Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.11.2016 р. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому прохає, уточнивши свої позовні вимоги, зобов»язати відповідача видати трудову книгу з записами про прийняття та звільнення її з роботи, зобов»язати відповідача надати довідку про заробітну плату за останні 6 місяців, зобов»язати відповідача виплатити відпрацьовану та невиплачену заробітну плату і компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3558,12 грн., зобов»язати відповідача виплатити компенсацію за затримку розрахунку на дату фактичної виплати вимушеного прогулу в розмірі 12324,10 грн. та стягнути з відповідача на її користь компенсацію за моральний збиток в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити повністю, пояснення надала аналогічно викладеним в позові. Зазначила , що вона не працює у відповідача з 05.09.2016 р. ФОП [PERSON] обіцяв розірвати трудовий договір через міський центр зайнятості та провести остаточний розрахунок , але цього не зробив . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив , що [PERSON] у нього в магазині « Апельсин» працювала продавцем. На неї часто надходили скарги від покупців , оскільки вона вела себе нетактовно з ними. З 05.09.2016 р. [PERSON] перестала виходити на робоче місце . Він чекав коли вони повернеться щоб провести остаточний розрахунок. У зв*язку з тим , що [PERSON] не виходила тривалий час на роботу , вона 31.10.2016 р. була звільнена з роботи за прогули за п.4 ст. 40 КЗпП України. Погоджується , що винен заплатити зарплату за серпень та декілька днів вересня 2016 р. та компенсацію за невикористану відпустку. Вважає, що моральної шкоди позивачу не завдану. Оскільки він є приватним підприємцем , то не зобов'язаний у себе зберігати трудову книжку. Заперечив факт зберігання та невидачі трудової книжки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та підтверджено документально, що згідно копії трудового договору від 01.08.2014 року № 16501401755 позивачка [PERSON] влаштувалась на роботу через Полтавський міський центр зайнятості в магазин «Апельсин», що належить відповідачу ФОП [PERSON] З пояснень позивачки вбачається, що 03.09.2016 року, що вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про надання відпустки , на що отримала відмову, що вимусило її написати заяву про звільнення та прохала розрахуватися з нею по заробітній платі , а також за невикористану відпустку за два роки, про що відповідач не був проти, але свою обіцянку відповідач не виконав та виїхав за кордон. Доказів того , що між сторонами була домовленість про розірвання трудового договору суду не надано . Позивачка не виходила з 05.09.2016 р. на роботу у зв*язку з чим наказом № 2 від 31.10.2016 р. з 31.10.2016 р. була звільнена з роботи за прогули без поважних причин за ст. 40 п.4 КЗпП України. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу не був сплачений, до теперішнього часу заборгованість по заробітній та за невикористану відпустку не сплачена. Згідно ст. 83 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. Згідно ст. ст. 74-84 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. За весь період роботи за трудовим договором позивачу не виплачувались грошова компенсація за невикористані відпустки. Позивачка обрахувала компенсацію за невикористану відпустку за період 2014-2016 рр. в сумі 3558,132 грн. Відповідачем обраховано компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2646.76 грн. за мінусом податків 2130. 64 грн. Так , позивачем не використано 54 дні відпустки. Усього фонд заробітної плати [PERSON] за період з 1.11.2015 р. по 31.10.2016 р. складав 17400 грн. ( 1400 грн. х6 міс ) +(1500 грн.х6 міс ). Компенсація вираховується наступним чином : 17400 грн. :355 дн. =49,01 грн. х54 дні невикористаної відпустки =2646,76 грн. З даної суми піддягають сплаті обов'язкові податки. Таким чином , до сплати підлягає 21330, 64 грн. компенсації за невикористану відпустку. Суд погоджується з розрахунками зробленими відповідачем. Позивачці не виплачено заробітну плату за серпень в сумі1331,52 грн. та за два робочих дня вересня 2016 р. в сумі 1344,31грн., а всього 1465,83 грн. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Затримка складає з дня звільнення з 01.11.2016 р. до 01.03.2017 р. тобто 4 місяці . Заробітна плата [PERSON] складала 1500 грн. на місць . Таким чином , на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки з розрахунком в сумі 6000 грн. ( 1500 грн. х 4 міс ). Відповідно до ч.1ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідност. 1167 ЦК України моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи, що порушила його законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Наведене позивачем обґрунтування для відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не можуть свідчити про заподіяння їй моральних страждань. Тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. В задоволенні позовних вимог про видачу трудової книжки слід відмовити , оскільки позивачем не надано доказів того , що трудова книжка знаходилась на зберіганні у ФОП [PERSON] Позивач прохає також зобов'язати видати довідку про заробітну плату за 6 останніх місяців роботи , але дана довідка міститься в матеріалах справ та перешкод для її отримання не існує. Оскільки позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача.

Outcome: partial