Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, [PERSON] та просить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0605 га по провулку 1-й Марянівському, 74 в м. Житомирі в порядку спадкування після померлої [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок та на земельну ділянку по провулку 1-му Марянівському, 74 в м. Житомирі. Вказала, що свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за вказаною адресою отримала 09.09.2016 року, проте спадкове майно, а саме земельну ділянку покійна мати не встигла зареєструвати після укладення договору купівлі-продажу, у звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав про те, що є братом позивача та відмовився від спадщини на користь своєї сестри [PERSON] Інших спадкоємців немає, їх батько помер також. Просив позов задовольнити. Представник Житомирської міської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В клопотанні зазначила, що позовні вимоги не визнає (а.с. 56). Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 26.01.2016 року. Також встановлено, що померла [PERSON] заповіт не складала, тому її діти відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №4/2016, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлої 26 січня 2016 року [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 47). З матеріалів спадкової справи також вбачається, що син померлої [PERSON], відмовився від спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON], що підтверджується його заявою від 03.02.2016 року (а.с.38). На ім'я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №74 по провулку 1-му Мар'янівському в місті житомирі (а.с. 52). Однак постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за вих.№425 від 09.09.2016 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, провулок 1-й Марянівський, 74, належній померлій [PERSON], у звязку з тим, що право власності на день смерті спадкодавця не зареєстровано на її імя (а.с.9) Вбачається, що 15.09.1999 року [PERSON] було видано державний акт серії ІІІ-ЖТ №044743 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0605 га, що розташована за адресою: м. Житомир, провулок 1-й Марянівський, 74, (а.с. 73, 74). 28.09.1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2360, за яким [PERSON] продала у власність [PERSON] земельну ділянку, розміром 0,0605 га, розташовану в м. Житомирі по провулку 1-му Марянівському, 74 (а.с.72). За життя [PERSON] належним чином своє право власності на земельну ділянку площею 0,0605 га, розташованої за адресою: м. Житомир, провулок 1-й Марянівський, 74, не оформила. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як розяснено в п.10 вказаної постанови, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 2, 3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Враховуючи той факт, що виходячи з матеріалів справи позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на земельну ділянку, що належала її померлій матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, однак за життя не встигла оформити державний акт, та у звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0605 за адресою: м. Житомир, провулок 1-й Марянівський, 74, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат на свою користь позивачем не ставилося.

Outcome: approved