Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У квітні 2014 року надійшла до суду позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої ДТП у порядку регресу. Позивач зазначив, що 24.09.2013 року в м. Києві по вул. Мельникова/Оранжерейна сталася ДТП за участю транспортних засобів «Toyota», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] та «Suzuki», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] (далі -Страхувальник). Позивачем, як страховиком було укладено з [PERSON] договір № А/0314134 від 20.03.2013 року добровільного страхування належного йому автомобіля [NUMBER]. Приватним акціонерним товариством «Страхова група «TAC» згідно з умовами договору добровільного страхування транспорту, на підставі Страхового акту, проведеної експертизи та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 16 298,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 119310 від 18.1 1.2013 року. Враховуючи, що Позивач виконав свої зобов'язання перед Страхувальником згідно умов Договору вищевикладене представник позивача просив стягнути з Відповідача на користь Позивача, в порядку регресу матеріальні збитки в сумі 16 298 (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 10 коп. та суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач на виклики суду повторно не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року постановлено про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Toyota», д/н [NUMBER], [PERSON]. Відповідач не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, та здійснив зіткнення з автомобілем Страхувальника, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 24.09.2013 року водій застрахованого транспортного засобу«Suzuki», д/н [NUMBER] [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання події (КАСКО). (а.с. 20) 18 жовтня 2013 року страхувальник [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунку-фактури № 567606_РФ_00259953 від 25 вересня 2013 року складеного ДП «АВТО Інтернешнл» Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 16 298,10 грн. (а.с. 35) Як вбачається з копії платіжного доручення № 119310 від 18.11.2013 року кошти у розмірі 16298 грн. 10 коп. були виплачені позивачем на рахунок «АВТО Інтернешнл груп». Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1. шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як встановлено судом при дослідженні доказів з'ясувалось, що [PERSON] полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена карта» не мав. (а.с. 16, 100) Між позивачем по справі ПАТ «Страхова група «ТАС» та гр. [PERSON] 20.03.2013 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № КП/21, за яким страховик прийняв на страхування ризики, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] за умовами якого страховик зобов'язався, при настанні страхового випадку (в тому числі в разі пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП) щодо зазначеного автомобіля здійснити страхову виплату. (а.с. 9-15) Як вбачається зі звіту № 486 від 08.11.2013 виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр «Експрес-Сервіс Авто» (а.с. 35, 41-48), матеріальний збиток завданий власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок його пошкодження, що підлягає виплаті страхувальнику, складає: вартість відновлювального ремонту 16 374,14 грн., вартість матеріального збитку 14471,89 грн. Згідно рахунку-фактури № 567606_РФ_00259953 від 25 вересня 2013 року складеного ДП «АВТО Інтернешнл» Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 16 298,10 грн. (а.с. 35) 18.11.2013 року АТ «Страхова група «ТАС» виплатило ДП «АВТО Інтернешнл» страхове відшкодування у розмірі 16 298,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №119310 (а.с. 36). Досліджуючи матеріали справи, пояснення представника позивача, інші докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 ЗУ "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Відповідно до п.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку що відповідно до ст.ст. 22, 1191 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" після проведення виплати потерпілій особі у ПАТ «СГ «ТАС» виникло право зворотної вимоги до Відповідача. Тому необхідно стягнути у порядку регресу з [PERSON] на користь ПАТ «СГ «ТАС», заборгованість в сумі 16 298,10 (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн., 10 коп., та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.. Крім цього, у відповідності із вимогами ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 329 грн. 19 коп. судового збору, 630 грн. витрат, пов'язаних з викликом відповідача до суду. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 22, 993, 1191, 1187, 1188 ЦК України, 27 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved