Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2004 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка вказує, що з 01 січня 2014 року вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та [INFO] від нього народила сина - [PERSON], однак в реєстрації актів цивільного стану щодо народження [PERSON] воєводства Малопольського (Польща) було вказано батьком останнього - [PERSON] Посилаючись на те, що біологічним батьком її сина [PERSON] є відповідач-1, просила визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та визнати його батьком [PERSON] ( а.с. 33). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин у справі. Судом установлено, що [INFO] [PERSON] у м. Кракові Польща народила дитину [PERSON], про що органом реєстрації актів цивільного стану воєводства Малопольського (Польща), було зроблено відповідний актовий запис серія АВ 2138967, номер актового запису 1261011/00/АU/2016/770288 видане 07.07.2016 року ( а.с. 6-9). В реєстрації актів цивільного стану щодо народження [PERSON] воєводства Малопольського у Кракові (Польща) було вказано батьком останнього - [PERSON], оскільки [PERSON] з 22.10.2004 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6-9). З довідки Генерального Консульства України в Кракові від 07.07.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований громадянином України ( а.с. 11). Згідно ч. 4 до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд враховує, що відповідач [PERSON] нотаріально посвідченою заявою підтвердив, що він є біологічним батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову про визнання батьківства. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved