Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з заявою про визнання право власності на квартиру. Свої вимоги мотивували тим, що 21.02.2000 року було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким позивачі набули права власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначена угода зареєстрована 21.02.2000 року Українською товарною біржею за реєстровим номером 83138. На цей час позивачі мають намір розпорядитися належною їм квартирою, але не мають такої можливості, оскільки договір купівлі-продажу від 21.02.2000 року не був нотаріально посвідчений та на цей час не відповідає вимогам чинного законодавства. А тому просять суд визнати за ними право власності квартиру [ADDRESS] в рівних частках по ? частці квартири за кожним. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено: Згідно договору купівлі-продажу від 21.02.2000 року, який зареєстрований Українською товарною біржею, реєстраційний номер 83138, [PERSON], та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], яка зареєстрована в ОП ЗМБТІ 23.02.2000 року за реєстровим номером № 35772. Договір був повністю виконаний сторонами. Позивачі сплатили встановлену ціну. Продавець передав їм квартиру, в яку вони вселилися і якою користуються до теперішнього часу. Таким чином позивачі стали повноправним власниками зазначеної квартири. У відповідності зі ст. 8 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті в її склад відповідно до уставу біржі вітчизняні юридичні і фізичні особи. Особа, що сплатила пайовий або вступний внесок може користуватися всіма правами члена біржі, установленими біржовим комітетом. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, шо відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якшо вона являє собою куплю-продаж. допущений до обороту на товарній біржі, якшо її учасники - член» біржі, якшо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Сторони виконати всі умови та вимоги ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", що на момент укладення угоди купівлі-продажу сторони були членами біржі, зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу квартири, допущену до обороту на товарній біржі. Відповідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином сторони виконали всі умови для купівлі-продажу нерухомого майна, у результаті яких наступили юридичні наслідки, в зв'язку з чим існують всі підстави для задоволення позову. Суд вважає, що строк позовної давності не пропущений позивачами, оскільки їм не було відомо про те, що договір згодом необхідно буде визнати дійсним і про порушення права вони дізналась при звернені до юриста в 2018 році.

Outcome: approved