Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

позивач, який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором кредиту № 002-20197-170408 від 17 квітня 2008 року у розмірі 1314,18 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 квітня 2008 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем було укладено договір № 002-20197-170408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 гривень та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 3000,00 гривень для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед позивачем та вчинення інших операцій з кредитуванням рахунку протягом 364 днів. Відповідач зобов'язався щомісяця в останній робочий день поточного місяця за період з дати останнього нарахування сплатити процент за користування кредитом у розмірі 29,9% річних, а у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією, сплатити штраф у розмірі 0,01% але не менше та/або не більше 50,00 гривень за кожен факт прострочення. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], випустив та надав платіжну картку та здійснював обслуговування відповідача на умовах викладених в Тарифному пакеті Visa класичний. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № 002-20197-170408 від 17 квітня 2008 року не виконує, в результаті чого, станом на 20 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1314,18 гривень. Відповідач повідомлялася про виникнення заборгованості по оплаті платежів, передбачених кредитним договором від 17 квітня 2008 року, але на даний час заборгованість в добровільному порядку не погашена, що змусило позивача звернутися до суду з позовом Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, тому суд за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта", про що свідчить статут ПАТ «Дельта Банк», затверджений рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Дельта Банк» № 2 від 30 січня 2012 року. 17 квітня 2008 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта»та відповідачем укладено договір № 002-20197-170408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 гривень та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 3000,00 гривень для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед позивачем та вчинення інших операцій з кредитуванням рахунку протягом 364 днів. Відповідач зобов'язався щомісяця в останній робочий день поточного місяця за період з дати останнього нарахування сплатити процент за користування кредитом у розмірі 29,9% річних, а у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією, сплатити штраф у розмірі 0,01% але не менше та/або не більше 50,00 гривень за кожен факт прострочення. Вказані обставини підтверджені договором № 002-20197-170408 від 17 квітня 2008 року, тарифом на обслуговування платіжних карток Visa Classik. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], випустив та надав платіжну картку та відкрив кредитну лінію в сумі 3000,00 гривень. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту не виконує, в результаті чого станом на 20 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1314,18, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 961,58 гривень; - заборгованість за комісіями у розмірі 252,60 гривень, про що свідчить розрахунок заборгованості по кредитному договору № 002-20197-170408 від 17 квітня 2008 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених договором кредиту № 002-20197-170408 від 17 квітня 2008 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved