Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що відповідач 11 лютого 2011 року підписав заяву, з метою отримання банківських послуг на підставі якої, отримав кредит у позивача у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписання договору є прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 30 серпня 2016 року має заборгованість 12811 грн. 82 коп., яка складається з: 6184 грн. 71 коп. - тіло кредиту; 1282 грн. 22 коп. - відсотки за користування кредитом; 4675 грн.97 коп - пеня за прострочене зобов»язання; 1050 грн. 00 коп.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 586 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова), із них - 1467 грн. 36 коп. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01 вересня 2015 року. У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з»явився. В матеріалах справи наявне клопотання від 08 вересня 2016 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 18 жовтня 2016 року за №1950201280763, від 10 листопада 2016 року за №1950201325473 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 31 жовтня 2016 року №84-85, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді від 12 жовтня 2016 року за вх.№5231/16, відповідач [PERSON] зареєстрованим по м.Черкаси та Черкаській області не значиться. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 18 жовтня 2016 року за №1950201280763, працівником поштового зв»язку зазначено, що поштова кореспондонція вручена відповідачу особисто. Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином про розгляд. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об"єктивного розгляду справи і слухає справу у відсутності сторін. Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], відповідач по справі, звернувся 11 лютого 2011 року із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту та отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, тобто, між сторонами укладено договір про надання кредиту (а.с.13). Відповідно до «Умов і правил надання банківських послуг», передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, позивачем виконано всі зобов»язання (а.с.18-51). Відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30 серпня 2016 року має заборгованість 12811 грн. 82 коп., яка складається з: 6184 грн. 71 коп. - тіло кредиту; 1282 грн. 22 коп. - відсотки за користування кредитом; 4675 грн.97 коп - пеня за прострочене зобов»язання; 1050 грн. 00 коп.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 586 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова), із них - 1467 грн. 36 коп. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01 вересня 2015 року (а.с.8-11). Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобов'язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. В судовому засіданні із досліджених судом доказів вбачається, що на підставі заяви від 11 лютого 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.13). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач зобов»язався погашати заборгованість по кредитом, відсотками користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7, п.2.1.1.5.6, п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у випадку невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку; власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову; за несвоєчасне виконання боргових зобов»язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) боржник сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за Договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про поширення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Щодо втсновлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же самий строк. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористався. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1378,00 грн., а саме, сплатив судовий збір та витрати пов»язані із розміщенням оголошення в газеті «Черкаський край» в сумі 180 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією заяви [PERSON] від 11 лютого 2011 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2016 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2016 року, копією витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копією довідки АА №241170 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, платіжним дорученням №BOJ69B14E4 від 09 вересня 2016 року, копією рахунку №533 від 21 жовтня 2016 року, платіжним дорученням №BOJ61B1553 від 21 жовтня 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved