Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У липні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання будівництва самочинним та розірвання договору. Просив суд визнати самочинним будівництвом [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; розірвати договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), укладений 23 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] При розгляді справи [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за договором суперфіцій до нього перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Метою договору є будівництво на даній земельній ділянці житлового будинку. Ним була замовлена технічна документація, укладено договір управління проектом, отримав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, отримано декларацію про початок будівельних робіт. Інспекція архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки жодних порушень не виявила. Просив суд визнати забудову земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], законною. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. При розгляді справи третьою особою Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області подано позов (т.1 а.с.63-66). Свої вимоги мотивувало тим, що по [ADDRESS] відповідач [PERSON] самочинно будує багатоквартирний житловий будинок на 40 квартир. Вулиця, на якій здійснюється будівництво, має лише індивідуальні житлові будинки, та викликало обурення її мешканців. За рішенням сільської ради було встановлено граничний розмір кількості квартир, а саме не більше чотирьох квартир на один багатоквартирний будинок. За їх звернення інспекцією було проведено виїзд на місце забудови та встановлено недотримання вимог ДБН, замовником будівництва були надані недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт. Також встановлені інші численні порушення при будівництві даного житлового будинку, не вирішено питання щодо автостоянки біля будинку. Своїми діями відповідач не лише порушує чинне законодавство, а й права мешканців вулиці. Просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, пов'язані з будівництвом багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати незаконним будівництво багатоквартирного будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] за їх рахунок знести самочинну забудову у вигляді багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При розгляді справи третьою особою [PERSON] подано позовну заяву (т.1 а.с. 70-74). Свої вимоги мотивував тим, що він проживає [ADDRESS]. По даній вулиці проводиться будівництво багатоквартирного житлового будинку з численними порушеннями,без дотримання мінімальних протипожежних розривів, санітарні норми. Мешканці вулиці за власний рахунок поклали асфальтне покриття по вулиці, а великогабаритна техніка зруйнує його, каналізаційна система не витримає навантаження. Провести перебудову є неможливим. Просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, пов'язані з будівництвом багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати незаконним будівництво багатоквартирного будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] за їх рахунок знести самочинну забудову у вигляді багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При розгляді справи третьою особою [PERSON] подано позовну заяву. Свої вимоги мотивував тим, що він проживає [ADDRESS]. На земельній ділянці, на якій проводиться будівництво багатоквартирного житлового будинку, має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Тобто земельна ділянка іншого цільового призначення. Будівництво проводиться з іншими численними порушеннями, є самочинним та порушує права жителів [ADDRESS]. Проведення перебудови неможливим для усунення всіх порушень. Просив суд заборонити [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов'язані з будівництвом сорокаквартирного житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати самочинним (незаконним) будівництво сорокаквартирного будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок знести самочинну забудову у вигляді сорокаквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] уточнив позовні вимоги (т.2 а.с. 8). Остаточно просив суд заборонити [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов'язані з будівництвом сорокаквартирного житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати самочинним (незаконним) будівництво сорокаквартирного будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; знести самочинну забудову у вигляді сорокаквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з компенсацією витрат, пов'язаних з знесенням об'єкта за рахунок [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала на зазначених в позовній заяві обставинах та підставах. Просила суд задоволити позов. Проти позовів третіх осіб заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги підтримав, проти позовів третіх осіб заперечував. У судовому засіданні представник Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області проти позову [PERSON] заперечував, підтримав позовні вимоги третіх осіб. У судовому засіданні треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов сільської ради підтримали. Суду пояснили, що дане будівництво порушує їх права, проводиться з порушеннями будівельних норм. Просили задоволити позов сільської ради. У судовому засіданні [PERSON], його представник та представник [PERSON] свої позови та позов Крюківщинської сільської ради підтримали. Просили задоволити. У судове засідання представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, позови Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При розгляді справи судом встановлено, що 23 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій). У п.1.1 договору визначено, що землевласник надає забудовнику право користування земельною ділянкою для будівництва на ній будівлі (споруди) на умовах та порядку, передбачених договором. А саме земельну ділянку площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 23 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] підписано акт прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року за №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт. 25 січня 2013 року, Інспекцією ДАБК у Київській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме на житловий будинок на 40 квартир по [ADDRESS], код об'єкта 1110.3, ІІІ категорія складності. З листа Департаменту ДАБІ у Київській області №7/10-58/1401/02 від 24 січня 2015 року вбачається, що назва коду 1110.3 відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000 - будинки садибного типу. Відповідно до п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом;як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок, тощо. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Відповідно до ст. 40 ЗК України земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва громадянам України можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пунктом 12 ст. 8 Перехідних положень ЗК України встановлено, що розпорядження землями в межах населених пунктів, до розмежування земель комунальної та державної власності належить до повноважень відповідних міських рад. Відповідно до розділу II Класифікації видів цільового призначення земель, від 23.07.2010 р. за №548, класифікація за підрозділом 02.01. належить до земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарської споруди (присадибна ділянка). Класифікатор №548 містить підрозділ 02.03. - це земельні ділянки, які призначені для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. На земельній ділянці призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (код 02.01), здійснюється будівництво багатоквартирного будинку (код 02.03). Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Містобудівними умовами і обмеженнями забудови земельної ділянки [ADDRESS] площа забудови земельної ділянки розміром 0,1336 га, складає 534,40 кв.м, при цьому максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки не більше 50% . Відповідно до довідки №1319 від 31 грудня 2008 року інспекцією ДАБК у Київській області під час перевірки встановлено орієнтовний розмір будівлі 45x20 м, що складає 900 кв.м - 67,36% земельної ділянки. Містобудівними умовами і обмеженнями забудови встановлені максимально допустима щільність населення 110-170 люд/га. Кількість квартир будинку, що будується за адресою [ADDRESS], складає - 40 квартир, що передбачає проживання мінімум в кількості 40 осіб, що не відповідач Містобудівними умовами і обмеженнями забудови та п.3.7. Наказу від 17.04.92 р. №44 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92. П. 3.13 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92, встановлено, що відстань між житловими будинками заввишки 4 поверхи і більше має бути 20 м. Згідно п. 8.20 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92, трансформаторні підстанції потужністю не більше 2x1000 кВ розподільні пункти напругою до 20 кВ слід споруджувати закритими і розміщувати від вікон житлових і громадських будинків на відстані не менше 10 м. Відповідно до п. 7.43 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92, при розробленні проектної документації на будівництво житлових комплексів та окремих житлових будинків залежно від передбачуваної їх категорії за рівнем комфорту та соціальної спрямованості конкретизується прийнята в містобудівній документації потреба в машино-місцях для цих будинків та тип гаража чи відкритої автостоянки з використанням даних таблиці 7.4 а. Згідно таблиці 7.4 а, приблизна кількість машино-місць для будівництва, яке ведеться на земельній ділянці по [ADDRESS] повинна складати - не менше 24 машино-місць. Згідно ч.2 п. 7.45 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92, в умовах житлової забудови до 5 поверхів постійне зберігання легкових автомобілів має здійснюватись, малоповерхових (до 3 поверхів) окремо розташованих наземних, підземних та наземно-підземних, у тому числі й механізованих гаражних найпростіших типів, а також на відкритих автостоянках, розміщуваних на непридатних під іншу забудову ділянках. У судовому засіданні представник позивача вказав, що питання щодо наявності парковки для спірного багатоквартирного житлового будинку буде вирішено в подальшому, суд оцінює критично. Не подано доказів можливого розміщення такої парковки для даного будинку взагалі. Згідно ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування (ст. 5 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»). У листі Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 травня 2012 року №492, самочинне зведення багатоквартирного будинку по [ADDRESS], порушує Генеральний план забудови села та негативно впливає на його архітектуру та порушує права інших осіб. Ст. 2 ЗУ «Про пожежну безпеку», забезпечення пожежної безпеки при проектуванні та забудові населених пунктів, будівництві, розширенні, реконструкції технічному переоснащенні підприємств, будівель і споруд покладається на орган архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації. Листом від 14.05.13р. №9/14724 ГУ ДСНС України в Київській області повідомило, що під час позапланової перевірки встановлено, що будівництво на ділянці №40 ведеться з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки та винних осіб притягнуто до відповідальності. Ст. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», за рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. При розгляді справи за ухвалою суду проведено експертизу. У висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №1215/14-43 від 06 серпня 2014 року вказано, що наявний в матеріалах справи проект «Житловий будинок на 40 квартир по [ADDRESS]» розроблений ТОВ «БІК»ФінІнком» в 2012 році, а також безпосередньо саме будівництво житлового будинку по [ADDRESS] не відповідає вимогам нормативної документації чинної на території України в галузі будівництва, а саме: ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», положенням п. 4.1 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад зміст проектної документації на будівництво», положенням п.п.2.5, 2.27 ДБН В.2.2-15-2 «Житлові будинки. Основні положення», положенням п.п. 3.13, 3.37, 7.50, 8.20* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», положенням п. 5.28 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», положенням п. 6.6" ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів». Враховуючи наявність у проекті «Житловий будинок на 40 квартир по [ADDRESS] в с. Крюківщина» розроблений ТОВ «БІК»ФінІнком»» в 2012 році істотних порушень вимог нормативної документації чинної на території України в галузі будівництва, на час складання висновку не вбачається за можливе здійснити перебудову незавершеного будівництвом житлового будинку з метою усунення відхилення від проекту та порушення будівельних норм. Зазначене вирішується в складі розроблення проекту документації об'єкта будівництва з врахуванням вищевикладених зауважень та пропозицій. На спростування висновку експерта позивачем подано висновок спеціаліста №025/11/14 В.В. Горохова, відповідно до якого висновок експертів КНДІСЕ є неповним, неправильним, містить хибні рішення. Разом з тим, клопотань про призначення повторної, додаткової або комплексної експертизи позивачем не заявлялось. Також суд не бере до уваги пояснення представника позивача, що новий проект буде розроблятись після вирішення справи по суті, оскільки суд вирішує питання щодо будівництва об'єкту та наявності істотних порушень, можливість проведення перебудови за наявними в матеріалах справи доказами, і не може брати до уваги те, що буде розроблено позивачем в майбутньому. На час розгляду справи позивачем [PERSON] не подано суду доказів того, що проведене будівництво здійснювалось відповідно до затвердженої проектної документації, з дотриманням будівельних норм та правил. З врахуванням наведено, суд приходить до висновку, що позивачем проводиться будівництво самочинно, на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, з порушенням прав третіх осіб, не подано доказів щодо можливості проведення перебудови даного об'єкту, тому позови третіх осіб підлягають задоволенню в частині визнання об'єкту самочинним будівництвом та зобов'язання відповідача [PERSON] знести будинок. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, вимоги щодо зобов'язання [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов'язані з будівництвом багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,1336га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] на підставі договору суперфіцій має право використовувати земельну ділянку для будівництва, що відповідало б вимогам законодавства та не порушувало права громадян. Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] та часткового задоволення позовів третіх осіб.

Outcome: dismissed