Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 14 липня 2007 року в виконавчому комітеті Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області за актовим записом №5. Неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишити на проживання з ним. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним і перебувають на його утриманні та вихованні. Причиною розпаду сім'ї є негативна поведінка відповідачки. На даний час вони спільно не проживають, не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що їхня сім'я розпалася, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник органу опіки та піклування, який також не прибув в судове засідання, подав заяву в якій просить позов задоволити. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та постановити заочне рішення. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Що стосується позовних вимог про залишення неповнолітніх дітей на проживання з батьком, то з врахуванням обставин викладених в позовній заяві, та висновку органу опіки та піклування від 11 жовтня 2017 року №441/04-13 суд приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1 ст.141 СК України,мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей. У відповідності до ч. 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд приходить до переконання, що найбільш доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін з їхнім батьком. При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов'язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112, 141, 160 СК України, ст.ст.88,197, 209, 213-215, 218, 223, 224-226, 294, 296 ЦПК України, суд -

Outcome: approved