Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і в обґрунтовування заявлених позовних вимог пояснив, що він з 2001 року по 2011 рік працював на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» в шкідливих підземних умовах, про що свідчать записи в трудовій книжки. Під час його праці на ВП "Шахта "Червоний партизан" в 2010 році з ним стався нещасний випадок, що підтверджується актом № 22 від 05.08.2010 року про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Згідно тексту акту: в обставинах, за яких стався нещасний випадок на виробництві зазначено: 15.05.2010 року у другу зміну, гірник очисного забою [PERSON] був надісланий на керування лебідкою ЛТ-130, коли [PERSON] ввімкнув лебідку, та по команді [PERSON] почав пересувати ведучу голівку, в цей час відбулося натягнення ланцюга кріплення лебідки з західного боку, та відбувся порив з'єднувальної ланки двох відрізків ланцюга. [PERSON], який знаходився в зоні дії механізмів, отримав удар ланцюгом по лівій нозі, яка потрапила п'ятою у зубчату передачу коліс барабана. В наслідок чого [PERSON] отримав відкритий оскольчатий перелом лівої п'яточної кістки. Нещасний випадок стався з причини - незадовільного технічного стану засобів виробництва, відсутності захисної огорожі рухомих частин лебідки ЛТ-130. Порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання. В наслідок цієї травми з 2011 року його було взято на облік до ФССНВВП в м. Свердловськ, та призначено третю групу інвалідності. На теперішній час за висновком МСЕК встановлено 50% втрати професійної працездатності та призначено третю групу інвалідності, згідно чого він отримує страхові виплати від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Вина відповідача полягає в тому, що ним було порушено статтю 32 Гірничого закону України - забезпечення безпеки проведення гірничих робіт та охорони праці, якою передбачено, що власник гірничого підприємства забезпечує проведення гірничих робіт та охорону праці відповідно до вимог законів України, інших нормативно-правових актів, а також правил безпеки, правил технічної експлуатації. Також відповідач порушив статтю 38 Гірничого закону України, згідно якої власник (керівник) гірничого підприємства зобов'язаний забезпечувати: безпеку гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах та професійну підготовку та перепідготовку працівників. Порушення статті 38 Гірничого закону України підтверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом №22 від 05.08.2010 р. в якому вказано, що основною причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан засобів виробництва, відсутність захисної огорожі рухомих частин лебідки ЛТ-130. Порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України «відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя». Позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у наступному: Найтрагічніші для людини події його життя пов'язані з втратою здоров'я. Після отриманою травми, у нього періодично спостерігається дуже сильний біль в області лівої нозі, який збільшується при ходьбі, крім того нога постійно набрякає. Він майже постійно не може спати, так як усвідомлює, що вже ніколи не зможе повернутися до нормального життя та до нормальної роботи. За постійних стресів та страждань у нього виникло безсоння. Після нещасного випадку на виробництві минуло вже багато часу, але у нього до теперішнього часу виникають спогади про той біль та страх за життя. Через отримане каліцтво, він постійно відчуває свою непотрібність та неповноцінність, що дуже жахливо, у нього від усвідомленого немає ніякого потягу до повноцінного життя, його життя стало нецікавим, воно придбало механічний порядок замість раціонального устрою життя. Він втратив сенс життя, так як йому необхідно переживати найдужчий біль пристосовуючись до середовища де він не зможе бути повноцінною людиною. В зв'язку з травмою на виробництві позивач не має змоги займатися не тільки своїм захопленням, але й обмежений в роботі по господарству. Почуття безпорадності та неповноцінності приносить особливі страждання і приниження. Більшу частину часу він проводе в лікарнях, або лікується на дому. Розуміння того, що він не зможе дати своїм дітям всього, що міг би, якщо був би працездатним, завдають особливих душевних страждань, він втратив впевненість у майбутнє, відчуває депресивний стан, від розуміння того, що це захворювання залишаться до кінця його життя, у нього опускаються руки. Згідно ст.9,13 Закону України «Про охорону праці» відповідач зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. В рішенні КСУ від 08.10.2008 року «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б»підпункту 4 пункту 3 ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», п.1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзаців 2,3 пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»в абзаці 9 п.5 мотивувальної частини зазначено, що «положеннями п.1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України № 717-V скасовано права застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Позивач вважає, що саме діями відповідача йому спричинені моральні страждання, пов'язані із пошкодженням здоров'я, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.23,1167 ч.2 Цивільного кодексу України позивач вважає , що він має право на відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я юридичною особою, яка її завдала. Час звернення позивачем до суду, у даному випадку, не позбавляє його права на отримання моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, оскільки, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з відповідними змінами, на вимогу про відшкодування збитків, завданих каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди), позовна давність не поширюється. З врахуванням викладених обставин, виходячи із принципу розумності та справедливості, відповідно до об'єму та часу спричинення йому відповідачем моральної шкоди, та враховуючи тяжкість вимушених змін у моїх життєвих стосунках, неможливість відновлення попереднього стану, моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50 000 грн. Позивач просить суд стягнути з державного підприємства "Свердловантрацит" на його користь моральну шкоду, спричинену каліцтвом у розмірі 50 000 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні і пояснив, що він починаючи з 2001 року по 2011рік працював на ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» у якості ГРОЗа, працював з повним робочим днем під землею , під час роботи 15.05.2010 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, коли він був надісланий на керування лебідкою ЛТ-130, яку потім він ввімкнув та по команді [PERSON] почав пересувати ведучу голівку, в цей час відбулося натягнення ланцюга кріплення лебідки з західного боку, та відбувся порив з'єднувальної ланки двох відрізків ланцюга. Він знаходився в зоні дії механізмів, отримав удар ланцюгом по лівій нозі, яка потрапила п'ятою у зубчату передачу коліс барабана. В наслідок чого він отримав відкритий оскольчатий перелом лівої п'яточної кістки, після чого знаходився на лікуванні 8 місяців у лікарні, переніс 5 операцій, йому робили пересадку шкіри на нозі , тому він не може тепер нічого важкого піднімати та довго ходити, також він кульгає і йому потрібно згідно висновку МСЕК ходити із тростю , але він цього соромиться, йому відповідач пропонував працювати вантажником на поверхні, але така робота йому не підходить і він не став більше працювати і звільнився з шахти за станом здоров,я і оскільки йому була встановлена 3 група інвалідності , в сім,ї зменшився дохід, з,явилися фінансові труднощі із-за виробничої травми,яка з ним сталась , він отримує пенсію по інвалідності у сумі 964грн., також 21.12.2010 року йому вперше було встановлено 50 % втрати професійної працездатності у зв,язку з нещасним випадком на виробництві та 3 група інвалідності, у зв,язку з чим він постійно лікується 5 разів на рік, після травми він погано себе почуває, болить спина, нога, він кульгає , у зв,язку з чим він додає додаткові зусилля для організації свого життя , також змінився уклад його життя у зв,язку з нещасним випадком на виробництві , так як він до травми всі домашні роботи виконував самостійно , на теперішній час він не може виконувати домашні роботи, тобто не може вже обробляти город , він постійно приймає ліки, і вже не може працювати за тією спеціальністю за якою працював раніше . Коли він працював ГРОЗом, то бракувала повітря, була велика запилеваність, вологість, підвищений температурний режим. Згідно протоколу засідання профспілки у нещасному випадку встановили 5% його вини та 95% - вини підприємства. Клопотання про проведення по справі судово-психологічної експертизи він не бажає заявляти

Outcome: partial