Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа агенств нерухомості «Ваш комфорт» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми коштів. В обґрунтування позову покликається на те, що 24.09.2015 року між [PERSON] та ТзОВ "Мережа агентств нерухомості "Ваш комфорт" укладено договір про інформаційне обслуговування та юридичний супровід. Того ж дня, позивач виконав умови договору, надав відповідачу інформаційне обслуговування та юридичний супровід, що підтверджується актом наданих послуг від 24.09.2015. Згідно акту сторони узгодили вартість інформаційного обслуговування - 10350,00 грн. та юридичний супровід - 1,00 грн. Відповідач в акті вказав, що послугами повністю задоволений, претензій не має. Відповідно до умов договору, акт наданих послуг є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.3, 4.1, 4.2 договору та акту відповідач повинен оплатити в користь позивача штраф у розмірі 10351,00 грн. Оскільки, відповідач в усній формі відмовився виконати свої зобов'язання, оплатити кошти за отримані послуги, крім цього до часу звернення позову до суду відповідач коштів не оплатив, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 20 835,58 /двадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять гривень 58 коп./ гривень, що складається: вартості інформаційного обслуговування та юридичного супроводу - 10351,00 грн., штраф - 10351,00 грн., індекс інфляції - 69,77 грн., 3% розмір річних процентів - 63,81 грн.; а також судовий збір 1218,00 грн. за подання позовної заяви до суду. Представник позивача надав свої пояснення у яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач надав заперечення проти позовної заяви про стягнення суми коштів, а також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. У своїх запереченнях [PERSON] визнав, що дійсно ним було укладено договір про інформаційне обслуговування та юридичний супровід з Позивачем 24.09.2015 року. Також Відповідач зазначає, що ним було підписано дійсно Акт наданих послуг 24.09.2015р., але до моменту огляду квартири, бо так просив працівник Позивача. Відповідач не заперечував факту огляду квартири. Зазначає, що акт складено із порушенням вимог закону, що його було введено в оману. Відповідач надав витяг із кримінального провадження №12016140050001357. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2015 року [PERSON] та ТзОВ «Мережа агентств нерухомості» Ваш комфорт» уклали договір №16635 про інформаційне обслуговування та юридичний супровід. Згідно акту наданих послуг від 24.09.2015 року, позивач виконав повністю свої зобов'язання перед відповідачем. Договір №16635 про інформаційне обслуговування та юридичний супровід та акту наданих послуг від 24.09.2015 року (на звороті) міститься у матеріалах справи (а.с. 5) Надана відповідачем копія договору оренди квартири приватної особи від 07 серпня 2015 року, як письмовий доказ не заслуговує на увагу та підлягає відхиленню, оскільки обставини, що розглядаються у цій справі виникли 24 вересня 2015 року, тобто після укладення вищезазначеного договору оренди. Щодо твердження відповідача про незаконність визначення ціни за послуги в доларах США, та еквіваленту в гривні, то такі не відповідають нормам матеріального права. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Ці правові норми роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 14 Постанови №14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі", згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання . У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як вбачається, із заперечення поданого відповідачем 07.04.2016р. та заперечення поданого відповідачем 12.04.2016р, він не заперечує факту отримання інформаційних послуг від Позивача, також не заперечує факту підписання ним Акту наданих послуг, проте стверджує, що Відповідач вважав, що підписаний ним Акт наданих послуг є для звітності працівника перед начальником і до нічого Відповідача не зобов'язує. Проте, як вбачається із підписаного сторонами договору, п.2.2. Замовник (Відповідач) зобов'язується провести огляд Об'єкта у погоджений сторонами дату і час та підписати Акт наданих послуг про огляду, який є невід'ємною частиною даного договору. Із п.4.1. підписаного договору вбачається, що Замовник (Відповідач) зобов'язаний оплатити послуги Виконавця (Позивача) у розмірі, що узгоджений сторонами під час підписання Акту наданих послуг, який є невід'ємною частиною даного договору. У підписаному сторонами Акті зазначається, що даний Акт є невід'ємною частиною вищевказаного договору. Як пояснив, представник позивача ціни на його послуги є договірними та виходячи із звичаю ділового обороту на ринку нерухомості у м. Львові, вартість послуг рієлтора становить розмір одномісячної орендної плати за квартиру, яку підшукав рієлтор. При укладені договору позивач повідомив цю обставину відповідачу; також перед тим як організовувати огляд квартири позивач повідомив відповідачу, що власник заявив орендну плату за місяць проживання 450 доларів США. На момент повідомлення позивачем відповідачу цих обставин, відповідач погоджувався із ними. Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У пункті 4.1. підписаного договору вбачається, що Замовник (Відповідач) зобов'язаний оплатити послуги Виконавця (Позивача) у розмірі, що узгоджений сторонами під час підписання Акту наданих послуг, який є невід'ємною частиною даного договору. Підписуючи Акт наданих послуг від 24.09.2015р. сторони погодили вартість послуг у розмірі 10350,00 гривень. Таким чином, сторони договору погодили вартість послуг, підписуючи Договір про інформаційне обслуговування та юридичний супровід та Акт наданих послуг до нього. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 4.2 договору, строк оплати один робочий день з дня підписання сторонами акту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов ст. 549, 552 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Відповідно до п. 3.3, 4.1, 4.2 договору та акту відповідач повинен оплатити в користь позивача штраф у розмірі 10351,00 грн. Отже, Відповідач зобов'язаний оплатити позивачу: 10351,00 грн. - вартість інформаційного обслуговування та юридичного супроводу, 10351,00 грн. - штраф, індекс інфляції - 69,77 грн., та 3% річних - 63,81 грн. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved