Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на земельні ділянки площею 1,7624 га та 1,0959 га, які розташовані на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області. Позивач як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до поданої заяви нотаріусом була заведена спадкова справа. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з тим, що у державний акт серії ІІ - ЧН № 031914 має виправлення. Відповідно до діючого на той час законодавства при заповненні державних актів на право власності на землю заборонялося будь - яке виправлення у державному акті. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2007 року ( а.с. 8), який був батьком позивача ( а.с.7,10). Встановлено, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 03.06.2020 року № 570. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ -ЧН № 031914 за життя померлий [PERSON] мав у приватній власності земельну ділянку загальною площею 2.86 га, яка розташована на території Кучинівської сільської ради. Слід зазначити, що в даному акті міститься закреслення, а саме закреслено, « [PERSON] » не чититати, написаному « [PERSON] » вірити.( а.с. 15). Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7416807122020 від 12.02.2020 року, №НВ-7417271122020 від 27.03.2020 року, підтверджується, що померлий [INFO] [PERSON] на праві приватної власності мав земельні ділянки розміром 1,7624 га, кадастровий номер 7425883000:02:000:0578, розміром 1,0959 га, кадастровий номер 7425883000:02:000:1633, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області (а.с.16-20). Згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди ) та договорів оренди землі ( коли було видано вищевказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку ) заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство " Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах " та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Згідно спадкової справи №15/2020, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] а встановлено, що в лютому 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім позивача до нотаріуса ніхто не звертався. 03.06.2020 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Гордійко О.П. винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельні ділянки в зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. З мотивів постанови вбачається, постанова прийнята в зв`язку з відсутністю у спадковій справі правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму № 7) згідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У справі встановлено, що внаслідок відсутності у позивачки правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину за законом. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку щляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати им документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК). Статею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також набуває право власності у порядку спадкування. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved