Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, та в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованість за кредитним договором №411/2011 від 17 серпня 2011 року в розмірі 216 022 грн. 08 коп., зазначаючи, що 17 серпня 2011 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 161 742 грн. на придбання автотранспорту, з терміном повернення кредиту - 17 серпня 2017 року з процентною ставкою 3 % річних та щомісячною комісією у розмірі 1% від суми кредиту щомісяця в період сплати. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений 17 серпня 2011 року договір поруки, за яким [PERSON] виступила поручителем за виконання позичальником договору кредиту та зобов'язалась відповідати перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем [PERSON] умов договору виникла заборгованість, яка станом на 12 вересня 2016 року має заборгованість в сумі 216 022 грн. 08 коп., яка складається з: 78928 грн. 60 коп. - прострочена сума кредиту; 3387 грн. 39 коп. - відсотки; 27496 грн. 14 коп. - заборгованість по комісії; 106 209 грн. 95 коп. - пеня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, справу просить розглядати у його відсутність, на позові наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем її реєстрації. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від неї не надходило. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Згодні із сумою по тілу кредиту в розмірі 78928,60 грн., але, в частині щодо нарахованої банком суми за відсотками, комісією та пенею позов не визнають, оскільки вони вважають, що відповідно до ст.631 ч.1 ЦК України у разі подання банком позову про стягнення всієї суми кредиту з відповідачів договірні відносини по кредиту між сторонами припинилися, а отже, банк не має права в подальшому проводити нараховування. Крім того, банком не надано жодної формули та методик розрахунку заявлених сум, що унеможливлює перевірити правильність нарахувань. Крім того, відповідач та його представник просять застосувати строк позовної давності до нарахування пені, оскільки банк звернувся із вимогою 18.06.2015 року. Однак, у разі задоволення позовних вимог вони просять зменшити розмір пені до 1062,10 грн. [PERSON] намагався погашати заборгованість, він звертався до банку про надання йому «кредитних канікул», також деякий час він знаходився на лікуванні. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи 17 серпня 2011 року між ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №411/2011, відповідно до якого банк надав останньому суму кредиту 161 742 грн. Термін користування кредитом до 17 серпня 2017 року з процентною ставкою 3 % річних. Щомісячна комісія за управління кредитом у розмірі 1% від суми кредиту /а.с.7/. У відповідності до умов договору, позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі, не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів та інших виплат, встановлених у графіку (п.2.8.2 Договору). Строк кредитування становить: з дня фактичного надання кредиту на умовах договору включно по 17 серпня 2017 року. Строк кредитування може бути змінено на підставі домовленості сторін та/або в порядку, передбаченому умовах Договору. Моментом повного виконання боргових зобов'язань позичальником за цим договором є день зарахування на відповідні рахунки банку в повному обсязі суми кредиту, нарахованих процентів за користування ним, інших плат, передбачених договором та штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до позичальника внаслідок невиконання або неналежного виконання ним умов договору. За користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 3% річних (п. 2 спеціальної частини та п. п. 1.4 загальної частини договору). Відповідно до п.4.2 спеціальної частини та п.1.5.2 загальної частини зазначеного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1% від суми кредиту. Отже, підписуючи договір [PERSON] погодився з його умовами у повному обсязі, дійсність кредитного договору не оспорював, а навпаки, частково вносив платежі на його виконання. Таким чином, суд вважає, що сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, а тому ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Факт надання [PERSON] кредитних коштів відповідачем не заперечувався, а тому суд визнає дану обставину такою, що не підлягає доказуванню. За даним договором п.3.3.2 позичальник зобов'язався щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.8 Загальної частини Договору регулярними рівними щомісячними платежами, що складаються з рівних частин основного боргу за кредитом та нарахованих на залишок основного боргу процентів. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання виникла заборгованість, яка відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12 вересня 2016 року становить: 78928 грн. 60 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 3387 грн. 39 коп. - заборгованість по процентах; 27496 грн. 14 коп. - заборгованість по комісії. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.75-76/. Відповідно до п.4.3 загальної частини договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме: неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 13 спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. В пункті 13 спеціальної частини договору передбачено, що пеня, передбачена п. 4.3 загальної частини договору, складає 0,50 % і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Позивач в уточненій позовній заяві нарахував за прострочення платежів і невиконання умов договору пеню в сумі 106 209,95 грн. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 3 вересня 2014 року у справі N6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суд вважає, що відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, і у будь-якому разі не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, які стягуються з боржника, що передбачено ч. 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Враховуючи, що відповідач звертався до банку із письмовою заявою від 19.05.2015 року про надання йому «кредитних канікул», намагався сплачувати кредит, в 2014 році хворів та знаходився на лікуванні, а також те, що банк не вживав заходів щодо зменшення збитків, оскільки звернувся до суду із позовом, нарахувавши пеню, через рік після припинення відповідачем платежів, виходячи із засад цивільного судочинства, а саме: розумності та справедливості, суд вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 616 ЦК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені, нарахованої відповідачеві за період з 18.09.2015 року по 12.09.2016 року в розмірі 106 209,95 грн. до 20 000 грн. В якості забезпечення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки від 17 серпня 2011 року (а.с.22-23), відповідно до умов якого поручитель зобов'язався у разі невиконання або порушення [PERSON] своїх зобов'язань перед банком погасити заборгованість по кредитному договору в повному обсязі та відповідати по зобов'язанням [PERSON] в повному обсязі, як солідарний боржник. Посилання відповідача на необґрунтованість нарахування відсотків, пені та комісії після звернення із позовом до суду, оскільки на його погляд це є фактичним припиненням договору, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 6.5 Договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Термін повернення кредиту до 17 серпня 2017 року. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З моменту укладення Договору від 17 серпня 2011 року та отримання кредиту заяви від [PERSON] про розірвання договору до банку не надходило, заборгованість по кредиту не погашена, а тому, строк дії договору не закінчився та не закінчився і строк повернення кредиту. Отже, кредитний договір є дійсним і діючим на час ухвалення судового рішення, а тому, його умови є обов'язковими для виконання сторонами. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню і стягненню солідарно з відповідачів підлягають такі суми: прострочена до повернення сума кредиту 78 928,60 грн., прострочені проценти за користування кредитом 3387,39 грн., комісія за управління кредитом 27496,14 грн., пеня 20 000 грн., всього 129 812,13 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачів підлягає стягненню пропорційно сума 1298 грн. 12 коп. на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial