Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що 01.09.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачці 23 400 грн., що підтверджується розпискою відповідачки. В ній вона зобов'язалася повернути кошти частинами за графіком, починаючи з 25.10.2013 року та закінчуючи 01.12.2014 року. Однак відповідачка своїх зобов'язань не виконала. Відповідно до умов договору один день прострочення платежу становить 10 грн. Станом на 27.05.2014 року загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за договором від 01.09.2013 року становить 32 640, 22 грн., з них: - 23400 грн. - сума основного боргу згідно розписки; - 106,03 грн. - 3% річних; - 534,19 - індекс інфляції; - 8600 грн. - штраф у розмірі 10 грн. за кожен день прострочення платежу. Загальну суму боргу ( 32 640, 22 грн.) позивач і просив стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з*явились. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явилася. Про день і час слухання справи повідомлялася вчасно шляхом надіслання судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Рекомендований лист разом з повісткою повернулись з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України за таких умов відповідачка вважається врученим належним чином. У зв*язку з цим суд, з письмової згоди представника позивача, постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2013 року позивач [PERSON] уклав з відповідачкою [PERSON] угоду позики, тобто перший дав у борг відповідачці 23 400 грн. Відповідачка борг обіцяла повернути до 01.12.2014 року ( графіком: щомісячно 25-го числа, починаючи з жовтня 2013 року і до 25 липня 2014 року мала сплачувати по 1500 грн., а з 25 серпня 2014 року до 25 листопада 2014 року - по 750 грн., останній платіж 01.12.2014 року мав складати 5400 грн. За кожен день прострочення платежу - 10 грн. На підтвердження факту укладення договору позики відповідачкою була написана розписка. Проте, взяту суму вона до цього часу не повернула. Ст. 1046 ЦК України передбачає, що „за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти..., а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...". В ст. 1047 цього ж кодексу зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. В даному випадку суду представлена розписка позичальника про взяття [PERSON] в борг від [PERSON] 23400 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України „ боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 530 ЦК України передбачає: «Якщо у зобов'язання встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 610 та 611 ЦК України визначено, що несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Станом на 27.05.2014 року загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за договором від 01.09.2013 року становить : - 23400 грн. - сума основного боргу згідно розписки; - 106,03 грн. - 3% річних; - 534,19 - індекс інфляції Проте, суд не може погодитись з розрахунком суми штрафу, який передбаченого у розписці. Як уже зазначалось, там передбачена плата за кожен день прострочення - 10 грн. На день подачі позову прострочено було 214 днів. Відповідно у штраф становить 10 грн. Х 214 днів = 2140 грн. Сума, вказана у позові і розрахунку позивачем 8600 грн. нічим не аргументована. Тобто загальна сума заборгованості за договором позики, укладеним між сторонами становить 26180,22 грн. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає і судовий збір, виходячи із розміру задоволених судом позовних вимог - 261,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial