Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Служби у справах дітей Сновської районної державної адміністрації в особі Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування усиновлення та внесення змін в актовий запис про народження, мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 17.09.2014 року позивач усиновила дитину [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового про народження [PERSON] та вказано прізвище народженої « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », в графі «батько» вказано « [PERSON] » з поміткою, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. В графі «Мати» вказано « [PERSON] ». На момент усиновлення дитини позивач не мала власних дітей (і не може їх мати за станом здоров`я), тому бажала усиновити цю дитину, оскільки це відповідало її інтересам. Між ними був налагоджений контакт, позивачем було створено необхідні матеріальні та психологічні умови для усиновлення. Вона забезпечувала стабільні та гармонійні умови життя усиновленої дитини. Однак, за останні три роки, між нею та донькою [PERSON] стосунки значно погіршилися у зв`язку з постійними конфліктними ситуаціями. Почалося все з того, що позивач дозволила [PERSON] спілкуватися з бабусею по лінії батька. При цьому хоч батько в свідоцтві про народження був записаний за вказівкою матері, однак дитина знала як батька певну особу та його матір як свою бабусю. Потім позивач випадково дізналася, що [PERSON] почала спілкуватися зі своїм батьком по телефону та повідомила [PERSON] , що батько її любить і готовий забрати її та з нею жити, він їй неодноразово пояснював, що за гроші її забрали із сім`ї і тепер донька має все зробити від неї залежне, щоб теперішня мати сама від неї відмовилася і тоді батько її забере. З того часу поведінка доньки різко змінилася в гіршу сторону. Вона почала постійно красти гроші. Причому крадіжки вчиняла не лише вдома, а і у бабусі з дідусем та за місцем роботи позивача. Паралельно до крадіжок долучилася постійна брехня доньки, її обмани. Недовіра до доньки зростала з кожним днем, позивач мусила постійно її контролювати, перевіряти, що відповідно їй також не подобалося і призводило до все нових конфліктів між ними. Також [PERSON] неодноразово сама просила її відмовитися від неї. Їй не подобалося, що їй пояснюють як треба жити, читають нотації. У сім`ї позивача через деякий час з`явилася, ще одна усиновлена дитина після доньки - син [PERSON] . Його вона взагалі не могла терпіти. По відношенню до [PERSON] у неї спостерігалися систематичні прояви неконтрольованого гніву та агресії, вона могла запросто образити або вдарити брата, при цьому взагалі не реагувала на зауваження дорослих. Неодноразово були випадки коли вона намагалася штовхнути [PERSON] з вікна будинку і лише із-за вчасної появи [PERSON] її дії не були доведені до кінця. Згодом із-за такої поведінки доньки, позивач навіть не могла на кілька хвилин залишити їх разом, адже не зрозуміло чим це могло закінчитися. Згодом її гнів та агресію вона відчула і на собі. Поряд з цим донька ще почала постійно погрожувати втекти або щось заподіяти [PERSON] , тому більш менш спокійно спати з [PERSON] вона могла лише тоді, коли замикалася з ним на ключ у своїй кімнаті. З однолітками в класі дитина також не знайшла спільної мови. Життя [PERSON] стало нестерпним, вона боялася спати у власному домі, перебувала у стані постійного стресу та пригніченості, стала знервованою, погіршилася працездатність.Все це призвело до того, що між нею та усиновленою донькою склалися відносини нетерпимості, по причині жорстокості останньої, її небажанні залишатися в її сім`ї, неконтрольованого гніву та агресії по відношенню до меншого брата [PERSON] та позивача, постійних крадіжок грошей. Позивач протягом останніх 3-х років вживала всіх заходів задля належного виховання доньки, її гармонійного розвитку, але через її поведінку, ставлення до теперішньої сім`ї подальший розвиток відносин, спільне проживання і виконання нею свої батьківських обов`язків не можливий. 15.03.2019 року донька позивача [PERSON] самостійно звернулася із заявою на ім`я начальника служби у справах дітей Сновської районної державної адміністрації, в якій попрохала, забрати її з сім`ї в зв`язку з тим, що її дратує брат, вона не слухає маму, не виконує обов`язки, бере без дозволу гроші. При цьому вона зазначила, що найбільша сума, яку вона брала, становить 700,00 грн. Вона сама попросила влаштувати її до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Перша така заява була ще написана 20 червня 2018 року. Починаючи з 19.03.2019 року і на теперішній час дитина перебуває в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей. На підставі вищевикладеного просить: - скасувати усиновлення малолітньої [PERSON] (до усиновлення - [PERSON] [INFO] , усиновителем [PERSON] , [INFO] , за рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року в цивільній справі № 749/1086/14. - внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 25 від 11 квітня 2007 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області, змінивши в актовому записі про народження прізвище народженої « [PERSON] » на « [PERSON] » та графи «мати» і «батько», поновивши в графі «мати» і графі «батько» відомості, записані до усиновлення [PERSON] . Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача позовні вимоги визнала, оскільки скасування усиновлення відповідає інтересам дитини та позивача. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішеннями Щорського районного суду Чернігівської області від 17.09.2014 року, 19.09.2014 року задоволено заяву [PERSON] . З вказаного рішення вбачається що [PERSON] усиновила дитину [PERSON] , [INFO] . Зобов"язано внести зміни до актового про народження [PERSON] та вказати прізвище народженої « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », в графі «батько» вказати « [PERSON] », з поміткою, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, в графі «Мати» вказати « [PERSON] » ( а.с. 11, 14-16). Згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] вбачається, що для усиновленої дитини [PERSON] для виховання та розвитку створені всі необхідні умови, а саме дитина має окрему кімнату з сучасним ремонтом та новими меблями. У наявності гарний одяг та взуття, багато книжок та розвиваючих іграшок, об лаштований куточок школяра.( а.с. 20-21, 24,26-27). Мати [PERSON] багато часу приділяє вихованню дітей. Дівчинка [PERSON] часто говорить неправду, без дозволу бере гроші, створює конфліктні ситуації, що підтверджується актом обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 14.03.2019 року ( а.с. 27). Згідно звітів про умови проживання та виховання усиновленої дитини [PERSON] вбачається, що фізичний та розумовий розвиток дитини відповідає її віку, дитина відвідувала ДЮСШ ( гімнастика) та танцювальну студію, заняття з англійської мови ( а.с. 22,23,25). В матеріалах справи містяться заяви від 20.06.2018, 15.03.2019 року [PERSON] , згідно яких остання звертається до Служби у справах дітей Сновської РДА та просить забрати її із сім`ї до центру соціально - психологічної реабілітації у зв`язку з тим що її дратує брат, вона не слухає матір, бере без дозволу гроші ( а.с. 30-31). Згідно характеристики [PERSON] від 27.03.2007 року народження від 14.03.2019 року, дитина навчається у Сновській ЗОШ І -ІІІ ступені № 1 з другого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна та не дуже уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня успішності. Навчається не в повну міру своїх сил, так як часто відволікається на уроках. В міру врівноважена, розсудлива, недисциплінована, самостійна, не піддається чужому впливу, має організаторські здібності, ставить собі мету і будь - яким способом йде до неї. Завжди свідомо виконує вимогу вчителя, має порушення дисципліни, не схильна до протиправної поведінки. Має обмежене коло друзів. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини. ( а.с. 29). З 19.03.2019 року [PERSON] перебуває в Ніжинському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації, що підтверджується копією довідки № 294/01-13 від 19.03.2019 року ( а.с. 28). Згідно ст.240 СК України, право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст.238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. У відповідності з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених ч. 2, 3 ст. 238 СК України. Вказаною постановою також визначено, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.». Відповідно до ч.1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15.02.2011 р. із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Так, судом встановлено, що на момент усиновлення дитини позивач виконувала сумлінно свої батьківські обов`язки, дбала, піклувалася та виховувала усиновлену [PERSON] . Але в подальшому між позивачкою та усиновленою дитиною склалися неприязні стосунки, що подальше спільне сімейне проживання стало неможливим. Непорозуміння призвели до конфліктів і унеможливили виконання позивачем батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Відповідно до ч.5 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися між позивачем та усиновленою [PERSON] , інтереси усиновленої дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст. 238-241,263 СК України,

Outcome: approved