Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна, посилаючись на те, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано 31.05.2012р. Під час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] ринковою вартістю 348 400,00 грн. та побудували житловий будинок [ADDRESS], ринковою вартістю 259 800,00 грн. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS], визнати право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача компенсацію за частку вартості квартири в сумі 44 300,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказав що за час подружнього життя ним з відповідачкою [PERSON] за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. [PERSON] будучи членом ЖБК-40 спільними коштами подружжя сплатила пайовий внесок та на підставі свідоцтва про право власності являється власником квартири. Окрім цього, у 1988 році подружжям збудовано житловий будинок [ADDRESS], в якому проживає позивач. Просить позов задоволити, у зустрічному відмовити. Представник позивача у судовому засіданні дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити, у зустрічному відмовити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала зустрічний позов про поділ майна в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та право власності на ? ідеальну частину будинковолодіння [ADDRESS]. Вказала, що квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя,оскільки за час проходження позивачем служби в рядах Радянської армії сторони не вели спільне господарство, разом не проживали. Зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] побудований за спільні кошти подружжя. Просить зустрічний позов задоволити, в первісному-відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні дав аналогічні пояснення, просить зустрічний позов задоволити, у первісному відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.1962р. Відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.05.2012 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі член кооперативу [PERSON] повністю внесла свій пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в сумі 3907,79 крб., що підтверджується довідкою виданою ЖБК №40 від 2005р. за №32 та довідкою виданою ЖБК №40 22.10.2012р. за №172. Згідно свідоцтва про право власності виданого Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради 06.12.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.10.2004р. виданого виконавчим комітетом Романівської сільської ради. Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності,незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Враховуючи вимоги закону про презумцію спільного майна подружжя суд не приймає до уваги твердження відповідача за первісним позовом про те, що квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки за час проходження позивачем служби в рядах Радянської армії сторони не вели спільне господарство, разом не проживали. Як зазначено у ст.61 СК України, об»єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу, відповідно до ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови слід задоволити частково, враховуючи те, що позивач за первісним позовом [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на квартиру за відповідачкою [PERSON] Таким чином, слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] Виходячи з принципу рівності часток при поділі майна закріпленого ст. 70 СК України слід визнати право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. Щодо позовної вимоги первісного позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] в його користь 44 300 грн. компенсації за частку вартості квартири, то така до задоволення не підлягає оскільки з звіту про оцінку майна, проведеного ТзОВ «Бюро - Львів» не має можливості встановити достовірну інформацію про ринкову вартість житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS], так як інформація використовується з Інтернет ресурсу та не достатньо об'єктивно відображає ринкову вартість нерухомості. А відповідно до ст. 60, 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності. Інших доказів вартості житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] позивачем [PERSON] суду надано не було. Таким чином в задоволенні решти позовних вимог первісного та зустрічного позовів слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed