Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] власником якого є позивачка. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло на праві власності позивачці належить будинок по [ADDRESS]. Близько 11 років колишній чоловік [PERSON] у домоволодінні не проживає, що підтверджується актом Петрівської сільської ради. Згідно акту відповідач на даний час проживає в с. Лип"янка, Красноградського району, Харківської області. Особистих речей також в домолодінні не має. Тому позивачка просять суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не прибула, проте до суду подали заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] не прибув в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: позивачка є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло ( а с.6). Згідно акт Петрівської сільської ради відповідач [PERSON] в домоволодінні позивачки не проживає, особистих речей не має, проте значиться зареєстрованим, що підтверджують свідки та депутат сільської ради ( а.с.5) Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що [PERSON] не проживає у домоволодінні позивачки більше одинадцяти років з власної волі і залишив, його переїхавши на інше постійне місце проживання, а своєю реєстрацією у будинку порушує право позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. Згідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved