Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суд з позовом та, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить змінити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та стягувати на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2019року до досягнення ним повноліття. Також, оскільки відповідач не сплачував аліментів, в результаті чого утворився борг, який позивач просить стягнути з відповідача у розмірі 50 506грн. та витрати, понесені нею на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. Судові витрати в дохід держави просить покласти на відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що витрати по догляду за дитиною ростуть, відповідач працездатний, може надавати значно більшу допомогу своїй дитині, та що син проживає постійно з нею, потребує належного харчування, забезпечення одягом, взуттям, предметами гігієни, канцелярським приладдям, ліками. Окрім того, відповідач не сплачує аліменти, на підтвердження чого додано витяг з Єдиного реєстру боржників від 11.06.2019р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, не заперечила проти стягнення суми аліментів у запропонованому відповідачем розмірі 2500грн.,але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. З приводу боргу повідомила, що відповідач частково сплатив борг по аліментах, призначених за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.06.2018 року, у розмірі 6000грн. З приводу інших заявлених позовних вимог поклалась на розсуд суду, не наполягаючи на стягненні пені в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, додатково пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде співрозмірний з його матеріальними можливостями. Відповідач визнає той факт, що не сплачував аліменти на утримання сина, однак, на його думку, нарахована пеня є занадто великою і він не змозі її сплатити. В задоволенні позовної вимоги в частині стягнення витрат на надання правової допомоги просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2018 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття /а.с. 40/. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня 2019 року у розмірі 2027 грн., з 1 липня 2019 року -2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн. Виходячи із вище наведеного, враховуючи рівність обов"язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей, який батьки повинні забезпечити дітям, те, що позивач з відповідачем узгодили прийнятний для обох сторін розмір аліментів у розмірі 2500 грн., суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06 червня 2018 року та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON] року народження , у розмірі 2500 грн. щомісячно до його повноліття. Також судом досліджено розрахунок заборгованості по аліментах від 14.08.2019 року виданий у ВП №56771435 /а.с.43-44/, у якому зазначено суму боргу станом на 31.07.2019 року у розмірі 12610,37грн. Зважаючи на часткову оплату боргу відповідачем у сумі 6000 грн., що не заперечують сторони, суд вважає за можливим зменшити суму боргу до 6610,37грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача та користь позивачки пеніза несплату аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.01.2011 р. з відповідача стягнуто заборгованість по аліментах на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в сумі 3402 грн. та її утримання у сумі 958 грн. (а.с.42). На підставі вказаного рішення Залізничний районний суд м. Львова та внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов`язань у нього утворилась заборгованість, яка, на думку позивача, станом на 19.08.2019 року становить 50 506грн, розрахунок заборгованості (а.с.34-35). При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачка просила стягнути пеню за весь час прострочення сплати аліментів, починаючи з 2011р. Суд не погоджується із розрахунком заборгованості наданий позивачем, такий поданий не у відповідності до постанови Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц. Провівши розрахунок пені за період несплати аліментів з 09.07.2019р. по 14.06.2019р. з`ясувалось, що за: Липень 2018 (1000 х 1% х 341) = 3410 грн. Серпень 2018 (1000 х 1% х 318) = 3180 грн. Вересень 2018 (1000 х 1% х 287) = 2870 грн. Жовтень 2018 (1000 х 1% х 257) = 2570 грн. Листопад 2018 (1000 х 1% х 226) = 2260 грн. Грудень 2018 (1000 х 1% х 196) = 1960 грн. Січень 2019 (1000 х 1% х 165) = 1650 грн. Лютий 2019 (1000 х 1% х 134) = 1340 грн. Березень 2019 (1000 х 1% х 106) = 1060 грн. Квітень 2019 (1000 х 1% х 75) = 750 грн. Травень 2019 (1000 х 1% х 45) = 450 грн. Червень 2019 (1000 х 1% х 14) = 140 грн. а всього на суму: 21640 грн. При цьому суд розраховує пеню, починаючи з липня 2018р. ( згідно виконавчим листом №462/1258/18 від 11.07.2018р.), враховуючи положення ч. 2 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2018р. по червень 2019р., а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 21640 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача та користь позивачки понесених нею витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи вищенаведене та те, що до позовної заяви не долучені належні докази про надання правової допомоги, суд приходить до висновку, що у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768, 40 грн

Outcome: partial