Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем за час перебування у шлюбі у них народися син - [PERSON], [INFO] року. Спільне сімейне життя не склалося. В період шлюбу ними набуте право спільної сумісної власності на кошти в сумі 32000,00 грн., а саме: подаровані гостями кошти на весіллі в сумі 22000,00 грн, та разова державна соціальна допомога при народженні сина [PERSON] в сумі 10000,00 грн. За спільно прийнятим рішенням подружжя, в серпні 2012 року відповідачем був відкритий депозитний рахунок в одному з відділень АТ «Ощадбанк» у м.Первомайський Харківської області, на який були зараховані вищезазначені кошти подаровані кошти на весіллі в сумі 22 000,00 грн. строком на 3 роки під 7% річних, а після народження сина [PERSON] у січні 2013 року на депозитний рахунок були зараховані кошти в сумі 10000,00 грн. на тих же умовах. Відповідач добровільно розділити кошти не бажає. Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити в повному обсязі, пояснюючи це тим, що спірне майно є їх сумісною власністю і вона бажає поділити його між нею та колишнім чоловіком. Відповідач, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.07.2012 року. [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON], свідоцтво про народження серія [NUMBER] Шлюбні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя не досягнуто. В судовому засіданні свідок [PERSON] яка пояснила, що вона була на весіллі, збирала кошти. На хлопчика зібрали 12 тисяч, а на дівчинку 9 тисяч. На другий день весілля проводили вдома, все за власний рахунок. Зі слів [PERSON] вона чула, що грошей 9 тисяч, особисто не перераховувала. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він був на весіллі, бачив, що дарили гроші, разом зі своєю дружиною вони порахували кошти, подарованих грошей було 12 тисяч гривень. [PERSON] нарахувала 9 тисяч гривень. Гроші склали і [PERSON] оголосила суму 22 тисячі гривень, хто їх взяв і куди він не знає. Гроші в сумі 9 тисяч гривень він не рахувавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її хрещеницею. Весілля готували обидві сторони. Зі сторони [PERSON] гостей було більше. Другий день весілля проводився дома у [PERSON]. Молодь пішла до ставка гуляти, а інші гості залишилися вдома. Гроші післяродові зняли разом і поклали на депозитний рахунок. На весіллі було подаровано 22 тисячі гривень Їй відомо, що молоде подружжя жили в м.Харкові, винаймали квартиру, за оренду якої батьки платили пополам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була на весіллі, подарували приблизно 14-18 тисяч гривень. Їй відомо, що молоде подружжя [PERSON] проживали в м.Харкові за свій рахунок. Гроші на вісілля позичали, суму запозичених коштів вона не знає. Скільки нарахували подарованих грошей точно вона не пам"ятає, близько 15 тисяч гривень. Для дитини купували ліжечно, візочок і ще деякі речі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] позичив у нього кошти в розмірі 31000,00 грн. до шлюбних відносин, що підтверджується розпискою від 17.06.2012 року. Зазначені грошові кошти були конвертовані [PERSON] у долари США та покладені ним на депозитний рахунок у ТВБВ № 10020/0525 - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується довідкою №1210 від 13.08.2014 року. На його вимогу про повернення суми боргу, [PERSON] було знято грошові кошти у сумі 3775,00 доларів США, конвертовані в національну валюту України - гривні та повернуто йому, що підтверджується розпискою про отримання боргу від 07.12.2013 року. Посилання позивачки, на те, що на депозитний рахунок було зараховано кошти подаровані на весіллі та разова допомога при народженні дитини разом у сумі 30000,00 грн., є хибними та не підтверджені жодним доказом. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.71 СК України, майно, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майна подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України. Згідно рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 р. по справі №17-рп/2012 «Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Також Конституційний суд зазначив: Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що відповідно до ст. 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. П.24 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу. Залишається не підтвердженим той факт, що сума грошових коштів подарованих на весілля становить 22000,00 грн. Оскільки, жоден з свідків не надав показання, того, що він особисто перераховував всю суму подарованих грошей. Відсутній жодний доказ у справі про дійсну суму подарованих грошових коштів. Відсутні докази, того що відповідач поклав на депозитний рахунок саме грошові кошти отримані внаслідок народження дитини та подаровані на весіллі. Позивачка зазначає, що на ім»я відповідача відкрито депозитний рахунок на якому нібито перебуває 32000,00 грн., хоча довідка надана ТВБВ №10020/0525 - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» №1210 від 13.08.2014 року спростовує цей факт. Посилання позивачки на існування спільних грошових коштів у сумі 32000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку не підтверджено жодними допустимими доказами, а є лише припущеннями. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed