Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

ТОВ « АІА Фінанс Груп» звернулося до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 49962,90 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 25.03.2019 року між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1874207. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 14.02.2019 року та акцептована відповідачем 25.03.2019 року, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 Цивільного Кодексу України) заявки відповідача № 1874207 від 25.03.2019 про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах: строк кредиту 22 днів, сума кредиту 5500,00 грн., сума процентів 1 435 грн. Грошові кошти у сумі 5500,00 грн. перераховані позивачем на рахунок відповідача 25.03.2019 року. про що свідчить довідка ТОВ «Платежі онлайн Україна» № 11/09 від 17.09.2020 року. З урахуванням усіх платежів відповідача, останнім днем оплати є 08.05.201 року. Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Водночас відповідачем вносились платежі для відтермінування строку повернення кредиту. Станом на день складання позовної заяви прострочення відповідача з повернення кредиту становило 544 днів. Станом на 02.11.2020 року заборгованість відповідачем становить 48064,45 грн. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Ухвалою судді від 19.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по вищевказаній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 02.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, просить в позові відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми, оскільки в наданих позивачем документах, в укладеному договорі про надання кредиту та в індивідуальній пропозиції (оферта) № 1874207 відсутні будь-які підписи та узгодження про нарахування відсотків, тощо. Позивачем не доведено факт кредитної заборгованості, а тому, відсутні підстави для стягнення інфляційних витрат та пені. 22.03.2021 року до суду, від представника позивача, надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що відповідно до відзиву відповідача останній не заперечує факт укладення договору шляхом направлення позивачу індивідуальної пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту ту заявки №1874207 від 25.03.2019 року, підписаної відповідачем у спосіб, передбачений ст..12 ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того, як свідчить відзив позивача, він не заперечує і факт отримання від позивача кредиту у розмірі 5500грн. та подальше внесення платежів для оплати кредиту та здійснення пролонгацій за кредитом, шляхом сплати на користь позивача комісій за пролонгацію на умовах Оферти. При цьому, на думку відповідача, в наданих позивачем копіях договору відсутні будь-які підписи та узгодження по нарахуванню процентів та позивачем не доведено факт кредитної заборгованості. Разом з тим, відповідач, підписуючи Індивідуальну пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту та заявку одночасно акцентував умови, вказані в оферті і вільно, на свій розсуд, підтвердив параметри кредиту в межах, запропонованих в оферті(строк, суму тощо). Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до ст..12 ЗУ «Про електронну комерцію». Інформація про підписання договору відповідачем долучена до позовної заяви. Відповідь відповідачу про схвалення заявки та укладення договору надана позивачем шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в оферті, та шляхом перерахування грошових коштів з відповідним призначенням платежу на банківський рахунок відповідача. Крім того, відповідь відповідачу про схвалення заявки та укладення договору була надіслано останньому на електронну пошту [INFO] , яка вказана останнім в підписаних ним же документах. Наведений в позові порядок укладення електронного договору, зокрема, порядок його акцентування клієнтом, цілком узгоджується із позицією Нацкомфінпослуг, що був регулятором позивача станом на дату укладення договору. Питання нарахування процентів врегульоване в договорі. При цьому, відповідач, на думку представника позивача, замість надання власних доказів, висловлює чергове, не підтверджене жодними доказами, твердження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, разом з відзивом на позовну заяву подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що 25.03.2019 року між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1874207. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції ( оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit.365ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 14.02.2019 року та акцептована відповідачем 25.03.2019 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача індивідуальної пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту та заявки відповідача №1874207 від 25.03.2019 року про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і , відповідно укладання договору здійснюється наступним чином: коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки, договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ - сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SMS- відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Безпосередньо дії відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі відображені в Реєстрі (Log File) дій клієнта та ТОВ « АІА ФІНАНС ГРУП» щодо укладення зазначеного договору(а.с.34). Відправлення SMS-повідомлень, надісланих відповідачу, в тому числі для укладення договору, підтверджується доданим до позовної заяви Витягом з реєстру(а.с.35-36). Суд вважає, що посилання позивача на обставини укладання між сторонами зазначеного вище договору про надання кредиту в електронній формі, відповідають положенням Закону України « Про електронну комерцію», ця обставина підтверджується заявкою № 1874207 від 25.03.2019 року, де відповідач [PERSON] зазначеною заявою ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповіді, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи, та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписав зазначену заяву(а.с.27-32). Умови договору містяться в розділі ІІІ оферти. Згідно п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Відповідно до п. 2.1 договору договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці» Згідно п. 2.2. договору сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору. Відповідно до п. 2.6 договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Згідно довідки ТОВ «Платежі Онлайн Україна» від 17.09.2020 року №11/09 вбачається, що грошові кошти у розмірі 5500 грн. перераховані 25.03.2019 року на платіжну картку, код авторизації 504415, призначення: виплата кредиту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за Договором кредиту, заявка 1874207 від 26.03.2019 року(а.с.37). Відповідно до п. 3.2. договору кредитодавець зобов`язується надавати позичальнику кредит в порядку і на умовах визначених договором. Отже позивачем, як кредитодавцем відповідача, належним чином виконано зобов`язання. Згідно п. 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені п. 2.8 договору, в останній день строку користування кредитом. Тому, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 16.04.2019 року. Відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено, однак 16.04.2019 року та 01.05.2019 року були сплачені грошові суми для відтермінування строку повернення кредиту, що підтверджується реєстром платежів клієнта станом на 02.11.2020 року (а.с.38) Згідно п. 2.11 Договору починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування." Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору, сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням п.2 ст.625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору. Таким чином, з урахуванням наведених положень, за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти згідно п. п. 2.9, 2.11 Договору в розмірі 43574,20 грн. Згідно п. 4.2 Договору у випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Так пеня за період прострочення становить 705,60 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач має сплатити інфляційні втрати у розмірі 133,10грн. Надані ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» розрахунки процентів нарахованих відповідно п. п. 2.9, 2.11 Договору, пені, інфляційних втрат судом перевірені та є вірними. Зазначені розрахунки відповідачем не спростовані, контр-розрахунки не надані. Так, загальний розмір заборгованості відповідача за Договором становить 49962,90 грн. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п.1ст.203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 6 і 12 п.1ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено наступні терміни: - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 3 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З положень ч. 6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно пунктів 12-13 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зіст.100 ЦПК України. Згідно п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що укладений між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] договір про надання кредиту № 1874207 від 25.03.2019 року в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Також суд приходить до висновку про те, що Заяву сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно ч.1ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що позичальником було порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку, що права ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved