Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] аліменти на своє утримання на період її навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позовна заява мотивована тим, що на даний час продовжує навчатись Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім.. В. Винниченка, денній формі навчання, в зв`язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу та потребує матеріальної допомоги. З 2018 року відповідач припинив сплату аліментів та не бере добровільної участі у її утриманні та забезпеченні, всі витрати на її навчання і утримання здійснює мама - [PERSON] . Відповідач не працює, проте має мінливий заробіток. Вважає, що батько має змогу сплачувати аліменти на утримання та навчання своєї доньки. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи про стягнення аліментів /а.с. 11/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 16-17/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2021 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] від 20 лютого 2021 року про витребування від Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру прав на рухоме майно та їх обтяження, а також від регіонального сервісного центру ТСЦ МВС України №7442 в місті Прилуки, Чернігівської області інформації щодо права володіння або права користування нерухомим або рухомим майном, наявності реєстраційних даних на право володіння або право користування транспортними засобами на ім`я [PERSON] та [PERSON] - відмовлено. В судове засідання від позивача надійшла заява щодо розгляду справи у її відсутності, вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі Ѕ частини прожиткового мінімуму громадян. Вказав, що на даний час не має змоги працювати, в зв`язку з доглядом за хворою мамою, яка потребує постійного догляду. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Відповідно довідки №73/20, виданих 02 липня 2019 року деканом факультету Білоус О.М . Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім..В.В. Винниченка, [PERSON] є студенткою ІІІ курсу факультету іноземних мовденної державної форми навчання. Передбачуваний термін навчання- з 01.09.2017 року- 30.06.2021 року /а.с. 9/. З`ясовано, що відповідач щомісячно у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на період її навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що потребує матеріальної допомоги батька. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК). Заперечуючи, відповідач посилався на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 5 000 грн. Зазначене позивачем не спростовано, нею не надано переконливих доказів на підтвердження доводів, на які посилалась як на підставу заявлених вимог. Доказів того, що відповідач офіційно працює матеріали справи не містять, при цьому останній є працездатним та не є особою з інвалідністю, погодився сплачувати щомісячно доньці аліменти в розмірі Ѕ частини прожиткового мінімуму громадян, а тому суд вважає, що батько може надавати матеріальну допомогу на час навчання доньки, яка її потребує. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 гривень. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне становище повнолітньої доньки, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання утримання другим з батьків та інші вищенаведені обставини, що мають істотне значення. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу доньці, але у розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 09.07.2020 року та продовжуючи до 30.06.2021 року, за умови продовження навчання, а відтак вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, посилання позивача на ст. 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину є безпідставними. Норми глави 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу) не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 840,80 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial