Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом , який після уточнення складу осіб по справі , в ході проведення попереднього судового засідання (ас. 75, 76), остаточно підтримали в редакції від 28.04.2014 року (ас.70-72) , в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що являються спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] року, при цьому 22.12.2003 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька у вигляді житлового будинку, розташованого в с. Чаплинка Юр»ївського району. Проте, в січні 2014 року позивачі дізналися, що їхньому батькові, як члену КСП »МЮД» Юр»ївського району, у 1996 році був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), який зареєстрований за померлим [PERSON] в Книзі реєстрації сертифікатів на земельні паї КСП «МЮД» за № 209 - серія ДП № 018209 від 25.12.1996 року. З метою оформлення спадщини на вищевказане майнове право позивачі звернулися до Юр»ївської державної нотаріальної контори. Однак, нотаріус Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] своїми постановами від 01.04.2014 року та 22.04.2014 року відповідно, відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно , по тим підставам, що у позивачів виявився відсутнім правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), що був виданий їхньому померлому батьку. Надати такий нотаріусу позивачі не в змозі через втрату останнього. Відсутність у позивачів правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), позбавляє останніх в повній мірі реалізувати свої спадкові права, а відтак, останні змушені звертатися до суду за вирішенням даного питання. Посилаючись на ст. ст. 3, 10, 15, 114, 213 ЦПК України позивачі просили визнати за ними, в рівних частках за кожним, право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 018209 за № 209 від 25.12.1996 року , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], залишивши за ними судові витрати по справі. В ході розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги , про що представник останніх адвокат [PERSON] надав суду відповідну заяву (ас.108), та просили визнати за ними, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], в рівних частках за кожним, право на отримання земельної частки (паю) за № [NUMBER], в розмірі 9,023 га, що розташована на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області та належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ДП № 018209, виданий 25.12.1996 року. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав (ас. 31, 73, 120 ). Відповідач по справі Чаплинська сільська рада Юр»ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, уточнені позовні вимоги повністю визнали (ас. 121 ). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти заявлених уточнених вимог не заперечували (ас. 122 ). Представник третьої особи по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділу Держземагентства в Юр»ївському районі Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та проти уточнених позовних вимог не заперечував (ас. 66, 123). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з"явившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного: - згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.03.2014 року (ас.5), батько позивачів [PERSON] помер [INFO] року. Факт родинних відносин між позивачами та померлим [PERSON] підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 06.12.1973 року (ас.6), копією свідоцтва про народження [PERSON]. , серії [NUMBER] від 04.09.2001 року (ас.7) , та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] , серії [NUMBER] від 10.06.1995 року, після чого останній присвоєно прізвище »[PERSON]» (ас.8). З матеріалів спадкової справи № 132/2001 до майна померлого [PERSON], копія якої надана Юр»ївською держнотконтрою (ас.40-61), вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцями останнього за законом є його діти, а саме позивачі по справі [PERSON] та [PERSON].(ас.41), при цьому 22.12.2003 року останнім видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого у вигляді житлового будинку та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, ведення особистого підсобного господарства (ас.61). Згідно довідки відділу Держземагентства в Юр»ївському районі Дніпропетровської області № 1/13-716 від 19.03.2014 року вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельний пай КСП »МЮД» , в останній за № 209 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) за гр. [PERSON] , серії ДП № 018209 від 25.12.1996 року (ас.11). Згідно довідки Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області за № 225 від 17.03.2014 року (ас.13), вбачається, що на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області дійсно знаходиться земельна частка (пай) № [NUMBER], розміром 9,023 га, яка належала гр. [PERSON] , померлому [INFO] року. З довідки відділу Держземагентства в Юр»ївському районі Дніпропетровської області від 26.05.2014 року № 1/18-1253 (ас.106), вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім»я [PERSON] був виготовлений в одному екземплярі та виданий останньому 27.09.1997 року, про що також свідчить наданий витяг з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП »МЮД» Юр»ївського району (ас. 107). Згідно постанови державного нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 01.04.2014 року за № 108/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину (1/2 частину) за законом після померлого батька [PERSON] , у зв»язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на земельну часку (пай) , що розташована на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району (ас.14). Аналогічна постанова 22.04.2014 року за № 109/02-31 винесена і щодо позивача [PERSON] (ас. 74). Оскільки спадкодавець [PERSON] помер в 2001 році, то до відносин спадкування слід застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, відповідно до ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при наслідуванні за законом спадкоємцями першої черги , в рівних долях, є діти померлого. Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийняття спадщини повинно бути беззастережним, безповоротним та безумовним. Не допускається відмова від раніше прийнятої спадщини, відміна вчиненої раніше відмови, а також прийняття спадщини в частині її. Якщо спадкоємець прийняв частину майна, то він вважається таким, що прийняв спадкове майно в цілому. Відповідно до ст. 560 ЦК України (1963 року) спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину. Аналогічні позиції містять і статті 1217, 1261, 1267, 1268, 1296 ЦК України, в редакції 2004 року. Діючим законодавством було визначено, що земельний пай (земельна частка) - це оцінена в грошовому виразі та визначена в умовних кадастрових гектарах частина переданих у колективну власність земель колективного сільськогосподарського підприємства (кооперативу, товариства), яка визначає рівновелику долю участі члена підприємства в земельному пайовому фонді господарства і може бути в установленому чинним законодавством порядку витребувана в натурі (на місцевості) у самостійну земельну ділянку. Таким чином, земельний пай - це ще не конкретна земельна ділянка, а тільки право громадянина (члена сільськогосподарського підприємства) на виділення її із земель КСП. Таке право засвідчує спеціальний документ - земельний сертифікат. Статтею 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який є дійсним до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі ( на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай), засвідчене сертифікатом, відповідно до ст. 3 Указу Президента України « Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було об»єктом успадкування. Позивачі є спадкоємцями права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , але за відсутності у них належно оформленого оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) вони не можуть оформити свої спадкові права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 " Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що батько позивачів [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «МЮД» , відповідно до сертифікату серії ДП № 018209 від 25.12.1996р., а відтак після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі його права та обов'язки, а тому позивачі мають право спадкування земельної частки (паю) після його смерті, але не мають належно оформленого оригіналу документа про право на таку земельну частку (пай), що позбавляє останніх можливості повною мірою реалізувати свої спадкові права. Відтак, з огляду на дане за позивачами слід визнати право на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на землях колишнього КСП «МЮД» Юр»ївського району Дніпропетровської області. Враховуючи волю позивачів суд знаходить можливим судовий збір залишити за останніми. На підставі викладеного,

Outcome: approved