Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням доповнень, просить скасувати усиновлення [PERSON] , [INFO] , повернути усиновленому його первісні анкетні дані. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в 2004 році вона усиновила малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . При усиновленні дитина отримала прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Дитина була у важкому фізичному стані, важила 8 кілограм у віці 2,5 роки, була виснаженою, практично не розмовляв,, погано ходив. За 15 років фізичне здоров`я дитини вдалося поновити, але психічне та моральне становище не налагодилося до теперішнього часу. Усиновлений постійно вчиняв крадіжки, брехав під будь-яким приводом, навчатися нічому не бажав, під час уроків поводився неадекватно, рвав одяг та взуття, не дотримувався санітарно-гігієнічних норм, ні до чого не виявляв зацікавленості. Домашні вправи виконувати з дитиною неможливо через істеричні напади. Після закінчення 9 класів в 2017 році [PERSON] був влаштований на навчання до Харківського автотранспортного коледжу, де продовжилася неадекватна поведінка. Дитячим психіатричним відділенням лікарні № 3 поставлений діагноз «Несоціалізований розлад поведінки та погранична ближче до легкої стадія слабоумства». У бесіді з лікарем позивач дізналася, що причина такої неадекватної поведінки дитини могла бути пов`язана з пережитим у дитинстві сильним психологічним стресом. Оскільки з моменту усиновлення дитина виховувалась у комфортних умовах, позивач припускає, що такий стрес можливий через розлучення з рідною матір`ю та влаштування у дитячий будинок. Позивач вважає, що є підстави для скасування усиновлення відповідно до п. 2 ст. 238 СК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2019 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року справу направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2019 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11 листопада 2019 року Харківська районна державна адміністрація звернулася до суду із зустрічним позовом, яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки від усіх видів доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що [PERSON] самоусунулася від виховання неповнолітнього сина [PERSON] , не виконує батьківських обов`язків щодо утримання дитини, байдуже ставиться до його стану здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку. Неповнолітній [PERSON] з 02.07.2018 перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, під час бесіди з дитиною було з`ясовано, що неповнолітній не прихильний до [PERSON] , не бажає з нею спілкуватися через непорозуміння, що між ними виникли. На думку неповнолітнього позивач не приділяла йому достатньо уваги, не оплачувала гуртожиток, в якому він проживав під час навчання в коледжі, не забезпечувала продуктами харчування, з метою виховання застосовувала фізичну силу разом з прийомним батьком [PERSON] . Мешканці с. Хорошеве зверталися до селищної ради щодо жорстокого ставлення батьків до неповнолітнього [PERSON] , останній завжди одягнений у брудний та завеликий одяг, у квітні 2018 року дитина була сильно побита своїми батьками. Під час навчання у Харківському автотранспортному коледжі неповнолітній мав багато заборгованостей, був залишений батьками у гуртожитку без їжі та грошей, на вимогу адміністрації закладу відмовили забирати сина додому. Обстеження умов проживання неповнолітнього не відбулося у зв`язку з тим, що [PERSON] не впустила фахівців із соціальної роботи у будинок, пояснивши, що дитина там більше року не проживає. Неповнолітній [PERSON] не має паспорта, реєстрації, не навчається, неодноразово затримувався за крадіжки з червня 2018 року проживав у біологічної матері [PERSON] , через деякий час після передачі його [PERSON] , знов повернувся до [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року зустрічні позовні вимоги об`єднані з первісними в одне провадження для спільного їх розгляду. 15 листопада 2019 року позивач надала заперечення на зустрічну позовну заяву, якими не визнала зустрічних позовних вимог та зазначила, що неповнолітній усиновлений нею одноособово, батько записаний зі слів матері. Психічний статус дитини можна оцінити лише після 15 років, до цього віку медицина пов`язує неадекватні вчинки з дитячим віком. Позивач оплачувала гуртожиток та має відповідні квитанції, підготовчі курси при вступі до авто технічного коледжу, дитині видавались 200 гривень щотижня на продукти. Мати приділяла дитині достатньо уваги, майже щорічно вивозили дитину до моря, взимку - на курорт у Трускавець, дитина побувала на екскурсіях у Карпатах, на горі Говертла, в Запоріжжі на Хортиці тощо, регулярно відвідувала театр, концерти, цирк. Також, дитина під примусом відвідувала секцію карате, художню студію, дитячий ансамбль, секцію футболу. Керівники секцій просили забрати дитину через її неадекватну поведінку. Позивач зазначає, що неповнолітній є психічно хворим, лікарі припускають що психічний розлад стався через примусове розлучення з біологічною матір`ю. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Представник відповідача служби у справах дітей Харківської державної районної адміністрації Харківської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про скасування усиновлення та позовні вимоги зустрічної позовної заяви не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що Роганською селищною радою Харківського району було зроблено актовий запис № 59. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2005 [PERSON] оголошено усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Усиновленому присвоєно прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », матір`ю дитини записано « [PERSON] », внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Вказаним рішенням встановлено, що усиновлювач ознайомлена з медичним висновком про стан здоров`я усиновлю вального, крім того у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що не тільки ознайомлена з медичним висновком про стан здоров`я усиновленої дитини, а й самостійно обстежила ретельно її, як лікар за фахом. На виконання рішення суду Роганською селищною радою Харківського району Харківської області 18 січня 2006 року видано свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] . В графі «мати» записано « [PERSON] ». Згідно довідки Хорошівської селищної ради від 15.06.2018 № 384/02-19, від 02.05.2018 № 270/02-19, 271/02-19, 272/02-19, 273/02-19 неповнолітній [PERSON] не має рідних братів та сестер, проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . До червня 2018 року [PERSON] навчався у Харківському державному автотранспортному коледжі, інформація про подальше його навчання та про зареєстроване місце проживання - відсутня. Як вбачається з витягу з медичної карти № 3198 КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» від 15.06.2018, [PERSON] , [INFO] , має діагноз: Несоціалізований розлад поведінки. F 91.1 Надані рекомендації щодо психокорекції, психотерапія, спостереження рай психіатра, повторний курс лікування при декомпенсації стану. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 471 від 05.08.2019, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі соціалізованого розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до інформації КНП ХМР «Центр первинної медичної допомоги № 3 Харківського району» від 25.04.2019 № 101, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , находився на обліку у АЗПСМ сел. Хорошеве КПН ХРР «ЦПМД № 3 Харківського району», знаходився на стаціонарному лікування з 12 по 13.01.2016 з діагнозом «Забій м`яких тканин голови»; 11.05.2017 - консультація нейрохірурга, діагноз «Закрита травма носа. Забій носа, гематома, зміщення носа»; знаходився на стаціонарному лікуванні протягом 17.05.2018 - 15.06.2018 з діагнозом «ВСД за змішаним типом. F91.1». На теперішній час при активному відвідуванні (зі слів матері) місце знаходження дитини не відомо. Згідно інформації Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 19.04.2019 № 4052/119-90/01 [PERSON] , [INFO] , 28.01.2019 було затримано у Слобідському районі м. Харкова за вчинення крадіжки продуктів харчування, 25.0.2019 - за вчинення грабежу ящика печива у Зміївському районі. [PERSON] є заявником за фактом спричинення тілесних ушкоджень її чоловікові 10.02.2019, триває досудове слідство. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як власник зброї, 18.05.2017 є заявником за фактом спричинення тілесних ушкоджень його синові - [PERSON] . Як вбачається з інформації Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 25.04.2019 № 01-20-903, з червня 2018 року [PERSON] проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівниками відділу з питань сім`ї дітей та молоді Роганської селищної ради було визвано поліцію та хлопця передано матері [PERSON] . Але через певний час хлопець знов повернувся та став мешкати в сім`ї [PERSON] . Під час обстеження за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що хлопця утримувала та матеріально забезпечувала [PERSON] , батьки [PERSON] не цікавились життям дитини та не займались вихованням сина,. Зі слів сусідів мати [PERSON] та батька [PERSON] за місцем проживання сина не бачили. В серпня 2018 року хлопець мав отримати паспорт, але батьки не зробили документ дитині. У вересні 2018 року хлопець до занять не приступив, місце його знаходження не відомо. Згідно інформації Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 03.05.2019 № 4475/119-90/01/20-2019, згідно обліків Національної поліції України, станом на 25.04.2019 до Харківського ВП ГУ НПП в Харківській області звернення щодо зникнення [PERSON] [INFO] - не надходили. Під час виїзду за місцем мешкання неповнолітнього - по [ADDRESS] , в усній бесіді сусіди пояснили, що неповнолітній [PERSON] фактично не мешкає за вказаною адресою приблизно з липня 2018 року, на даний час місце знаходження останнього не відомо. Відповідно до інформації Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ХРДА від 02.05.2019 № 331, фахівцем із соціальної роботи 26 квітня 2019 року було здійснено виїзд з метою оцінки потреб сім`ї, під час відвідування мати неповнолітнього [PERSON] була вдома, але до будинку не впустила, своє ім`я та по батькові називати відмовилась, з її слів хлопчик в сім`ї не проживає. Спілкуватися з приводу дитини бажання не виявила. Хорошівською селищною радою надано інформацію від 02.07.2018 № 425 відповідно до якої [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, але за останній час усунулася від морального та фізичного виховання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що з неповнолітнім [PERSON] 04.07.2018 працівником служби у справах дітей райдержадміністрації Фоміною І.В. було проведено бесіду з питань спору щодо позбавлення батьківських прав, в ході бесіди було встановлено, що неповнолітній [PERSON] не прихильний до матері [PERSON] , не бажає з нею спілкуватися через непорозуміння, бажає проживати з біологічною матір`ю - [PERSON] , виявляє бажання позбавити [PERSON] батьківських прав. На думку дитини [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки, недостатньо приділяє уваги, не оплачувала гуртожиток, не забезпечувала його продуктами харчування, задля виховання застосовувала фізичну силу разом з [PERSON] . Як вбачається з актів обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , складених 04.05.2018 року, 03.07.2018 року, по [ADDRESS] проживає мати неповнолітнього - [PERSON] та [PERSON] , який в акті зазначений як батько. З 19 квітня 2018 року неповнолітній проживає у гуртожитку Харківського державного транспортного коледжу, де навчається. До навчання ставиться не відповідально, зі слів батьків [PERSON] був направлений у гуртожиток у зв`язку оскільки вони стали помічати, що дитина перебуває під дією наркотичних засобів, викрадає у родини гроші. В кімнаті, де проживав неповнолітній, відсутні його речі, шкільне приладдя. Судом встановлено, що у травні 2018 року мешканці селища Хорошеве Харківського району Харківської області звернулися до селищної рази із заявою про побиття неповнолітнього [PERSON] своїми батьками, що сталося 16-18 квітня 2018 року. У зверненні також було зазначено, що дитина завжди у брудному не по розміру одязі, неохайна, скаржиться на те, що її не годують. З приводу вказаного звернення Хорошівська селищна рада зверталася до служби у справах дітей Харківського району Харківської області із відповідною заявою. Наказом служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 02.07.2018 № 58-СЖО, неповнолітній [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частина 3, 4 ст. 232 СК України визначає, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена та усиновлювачем і їх родичами. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновленому надаються права і накладаються обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Статтями 150 СК України та 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язок батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, при цьому батьки зобов`язані поважати дитину. Судом встановлено, що ініціатором усиновлення дитини була [PERSON] , усиновивши неповнолітнього [PERSON] позивач отримала відносно нього права матері, а також взяла на себе зобов`язання по виконанню батьківських обов`язків. Відповідно до п.12. Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст.238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Даний вид цивільних правовідносин (усиновлення) відноситься до сфери сімейних правовідносин між батьками та дітьми, яка дуже тонка і водночас глибока, а тому при вирішенні питання про скасування усиновлення суд має врахувати передусім інтереси дитини, оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, що передбачено ч.8 ст. 7 СК України. Після скасування усиновлення дитина має бути повернута на виховання до відповідної установи для дітей позбавлених батьківського піклування та втратить можливість виховуватись в повноцінній сім`ї, отримувати важливе для неї сімейне виховання, а також втратить всі майнові та немайнові права, які у неї є на даний момент. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятою 20.11.1989, підписаною Україною 21.02.1990 і ратифікованою 27.02.1991 (далі - Конвенція) закріплено, що "У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини». Підставою звернення до суду із позовом позивач зазначила наявність у усиновлюваного діагнозу: хронічне психічне захворювання у формі соціалізованого розладу поведінки, про який їй не було та могло бути відомо на момент усиновлення дитини. На думку позивача, підставою скасування усиновлення є п. 2 ч. 1 ст. 238 СК України - дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення. Однак, суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що вказане психічне захворювання було наявне на час усиновлення, а також, що виявлення цього захворювання не було можливе у віці, в якому дитина була усиновлена. Суд погоджується з висновками, викладеними у літературі з теорії сімейного права, що усиновлення дитини завжди пов`язане з певним ризиком. Дійсність є такою, що найчастіше на усиновлення передаються діти з неблагополучних сімей. У зв`язку з цим ризик прояву спадкових захворювань, недоумства, наслідків алкоголізму батьків та інших факторів, що вплинули на розвиток дитини у період вагітності матері або у ранньому дитинстві, є дуже високим. Непоодинокими є випадки, коли усиновлювачі через кілька років виявляють у дитини одне з таких захворювань. Іноді захворювання настільки серйозне, що не залишає найменшої надії на розвиток дитини. При цьому виникає тяжка моральна дилема. Безперечно, аморально відмовлятися від хворої дитини і вимагати скасування усиновлення. У багатьох випадках усиновлювачі прив`язуються до таких дітей, виховують їх як справжні батьки і роблять усе можливе для пом`якшення наслідків захворювання. Однак не можна забувати про те, що біологічний зв`язок і заснований на ньому батьківський інстинкт, який становить основу батьківських відносин, при усиновленні відсутній або, принаймні, виявляється меншою мірою. Згідно із ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, надається, зокрема, можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується її, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Станом на час ухвалення рішення, [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Відповідно до положень ст. 238 СК України, скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї. Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Таким чином, системний аналіз норми статті 238 СК України свідчить, що виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї (ч.2 ст.238 СК України). Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2020 у справі № 445/1559/18 роз`яснив, що скасування усиновлення з підстави, передбаченої частиною третьою статті 238 СК України, може мати місце, лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, як це передбачено частиною другою статті 208 СК України, і якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Судом встановлено, що [PERSON] , був усиновленим у трирічному році та на даний час досяг повноліття. В ході судового розгляду судом не здобуто, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачем вчинялася протиправна поведінка відносно позивача чи інших членів сім`ї, яка б загрожувала їх життю чи здоров`ю. Щодо вимог зустрічної позовної заяви Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до положень п. 15 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови, роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного медичного догляду, лікування, захисту дитини від будь яких нещасних випадків, не виявляють інтересу до фізичного та духовного стану дитини, її інтересів та переживань, не піклуються про неї та не здійснюють контроль за подіями, які чиняться з дитиною та коло неї. Під час розгляду справи судом не було встановлено протиправної поведінки усиновлювача, що є підставою позбавлення батьківських прав. Одночасно з цим, суд зазначає, що після досягнення [PERSON] повноліття, передбачені законодавством підстави позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення аліментів на утримання усиновленого - відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed