Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона є власником транспортного засобу марки «Сузукі Вітара» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 24 черпня 2016 року зазначений транспортний засіб був припаркований біля житлового будинку по місцю її проживання: [INFO]. Вранці, 25.06.2016 року вона побачила пошкодження на автомобілі у вигляді глибокої подряпини по всій довжині лівої сторонни автомобіля від капоту через передні та задні двері. Переглянувши відео з камер спостереженнявона побачила, що зазначене пошкодження нанесено предметом, схожим на ключ, яке наніс її сусід [PERSON] В подальшому, 29.06.2016 року вона зваернулася із заявою до Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області на неправомірні дії [PERSON] 04.07.2016 року за результатом звернення інспектором Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області складено висновок про відсутність в діяннях [PERSON]С,. ознак кримінального правопорушення, та скеровано матеріали до суду для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2016 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та навкладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказувала, що відповідно до висновку експертного дослідження №50/16 від 08.07.2016 року, складеного судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, внаслідок його пошкоджень становить 8112,47 грн., у звязку із чим неправомірними діями [PERSON] завдано їй матеріальної шкоди на суму 8112,47 грн. Також зазначала, що крім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] завдано і моральної шкоди, оскільки вона психологічно та душевно страждала, почувалася ображеною та приниженною такою поведінкою сусіда, вимушена була за рахунок особистого та робочого часу відвідувати відділ поліції, возити транспортний засіб для огляду та визначення вартості завданих збитків, що відбилося на її графіку та режимі дня. Посилаючись на вказане, просила стягнути з [PERSON] на свою користь 8\~112,47 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, завданих неправомірними діями, а також витрати за надання висновку експертного дослідження та за надання правової допомоги і судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, в якій він вказав що заперечує проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає\~\~ задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи\~ правосуддя,\~ суд\~ захищає\~ права,\~ свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. При цьому, у ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова\~ суду у справі\~ про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові\~ наслідки дій особи, стосовно\~ якої ухвалено вирок\~ або\~ постанову\~ суду, з питань, чи мали місце\~ ці дії та чи\~ вчинені вони\~ цією особою. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України\~ визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, позивачці на праві власності належить транспортний засіб марки «Сузукі Вітара», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується копією технічного паспорту, даний транспортний засіб було пошкоджено шляхом нанесення глибокої подряпини по всій довжині лівої сторони автомобіля від капоту через передні та задні двері. Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.08.2016 року [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та відповідно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.10-11). Зокрема, як встановлено вищевказаною постановою суду, [PERSON], 24.06.2016 року о 07 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Липовської, 4 в м. Чернівці пошкодив автомобіль марки «Сузукі», а саме подряпав ключем ліву сторону автомобіля, чим вчинив дрібне хуліганство. Крім того, згідно висновку про результати розгляду звернення громадянки [PERSON] від 4 липня 2016 року, встановлено, що у період з 20 год. 00 хв. 24.06.2016 року по 07 год. 00 хв. 25.06.2016 року громадянин [PERSON] [INFO], пошкодив автомобіль марки «Сузукі [PERSON]», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], та який був припаркований біля будинку по вул. Ликовської, 4/2 в м. Чернівці, а сааме з лівої сторонни автомобіля від капоту через передні та задні двері, наніс пошкодження гострим предметом (а.с. 9). Відповідно до висновку експертного дослідження №50/16 від 08.07.2016 року, складеного судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, внаслідок його пошкоджень становить 8112,47 грн., у звязку із чим неправомірними діями [PERSON] позивачці завдано матеріальної шкоди на суму 8112,47 грн. (а.с. 12-21). Так, відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа,\~ якій завдано збитків\~ у\~ результаті\~ порушення\~ її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати,\~ яких\~ особа\~ зазнала\~ у\~ зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,\~ а також витрати,\~ які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особінеправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Так, судом встановлено, що відповідачем було завдано позивачу матеріальну шкоду в розмірі\~8112,47 грн., розмір якої не спростовано відповідачем, а тому в даному випадку відповідач повинен нести повну матеріальну відповідальність у розмірі суми шкоди, заподіяної ним внаслідок вчинення\~ правопорушення.\~ При цьому, доводи позивача про те, що підстав для стягнення з нього матеріальної шкоди відсутні, оскільки він вже поніс покарання згідно постанови суду є безпідставними, оскільки покарання у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. відповідно поніс саме у звязку із вчиненням неправомірних дій по відношенню до майна позивача, й відповідно ураховуючи наявність причинного зв`язку між його діями та завданою позивачу майновою шкодою, має нести також і цивільно-правову відповідальність за пошкодження майна. Щодо стягнення із позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] в частині стягнення на її користь завданої правопорушенням моральної шкоди. При цьому, суд враховуючи те, що саме протиправними діями [PERSON] позивачці завдано моральної шкоди у вигляді психологічного та душевного страждання,однак вказаний позивачкою розмір відшкодування на думку суду в достатній мірі не обґрунтований і завищений, а тому суд вважає достатнім для стягнення саме розмір відшкодування в сумі 500 грн., яку належить стягнути з [PERSON] на користь позивача, задовольнивши дану позовну вимогу частково.\~\~\~\~ Щодо вимог [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Так, згідно\~ст. 12 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Частиною ч. 2\~ст. 56 цього Кодексу визначено, що особа, яка надає правову допомогу має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розміри витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послух та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови\~\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України\~\~з розгляду\~\~цивільних і кримінальних справ № 10\~\~від 17 жовтня 2014\~\~року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір\~\~якої визначено відповідним законом стягується\~\~не лише за участь\~\~у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення\~\~інших дій\~\~поза судовим засіданням, безпосередньо\~\~пов`язаних\~\~із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені\~\~витрати\~\~мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність\~\~документального\~\~підтвердження\~\~витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою\~\~для відмови\~\~у задоволенні\~\~вимог\~\~про відшкодування\~\~таких витрат. Зокрема, як убачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги ( а.с. 25). При цьому, відповідно до квитанцій (а.с. 27), позивач поніс витрати на оплату правову допомогу в сумі 4000 грн. Крім того, понесені [PERSON] витрати на оплату правової допомоги також підтверджуються актом виконаних робіт, зокрема розрахунком вартості за надання юридичних послуг, згідно якого вартість правової допомоги становить 4000 грн. (а.с.26). Так, згідно\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, судом задовольняються за наданням правової допомоги при розгляді судом справи. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. з відповідача, діями якого позивачу було завдано завдано шкоду, оскільки такий розмір відповідає наданому позивачем розрахунку, який проведено з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме витрати за надання експертного дослідження в розмірі 750 грн. Так, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належить: 1)витрати на інформаційне забезпечення; 2)витрати на правову допомогу; 3)витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4)витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 5)витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, витрати за надання експертного дослідження склали 750 грн. Однак, вказані витрати у розумінні ст. 79 ЦПК України не належать до судових витрат, повязаних із розглядом судової справи, а тому не підлягають стягненню з відповідача. При цьому, ураховуючи те, що згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України\~\~стороні, на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1929 грн. 20 коп. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial