Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Завод залізобетонних конструкцій № 6 в особі арбітражного керуючого ліквідатора Гладишко Ю.П. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фріго Транс, Публічного акціонерного товариства „Банк Форум, [PERSON] про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2007 року між АКБ „Форум, правонаступником якого є ПАТ „Банк Форум та ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 було укладено кредитний договір № 0103/07/07-KLI, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі відкличної відновлюваної кредитної лінії для поновлення обігових коштів та ведення господарської діяльності з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1500000 доларів США, із сплатою 13 процентів річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання взятих позичальником на себе зобов`язань були укладені договори застави на рухоме та нерухоме майно. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 року у справі № 908/1671/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6. Постановою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2016 року у справі № 908/1671/16 ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.08.2016 року у справі № 908/1671/16 визнано вимоги ПАТ „Банк Форум, з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2017 року у справі № 908/1671/16 ліквідатором ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 призначено арбітражного керуючого Гладишка Юрія Павловича. 15.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством „Банк Форум (Старий кредитор) та [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким Старий кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору, у тому числі, права вимоги до ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6: кредитний договір № 0103/07/07-KLI від 02.07.2007 року (розмір заборгованості 6 048 636, 04 грн., у тому числі непогашена заборгованість за основною сумою кредиту - 5 923 591, 28 грн., непогашена заборгованість за нарахованими процентами 125 044, 76 грн.). Відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.05.2018 року Старий кредитор уступив грошові вимоги в обмін на грошові кошти в сумі 1 591 000, 00 грн., які Новий кредитор зобов`язавсь сплатити старому кредитору, тобто відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. 29.08.2018 року між [PERSON] (Старий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фріго Транс (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким Старий кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору, у тому числі, права вимоги до ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6: кредитний договір № 0103/07/07-KLI від 02.07.2007 року (розмір заборгованості 6 048 636, 04 грн., у тому числі непогашена заборгованість за основною сумою кредиту 5 923 591, 28 грн., непогашена заборгованість за нарахованими процентами 125 044, 76 грн.). Відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.08.2018 року Старий кредитор уступив грошові вимоги в обмін на грошові кошти в сумі 1 590 000, 00 грн., які Новий кредитор зобов`язавсь сплатити старому кредитору протягом трьох років з дня укладання договору. Позивачем зазначено, що кредитодавцем та іпотекодержателем може бути лише банк, або фінансова установа, а не фізична особа. Відповідачі не мають статусу банку, або фінансової установи, а тому не може бути фактором. Тому вважає, що зазначені договори можуть бути визнані судом недійсним з моменту їх вчинення. Тому вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 215\~ЦК України зазначений договір може бути визнаний судом недійсним з моменту його вчинення. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач, просить суд визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 15.05.2018 року, укладений між ПАТ „Банк Форум (Старий кредитор) та [PERSON] (Новий кредитор), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасією Сергіївною та зареєстрованому в реєстрі за № 1685 та договір про відступлення прав вимоги від 29.08.2018 року, укладений між [PERSON] (Старий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фріго Транс (Новий кредитор), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шевцовою Оксаною Сергіївною та зареєстрованому в реєстрі за №2179. Ухвалою суду від 15.11.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства „Завод залізобетонних конструкцій № 6 в особі арбітражного керуючого ліквідатора Гладишко Юрія Павловича до Публічного акціонерного товариства „Банк Форум про визнання недійним договір відступлення права вимоги, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, державна реєстрація юридичної особи ПАТ „Банк Форум припинена, за рішенням засновника. Ухвалою суду від 15.11.2019 року залучено до участі у даній справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Цемлайн, Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський завод дверних систем, [PERSON] . Представники позивача у судовому позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - ТОВ „Фріго Транс в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поданих письмових поясненнях на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю „Цемлайн, Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський завод дверних систем, [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, які не з`явились за наявними матеріалами справи. Заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.07.2007 року між АКБ „Форум, правонаступником якого є ПАТ „Банк Форум та ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 було укладено кредитний договір № 0103/07/07-KLI, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі відкличної відновлюваної кредитної лінії для поновлення обігових коштів та ведення господарської діяльності з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1500000 доларів США, із сплатою 13 процентів річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання взятих позичальником на себе зобов`язань були укладені договори застави на рухоме та нерухоме майно. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 року у справі № 908/1671/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6. Постановою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2016 року у справі № 908/1671/1 ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.08.2016 року у справі № 908/1671/16 визнано вимоги ПАТ „Банк Форум, з віднесенням до вимог, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2017 року у справі № 908/1671/16 ліквідатором ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6 призначено арбітражного керуючого Гладишка Юрія Павловича. 15.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством „Банк Форум (Старий кредитор) та [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким Старий кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору, в тому числі, права вимоги: 1. ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6: кредитний договір № 0103/07/07-KLI від 02.07.2007 року (розмір заборгованості 6 048 636, 04 грн., у тому числі непогашена заборгованість за основною сумою кредиту 5 923 591, 28 грн., непогашена заборгованість за нарахованими процентами 125 044. 76 грн.); іпотечний договір від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4049; договір застави від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4047; договір застави від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4048. 2. ТОВ „ЦЕМЛАЙН: договір поруки № 120/07-07 від 02.07.2007 року. 3. ТОВ „Київський завод дверних систем (ТОВ „КОМПАНІЯ ДРЕВСЕРВІС): кредитний договір № 0030/08/01-KL від 02.06.2008 року (розмір заборгованості 454 974, 23 грн.); договір застави від 02.06.2008 року; договір застави від 02.06.2008 року. 4. [PERSON] : договір поруки від 02.10.2009 року. Відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.05.2018 року Старий кредитор уступив грошові вимоги в обмін на грошові кошти в сумі 1 591 000, 00 грн., які Новий кредитор зобов`язався сплатити старому кредитору. 29.08.2018 року між [PERSON] (Старий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фріго Транс (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким Старий кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги: 1. ПАТ „Завод залізобетонних конструкцій № 6: кредитний договір № 0103/07/07-KLI від 02.07.2007 року (розмір заборгованості 6 048 636, 04 грн., у тому числі непогашена заборгованість за основною сумою кредиту 5 923 591, 28 грн., непогашена заборгованість за нарахованими процентами 125 044. 76 грн.); іпотечний договір від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4049; договір застави від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4047; договір застави від 03.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4048. 2. ТОВ „ЦЕМЛАЙН: договір поруки № 120/07-07 від 02.07.2007 року. 3. ТОВ „Київський завод дверних систем (ТОВ „КОМПАНІЯ ДРЕВСЕРВІС): кредитний договір № 0030/08/01-KL від 02.06.2008 року (розмір заборгованості 454 974, 23 грн.); договір застави від 02.06.2008 року; договір застави від 02.06.2008 року. 4. [PERSON] : договір поруки від 02.10.2009 року. Відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.08.2018 року Старий кредитор уступив грошові вимоги в обмін на грошові кошти в сумі 1 590 000, 00 грн., які Новий кредитор зобов`язавсь сплатити старому кредитору протягом трьох років з дня укладання договору. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання правочину недійсним. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст.\~236\~ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, для визнання правочину недійсним необхідна одночасна наявність двох обставин: 1. недодержання саме в момент вчинення правочину чинного на момент такого вчинення законодавства; 2. порушення вчиненням такого правочину прав або охоронюваних законом інтересів суб`єктів цивільних або господарських правовідносин.\~\~ При цьому, оскільки законність спірного правочину в даному випадку оцінюється саме в момент його вчинення, то і порушення прав або охоронюваних інтересів суб`єктів цивільних або господарських правовідносин повинно і може мати місце лише в момент вчинення такого правочину. Статтею 512\~ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.\~\~Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.\~\~ До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі ст.\~1077\~Цивільного кодексу\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України „Про банки і банківську діяльність, у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Договір факторингу\~\~має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.\~\~ Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 від 06.02.2014 року „Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231 до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу статей 512-518\~ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2\~цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом з тим, із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ч. 5 ст. 5 Закону України „Про банки і банківську діяльність вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором. У п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.\~4\~цього Закону факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається „за номінальною вартістю без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно з ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (ст. 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про банки і банківську діяльність кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16. Таким чином, як вказано вище, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги. Таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки, у зв`язку з чим здійснення фінансування первісного кредитора шляхом купівлі у нього новим кредитром права грошової вимоги, за відсутності обов`язку у первісного кредитора сплачувати новому кредитору винагороду за надання таких послуг не є підставою для кваліфікації договору як факторингу. В такому випадку (відсутність плати первісного кредитора за надані йому послуги) між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги, передбачені ст. 512 ЦК України. За умовами договорів відступлення права вимоги від 15.05.2018 року та 28.08.2018 року відступлення здійснюється на платній основі. При цьому ці кошти є платою за відступлення права вимоги, а не платною фінансовою послугою, тобто у договорах відсутні притаманні для договору факторингу умови про надання фінансових послуг. В оспорюваних договорах відсутня і така ознака договору факторингу, як передача грошової вимоги фактору з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором і права останнього у випадку невиконання клієнтом зобов`язаня, одержати задоволення за рахунок грошової вимоги до боржника. Таким чином, оспорювані договори про відступлення права вимоги від 15.05.2018 року та 28.08.2018 року не є договорами факторингу, тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Суд розглянув дану справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надає оцінку відповідно вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: „Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)". Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач не надав суду належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі. В силу вимог ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Outcome: dismissed