Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У березні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом де зазначають, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, є співвласниками квартири [ADDRESS]. Крім них в квартирі зареєстрован відповідач, але з моменту реєстрації вона у спірному будинку не проживає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Тому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні та зняти його з реєстраційного обліку у спірному будинку. Позивачі та їх представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні вимоги містяться і ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України. Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 серпня 1997 року відділом приватизації Харківського міжміського БТІ, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - позивачам по справі (а.с.4). Як вбачається з акта,складеного 23 березня 2016 року у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але з 23.03.2016 року в квартирі не проживає (а.с.3). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. У той же час, відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Кутузівка, вул.Шкільна, 3/6, задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України,

Outcome: partial