Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.07.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредитних послуг, у зв?язку з чим підписала заяву № б/н. від 16.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов?язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 30.11.2015 року має заборгованість у сумі 16507,31 (шістнадцять тисяч п?ятсот сім) гривень 31 копійку, а саме: 7998,26 грн. - заборгованість за кредитом; 6296,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 762,25 грн. штраф (процентна складова). Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 18.04.2016 року від відповідача [PERSON] на адресу Хотинського районного суду надійшло заперечення, в якому вона просила визнати позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» незаконними та необґрунтованими. При цьому зазначаючи, що даний договір про надання споживчого кредиту є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди по всіх істотних умовах договору, а саме його строку, дати видачі кредиту та детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача. Крім того, зазначила, що в матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи, які б підтверджували видачу банком та отримання відповідачем кредитних коштів. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредитних послуг, у зв?язку з чим підписала заяву № б/н. від 16.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-34). Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с. 8). Крім того, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач [PERSON] при укладанні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 204 ЦК України, презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як встановлено судом на даний момент кредитний договір не змінений та не відмінений не втратив своєї чинності та відповідає вимогам законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] підтверджується наданими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ухвали суду про витребування документів, а саме: довідки про рух коштів, довідки про встановлення кредитного ліміту та фото клієнта [PERSON] в момент отримання кредитної картки за кредитним договором № б/н. від 16.07.2012 року (а.с. 80-91). Це також спростовує викладені в запереченні твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не отримала грошові кошти згідно кредитного договору. Також підтверджує те, що банком був відкритий картковий рахунок і видана кредитна картка відповідачу, яка надає можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах, які передбачені вищевказаним кредитним договором. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, у звязку із значними порушеннями зобовязань за кредитним договором № б/н. від 16.07.2012 року, відповідач [PERSON] станом на 30.11.2015 року має заборгованість в сумі 16507,31 (шістнадцять тисяч пятсот сім) гривень 31 копійка, яка складається з наступного: 7998,26 грн. - заборгованість за кредитом; 6296,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 762,25 грн. штраф (процентна складова). Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком (а.с. 6). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" вимагає від відповідача [PERSON] повернути йому всю суму заборгованості по кредиту. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору становить 16507,31 (шістнадцять тисяч пятсот сім) гривень 31 копійка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 1378 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved