Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на дітей. В своїй заяві вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.06.2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей, ухиляється від належного добровільного матеріального їх утримання. Тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на дітей в розмірі 1/2 частини всіх його видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше розміру передбаченого чинним законодавством. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з«явився, в своїй заяві до суду просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відзиву на позов не подавав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6) та мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Діти проживають із матір"ю, що підтверджено довідкою Веприцького старостинського округу № 11 від 21.01.2021 року (а.с.9). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] , являючись батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від належного добровільного їх утримання, суд доходить висновку, що з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону. Одночасно з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved