Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив, у якому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання за період часу з 01.07.1996 р по 01.10.2013 року в сумі 9675,98 грн. - основного боргу, втрати від інфляційних процесів у сумі 5321,19грн., 3% річних у сумі 2147,28грн., а також понесені судові витрати, посилаючись на те, що послуга по забезпеченню відповідача опаленням та гарячою водою позивачем була надана, відповідач отримані послуги не оплатив. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав , надав пояснення аналогічні, викладеним у позові; представник відповідачів - адвокат [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено надання послуг належної якості і правильності своїх розрахунків, а також самого факту надання послуги; просив застосувати строк позовної давності; стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів законом не передбачено. Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] ; квартира приватизована. Квартира відповідачів розташована у багатоквартирному будинку, облаштованому внутрішньо будинковою системою централізованого опалення і гарячого водопостачання. Постачальником послуги є ЛМКП «Теплокомуненерго», яке створене на базі комунальної власності, є статутним суб'єктом, що має права юридичної особи; предметом діяльності даного підприємства, згідно Статуту, є надання комунальних послуг споживачам по централізованому постачанню гарячої води та централізованому опаленню, які були поставлені до квартири відповідачів, тому ЛМКП «Теплокомуненерго» є належним позивачем у спорі. Письмового договору про надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання між сторонами не укладалось . Разом з тим, у період часу з з 01.07.1996 р по 01.10.2013 року відповідачам така послуга ЛМКП «Теплокомуненеро» була надана і ними вона частково оплачувалась, що підтверджено даними розрахунку заборгованості . Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які виробляє позивач ЛМКП «Теплокомуненеро»; особовий рахунок за центральне опалення і гаряче водопостачання № 3491800 відкрито на ім'я відповідача [PERSON] Згідно оборотної відомості по особовому рахунку , заборгованість відповідачів по теплопостачанню і гарячому водопостачанню за період з 01.07.1996 р по 01.10.2013 року складає 9675,98 грн. - основного боргу, втрати від інфляційних процесів у сумі 5321,19грн., 3% річних у сумі 2147,28грн.. Таким чином, встановлено, що відповідачі є споживачами платних комунальних послуг по опаленню і гарячому водопостачанню, надаваних їм позивачем. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених за рішенням Луганської міської ради тарифів. Між сторонами виникли фактичні відносини з приводу опалення та постачання гарячої води. Дані правовідносини регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Правилами користування приміщеннями у житлових будинках , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. № 45 . Так, відповідно до ст. ст. 20, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, власник та наймач орендар квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила), розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.. 317, 319, 322 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власність зобов'язує. Власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. ст. 540,360 ЦК України, всі із співвласників майна утримують спільне майно і несуть відповідальність перед третіми особами відповідно до часток у власності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно до ст.ст.59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач послуги відповідачам надав, і має право вимагати від відповідачів оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленої до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що першочергово позивач звертався до суду з даними вимогами в порядку наказного провадження у листопаді 2012 року, тому строк позовної давності має обчислюватись саме з цієї дати . Позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом у період часу з 01.07.1996 р по 01.11.2009р. Представник відповідачів просить застосувати строк позовної давності . Таким чином , заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.07.1996 р по 01.11.2009р. не підлягає стягненню, оскільки ці позовні вимоги заявлені поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Доказів поважності причини пропуску цього строку позивачем суду не представлено, і суд не вбачає підстав для його поновлення. Тому в частині позовних вимог про стягнення боргу, виниклого за вказаний період слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає сума боргу за період часу з 01.11.2009р. по 01.10.2013 року у сумі 2975,63грн. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань або для зменшення суми боргу не встановлено. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає безпідставними посилання представника відповідачів на не доведеність позивачем надання послуг належної якості і взагалі факту надання послуги, оскільки дані ствердження представника відповідачів спростовані фактом часткового проведення відповідачами оплат отриманих послуг. Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідачів щодо неправильності поданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки даний розрахунок проведено на підставі визначених Луганською міською радою тарифів , тому суд приймає його , як вірний та об'єктивний, підстав ставити його під сумнів у суду не має. Стосовно позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань і 3 % річних , суд не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог через недоведеність позивачем правильності поданих ним розрахунків та їх обґрунтованості. Також відшкодуванню відповідачами в рівних частках підлягають понесений позивачем судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. п. 5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги", ст.. ст..257,267, 317, 319, 322 , 360, 526, 540, 543 ЦК України ,

Outcome: partial