Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач у грудні 2013 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2007 р. між ЗАТ «Альфа банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490044684, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит на суму 13 300 доларів США строком до 21.08.2013 р. зі сплатою 11,5 % річних з метою придбання автомобіля. В забезпечення умов кредитного договору, 21.08.2007 р. з відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки № 490044684-П, відповідно до умов якого, остання несе солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] за порушення ним обов'язків по кредитному договору. Позивач зазначає, що Банком вимоги договору виконанні в повному обсязі, однак відповідачі свої зобов'язання по договорам належним чином не виконали, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 21.09.2013 р. становить 11 858 грн. 44 коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 10 052.32 грн., заборгованості по відсоткам - 728,26 грн. та пені - 1 077,16 грн., а тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану вище суму та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у нього відсутня будь-яка заборгованість за кредитом, а його зобов'язання по договору виконанні в повному обсязі, оскільки він у період з 11.09.2007 р. по 21.03.2013 р. з частковим випередженням графіку платежів сплатив позивачу кошти на загальну суму 17 892,03 доларів США. Відповідач надав суду власний розрахунок погашення кредиту, який, на його думку відповідає умовам кредитного договору, при цьому, вказує, що наданий позивачем розрахунок сформований з розрахунку підвищеної процентної ставки до 14,5 %, замість обумовленої договором 11,5 %. Відповідач вказує, що про збільшення процентної ставки він дізнався лише під час розгляду даної цивільної справи, до цього часу він не отримував від позивача жодних повідомлень про зміну процентної ставки відповідно до Правил надання послуг поштового зв"язку, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 17.08.2002 р. № 1155, а тому таке підвищення є неправомірним. Відповідач [PERSON] зазначає, що у зв'язку з достроковим погашенням кредиту у березні 2013 р., він письмово звернувся до позивача з вимогою про надання документу, який буде свідчити про виконання ним зобов'язань по кредитному договору, проте, відповіді не отримав. У зв'язку з наведеним вище відповідач [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2007 р. між ЗАТ «Альфа банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490044684, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит на суму 13 300 доларів США строком до 21.08.2013 р. зі сплатою 11,5 % річних з метою придбання автомобіля (а.с. 5-9). Також встановлено, що в забезпечення умов кредитного договору, 21.08.2007 р. з відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки № 490044684-П, відповідно до умов якого, остання несе солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] за порушення ним обов'язків по кредитному договору (15). Судом встановлено та підтверджено відповідачем, що Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі щодо надання кредитних коштів. Встановлено, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 21.09.2013 р. становить 11 858 грн. 44 коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 10 052.32 грн., заборгованості по відсоткам - 728,26 грн. та пені - 9 792,38 грн. (а.с. 23). В судовому засіданні встановлено, що з вказаного вище розрахунку заборгованості вбачається: відсоткова ставка за користування кредитом з 22.08.2007 р. - 11,50 %, з 01.09.2008 р. - 14,50 %. Представник позивача в судовому засіданні надав копію листа, направленого [PERSON] щодо зміни умов кредитного договору, проте, вказаний лист не має вихідного Номера та дати його виготовлення, а наданий представником позивача список згрупованих рекомендованих відправлень, переданих у поштову установу 01.09.2009 р., складений ТОВ «Еколл», що в сукупності не свідчить про вчинення позивачем дій щодо належного повідомлення відповідача щодо зміни процентної ставки по кредитному договору. При цьому, відповідно до наданого відповідачем [PERSON] оригіналу листа Альфа-Банк від 12.02.2010 р. № 6265-23 б/б, Банком зазначено, що станом на 12.02.2010 р. за відповідачем щодо його зобов'язань по кредитному договору, заборгованість відсутня. Встановлено, що відповідно до п. 6.2. Частини 2. Загальні умови кредитування, Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни кон»юктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту Банк повідомляє позичальника за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованим листом на адресу позичальника (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] заперечує отримання ним будь-яких повідомлень від Банку щодо зміни умов кредитного договору в частині зміни процентної ставки, при цьому, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що направлений відповідачу вказаний вище лист у 2010 р. повернувся відправнику - Банку без вручення адресату. Таким чином, суд приходить до висновку, що представником позивача всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, оскільки факту відправлення повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитним договором до 14,5 % річних в односторонньому порядку недостатньо для того, щоб вважати, що боржник належним чином повідомлений про зміну умов кредитного договору. Крім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що відповідач за весь час виконання своїх обов'язків по кредитному договору відповідно до графіку, здійснював добросовісно та без порушень оплату щомісячних чергових платежів саме за процентною ставкою 11,5 % річних. Таким чином, відповідач [PERSON], відповідно до положень чч. 2, 3 ст. 205 та ч. 2 ст. 642 ЦК України, жодними своїми діями не підтвердив фактичне прийняття ним нових умов договору кредиту, щодо збільшення процентної ставки. Встановлено, що відповідачем [PERSON] надано суду графік виконання ним платежів за договором за період з 11.09.2007 р. по 21.03.2013 р., з якого вбачається перевищення встановленого Банком мінімального щомісячного платежу, на відміну від по значкових значень встановлених у графіку наданого позивачем (а.с. 13-14), що свідчить про дострокове виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору. Представник позивача в судовому засіданні ознайомившись з наданим відповідачем графіком погашення кредитної заборгованості, заперечень не висловив та жодним чином не спростував доводів відповідача щодо відсутності у нього будь-якої заборгованості по кредитному договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] виконанні зобов'язання по кредитному договору перед Банком та відсутня будь-яка заборгованість по кредиту, що також підтверджується відсутністю будь-яких письмових претензій з боку Банку до подачі даного позову до суду. При цьому, суд не приймає до уваги наявну в матеріалах справи письмову вимогу про дострокове повернення кредиту від 14.11.2013р., оскільки дата остаточного повернення кредиту відповідно до п. 2.3. Кредитного договору встановлена до 21.08.2013 р., крім того, суду не надано доказів фактичного направлення та отримання цієї вимоги, а наданий позивачем реєстр відправленої кореспонденції має відтиск печатки не поштового відділення, а Банку (а.с. 21, 22). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України, не довів в судовому засіданні свої позовні вимоги, не надав суду безперечних доказів в обґрунтування та підтвердження останніх, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed