Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить звільнити з під арешту ? частину квартири [ADDRESS] , накладеного згідно із виконавчим листом № 1-426/98 виданого 09.12.1998 року згідно із вироком Жовтневого районного суду м. Києва від 01 грудня 1998 року. В обґрунтування позову послалась на те , що ії син [PERSON] згідно із вироком Жовтневого районного суду м.Києва від 01.12.1998 року був засуджений за ч.2 статті 140 та ч.1 статті 208 КК України на два роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на два роки із сплатою штрафу в дохід держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів заробітної плати із конфіскацією майна. Вказує, що [INFO] року ії син помер та після його відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві власності внаслідок ії приватизації . Позов мотивований тим , що після смерті сина , позивач в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом було повідомлено про наявність арешту на належну сину ? частину квартири з посиланням на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.02.2000 року, направлену у П`яту державну нотаріальну контору, Бюро технічної інвентаризації та до Жовтневого районного суду м. Києва. 23.08.2013 року ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було повідомлено про відсутність матеріалів виконавчого провадження з конфіскації майна з посиланням на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Позивач вважає, що у зв»язку із тим, що виконавче провадження не збереглось і кримінальна справа знищена за строком зберігання, є всі підстави вважати, що майно не є конфіскованим і квартира повинна бути звільнена із під арешту. В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задоволення. В подальшому в судове засідання не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву у якій просила проводити судовий розгляд у ії відсутність, не заперечуючи проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач - Державна податкова інспекція Солом`янського району у м.Києві , будучи повідомленою належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила, у зв»язку із чим судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи про що представник позивача не заперечувала. Третя особа- Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомлено . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Києва від 01 грудня 1998 року [PERSON] було засуджено за ч.2 статті 140 , ст.208 КК України до двох років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання із сплатою штрафу в дохід держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскацією всього майна. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 23.10.1997 року [PERSON] на праві спільної власності разом із позивачкою [PERSON] належала ? частина квартири [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] - син позивачки помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частину квартири. Встановлено, що відповідно до Постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві від 29.02.2000 року накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі і на ? частини квартири, якою володів померлий разом із позивачкою. Відповідно до відповіді ВДВС Солом`янського районного управління юстиції виконавче провадження щодо боржника [PERSON] не збереглось у зв»язку із закінченням терміну зберігання. Кримінальна справа відносно засудженого Жовтневим районним судом м. Києва [PERSON] також не збереглась за закінченням терміну ії зберігання у суді. Виходячи із викладеного, суд позбавлений можливості перевірки виконання державним виконавцем вироку суду в частині призначеного покарання у виді конфіскації майна. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач -Державна податкова інспекція Солом`янського району м. Києва, яка була матеріально-зацікавленою особою на час виконання вироком на повинна бути стягувачем у даному виконавчому провадженні, своїх заперечень проти заявлених вимог не подала, доказів проведеного виконання вироку суду в частині конфіскації суду не надала. Відповідно до ст.55 Закону України « Про виконавче провадження"державний виконавець після вилучення арештованого майна в п»ятиденний строк передає його для реалізації торговельній реалізації. Як вказує у позові позивач, попередження від державного виконавця про примусове виконання рішення про закінчення строку на добровільне виконання вироку суду до боржника не надходило, повідомлень про реалізацію майна боржнику також не надходило. Відповідно до ч.3 статті 49 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника. Відповідно до ст.25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи,тобто здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. припиняється у момент її смерті. Таким чином з урахуванням припинення цивільної правоздатності засудженого [PERSON],враховуючи відсутність доказів виконання вироку суду в частині конфіскації майна , зважаючи на те, що наявність арешту на майно перешкоджає оформленню спадщини позивачкою, суд вважає, що ? частини квартири , яке перебуває під обтяженням слід звільнити із під арешту. На підставі наведеного,

Outcome: approved