Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Новобудова» 14.02.2019 р. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2019 р. включно в розмірі 17906 грн. 54 коп., з яких: 15108 грн. 11 коп. - сума основного боргу; 610 грн. 52 коп. - 3% річних від простроченої суми; 2187 грн. 91 коп. - індекс інфляції. Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач ТОВ «Новобудова» посилається на наступне. Так, відповідно до наказу правління АТ ХК «Київміськбуд» №00107/0/8-13 від 10.07.2013 р., житловий багатоквартирний будинок [ADDRESS] був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Згідно розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації №636 від 04.11.2013 р., новозбудованому житловому будинку [ADDRESS] було присвоєно поштову адресу - [ADDRESS] (наразі - [ADDRESS] ) Згідно акту приймання-передачі житлового будинку по [ADDRESS] від 03.03.2014 р., правління АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» Будинок на баланс. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2014 р., виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві. У житловому багатоквартирному будинку [ADDRESS] , зокрема і квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач, ТОВ «Новобудова» безперебійно надавались і надаються житлово-комунальні послуги, однак [PERSON] свої зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг належним чином не виконує. При цьому, 02.12.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 150г/56 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно п.п. 6, 11.1 якого передбачено, що Споживач зобов`язався оплачувати послуги в установлений цим договором строк, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Як наслідок за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, загальний розмір якої станом на 01.02.2019 р. включно становить - 17906 грн. 54 коп., з яких: 15108 грн. 11 коп. - сума основного боргу; 610 грн. 52 коп. - 3% річних від простроченої суми; 2187 грн. 91 коп. - індекс інфляції, які позивач просить стягнути з відповідача. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2019 р., зазначену цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.04.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 12.04.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.07.2019 р. до суду від представника позивача ТОВ «Новобудова» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.06.2019 р. в розмірі 21343 грн. 73 коп., з яких: 17684 грн. 27 коп. - сума основного боргу; 781 грн. 36 коп. - 3% річних від простроченої суми; 2878 грн. 10 коп. - індекс інфляції. 10.10.2019 р. до суду від представника позивача ТОВ «Новобудова» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.09.2019 р. в розмірі 24111 грн. 35 коп., з яких: 20304 грн. 89 коп. - сума основного боргу; 928 грн. 36 коп. - 3% річних від простроченої суми; 2878 грн. 10 коп. - індекс інфляції. Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Представник позивача ТОВ «Новобудова» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 10.10.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник ТОВ «Новобудова» підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує, а справу просить розглянути за відсутності представника ТОВ «Новобудова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що відповідно до наказу правління АТ ХК «Київміськбуд» №00107/0/8-13 від 10.07.2013 р. про передачу на баланс, обслуговування і експлуатацію житлових будинків, на виконання п. 27 протоколу №17 засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 23.05.2013 р., щодо визначення ТОВ «Новобудова» експлуатуючою організацією на житлові будинки [ADDRESS], ТОВ «Новобудова» визначено експлуатуючою організацією на житлові будинки на житлові будинки 4, 5, 6 з об`єктами соціального призначення по [ADDRESS] . Згідно розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації №636 від 04.11.2013 р., новозбудованому житловому будинку [ADDRESS] ). Згідно акту приймання-передачі житлового будинку по [ADDRESS] від 03.03.2014 р., правління АТ «ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» зазначений будинок на баланс в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до Статуту, затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «Новобудова» згідно протоколу № 1/13 від 22.03.2013 р., ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньо будинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в т.ч. технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. Встановлено, що відповідач - [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 16190734, виданого 15.01.2014 р. Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16190848 від 15.01.2014 р. З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2013 р. між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] було укладено договір № 150-г/56 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно п.п. 6, 11.1 якого Споживач зобов`язався оплачувати послуги в установлений договором строк, послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі та вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Положеннями ч. 1 ст. 151 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. За приписами ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`заний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов"язаний, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Пунктами 5, 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх у строки, встановлені Договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуг», затверджено Порядок формування тарифів на житлово-комунальні послуги. Частиною 3 пункту 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, передбачає, що тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку. Згідно з Порядком калькуляційною одиницею при нарахуванні плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 кв. м. загальної площі, що перебуває у власності фізичної особи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. З розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач [PERSON] має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2015 р. по 01.09.2019 р. в загальному розмірі 20304,89 грн. Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого в порядку ст. 625 ЦК України вбачається, що за період з 01.08.2015 р. по 01.02.2019 р. індекс інфляції за вказаною вище сумою заборгованості становить 2878,10 грн., 3 % річних - 928,36 грн. Вказаний вище розмір заборгованості та наданий позивачем розрахунок узгоджується з вимогами чинного законодавства та матеріалами справи. Доказів на спростування вказаної вище заборгованості відповідачем до суду не надано. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. З огляду на викладене вище, проаналізувавши матеріали справи на відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що позивачем доведено вимоги, на які він посилається в обгрунтування позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані житлово - комунальні послуги за період з 01.08.2015 р. по 01.02.2019 р. в розмірі 20304,89 грн., індексу інфляції в розмірі 2878,10 грн. та 3 % річних у розмірі 928,36 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved