Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12 березня 1977 р. міським відділом реєстрації актів про шлюб м.Ялта Кримської області. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю. Між сторонами постійно виникали сварки. З 2000 року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду в зв`язку з реєстрацією відповідача в АР Крим, яка визнана тимчасово окупованою територією і відсутністю поштового зв`язку з даним регіоном. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 березня 1977 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів про шлюб м.Ялта Кримської області, про що складено актовий запис №220. Від шлюбу у подружжя є повнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спір щодо поділу спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що з 2000 року сторонни не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved