Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у житловому будинку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.1974 року вони із [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Камянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. За час спільного проживання в шлюбі, 23.12.2006 року вони із відповідачем придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Новий Киселів, по вул. Шевченка, 26, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує, що реєстрація права власності на нерухоме майно за їх спільною домовленістю проводилась за відповідачем [PERSON] Зазначає, що зараз між нею та відповідачем часто виникають сварки та суперечки з приводу права власності на вказаний житловий будинок, оскільки відповідач її спільне сумісне право власності не визнає. Зазначає, що будинок був придбаний на їх спільні кошти, вона з 2003 по 2018 рік займалася підприємницькою діяльності, своїми силами та коштами підтримує будинок в належному стані, а тому просила позов задовольнити та визначити частки у праві спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на частку в житловому будинку. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, однак 14.05.2018 р. через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, однак 15.05.2018 р. через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.04.1974 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №140474 (а.с.8) Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13068088 від 26.12.2006 підтверджується, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, 2005 року побудови, що розташований в с. Новий Киселів по вул. Т. Шевченка, 26, Кіцманського району Чернівецької області. (а.с.17) Цей факт також підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку ВЕМ №482120 (а.с.18) Довідкою, виданою виконкомом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області підтверджується, що за [PERSON] згідно земельно-облікових документів закріплена земельна ділянка орієнтовною площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: с. Новий Киселів, вул. Шевченка, 26 (а.с.12) Частиною 1\~ст. 61 Сімейного кодексу України\~встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 Сімейного кодексу України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11\~( далі Постанова), встановлено ,що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший). Зі змісту п.п. 23,24\~Постанови\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Так, відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. (ч.1 ст. 357 ЦК України). На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню\~\~у звязку з\~\~ визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав\~\~і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Outcome: approved