі - [PERSON] в зареєстрованому шлюбу з 30 серпня 2008 року. 25.10.2011 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.06.2012 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1000,00 гривень щомісяця, починаючи з 20.03.2012 року і до досягнення дитиною віку повноліття. Сума стягуваних аліментів наразі є недостатньою для належного утримання дитини, не може забезпечити матеріальні вікові потреби дитини, а саме: забезпечити одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити, у разі потреби, її лікування тощо. Враховуючи викладене, просила змінити розмір аліментів, який було стягнуто на її користь з відповідача за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.06.2012 року на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 1000 гривень щомісяця на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволені, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №61, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.01.2019 року, донька зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.06.2012 року по справі №2025/1933/2012 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 20.03.2012 року і до її повноліття, що підтверджено копією рішення (а.с.12). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.06.2018 року №1225/14.10-47/9, виданого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що станом на 31.05.2018 року заборгованість по аліментам складала 7955,66 грн. (а.с.29-30). У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 СК України обидва батьки мають рівні обов`язки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст.ст.180-183 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу платника, з урахуванням всіх істотних обставин. Згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, виходячи з положень ч.3 ст.181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р., за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того за правилами ч. 3 ст. 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу) належить виключно тому з батьків, разом з яким проживає дитина одержувачу аліментів. Скориставшись таким своїм правом, позивач звернулась з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. Виходячи з положень ч.1 ст.192 СК України та враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки утримання неповнолітньої дитини потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, і визначений розмір аліментів в сумі 1000 гривень з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини. Зі змісту позовних вимог вбачається, що аліменти в новому розмірі [PERSON] просить стягувати з відповідача на її користь починаючи від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 17.01.2019 року. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже стягнення аліментів у новому розмірі слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved