Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

У квітні 2018 р. позивач [PERSON], діючи через свого представника за довіреністю - [PERSON], звернувся до суду з позовом до Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,76 га, яка розташована на території Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, у вигляді земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,76 га, яка розташована на території Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Згідно заповіту, складеного за життя [PERSON], спадкоємцем після її смерті є позивач. Позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. про прийняття спадщини, проте йому було надано письмове роз'яснення, зокрема, про те, що право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я спадкодавця, у разі наявності оригіналу документів, які б стверджували право власності спадкодавця на майно, а оскільки у спадкоємця відсутній оригінал акту на зазначену земельну ділянку, то йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку, яка належала на праві власності [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, після її смерті. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав до суду письмову заяву, якою просить суд розгляд справи проводити за їх з позивачем відсутності та про задоволення позовних вимог позивача. Представник відповідача - Гур'ївської сільської ради, до суду не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та про визнання позовних вимог позивача повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 22.04.2014 року виконкомом Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 10,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гур'ївською сільської радою Новоодеського району Миколаївської області 29.03.2001 р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7. Позивач є сином спадкодавця - померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З оригіналу заповіту, посвідченого секретарем виконкому Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 26.09.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 93 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 52485625 від 04.07.2018 р. встановлено, що [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 10,76 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що розташована в межах території Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказаний заповіт є чинним. Позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. про прийняття спадщини, проте йому було надано письмове роз'яснення зокрема про те, що право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я спадкодавця, у разі наявності документів, які б стверджували право власності спадкодавця на майно, а оскільки у спадкоємця відсутній оригінал акту на зазначену земельну ділянку, то йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов'язкової частки є правом, а не обов'язком спадкоємця. У зв'язку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, та неможливістю у зв'язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини, та неможливість їх відновлення призвели до порушення прав [PERSON] щодо оформлення спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є сином померлої [INFO]. [PERSON] та спадкоємцем першої черги, а також є спадкоємцем за заповітом в частині спадкування земельної ділянки, загальною площею 10,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, звернувся до нотаріуса у із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, тобто, набув права спадкування майна померлої, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не може, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від будь-яких інших осіб, окрім позивача, а також відомостей про існування осіб, що мали б право на обов'язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Оскільки спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину є позивач, його позовні вимоги про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку підлягають задоволенню. За таких обставин, на підставі ст. 1218, 1277 ЦК України позов слід задовольнити в повному об'ємі.

Outcome: approved