Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №АBN2RX01210017 від 08.12.2007 року у сумі 39603,04 гривень та судові витрати у сумі 396,03 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем 08 грудня 2007 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 5820,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2013 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 39603,04 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5352,89 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 343,91 гривень, заборгованість за комісією у розмірі 864,27 гривень, заборгованість за пенею у розмірі 30679,92 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 1862,05 гривень - процентна складова. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив застосувати строки позовної давності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент Банк», Умов та правил надання банківських послуг, 08 грудня 2007 року між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою процентів у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості. Заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент Банк», Умови та правила надання банківських послуг є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та відкрив відповідачу рахунок. Відповідно до п. 3.2 Умов договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. Судом встановлено, що відповідач допустив порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 28 лютого 2013 року за ним утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 5352,89 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 343,91 гривень. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з п.5 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості відповідач повинен сплатити штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1389,34 грн. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, виходячи із положень вищезазначених норм суд може зменшити розмір неустойки (штрафу,пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому занадто високий її розмір порівняно зі збитками кредитора, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір пені, нарахованої відповідачеві за невиконання умов кредитного договору, становить 30679,92 грн., що значно перевищує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту 5352,89 грн.00 коп. За таких обставин, враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов"язання, правові висновки, викладені у рішенні Конституційного суду України №7-РП/2013 від 11 липня 2013 року, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення умов кредитного договору, до розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 5352 грн.89 коп. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 08 грудня 2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 11913,96 гривень. Згідно платіжного доручення №ВОТМ7В04ВR від 07 березня 2013 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 396,03 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial