Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В судовому засіданні позивач [PERSON], а також представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 24.07.2013 року близько 18-00 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем „Peugeot”, д.н.з. [NUMBER], на автодорозі Горенка-Мощун був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував стан дорожнього покриття, не дотримувався якомога правого краю проїзної частини дороги, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Chevrolet Tacuma” д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], порушивши при цьому вимоги п.2.3 (Б); 11.2 ПДР України. Своїми неправомірними діями [PERSON] наніс позивачу [PERSON], як власнику постраждалого автомобіля, матеріальну шкоду в сумі 59 089,34 грн. та позивачу [PERSON] - моральну шкоду в сумі 50 000 грн., що полягає у психологічних стражданнях від отриманих ушкоджень середнього ступеню тяжкості в наслідок чого були порушені його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовжувати нормальний активний спосіб життя впродовж тривалого часу перебування на лікуванні. Вказані суми просять стягнути з відповідача на користь позивачів відповідно до розміру нанесеної матеріальної та моральної шкоди разом з судовими витратами, сплаченими при зверненні до суду, а також вартістю автотоварознавчого дослідження. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що позивачем [PERSON] та його представником не надано доказів, які б підтверджували нанесення моральної шкоди та відчуття душевних страждань [PERSON] А позивач [PERSON] звернувся з заявою до МТСБУ про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування. МТСБУ здійснило оцінку пошкоджень автомобіля вказаного позивача, де в звіті №273 зазначено розмір матеріальної шкоди в сумі 29 931,30 грн. 5.12.2013 року МТСБУ перерахувало позивачу 26559 грн. 74 коп., які отримав позивач, не оскаржуючи висновку звіту та правильність нарахування матеріального збитку. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. 3-тя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи юридична особа була повідомлена належним чином, однак у направленому клопотанні до суду просила розглянути справу відсутність свого представника (а.с.93). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Автомобіль „Chevrolet Tacuma" д.н.з. [NUMBER], 2005 року випуску, бежевого кольору, належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЕВ-8 УДАІ м. Києва 11.03.2006 року, що підтверджується його копією (а.с.13). Автомобіль „Peugeot", д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності відповідачу [PERSON] зі слів останнього. Згідно п.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 зі змінами та доповненнями зазначає, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених СТ.456 ЦК. А п.4 цієї ж Постанови вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Як встановлено у судовому засіданні, 24.07.2013 року близько 18-00 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем „Peugeot”, д.н.з. [NUMBER], на автодорозі Горенка-Мощун був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував стан дорожнього покриття, не дотримувався якомога правого краю проїзної частини дороги, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Chevrolet Tacuma” д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], порушивши при цьому вимоги п.2.3 (Б); 11.2 ПДР України. У відповідності до ч.4, ст.60 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Лисенка В.В. від 29.07.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.14). Дана постанова [PERSON] не оскаржувалась. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Після даної ДТП [PERSON] звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання даної події страховим випадком та відшкодування страхової виплати. Як наголошує п.41.1 ст.41 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону. На підставі даної заяви Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до ФО-П [PERSON] про визначення вартості матеріального збитку, нанесеного автомобілю [PERSON] Як вбачається зі звіту №273 від 30.08.2013 року матеріальна шкода, заподіяна автомобілю „Chevrolet Tacuma” д.н.з. [NUMBER], дорівнює 29 931 грн. 30 коп. (а.с.66-70). Даний звіт складався на підставі протоколу огляду транспортного засобу - автомобілю „Chevrolet Tacuma” д.н.з. [NUMBER] (а.с.71), в якому відображені всі пошкодження, що утворились при ДТП, в присутності [PERSON], який підписав його і при цьому будь-яких зауважень чи не згоди не вказав. Описані у протоколі пошкодження підтверджується фототаблицями до звіту №273 (а.с.76-79). 4.12.2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України видало наказ №4572 про виплату [PERSON] 26559 грн. 74 коп. страхового відшкодування (а.с.96). За змістом платіжного доручення №1/1-21304 від 5.12.2013 року 26559 грн. 74 коп. страхового відшкодування були перераховані [PERSON] на розрахунковий його рахунковий рахунок вказаного ним банку (а.с.63), а 6.12.2013 року банк одержувача отримав вказану суму (а.с.95). Як пояснив в судовому засіданні представник позивачів [PERSON] вказану суму страхового відшкодування позивач [PERSON] не отримував, а отримав брат, якому він надав довіреність. За правилами ч.1, ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що поскільки винність відповідача [PERSON] в нанесені матеріальної шкоди позивачу [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні його дії призвели до зіткнення вказаних вище автомобілів, при цьому вини водія [PERSON], який керував автомобілем позивача [PERSON], в цьому зіткненні не було доведено суду, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі, що становить різницю між встановленою вартістю матеріальної шкоди і виплаченою сумою страхового відшкодування МТСБУ (29931,30 грн. - 26559,74 грн. = 3371,56 грн.), необхідно задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 3371 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а в решті суми, заявленої позивачем [PERSON], необхідно відмовити як така, що не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Суд не може покласти в основу рішення показання представника позивача [PERSON] [PERSON] та зміст звіту №2564 від 2.08.2013 року ФО-П [PERSON] (а.с.15-18) про те, що матеріальна шкода нанесена автомобілю позивача складає 59089 грн. 34 коп., поскільки ФО-П [PERSON] при виконанні розрахунку врахував коефіцієнт втрати товарної вартості автомобіля, який не повинен братись в даному випадку до уваги, так як строк експлуатації автомобіля складав на момент його огляду 8,6 роки, а згідно п.8.6.2. (а) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 7 років, то втрата товарної вартості не нараховується. Тому з цих підстав не підлягає задоволення вимога позову про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] 550 грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження. Як зазначають ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Поскільки неправомірними діями відповідача [PERSON] були завдані моральні страждання та психологічні переживання позивачу [PERSON] пов'язані з самою подією ДТП, що є зрозумілим, тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 500 грн. моральної шкоди, яка знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, в решті вимог в частині моральної шкоди необхідно відмовити, так як даною стороною не було надано доказів отримання вказаним позивачем ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в наслідок чого були порушені його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовжувати нормальний активний спосіб життя впродовж тривалого часу. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позовні вимоги позивачів, тому розмір судових витрат необхідно визначити пропорційно від задоволених позовних вимог, а саме: 114 грн. 70 коп. судового збору підлягає стягненню в рахунок задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, 229 грн. 40 коп. судового збору - в рахунок задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, які сплачені позивачами при зверненні до суду (а.с.1-2), в решті їх сум необхідно відмовити.

Outcome: partial