Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06.10.2017 р. шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина - [PERSON] , залишився проживати з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та утриманні батьків позивача. Щомісячні витрати на дитину становлять 12000-13000 гривень. Однак, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи, він має мінливий дохід, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти в судовому порядку і визначити їх розмір у фіксованій сумі. Розгляд справи відбувається в спрощеному порядку на підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06.10.2017 р. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні дані про розмір доходів відповідача, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить з 01.07.2019 р. 1699 гривень. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе на утримання неповнолітнього сина щомісяця, а саме на забезпечення його необхідним одягом, продуктами харчування. Суд вважає, що розмір аліментів, пред`явлений до стягнення з відповідача, є необгрунтований і недоведений позивачем. Витрати, які позивач несе на відвідання дитиною приватного навчального дошкільного закладу відносять до додаткових витрат, а тому підлягають стягненню в іншому порядку. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня поданнятакої заяви. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави, оскільки при зверненні до суду позивач була звільнення від сплати судового збору, а також витрати, понесені позивачем на отримання правничої допомоги, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial