Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 21-23) просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором № 001-28603-280813 від 28.08.2013 у розмірі 10 903,93 доларів США, з яких: сума основного боргу 10 000,00 доларів США, сума нарахованих процентів 903,93 доларів США, пеню у розмірі 773,90 дол. США, а також судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, позивач посилається на невиконання відповідачем вимоги позивача про повернення власних грошових коштів, що призвело до порушення права позивача на вільне розпорядження коштами, що знаходяться на банківському рахунку. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, пославшись на те, що з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представник відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, 28.08.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 001-28603-280813 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, за умов якого банк відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у доларах США, строком розміщення по 02 вересня 2014 року включно зі сплатою 8,75% річних. Відповідно до умов Договору 27 жовтня 2014 року позивач вніс на відкритий рахунок суму вкладу у розмірі 10 000 доларів США, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 6). 05.09.2014 позивач, у зв'язку із закінченням строку дії договору, звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів (а.с.7). Разом з тим, до цього часу вимоги позивача не виконані, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 3 ст. 1058 ЦК України закріплено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Оскільки, вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу, на що він розраховував при укладенні цього договору. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судовим розглядом не встановлено і відповідачем не доведено наявність обставин, які б обмежували право позивача на розпорядження грошовими коштами на рахунку [NUMBER], відкритого у ПАТ «Дельта Банк». При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що у зв'язку з запровадженням з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим, на переконання відповідача, вимоги щодо повернення коштів позивачу будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, у відповідності до частини шостої ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Обмеження ПАТ «Дельта Банк» права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами на його рахунку є порушенням умов договору банківського вкладу. Зазначені порушення є істотними, в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки позбавляють позивача можливості вільно розпоряджатись власними грошовими коштами на свій розсуд. З огляду на те, що відповідачем не були виконані вимоги позивача про повернення грошових коштів, доказів протилежного відповідачем суду не надано, за таких обставин позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача кошти, що належать позивачу. Також відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. При цьому, у розумінні положень даного Закону під переказом коштів слід розуміти рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. За таких обставин, оскільки відповідачем не були виконані вимоги позивача про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, суд визнає позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 03.09.2014 по 13.11.2014 (71 календарних днів) у розмірі 773,90 дол. США (= 10903,93 (сума боргу)*0,1 (відсоток пені за кожний день)/100*71 (дні прострочення), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума невиплачених коштів у загальному розмірі 11 074, 14 дол. США, яка складається з 10 000 дол. США суми вкладу та 1074,14 дол. США відсотків, за договором № 001-28603-280813 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США від 28 серпня 2013 року, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 274 867 грн. 44 коп., а також пеня у розмірі 773,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 19 208 грн. 71 коп. Зважаючи на те, що позивач, будучи відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільненим від сплати судового збору, частково сплатив судовий збір у розмірі 1 413 грн. 00 коп., який відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України має бути стягнутий на його користь з відповідача. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України недоплачена сума судового збору у розмірі 1 527 грн. 76 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved