Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник АТ КБ «Приват Банк» не зявився, однак, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення суду. Із позовних вимог видно, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв»язку із чим підписав заяву № б/н від 29.11.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов'язався на підставі п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов»язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Однак, взяті на себе зобов"язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 51506,12 грн. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин та відзив на позовну заяву не подавав. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно заяви б/н від 29.11.2016 року (а.с.6), позивач оформив на імя відповідача кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт у сумі 25000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач ознайомився і погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що він особисто розписався 29.11.2016 року. У відповідності\~до положень\~ч.2\~ст.1054\~ЦК України\~та згідно\~ч.1\~ст.1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до\~ч.2\~ст.\~625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.11.2016 року станом на 20.06.2018 року, наданої суду АТ КБ «Приват Банк» (а.с.5), який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідача [PERSON], загальна сума заборгованості становить 51506,12 грн., зокрема: тіло кредиту 22961,75 грн.; нараховані відсотки 6810,20 грн.; нарахована пеня 18805,31 грн.; заборгованість по судових штрафах 2928,86 грн. Статтею 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Задовільняючи позов частково, суд виходив із наступного. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України,\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. З розрахунку заборгованості видно, що відповідно до умов кредитного договору за його невиконання нараховано пеню та штрафи за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що є порушенням вищеназваних норм матеріального права. А тому, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, крім тіла кредиту (22961,75 грн.) і нарахованих відсотків (6810,20 грн.), з відповідача слід стягнути тільки заборгованість по пені в розмірі 18805,31 грн., без стягнення заборгованості по судових штрафах в розмірі 2928,86 грн. Оскільки відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, то позов підлягає до часткового задоволення та стягнення судових витрат, понесених позивачем. На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved