Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у червні 2014 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 6688,99 грн. за період з 01.12.2002 року по 01.05.2014 року та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] і є споживачем теплової енергії, а тому повинна щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію. Проте, від сплати такової ухиляється, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку у добровільному порядку не сплачує. За таких підстав позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, в який просить розглянути справу у його відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повернуте на адрес суду. У разі неявки відповідача, якого належним чином повідомлено, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані у справі письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є споживачем теплової енергії у квартирі за адресою [ADDRESS]. Згідно з нормами ст. 160, 162 Житлового кодексу України, ст.. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" відповідач зобов'язана щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплопостачання. Відповідно до вимог ч. 3 ст.156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника, які проживають з ним, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території. Між позивачем та відповідачами згідно вимог ст. 509 ЦК України виникли зобов`язання, які вони повинні виконувати та не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 6688,99 грн. за період 01.12.2002р. по 01.05.2014 р. Строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, складає три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов`язку. 31.10.2012 року відповідач [PERSON] уклала договір про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання, що підтверджує визнання нею суми боргу, проте оплату за вказаним договором провадила не завжди та не у повному обсязі, в результаті чого і виникла заборгованість. Отже заборгованість за період з 01.12.2002 р. по 01.05.2014 р. у розмірі 6688,99 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача підлягає в силу ст.88 ЦПК України сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн., яка сплачена позивачем при зверненні до суду із даним позовом, про що свідчить платіжне доручення № 6922 від 06.06.2014 року.

Outcome: approved