Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що від спільного подружнього проживання з відповідачем у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13.02.2018 року. Відповідач зобовязаний сплачувати згідно судового наказу, виданого Коломийським міськрайонним судом 12.01.2018 року аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. На даний час у неї змінилось матеріальне становище, а також у звязку із економічним станом країни, ростом цін змушена витрачати на утримання дитини багато грошей. Вважає, що суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач є людиною молодого віку, працездатний (їздить на роботу за кордон). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково ,готовий сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторін у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ №226583, актовий запис № 13 (а.с.21). Судовим наказом, виданим Коломийським міськрайонним судом 12 січня 2018 року стягнуто з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, щоб утримувати сина, який потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дітей. Станом на час розгляду даної справи, жодної заборгованості по сплаті аліментів відповідачем на користь позивачки немає. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як встановлено в судовому засіданні відповідач дійсно виїжджав за кордон , однак має там тимчасове місце праці, згідно представленого закордонного паспорту, останній раз перебував за кордоном 2 місяці в Чехії, жодних віз в закордонному паспорті про наступний виїзд за кордон немає. Відповідно твердження позивачки та її представника, що він постійно виїжджає за кордон та має там постійну роботу є недоведеним. Щодо твердження позивачки про те, що сторони повинні нести рівні витрати на утримання дитини та представлених позивачкою квитанцій, то суд зазначає, що всі представлені позивачкою квитанції її безіменними, а також ряд товарів, що придбані по цим квитанціям не завжди використовуються суто для потреб дитини. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 746 грн. щомісячно є недостатньою для утримання дитини. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial