Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.04.2014 р. у розмірі 31358,19 грн., що виникла станом на 11.12.2015 р. Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 500479651. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надає відповідачеві кредит у сумі 32160 грн., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути Кредит, виплачувати проценти, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ «Альфа-Банк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 31 358,19 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 22 071,35 грн.; заборгованість за відсотками - 2 626,68 грн ; комісія - 5 660,16 грн.; штраф - 1000 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як встановлено у судовому засіданні, 24 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № 500479651(а. с. 4-8). Відповідно до умов якого, позивач надає відповідачеві кредит у сумі 32160 грн. з процентною ставкою 17,99 % річних для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок Позичальника[NUMBER](п. 2.1, 2.2, 2.3,2.5 Договору). Згідно п. 2.6 даного договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невід'ємною частиною. У відповідності до п. 13 (а) Кредитного договору Позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування, комісії, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/чи інші платежі за цим Договором, у порядку, визначеному Договором. Пунктом 13 (б) передбачено, що за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф. Відповідно до п. 15 кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачеві кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків та комісії не виконав. У зв'язку з чим станом на 11.12.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 31358,19 грн. Матеріали справи свідчать, що 11.12.2015 року банком на ім"я відповідача була направлена вимога про дострокове повернення кредиту ( а.с. 14-17). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідає закону та умовам договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач має перед позивачем заборгованість, яка виникла станом на 11.12.2015 р. та складається з: заборгованість за кредитом - 22 071,35 грн.; заборгованість за відсотками - 2 626,68 грн ; комісія - 5 660,16 грн.; штраф - 1000 грн. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1218,0 грн. На підставі викладеного, ст.ст.526, 549, 610-611, 624, 629.1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved