Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу у них з відповідачем народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. З відповідачем вони проживають окремо, дитина проживає з нею, позивачкою, і знаходиться на її утриманні, тому просить суд стягнути аліменти. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ро'зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, іншим особам аліменти не сплачує, доказів про своє тяжке матеріальне становище до суду не подав. Є працездатним, проходить війському службу за контрактом. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до суду. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved