Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Аркада» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.2005 між АКБ «Аркада», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 46456, згідно умов якого останньому було надано кредит на 1 246 855гривень 10 коп. з метою інвестування в житлове будівництво згідно Договору про участь у фонді фінансування будівництва зі сплатою 12,00 % річних та строком погашення до 01.02.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит, між позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №46456, за умовами якого в якості предмета іпотеки були передані належні Відповідачеві на підставі Договору про уступку майнових прав № 46456 від 15 лютого 2005 р., майнові права на квартиру, що будується, будівельна адреса: [ADDRESS]. Однак свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, а тому просив суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.02.2014 розірвати договір про іпотечний кредит № 46456 від 15.02.2005 року, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Аркада» заборгованість за договором у сумі 5 395 476,09 грн., стягнення заборгованості за договором здійснити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 174,50 кв.м., що знаходиться у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], а також іншого майна, що належить [PERSON] особисто або спільно з іншими особами та буде виявлено державним виконавцем в процесі виконання провадження. 11.02.2014 представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ АКБ «Аркада». Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При розгляді справи встановлено, що 15.02.2005 р. між АКБ «Аркада» (після перереєстрації - ПАТ АКБ «Аркада») та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 46456. Відповідно до положень Кредитного договору Позивач надав Відповідачеві кредитні кошти в сумі 1 246 855 (один мільйон двісті сорок шість тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) гривень 10 коп. з метою інвестування в житлове будівництво згідно Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 46456 від 15 лютого 2005 р., а Відповідач прийняв зазначену суму коштів на умовах строковості, повернення, цільового використання та платності. Згідно умов Кредитного договору, Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит не пізніше 01 лютого 2020 р. шляхом щоквартального, не пізніше 15-го числа відповідного місяця платежу, погашення заборгованості за Кредитним договором, виходячи з відсоткової ставки 12,00% річних. Графік повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування був погоджений Позивачем та Відповідачем шляхом укладення Додаткової угоди №1 від 15.02.2005 р. до Кредитного договору. В день укладення Кредитного договору між Позивачем та Відповідачем в забезпечення виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором був укладений Іпотечний договір №46456, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за № 299у. За Іпотечним договором Позивачеві в якості предмета іпотеки були передані належні Відповідачеві на підставі Договору про уступку майнових прав № 46456 від 15 лютого 2005 р., майнові права на квартиру, що будується, будівельна адреса: [ADDRESS]. 17 лютого 2005 р. було здійснено реєстрацію іпотеки, про що внесено відповідний реєстраційний запис №1689413 в Державний реєстр іпотек. 23 серпня 2006 р., після введення в експлуатацію об'єкта будівництва, майнові права на квартиру в якому, відповідно до Іпотечного договору, знаходяться під обтяженням, було накладено заборону на відчуження квартири [NUMBER], з кількістю кімнат - 4, загальною площею 174,50 кв.м, що знаходиться у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], про що внесено реєстраційний запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 28 серпня 2006 р. до реєстраційного запису №1689413 Державного реєстру іпотек були внесені зміни щодо заміни об'єкта іпотеки. 28.03.2007 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Відповідачу було видано свідоцтво про право власності на квартиру, майнові права на яку складали предмет іпотеки відповідно до Іпотечного договору. 20 жовтня 2009 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору, відповідно до якого останньому було додатково відкрито відкличну кредитну лінію на суму 500 000 (п'ятсот тисяч) грн. 00 коп. зі строком користування до 01 лютого 2020 р., із сплатою процентів на залишок заборгованості та за фактичний строк користування виходячи із ставки 19% річних. В межах укладеного Додаткового договору №3 було зафіксовано фактичний розмір заборгованості Відповідача станом на 20.09.2009 року, що склала 312 218, 18 грн. та погоджено новий Графік повернення кредиту. У зв'язку з цим Сторонами 20.10.2009 року було укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №5676. 26 жовтня 2009 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору, відповідно до якого Відповідач визнав, що станом на 26 жовтня 2009 р. він має прострочену заборгованість перед Позивачем в сумі 662 218 (шістсот шістдесят дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень 18 коп. В межах укладеного Додаткового договору №5 був погоджений новий Графік повернення кредиту. 30.11.2011 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додатковий договір №6 до Кредитного договору, за яким Відповідач визнав прострочення зобов'язань зі сплати процентів за період з 01.03.2010 по 28.10.2011р. в сумі 203 929,07 та з повернення кредиту у сумі 19 477,01 грн. у зв'язку з чим Сторони погодили графік повернення простроченої заборгованості. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як визначено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судовим розглядом встановлено, що свої зобов'язання Позивач виконав повністю, однак в порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в результаті чого виникла заборгованість, яка підтверджується розрахунком суми заборгованості не брати до уваги який у суду підстав немає. Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. У судовому засіданні 20.09.2013 представник відповідача подав заяву про зменшення розміру неустойки, яка була долучена судом до матеріалів справи (а.с. 179). Відповідно до даної заяви відповідач просить суд зменшити розмір неустойки в силу положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки нарахований позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості по кредиту. Суд, враховуючи дану заяву відповідача, приходить до висновку, що розмір нарахованої позивачем неустойки має бути зменшений на 50%, оскільки в протилежному випадку не буде дотримано принципу співмірності між наявною заборгованістю, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить загалом 1 206 200,33 грн. (662 218,18 грн. заборгованість за кредитом, 283 701,60 грн. процентів за користування кредитними коштами, 185 929,07 грн. заборгованість зі сплати реструктуризованої заборгованості, 74 351,48 грн. процентів за несвоєчасне погашення кредиту), тоді як розмір неустойки (пені), нарахованої позивачем, становить 4 185 139,16 грн. З оглядну на зазначене, розмір неустойки (пені), яка підлягає зменшенню на 50%, становить 2 092 569,58 грн. Звертаючись з позовом до суду, позивач просить суд стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 46456 від 15.02.2005 здійснити за рахунок предмету іпотеки - чотирикімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 174,50 кв.м., що знаходиться у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], а також іншого майна, що належить [PERSON] особисто або спільно з іншими особами та буде виявлено державним виконавцем в процесі виконавчого провадження. Проте, суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 6.6 Договору про іпотечний кредит та п. 7.1 Договору іпотеки у разі недотримання відповідачем умов кредитного договору банк має право звернутися до суду з позовом про припинення дії Договору про іпотечний кредит та дострокове стягнення всієї суми заборгованості ( основного зобов'язання, пені за прострочку внесення платежів) , а також суми необхідних витрат, пов'язаних з процедурою стягнення, за рахунок предмета іпотеки та іншого майна іпотекодавця. У судовому засіданні 20.09.2013 представником відповідача було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для вирішення питання про вартість предмета іпотеки, на яке просить звернути стягнення позивач, оскільки на даний час він не погоджується з вартістю, визначеною в договорі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2013 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ, на вирішення експертів поставити наступне питання: яка на даний час ринкова вартість квартири [ADDRESS] загальною площею 174, 50 кв. метрів, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на серії САВ № 255562 від 28.03.2007 року. 28.01.2014 експертною установою повернуті матеріали цивільної справи № 757/8067/13-ц без виконання експертного дослідження, оскільки не виконано попередню оплату за проведення експертизи та не погоджено строк проведення експертизи (а.с. 203). Відповідно до висновку про оціночну вартість квартири, зробленого експертом на замовлення позивача, оціночна вартість квартири [ADDRESS] загальною площею 174,5 кв.м. становить 5 958 400 грн. (а.с. 71). Проте, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі пені, загалом в сумі 3 298 769, 91 грн., та обираючи такий спосіб захисту свого порушеного права як звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачем не враховано, що вартість предмета іпотеки на час розгляду справи в суді становить 5 958 400 грн., тобто значно перевищує розмір заборгованості. Оцінюючи співмірність суми заборгованості за кредитом, у тому числі пені, та вартість іпотечного майна, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність вважає, що в задоволені вимог про стягнення заборгованості за рахунок предмету іпотеки слід відмовити. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 6.6 передбачено можливість звернення банку до суду з позовом про припинення договору та дострокове стягнення усієї суми заборгованості, а також суми необхідних витрат, пов'язаних з процедурою стягнення, за рахунок предмету іпотеки. З огляду на те, що судом встановлено істотне порушення відповідачем умов Договору про іпотечний кредит внаслідок неналежного виконання його умов [PERSON] його умов, договір про іпотечний кредит № 46456 від 15.02.2005 року має бути розірваний. З відповідача підлягають стягненню " 3 555,70 грн. судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial