Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у жовтні 2007 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.04.2011 року. У шлюбі [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON]. З часу розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою за місцем її проживання в [INFO]. Тому, вирішення всіх питань по матеріальному забезпеченню дитини лягло на позивачку. В свою чергу відповідач взагалі не цікавиться життям дочки, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею , не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дочки, починаючи з квітня 2014 року жодного місяця не сплатив аліменти на утримання дитини, чим допустив заборгованість по їх сплаті біля 11 тис. грн. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав із наведених у позовній заяві підстав. Представник третьої особи, органу опіки і піклування, Волочиської райдержадміністрації Ткачук Л.М. надіслала до суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності, позов підтримує. Прокурор Дацюк С.М. позов підтримав, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] на повторний виклик суду в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, свідченням чому є поштові повідомлення про вручення судових повісток, в зв»язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з пп. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із роз»ясненнями наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року "Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрації районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 20.10.2007 року у Щаснівській сільській раді Волочиського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області 05.04.2011 року (а.с. 6, 9). У шлюбі в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 8). Рішеннями Волочиського районного суду від 05.01.2010 року, 10.05.2012 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2009 року (а.с.10-12). Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів [PERSON], виданим 07.06.2016 року ВДВС Волочиського РУЮ Хмельницької області, станом на 01.06.2016 року загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 11271,84 грн., при цьому, останній раз стягнення аліментів проведено у березні 2014 року (а.с. 34). Як убачається з довідки Щаснівської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів Волочиської міськради Хмельницької області від 14.04.2016 року, батько учениці школи [PERSON], відповідач у справі [PERSON], в період 2014-2016 років не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківських зборів та не брав участі у навчально-виховних заходах. Вихованням дитини займається лише мати (а.с. 14). Відповідно висновку органу опіки і піклування, Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області від 13.04.2016 року, остання, діючи в інтересах дитини, вважає можливим та доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своєї дочки [PERSON], так як батькофактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, а саме: з дитиною не спілкується, не цікавиться її навчанням, участі у вихованні не приймає, не допомагає матеріально, не цікавиться її життям та здоров»ям, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини (а.с. 17-18). За наведених вище обставин, суд приймає до уваги обставини, якими обгрунтовується позов, що відповідач не виявляє щодо дочки батьківське піклування протягом тривалого, як на думку суду більше двох років, часу і вважає, що у суду є достатні обставини, які свідчать про необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу на нього як позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved