Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Стінянської сільської ради Томашпільського району про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в с. Стіна Томашпільського району проживали [PERSON] із своїм сином [PERSON] і на праві власності яким належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Стінянської сільської ради Томашпільського району, а саме: [PERSON] земельна ділянка площею 2,3942 га (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №043863, виданий Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 28.12.2002 року №446), [PERSON], земельна ділянка площею 3,8637 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №043957, виданий Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження №37 від 29.01.2003 року). [PERSON] помер в с. Стіні 10.06.2007 року і спадщину після його смерті фактично прийняла його мати [PERSON], так як проживала із спадкодавцем однією сім»єю, однак не оформила спадщину в нотаріальному порядку. [PERSON] померла 04.07.2015 року і відповідно до заповіту (заповіт не змінено і не відмінено) посвідченого 25.12.2007 року секретарем Стінянської сільської ради усе своє майно заповіла позивачці [PERSON] Однак, коли вона звернулася в нотаріальну контору про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, то їй було відмовлено у цьому з підстав відсутності доказів родинних відносин між спадкодавцями [PERSON] і [PERSON], та оригіналів державних актів на право власності на землю, які згоріли, як і актовий запис про смерть на ім»я [PERSON], під час пожежі у їхньому будинку. Тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про встановлення факту родинних відносин між спадкодавцями та визнання за нею (позивачкою) права власності на спадщину за заповітом. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала із наведених у позовній заяві підстав, просить його задовольнити. Від відповідача, Стінянської сільської ради надійшла заява в якій остання просить справу розглянути по суті у відсутності представника сільської ради, з позовними вимогами згідна. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, розглянувши заяву Стінянської сільської ради, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство , чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до статей 1217, 1235, 1261 ЦК спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за заповітом заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За змістом ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1270 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. Відповідно до ч.3 і 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.1220 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкоємця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом глави 87 книги 6 вказаного кодексу прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об»єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до розяснень, що містяться в пунктах 2 і 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як убачається з матеріалів справи, згідно виписок з погосподарських книг Стінянської сільської ради: №4 за 1964-1966 роки в домогосподарстві по вул. Кельбаса 154 проживали голова двору [PERSON] і її син [PERSON]. В подальшому, як про це зазначено в погосподарських книгах за 1983-1985, 2006-2010 роки прізвище голови двору по вул. Кельбаса, 154 зазначено як [PERSON] спільно із якою проживає її син [PERSON] (а.с. 13-15). Відповідно до свідоцтва про народження П-АМ №498255 виданого Стінянською сільрадою 18.01.1982 року на ім»я [PERSON], його матір»ю записана [PERSON], відомості про батька відсутні (а.с. 16). Відповідно до довідки Стінянського сільвиконкому №124 від 24.06.2016 року встановлено, що [PERSON] дійсно проживала разом із своїм сином [PERSON] і вели спільне господарство (а.с. 11). Відповідно до актового запису про смерть №9 від 10.06.2007 року на ім»я [PERSON], яка мала місце в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, причиною смерті був нещасний випадок при неконтрольованій пожежі у будинку (а.с. 27). Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що є сусідами позивачки та покійних спадкодавців. Дійсно [PERSON] була матір»ю [PERSON], проживали разом, вели спільне домогосподарство. Так як син був важко хворий, то він трагічно загинув при пожежі в будинку спадкодавців. Після пожежі, так як у [PERSON] більше із рідних нікого не було, то догляд за нею здійснювала позивачка, яка і хоронила [PERSON] після її смерті. Вищенаведені докази в їх сукупності, дають суду правові підстави дійти висновку, що [PERSON] була матір»ю [PERSON] Як уже зазначалося вище, [PERSON] помер 10.06.2007 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області і після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входила земельна ділянка площею 3,8637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на землю серії ВН №043957 виданий Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 29 січня 2003 року №37). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину була мати спадкодавця [PERSON], яка від її прийняття не відмовилася, спадщину фактично прийняла, так як на момент її відкриття проживала разом із спадкодавцем, однак не оформилася в праві на спадщину в нотаріальному порядку. [PERSON] померла 04.07.2015 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області і після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить, окрім фактично успадкованої після смерті сина [PERSON], й належна самій [PERSON] на праві власності земельна ділянка площею 2,3942 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №043863, виданий Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 28.12.2002 року №446). Єдиним спадкоємцем за заповітом нотаріально посвідченим секретарем Стінянської сільської ради 25.12.2007 року, заповіт не змінено і не відмінено, є позивачка, яка фактично прийняла спадщину. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Томашпільської районної державної нотаріальної контори від 12.04.2016 р. №149/01-32 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та доказів про ступінь спорідненості між спадкодавцями. Визнання позову відповідачем не порушує права й законні інтереси сторін, третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved